УКРАЇНА
Апеляційний суд Житомирської області

Справа №285/3607/16-к Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Категорія ч.2 ст.187 КК України Доповідач ОСОБА_2

УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
02 серпня 2017 року м. Житомир
Апеляційний суд Житомирської області в складі суддів:
ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Новоград-Волинський Житомирської області, зареєстрованого та мешканця АДРЕСА_1 ,
обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.187 КК України,
прокурора ОСОБА_8 ,
обвинуваченого ОСОБА_6 ,
в апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_6 просить скасувати вирок Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 09.06.2015 року.
В обґрунтування апеляційних вимог зазначив, що вирок місцевого суду є незаконним, необґрунтованим. Висновки суду не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження, не підтверджуються доказами, дослідженими під час судового розгляду. Суд не дав належної оцінки суперечливим та недостовірним показам потерпілої ОСОБА_9 , не врахував, що органами досудового слідства не були надані відеозаписи з камер спостереження у кафе, де відпочивала потерпіла для того, щоб перевірити, чи дійсно на ній були золоті прикраси. Крім того, під час розгляду справи достовірно не встановлено, чи належить потерпілій вилучений мобільний телефон.
В апеляційній скарзі захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_7 , не погоджуючись з вироком суду першої інстанції, просить його скасувати, а кримінальне провадження щодо ОСОБА_6 закрити.
Посилається на те, що вирок є незаконним, необґрунтованим і підлягає скасуванню.
В обґрунтування доводів апеляційної скарги захисник зазначив, що суд першої інстанції прийняв рішення про винуватість ОСОБА_6 у скоєнні злочину, передбаченого ч.2 ст.187 КК України, без всебічного, повного та об`єктивного дослідження всіх обставин справи, без належного аналізу всіх здобутих доказів, якими обґрунтовується пред`явлене йому обвинувачення. Зокрема, суд не врахував покази ОСОБА_6 , який заперечував свою причетність до скоєння злочину. Також судом не прийнято до уваги, що під час проведення з участю потерпілої впізнання, крім ОСОБА_6 , були ще інші особи, які явно відрізнялися зовнішністю від нього, проте потерпіла стверджувала, що під час нападу на неї бачила саме ОСОБА_6 .
Крім того зазначає, що потерпіла ОСОБА_9 не могла впізнати ОСОБА_6 , оскільки він підійшов до неї ззаду і вона не бачила його.
Послалась на те, що факт придбання телефону ОСОБА_6 у невідомої особи не перевірявся, а інших свідків які б підтвердили факт заволодіння вказаним телефоном в ході розбійного нападу вчиненого саме ОСОБА_10 , не має. Крім того не перевірено, де знаходився ОСОБА_6 08.10.2016 року ввечері, не допитаний як свідок його брат, так як ОСОБА_6 стверджував, що він перебував зі своїм братом.
На апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 прокурором ОСОБА_11 подано заперечення, в яких він просить вирок Новоград Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 26 травня 2017 року щодо ОСОБА_6 залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника без задоволення.
Згідно вироку Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 26 травня 2017 року ОСОБА_6 визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.187 КК України, та призначено йому покарання у вигляді 8-ми років позбавлення волі з конфіскацією 1/2 частини майна, що є власністю засудженого.
Запобіжний захід засудженому ОСОБА_6 залишено попередньо обраний у вигляді тримання під вартою до вступу вироку в законну силу.
Початок строку відбування покарання засудженому ОСОБА_6 обчислювати з 08.11.2016 року, з моменту обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Відповідно до ч.5 ст.72 КК України зараховано засудженому ОСОБА_6 в строк відбування покарання за цим вироком строк попереднього ув`язнення, починаючи з 08.11.2016 року по 26.05.2017 року включно, з розрахунку, що один день попереднього ув`язнення відповідає двом дням позбавлення волі.
Цивільний позов потерпілої ОСОБА_9 задоволено в повному обсязі. Стягнуто з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_9 в задоволення цивільного позову 16 229 (шістнадцять тисяч двісті двадцять дев`ять) гривень матеріальної шкоди та 20 000 (двадцять тисяч) гривень моральної шкоди.
Арешт, накладений ухвалою слідчого судді Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 21.11.2016 року на 1/4 частки квартири АДРЕСА_2 і належить ОСОБА_6 на праві спільної часткової власності, залишено з метою забезпечення виконання додаткового покарання у вигляді конфіскації майна.
