Справа № 308/2662/16-к
А П Е Л Я Ц І Й Н И Й С У Д З А К А Р П А Т С Ь К О Ї О Б Л А С Т І
У Х В А Л А
І м е н е м У к р а ї н и

22.12.2016 м. Ужгород
Апеляційний суд Закарпатської області в складі суддів :
ОСОБА_1 ( головуючої),
ОСОБА_2 , ОСОБА_3
з участю секретаря судових засідань ОСОБА_4 ,
розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_7 на ухвалу Ужгородського міськрайонного суду від 12 липня 2016 року, якою відмовлено у задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_7 про зарахування попереднього ув`язнення у строк покарання.
Суд першої інстанції відмовив у задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_8 про зарахування строку попереднього ув`язнення у строк покарання на виконання Закону України від 26.11.2015, яким внесено зміни до ст. 72 КК України , обґрунтовуючи тим, що ОСОБА_8 вироком обласного суду Волинської області 07.04.2000 року визнаний винним за п «а» ст. 93 КК України ( в редакції Закону 1960 року) до довічного позбавлення волі, а оскільки довічне позбавлення волі є окремим видом покарань, визначених ст. 51 КК України, то правила ч.5 ст. 72 КК України застосовуються до осіб, яким призначені строкові види покарань і що інші види покарань поряд із довічним позбавленням волі в разі складання з іншими видами покарань, не підлягають складанню, а поглинаються довічним позбавленням волі. Одночасно вказав, що неперерахування засудженому попереднього ув`язнення у строк відбуття покарання жодним чином не впливає на його права і обов`язки, як громадянина та особи, яка засуджена до покарання у виді довічного позбавлення волі, що встановлюються законодавством України та гарантуються ст. 24 Конституції України.
В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_6 просить ухвалу суду скасувати, вважаючи її незаконною та необґрунтованою та постановити нову ухвалу, якою клопотання засудженого задовольнити. Обгрунтовує тим, що в абз. 1 ч.5 ст. 72 КК України законодавець не конкретизував термін позбавлення волі. Отже положення даної норми закону стосується усіх засуджених осіб до позбавлення волі як строкового терміну, так і довічного позбавлення волі. Просить ухвалити рішення, яким зарахувати засудженому строк попереднього ув`язнення з розрахунку один день ув`язнення за два дні позбавлення волі, як це визначено законом.
Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, заперечення прокурора проти задоволення апеляційної скарги, перевіривши матеріали судового провадження, доводи засудженого та захисника про підтримання апеляційної скарги, висловлені ними апеляційному суду в попередніх судових засіданнях, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.
Законом України Про внесення зміни до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання від 26.11.2015 внесені зміни до п.5 ст.72 КК України та встановлено, що зарахування судом строку попереднього ув`язнення у разі засудження до позбавлення волі у межах кримінального провадження, у якому до особи було застосовано попереднє ув`язнення, провадиться з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі. У строк попереднього ув`язнення включається строк тримання особи під вартою як запобіжний захід на стадії досудового розслідування та під час судового розгляду кримінального провадження.
Згідно п. 24 ст.3 КПК України поняття судове провадження включає провадження в суді першої інстанції, в апеляційному та в касаційному порядку. Відповідно до ч.1 Закону України Про попереднє ув`язнення від 30.06.1993 року (зі змінами та доповненнями) попереднє ув`язнення - це запобіжний захід, який у випадках, передбачених КПК України, застосовується щодо підозрюваного, обвинуваченого та засудженого, вирок щодо якого не набрав законної сили.
Відповідно до п.2 Прикінцевих положень Закону України Про внесення зміни до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання цей Закон застосовується до всіх осіб, щодо яких на момент набрання чинності цим Законом набрав законної сили обвинувальний вирок, покарання за яким не відбуто повністю.
З матеріалів провадження вбачається, що ОСОБА_7 вироком Волинського обласного суду від 7 квітня 2000 року визнаний винним у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст. 140, ч.2 ст. 141, ч.2 ст. 142, ч.3 ст. 142, ч.3 ст. 213 , ст. 93 п. а КК України ( в редакції Закону 1960 року) та на підставі ст. 42 КК України ( в редакції Закону 1960 року) йому визначено остаточно покарання у виді довічного позбавлення волі. Цим же вироком зараховано у відбуття покарання термін попереднього ув`язнення з 18.12.1999 року ( справа № 1-5/2000).
Ухвалою судової колегії в кримінальних справах Верховного Суду України від 16.05.2000 року зазначений вирок залишений без зміни.
Зі змісту ч.1 ст.72 КК України вбачається, що правила складання покарань та зарахування строку попереднього ув`язнення розповсюджуються на всі види покарань, в тому числі на довічне позбавлення волі, оскільки законом ніяких виключень не передбачено.
Вирок щодо ОСОБА_7 набрав законної сили 16.05.2000. З моменту затримання та до моменту набрання вироком законної сили ОСОБА_9 утримувався під вартою, а тому відповідно до вимог Закону України Про внесення зміни до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання від 26.11.2015 року він, як особа щодо якої застосовувалось попереднє ув`язнення, правомірно звернувся з клопотанням про зарахування строку попереднього ув`язнення з урахуванням зазначених змін закону.

Відповідно до положень Конституції України громадяни мають рівні права і свободи та є рівними перед законом. Принцип рівності всіх громадян перед законом охоплює поняття рівності і в частині, що регулюють питання відбуття призначеного покарання.

Згідно Положення про порядок здійснення помилування, затвердженого Указом Президента України від 21.04.2015 року № 223/2015, у випадку засудження особи до довічного позбавлення волі, клопотання про її помилування може бути подано після відбуття нею не менше двадцяти років призначеного покарання. Застосування до ОСОБА_10 , засудженого до довічного позбавлення волі, положення Закону України Про внесення зміни до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання від 26.11.2015 року, не може бути обмежено, оскільки передбачені ним правила зарахування у строк покарання строку попереднього ув`язнення мають істотне значення для обрахування засудженому строку фактичного відбуття покарання та використання ним права на звернення з клопотанням про помилування.

З наведених підстав апеляційний суд вважає необгрунтованою відмову суду першої інстанції у задоволенні клопотання засудженому ОСОБА_7 , тому оскаржувана ухвала підлягає скасуванню та винесенню нової апеляційним судом.

Апеляційний суд вважає, що з метою дотримання конституційної гарантії прав людини, визначеної ст. 24 Конституції України та недопущення непрямої дискримінації особи засудженого ОСОБА_7 , за відсутності обмежень, передбачених законом, засудженому ОСОБА_8 слід зарахувати строк попереднього ув`язнення у строк відбуття покарання з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі на підставі ч.5 ст.72 КК України.

Керуючись ст.ст. 405, 407 КПК України , апеляційний суд,-

П О С Т А Н О В И В :
скаргу захисника ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_7 задовольнити.

Ухвалу Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 12.07.2016, якою відмовлено у задоволенні клопотання ОСОБА_7 про зарахування строку попереднього ув`язнення у строк відбуття покарання скасувати, постановити нову ухвалу.

Зарахувати ОСОБА_7 , засудженому за вироком Волинського обласного суду від 07 квітня 2000 року, строк попереднього ув`язнення за період з 18 грудня 1999 року по 16 травня 2000 року включно з розрахунку один день ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Ухвала касаційному оскарженню не підлягає.

Судді: