Провадження № 1-кп/520/311/17
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
26.01.2017 року

Київський районний суд міста Одеси у складі:

судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

провівши в м.Одесі судовий розгляд у кримінальному провадженні внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0004920 від 24 листопада 2016 року відносно:
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка народилась в м.Одесі, громадянки України, українки, не працюючої, не заміжньої, з вищою освітою, на утриманні має малолітню дитину ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимої в силу ст.89 КК України,

обвинуваченої у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.185, ч.3 ст.15, ч.2 ст.185 КК України,-

за участю сторін провадження: прокурора ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

ВСТАНОВИВ:
19 листопада 2016 року, приблизно о 15 годині 35 хвилин, ОСОБА_3 перебуваючи в магазині « ІНФОРМАЦІЯ_3 », який розташований за адресою: м.Одеса, пр.Марашала Жукова, 30-А, з корисливих мотивів, маючи умисел направлений на таємне викрадення чужого майна, скориставшись тим, що за її діями ніхто не спостерігає, таємно викрала майно, яке належить ФОП « ОСОБА_6 », а саме: чоботи шкіряні «Lear», вартістю 1 299 гривень, та чоботи «Xilinaas» вартістю 560 гривень, тим самим спричинивши ФОП « ОСОБА_6 » матеріальний збиток на загальну суму1859 гривень, після чого, з місця вчинення кримінального правопорушення ОСОБА_3 зникла та викраденим майном розпорядилась на власний розсуд.

Дії ОСОБА_3 кваліфіковані за ч.1 ст.185 КК України.

Крім того, 23 листопада 2016 року о 18 годині 20 хвилин, ОСОБА_3 , знаходячись у стані наркотичного сп`яніння, що підтверджується висновком КУ «ООМЦПЗ» № 000919 від 24 листопада 2016 року, перебуваючи в магазині « ІНФОРМАЦІЯ_3 », який розташований за адресою: АДРЕСА_2 , з корисливих мотивів, маючи умисел направлений на таємне викрадення чужого майна, скориставшись тим, що за її діями ніхто не спостерігає, таємно повторно викрала майно, яке належить ФОП « ОСОБА_6 », а саме: кросівки вартістю 350 гривень та чоботи «Башили» вартістю 695 гривень, тим самим спричинивши ФОП « ОСОБА_6 » матеріальний збиток на загальну суму 1045 гривень. Однак, ОСОБА_3 не змогла довести злочин до кінця та розпорядитися викраденим майном з причин, що не залежали від її волі, оскільки була затримана співробітниками магазину.

Дії ОСОБА_3 кваліфіковані за ч.3 ст.15, ч.2 ст.185 КК України.

В ході судового засідання обвинувачувана ОСОБА_3 свою вину у скоєнні вказаних кримінальних правопорушень визнала повністю та пояснила, що дійсно 19 листопада 2016 року, вдень вона прийшла в магазин «Центр Взуття», який розташований по пр.Марашала Жукова в Одесі, та на другому поверсі магазина взяла дві пари шкіряних чобіт, поклала їх в свою сумку та вийшла з магазину не розрахувавшись, реалізувавши потім чоботи на ринку. Гроші втратила на дитину.

Також, вечорі 23 листопада 2016 року вона посварилась з рідними, випила пігулку, яка містить наркотичну речовину, і знову прийшла в магазин « ІНФОРМАЦІЯ_3 », який розташований по АДРЕСА_2 , де на другому поверсі взяла пару кросівок та чоботи і поклала собі під куртку. Однак, коли вона виходила з відділу її затримали працівники магазину та викликали поліцію.

Також, обвинувачена додала, що вона з матеріалами кримінального провадження знайома в повному обсязі, жодних зауважень до зібраних доказів не має та вважає за непотрібним досліджувати всі докази. В скоєному вона розкаюється та просить вибачення.

Крім пояснень обвинуваченої, судом було досліджено характеризуючий матеріал щодо ОСОБА_3 , яким підтверджено, що обвинувачена раніше не судима в силу ст.89 КК України, за місцем проживання характеризується посередньо, однак має на утриманні малолітню дитину ІНФОРМАЦІЯ_2 , яку виховує самостійно, у лікарів психіатра та нарколога на обліку не перебуває.

Також, постановою слідчого від 25.11.2016 року речовими доказами визнано: жіночі чоботи та кросівки, які передано на зберігання представнику потерпілої особи.

Висновком № 000919 від 24.11.2016 року доведено, що за результатами медичного огляду, проведеного КУ «ООМЦПЗ» ОСОБА_3 24 листопада 2016 року перебувала у стані наркотичного сп`яніння.

Представник потерпілої особи надав до суду заяву про проведення судового розгляду без його участі, зазначивши, що просить призначити покарання обвинуваченій не пов`язане з реальним позбавленням волі.

Даючи юридичну оцінку дослідженим в судовому провадженні доказам, суд вважає їх допустимими, належними та достовірними.

Інші докази відповідно до ч.3 ст.349 КПК України при судовому розгляді не досліджувались, так як за згодою учасників судового провадження визнано недоцільним дослідження інших доказів, так як фактичні обставини ніким не оскаржуються та відсутні сумніви відносно позиції обвинуваченої та інших учасників судового провадження.

В судовому засіданні доведено, що в діях ОСОБА_3 дійсно є склад кримінальних правопорушень, передбачених:

- ч.1 ст.185 КК України за ознаками таємного викрадення чужого майна (крадіжки);

- ч.3 ст.15, ч.2 ст.185 КК України за ознаками незакінченого замаху на таємне викрадення чужого майна (крадіжку), вчиненого повторно;

та обвинувачувана дійсно винна в скоєнні інкримінуємих їй кримінальних правопорушень.

Визначаючи обвинуваченій покарання, суд враховує ступінь тяжкості скоєних кримінальних правопорушень, особу обвинуваченої, і вважає, що покарання обвинуваченій необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень, слід призначити у виді позбавлення волі.

Враховуючи те, що обвинувачена ОСОБА_3 вину у скоєнні кримінальних правопорушень визнала повністю та розкаялась у скоєному, що в силу ст.66 КК України визнано судом обставинами, які пом`якшують покарання, те, що обвинувачена має на утриманні малолітню дитину 2015 року народження, яку виховує самостійно, тому суд вважає можливим звільнити обвинувачену від призначеного покарання з випробуванням на підставі ст.75 КК України, поклавши на неї обов`язки, передбачені ст.76 КК України.

Обставиною, яка обтяжує покарання, відповідно до статті 67 КК України суд вбачає вчення кримінального правопорушення у стані наркотичного сп`яніння.

Вирішуючи питання про речові докази, суд, виходив з положень ст.100 КПК України.

Цивільний позов в кримінальному провадженні не заявлено.

Процесуальні витрат у кримінальному провадженні відсутні.

Керуючись ст.ст.370, 371, 373-376 КПК України , суд, -

ЗАСУДИВ:
Визнати ОСОБА_3 винною за ч.1 ст.185, ч.3 ст.15, ч.2 ст.185 КК України і на підставі цих законів призначити їй покарання:
- за ч.1 ст.185 КК України у виді 1 року позбавлення волі;
- за ч.3 ст.15, ч.2 с.185 КК України у виді 2 років позбавлення волі.
На підставі ч.1 ст.70 КК України, застосовуючи принцип поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно за сукупністю злочинів, призначити ОСОБА_3 покарання у виді позбавлення волі строком на 2 (два) роки.
Застосувати ст.75 КК України та звільнити ОСОБА_3 від відбування покарання з випробуванням, якщо вона протягом 2 (двох) років іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на неї обов`язки.

На підставі п.1 ч.1 ст.76, п.2 ч.1 ст.76 КК України покласти на ОСОБА_3 обов`язок періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання та роботи.

Запобіжний захід застосований до обвинуваченої ОСОБА_3 у виді домашнього арешту скасувати.

Речові докази жіночі чоботи та кросівки, які передано на зберігання представнику потерпілої особи, після набрання вироком законної сили, залишити власнику ФОП « ОСОБА_6 ».

Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Одеської області через Київський районний суд міста Одеси протягом 30 днів з моменту проголошення, а особою, яка перебуває під вартою протягом 30 діб з моменту вручення їй копії вироку.

Суддя ОСОБА_1