Речові докази у кримінальному провадженні:
- мобільний телефон марки «Nokia 2220S», ІМЕІ НОМЕР_1 , з акумуляторною батареєю, який знаходиться в камері зберігання речових доказів Новоград-Волинського ВП ГУНП в Житомирській області - повернуто потерпілій ОСОБА_9 .
За обставин, встановлених судом першої інстанції та детально викладених у вироку, ОСОБА_6 09 жовтня 2016 року, близько 02 год. 30 хв., перебуваючи у дворі будинку АДРЕСА_3 разом з невстановленою слідством особою, провадження стосовно якої виділено в окреме провадження, вступив у попередню злочинну змову з метою протиправного, відкритого заволодіння майном потерпілої ОСОБА_9 , яку вони побачили у дворі вказаного будинку.
ОСОБА_6 , діючи за попередньою домовленістю з невстановленою слідством особою, провадження стосовно якої виділено в окреме провадження, знаходячись біля першого під`їзду вищевказаного будинку, підійшов до ОСОБА_9 зі сторони спини, де застосував фізичне насильство, яке є небезпечним для життя та здоров`я потерпілої і виразилось в тому, що ОСОБА_6 наніс удар кулаком руки потерпілій в лобно-тім`яну ділянку голови справа, від якого потерпіла не втрималась на ногах і впала на асфальт спиною. В цей час невстановлена слідством особа, провадження стосовно якої виділено в окреме провадження, перебуваючи по праву сторону від ОСОБА_9 зняла із безіменного пальця правої руки золоте обручальне кільце, вагою 5,5 гр., 585 проби, вартістю 4125 грн., та після цього став пробувати знімати золоту жіночу печатку з середнього пальця правої руки, не маючи змоги її зняти, так як потерпіла стиснула пальці правої руки в кулак. З метою подолання фізичного опору потерпілої ОСОБА_9 , невстановлена слідством особа, провадження стосовно якої виділено в окреме провадження, нанесла їй удар кулаком руки в губи, а ОСОБА_6 , знаходячись по ліву сторону від потерпілої, наніс удар кулаком руки в ліву сторону обличчя, в ділянку скули, та удар в ділянку лівого плеча, коли потерпіла закривала лівою рукою голову. Після даних ударів ОСОБА_9 розтиснула пальці правої руки, і невстановлена слідством особа, провадження стосовно якої виділено в окреме провадження, зняла з середнього пальця правої руки потерпілої жіночу золоту печатку, вагою 10 гр., 585 проби, вартістю 7500 грн., а ОСОБА_6 зняв з вух золоті сережки, вагою 5,8 гр., 585 проби, вартістю 4350 грн., і з правої кишені куртки ОСОБА_9 витягнув мобільний телефон марки «Nokia 2220S», вартістю 234 грн., в якому знаходилась сім-картка оператора мобільного зв`язку компанії ПрАТ «Київстар», вартістю 20 грн. Далі невстановлена слідством особа, провадження стосовно якої виділено в окреме провадження, нанесла ОСОБА_9 удар ногою в праву лобну ділянку голови, та разом з ОСОБА_6 залишили потерпілу на місці скоєння кримінального правопорушення, а самі із майном, яким незаконно заволоділи, на загальну суму 16 229 грн., залишили місце його вчинення, розпорядившись ним на власний розсуд, заподіявши потерпілій матеріальну шкоду на вказану суму.
Внаслідок неправомірних дій зі сторони ОСОБА_6 та невстановленої слідством особи, провадження стосовно якої виділено в окреме провадження, потерпілій ОСОБА_9 заподіяні легкі тілесні ушкодження з короткочасним розладом здоров`я у вигляді закритої черепно-мозкової травми: струсу головного мозку, саден в лобній та тім`яній ділянках, на верхній губі, а також легкі тілесні ушкодження у вигляді синця на лівому плечі, садна на тилі основної фаланги 3 пальця правої кисті, на тилі 5 п`ястково-фалангового суглоба правої кисті.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, доводи обвинуваченого ОСОБА_6 та його захисника ОСОБА_7 на підтримку вимог апеляційних скарг, думку прокурора, який заперечував проти доводів апеляційних скарги, вважав вирок суду законним і обґрунтованим, перевіривши матеріали судового провадження та доводи апеляційних скарг, а також вирок суду першої інстанції в межах, передбачених ст.404 КПК України, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги обвинуваченого та його захисника не підлягають задоволенню, виходячи з наступних підстав.
Статтею 370 КПК України передбачено, що вирок суду повинен бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.
Відповідно до вимог ч.1 ст.404 КПК України вирок суду першої інстанції переглядається апеляційним судом в межах апеляційної скарги.
Як убачається з матеріалів кримінального провадження, судовий розгляд проведено з дотриманням норм кримінального процесуального закону. Суд дав оцінку усім зібраним у справі доказам з точки зору їх належності, допустимості, достовірності та достатності, на що вказує наведений у вироку аналіз доказів, з яким погоджується і колегія суддів, а тому посилання обвинуваченого та захисника на відсутність доказів вини ОСОБА_6 у вчиненні ним інкримінуємого злочину є безпідставними.
Так, ухвалюючи вирок, суд першої інстанції всебічно і повно перевірив матеріали кримінального провадження, безпосередньо дослідив надані докази та дійшов до обґрунтованого висновку про доведеність вини ОСОБА_6 у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.187 КК України, належним чином, мотивувавши це у вироку, посилаючись на досліджені докази, у тому числі:
- показання потерпілої ОСОБА_9 , яка у судовому засіданні давала послідовні покази та підтвердила, що 09 жовтня 2016 року відпочивала разом з кумами та чоловіком в кафе-барі "От заката до рассвета". Приблизно о 02:30 ночі поверталася додому сама, оскільки чоловік і куми залишились в барі. Біля її дому, у дворі, на неї ззаду напали двоє чоловіків. Після першого удару в голову, впала на спину. Її побили, зняли золоті прикраси та забрали телефон. Одним з нападників був обвинувачений ОСОБА_6 .
Аналізуючи покази потерпілої, суд першої інстанції врахував, що потерпіла ОСОБА_9 чітко розмежувала дії нападників і показала, що саме ОСОБА_6 вдарив її кулаком в ліве передпліччя та ліву скулу. Зняв сережки та забрав телефон з кармана. Вона його бачила. Також ОСОБА_6 допомагав іншому нападнику, коли той знімав з її пальців обручальне кільце та золоту печатку. Після чого вона пішла до батьків, які живуть у тому ж під`їзді. Була вся в крові - обличчя, волосся. Зранку звернулась до поліції. ОСОБА_6 впізнала зразу на впізнанні по зовнішності в поліції; впізнала його і у судовому засіданні суду першої інстанції. Також в поліції їй показали телефон, який вона зразу впізнала як свій по характерним ознакам. Обвинувачений пропонував їй відкупити золото на певну суму у 15 000 гривень, а вона мала забрати заяву з поліції.
Отже, доводи апеляційних скарг стосовно того, що покази потерпілої не є доказом вчинення ОСОБА_6 кримінального правопорушення відносно неї, оскільки вона не бачила, хто на неї напав, є безпідставними та спростовуються матеріалами провадження.
Колегія суддів визнає неспроможними й доводи апелянтів стосовно того, суд не прийняв до уваги те, що під час проведення з участю потерпілої впізнання, крім ОСОБА_6 , були ще інші особи, які явно відрізнялися зовнішністю від нього, оскільки такі доводи спростовуються матеріалами кримінального провадження.
Так, згідно реєстру матеріалів досудового розслідування, який долучений стороною обвинувачення до обвинувального акту, судом під час розгляду справи безпосередньо було досліджено протокол пред`явлення особи для впізнання від 26.10.2016року, з якого вбачається, що серед пред`явлених потерпілій ОСОБА_9 фотознімків вона по сукупності рис обличчя під номером 3 впізнала особу, яка 09.10.2016року близько 02.30 заволоділа її майном, яким виявився ОСОБА_6 ( а.с.29).
Як вбачається з оскаржуваного вироку, суд надав належну оцінку вказаному доказу з точки зору його належності і допустимості. Крім того, під час розгляду справи у суді першої інстанції потерпіла підтвердила факт впізнання нею як на досудовому слідстві, так і в судовому засіданні ОСОБА_6 як особу, яка вчинила відносно неї злочин, та показала, які саме дії були вчинені ОСОБА_6 під час заволодіння її майном.
У вироку суд обґрунтовано виходив з того, що покази потерпілої ОСОБА_9 під час судового розгляду кримінального провадження повністю узгоджуються з іншими доказами, які були предметом дослідження судом першої інстанції та наведені у вироку, у тому числі: даними протоколу прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 09.10.2016 року; даними протоколу огляду місця події від 09.10.2016 року, яким зафіксовано місце вчинення злочину з фототаблицею до нього, протоколом проведення слідчого експерименту від 01.11.2016року, в ході якого ОСОБА_9 розповіла та на місцевості показала, де, коли та яким чином було вчинено напад на неї та заволодіння її майном.
