АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/774/1100/17 Справа № 192/357/17 Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - ОСОБА_2

У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 травня 2017 року Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю секретаря ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6 ,

засудженого ОСОБА_7 (в режимі відеоконференції),-

розглянувши 31 травня 2017 року у відкритому судовому засіданні в залі апеляційного суду Дніпропетровської області в порядку дистанційного судового провадження в м. Дніпро апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 на ухвалу Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 03 квітня 2017 року, якою було відмовлено в клопотанні засудженого ОСОБА_7 про умовно-дострокове звільнення.

В С Т А Н О В И Л А:
Ухвалою Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 03 квітня 2017 року в клопотанні засудженого ОСОБА_7 про умовно-достроково звільнення від відбуття покарання, призначеного йому вироком Саксаганського районного суду міста Кривого Рогу від 05.лютого 2014 року за ч. 3 ст. 185, ч.1 ст. 71 КК України було відмовлено.

Відмовляючи в задоволенні клопотання, суд першої інстанції, встановив, що за весь період відбування покарання засуджений характеризується посередньо, допустив два порушення режиму утримання, до виконання передбачених законом вимог персоналу установи ставиться не завжди сумлінно через особисту неорганізованість, безвідповідально ставиться до виконання робіт із благоустрою установи, не бере особисту участь в організації виховних заходів, а тому дійшов висновку про те, що засуджений на даний час не довів сумлінною поведінкою та ставленням до праці свого виправлення.

Не погоджуючись з ухвалою суду першої інстанції, засуджений ОСОБА_7 , подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції та застосувати відносно нього ст. 81 КК України та звільнити умовно-достроково від основного покарання.

В обґрунтування апеляційної скарги, зазначає, що ухвала суду першої інстанції є необґрунтованою. Вказує, що працевлаштований в механічному цеху, і працює оператором екструдера у 2 і 3 зміну, відбув на даний час 2/3 частини покарання. Перебуває в складі активістів відділення, а також є бригадиром ділянки екструдера. Бере участь в житті колонії. Закінчив навчальний центр на базі колонії за спеціалізацією - електрогазозварник в 2016 році. Вказує, що відвідує збори виховного характеру в клубі колонії, через свої релігійні переконання. Зазначає, що у 2016 році на території колонії отримав паспорт громадянина України.

Зазначає, що на волі проживає його матір 1949 року народження, яка потребує піклування. Вказує, що має 2 стягнення у 2015 році, які погашені у встановленому законом порядку, також має 3 заохочення.

Вислухавши засудженого ОСОБА_7 який підтримав доводи та вимоги апеляційної скарги, просив її задовольнити, думку прокурора, яка заперечувала проти задоволення апеляційної скарги, перевіривши матеріали кримінального провадження, в межах поданої апеляційної скарги, обговоривши її доводи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга засудженого не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог ч.2 ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Відповідно до п.2 постанови Пленуму Верховного суду України «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну не відбутої частини покарання більш м`яким» умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливе лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому головною умовою прийняття такого рішення є доведеність того, що засуджений сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення (ч.2 ст. 81 КК України).

За змістом ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення засуджених від відбування покарання після фактичного відбуття певної частини строку покарання є правом, а не обов`язком суду.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, відмовляючи у задоволенні подання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання ОСОБА_7 правильно та об`єктивно врахував дані щодо особи засудженого, його поведінку за весь час відбуття покарання його відношення до праці та заходів, які проводяться адміністрацією з метою виховного впливу на засуджених, та дійшов до правильного висновку про відсутність переконливих доказів, які б в своїй сукупності свідчили про доведеність виправлення засудженого та відсутність передбачених законом підстав для його умовно-дострокового звільнення від відбування покарання.

Як вбачається з матеріалів провадження, ОСОБА_7 характеризується посередньо, допустив два порушення режиму утримання, до виконання передбачених законом вимог персоналу установи ставиться не завжди сумлінно через особисту неорганізованість, безвідповідально ставиться до виконання робіт із благоустрою установи, не бере особисту участь в організації виховних заходів, мав два стягнення за зберігання заборонених предметів, мав також три заохочення у 2015 році та 2016 році.

Посилання засудженого на те, що у 2016 році на території колонії він отримав паспорт громадянина України та на те, що на волі проживає його матір 1949 року народження, яка потребує піклування, само по собі не є підставою для застосування відносно нього умовно-дострокове звільнення.

Беручи до уваги ступінь, тяжкість вчиненого засудженим кримінального правопорушення, встановлених вище обставин, характеристики на засудженого, колегія суддів вважає, що поведінка ОСОБА_7 не свідчить про виправлення останнього, а доводи викладені в апеляційній скарзі засудженого не є достатньою правовою підставою для його умовно-дострокового звільнення.

З огляду на викладене, колегія суддів приходить до висновку про законність оскаржуваного рішення та не вбачає підстав для його скасування з викладених в апеляційній скарзі мотивів.

Керуючись ст. 81 КК України, ст. ст. 404, 405, 407 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 - залишити без задоволення.
Ухвалу Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 03 квітня 2017 року, якою було відмовлено в клопотанні засудженого ОСОБА_7 , про умовно-дострокове звільнення залишити без змін
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.
Судді:
_______________ ______________ ____________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4