Крім того, судом враховано, що згідно висновку додаткової судово-медичної експертизи №626 від 16.11.2016року не виключена можливість утворення виявлених у ОСОБА_9 тілесних ушкоджень за обставин, вказаних нею при проведенні слідчого експерименту зі її участю 01.11.2016року ( а.с.101).
Покази потерпілої також узгоджуються і з показами свідка ОСОБА_12 , її батька, який пояснив, що обвинуваченого бачить другий раз, перший раз побачив в поліції. Слідчий подзвонив дочці та запропонував під`їхати до відділку поліції. Дочка попросила поїхати з нею, бо боялася їхати одна. З відділку поліції до них вийшов ОСОБА_6 , поцікавився здоров`ям дочки та запропонував купити золоті прикраси, в рахунок тих, що були викрадені, однак дочка відмовилася.
Доводи апеляційних скарг стосовно того, що судом не встановлено, чи належить потерпілій вилучений у ОСОБА_6 мобільний телефон, спростовуються матеріалами кримінального провадження.
Як вбачається з вироку, вказані доводи були перевірені у судовому засіданні суду першої інстанції, який визнав їх такими, що не відповідають зібраним у кримінальному провадженні доказам.
Так, суд першої інстанції обґрунтовано послався на те, що згідно протоколу огляду від 26.10.2016 року з фототаблицею ОСОБА_6 добровільно видав працівникам поліції мобільний телефон марки «Nokia 2220S», ІМЕІ НОМЕР_1 темного кольору без сім-картки. Згідно протоколу огляду предметів від 26.10.2016року слідує, що під час огляду мобільного телефону марки«Nokia 2220S», ІМЕІ НОМЕР_1 виявлені пошкодження тріщини та подряпини на корпусі та склі відеокамери. Присутня під час огляду потерпіла ОСОБА_9 вказала на ці пошкодження та показала, що телефон належить їй ( а.с.69). Під час розгляду провадження у суді першої інстанції потерпіла також підтвердила факт належності їй вказаного мобільного телефону.
Аналізуючи докази у їх сукупності, суд першої інстанції дійшов до обґрунтованого висновку про доведеність вини ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення.
Отже доводи апелянтів про те, що суд не прийняв до уваги покази обвинуваченого про те, що він 09.10.2016 року ввечері він був у гостях у брата, а потім повернувся додому, колегія суддів визнає неспроможними, оскільки, як вбачається з вироку, суд дійшов до обґрунтованого висновку про те, що ці покази спростовуються сукупністю досліджених під час судового розгляду доказів і розцінив їх як спосіб уникнути кримінальної від повільності.
Призначаючи покарання ОСОБА_6 , суд першої інстанції, відповідно до вимог ст.ст.50,65 КК України правильно врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину, який відповідно до вимог ст.12 КК України є тяжким злочином, дані про особу обвинуваченого, судимостей не має, вину не визнав, цивільний позов не визнав, завдану шкоду не відшкодував, за місцем проживання характеризується посередньо, не працює, на утриманні має неповнолітню дитину. Потерпіла не наполягала на суворому покаранні обвинуваченого.
З урахуванням зазначеного, суд дійшов до правильного висновку, що покарання у виді 8-ми років позбавлення волі з конфіскацією 1/2 частини майна, що є його власністю, є необхідним та достатнім для виправлення та перевиховання обвинуваченого.
Доводи апеляційних скарг висновків суду не спростовують і не дають підстав вважати, що судом при розгляді кримінального провадження були допущені порушення норм матеріального та процесуального права, які б призвели до ухвалення незаконного судового рішення.
Істотних порушень кримінального процесуального закону судом першої інстанції, які би відповідно до вимог ст.412 КПК України, тягнули за собою безумовне скасування чи зміну судового рішення, у кримінальному провадженні не допущено.
Керуючись ст. 404, 405, 407 КПК України, апеляційний суд,
П О С Т А Н О В И В:
апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_6 та захисника ОСОБА_7 залишити без задоволення, а вирок Новоград Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 26 травня 2017 року щодо ОСОБА_6 без змін.
В порядку ч.2ст.404 КПК України відповідно до ч.5ст.72 КК України зарахувати ОСОБА_6 у строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення з 27.05.2017 року по 20.06.2017 рік з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, а починаючи з 21.06.2017року по 02.08.2017року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.
Касаційна скарга на ухвалу може бути подана безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня проголошення ухвали Апеляційним судом Житомирської області, а особою, яка тримається під вартою - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.
Судді: