Справа №490/1229/17 13.04.2017
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
13 квітня 2017 року м. Миколаїв
Апеляційний суд Миколаївської області у складі колегії суддів судової палати у кримінальних справах:
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3
за участю секретаря ОСОБА_4 ,
розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги заступника прокурора Миколаївської області ОСОБА_5 та захисника підозрюваної ОСОБА_6 ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Центрального районного суду м. Миколаєва від 6 квітня 2017 року, якою частково задоволено клопотання слідчого прокуратури Миколаївської області ОСОБА_8 про арешт майна.
Учасники судового провадження:
прокурор ОСОБА_9 ,
підозрювані ОСОБА_6 , ОСОБА_10 ,
захисники підозрюваних ОСОБА_7 , ОСОБА_11 .
Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції.
Ухвалою слідчого судді накладено арешт на вилучені 20.04.2012 р.
- в ході обшуку кабінету ОСОБА_10 300 доларів США купюрами по 100 доларів США з номерами: НВ18407542; НВ335380199; HF33901145, робочий щоденник;
- у ОСОБА_6 грошові кошти в сумі 4 000 грн. купюрами по 200 грн. з номерами: ЄД3190123; ЕШ2454847; ЕХ9885676; ЄИ6567931; ЕЦ9044732; ЄГ2885149; ВЖ0910046; ВЄ8676349; ЄЧ4031523; ЕЦ9917549; ВА5658199; ЕЄ2317152; ЄЦ2883383; ЄЦ3140646; ЕА8568022; ВЗ4445739; ЄГ4060552; ЕЩ5849777; ВВ6419985; ЕГ4038517, 200 доларів США купюрами по 100 доларів США з номерами CD38805386; FL00971004.
В іншій частині у задоволенні клопотання відмовлено.
Короткий зміст вимог апеляційних скарг.
Прокурор просить скасувати ухвалу частково та постановити нову, якою накласти арешт у кримінальному провадженні на:
- майно ОСОБА_10 , підозрюваного у вчинені злочину, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України, а саме грошові кошти в сумі 8 000 грн., грошові кошти в сумі 1 345 грн. та 2 000 доларів США, житловий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер майна 22465799);
- майно ОСОБА_6 , підозрюваної у вчинені злочинів, передбачених ч. 5 ст. 27, ч. 3 ст. 368, ч. 1 ст. 190 КК України, а саме: 1/2 частину квартири АДРЕСА_2 (реєстраційний номер майна: 1867683),
з метою забезпечення конфіскації майна як виду покарання;
- змивів з рук ОСОБА_10 , експериментальний зразок хімічної речовини, змиви з рук ОСОБА_6 та експериментальний зразок фільтрованого аркушу з метою забезпечення їх збереження.
Захисник ОСОБА_12 просить скасувати ухвалу та ухвалити нову, якою відмовити в задоволенні клопотання слідчого прокуратури Миколаївської області ОСОБА_8 від 22.03.2017 р. про накладення арешту на зазначене в ухвалі майно, зобов`язавши слідчого негайно повернути його особам у яких вказане майно було вилучено.
Узагальнені доводи осіб, які подали апеляційні скарги.
Прокурор зазначає, що відомості про вчинення кримінальних правопорушень ОСОБА_10 та ОСОБА_6 у вказаному кримінальному провадженні внесені до ЄРДР згідно з вимогами ст. 214 КПК України після отримання кримінальної справи № 49-3474 з Апеляційного суду Херсонської області для проведення додаткового розслідування.
За вимогами п. п. 11, 12 розділу ХІ «Перехідні положення» КПК України, кримінальні справи, які надійшли до суду з обвинувальним висновком до набрання чинності КПК України, тобто до 19.11.2012 р., розглядаються судами лише в порядку та у строки, визначені КПК України в редакції 1960 року, а у разі, якщо за результатами розгляду кримінальної справи відповідно до КПК України в редакції 1960 року, суд першої, апеляційної чи касаційної інстанції постановив рішення про її повернення прокурору для проведення додаткового розслідування, таке розслідування, як і судове провадження має проводитись в порядку та у строки, встановлені КПК України в редакції 2012 року.
Відповідно до вимог КПК України 1960 року, постановами слідчого в особливо важливих справах Генеральної прокуратури ОСОБА_13 від 26.04.2012 р. та 07.05.2012 р. у кримінальній справі № 49-3474 накладені арешти на грошові кошти в сумі 1 345 грн. та 2 000 доларів США, вилучені 20.04.2012 р. під час особистого обшуку ОСОБА_10 , грошові кошти в сумі 8 000 грн., вилучені 20.04.2012 р. під час обшуку гаражу ОСОБА_10 , на належний останньому житловий будинок, розташований по АДРЕСА_1 , а також на належну ОСОБА_6 1/2 частину квартири АДРЕСА_2 .
Кримінальне провадження, розслідується в порядку та у строки, встановлені КПК України в редакції 2012 року, ОСОБА_10 та ОСОБА_6 на момент внесення відомостей до ЄРДР не набули статусу підозрюваних, оскільки про підозру їм не повідомлялось та у порядку ст. 208 КПК України вони не затримувались, а тому постанови слідчого в особливо важливих справах Генеральної прокуратури ОСОБА_13 втратили свою дію і рішення слідчого судді про накладення арешту на майно останніх для забезпечення конфіскації майна, як виду покарання відсутнє.
19.12.2016 р. ОСОБА_10 , 10.01.2017 р. ОСОБА_6 вручені повідомлення про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України, санкція якої передбачає конфіскацію майна, як виду покарання, а тому виникла необхідність у накладенні арешту на майно підозрюваних.
В ході досудового розслідування отримані змиви з рук ОСОБА_6 , експериментальний зразок фільтрованого аркушу, змиви з рук ОСОБА_10 та експериментальний зразок хімічної речовини, які містять відомості, необхідні для використання, як доказу факту та обставин вчинених останніми злочинів. Це майно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України, визнано речовим доказом і крім цього вилучено в ході обшуку та огляду, підпадає під критерії тимчасово вилученого майна. Незастосування арешту на вказане майно може привести до його зникнення, втрати або пошкодження, що перешкодить кримінальному провадженню.
Захисник ОСОБА_7 зазначає, що ухвала слідчого судді про часткове задоволення клопотання слідчого є необґрунтованою та такою, що підлягає скасуванню у зв`язку з тим, що відповідно п. 3 ст. 169 КПК України тимчасово вилучене майно повертається особі, у якої воно було вилучено, у випадках передбачених ч. 5 ст. 171 та ч. 6 ст. 173 КПК України.
Відповідно вказаних норм закону, клопотання про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення, а у разі тимчасового вилучення майна під час обшуку, огляду, здійснюваних на підставі ухвали слідчого судді, клопотання про арешт такого майна повинно бути подано слідчим, прокурором протягом 48 годин після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, у якої його було вилучено. Крім цього ухвалу про арешт тимчасово вилученого майна слідчий суддя, суд постановляє не пізніше сімдесяти двох годин із дня надходження до суду клопотання, інакше таке майно повертається особі, у якої його було вилучено.
За таких обставин, на думку апелянта, визнавши грошові кошти в сумі 300 доларів США та робочий щоденник, вилучені в службовому кабінеті ОСОБА_10 та грошові кошти у сумі 4000 грн. та 200 доларів США, вилучені під час огляду місця події у ОСОБА_6 , тимчасово вилученим, майном, і, встановивши порушення вимог закону щодо строку звернення з арештом, слідчий суддя мав прийняти рішення про відмову в арешті тимчасово вилученого майна та негайне його повернення особам, у яких воно було вилучено.
Звертає увагу на те, що розглядаючи клопотання про арешт майна понад 72 години, з 22.03.2017 р. по 06.04.2017 р. слідчим суддею також порушені процесуальні строки, а тому згідно норм закону суддя не міг винести іншого рішення ніж про відмову в арешті майна та негайному його повернення особам, у яких воно було вилучено.
Вважає, що посилання слідчого на можливість розгляду клопотання про арешт майна з порушенням процесуальних строків звернення свідчить про незаконність такого рішення, а тому слідчим суддею допущені істотні порушення вимог кримінально-процесуального закону.
Обставини, встановлені судом першої інстанції.
19.04.2012 р. порушена кримінальна справа № 49-3474 відносно судді Ленінського районного суду м. Миколаєва ОСОБА_10 та адвоката ОСОБА_6 за ознаками злочину, передбаченого ч. 1 ст. 14, ч. 3 ст. 368 КК України.
20.04.2012 р. в службовому кабінеті ОСОБА_10 проведений обшук, в ході якого вилучені 300 доларів США купюрами по 100 доларів США з номерами НВ18407452; НВ35380199; HF33901145, робочий щоденник, цивільна справа № 2-/1416/1449/2012, відібрані змиви з рук ОСОБА_10
20.04.2012 р. за адресою м. Миколаїв, вул. 28-ї Армії, 9-Б, у ОСОБА_6 вилучені 4 000 грн. купюрами по 200 грн. з номерами: ЄД3190123; ЕШ2454847; ЕХ9885676; ЄИ6567931; ЕЦ9044732; ЄГ2885149; ВЖ0910046; ВЄ8676349; ЄЧ4031523; ЕЦ9917549; ВА5658199; ЕЄ2317152; ЄЦ2883383; ЄЦ3140646; ЕА8568022; ВЗ4445739; ЄГ4060552; ЕЩ5849777; ВВ6419985; ЕГ4038517, 200 доларів США купюрами по 100 доларів США з номерами CD38805386; FL00971004, а також відібрані змиви з рук та зроблений експериментальний зразок фільтрувального аркушу.
Постановою слідчого прокуратури Миколаївської області від 20.03.2017 р. перелічене майно /крім матеріалів цивільної справи/, експериментальний зразок хімічної речовини визнані речовими доказами.
20.04.2012 р. під час особистого обшуку ОСОБА_10 та нежитлового приміщення, вилучені 9 345 грн. та 2 000 доларів США. Постановами слідчого Генеральної прокуратури України від 07.05.2012 р. на вказані грошові кошти накладений арешт з метою забезпечення конфіскації, грошові кошти передані для зберігання на депозитні рахунки, про що свідчать квитанції від 07.05.2012 р. та 15.05.2012 р. Вказані постанови про накладення арешту не скасовані, грошові кошти перебувають на вказаних рахунках до цього часу.
Постановами слідчого Генеральної прокуратури України від 26.04.2012 р. накладений арешт на рухоме та нерухоме майно ОСОБА_10 та ОСОБА_6 .
В подальшому кримінальна справа відносно ОСОБА_10 та ОСОБА_6 направлена до суду.
Ухвалою Апеляційного суду Херсонської області справа повернута до Генеральної прокуратури України для проведення додаткового розслідування.
Після отримання 13.06.2014 р. справа внесена до ЄРДР за № 0000506 та на даний час розслідується СВ прокуратури Миколаївської області.
Заступником Генерального прокурора України та прокурором Миколаївської області ОСОБА_10 та ОСОБА_6 повідомлено про підозру в скоєні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України та ч. 5 ст. 27 ч. 3 ст. 368 КК України відповідно.
22.03.2017 р. слідчий прокуратури Миколаївської області ОСОБА_8 звернувся до слідчого судді Центрального районного суду м. Миколаєва з клопотаннями про накладення арешту на перелічене вище майно /крім матеріалів цивільної справи/, які при розгляді об`єднані в одне провадження.
Слідчий суддя зазначив, що оскільки КПК України передбачає наслідки в разі порушення строку на звернення з клопотанням про арешт тимчасово вилученого майна та наслідки у разі несвоєчасного розгляду клопотання слідчим суддею, у виді повернення тимчасово вилученого майна то вказаний процесуальний строк не відноситься до категорії процесуальних строків, визначених ст. 117 КПК України, у зв`язку з чим клопотання про поновлення строку на подання клопотання про арешт тимчасово вилученого майна взагалі розгляду не підлягає.
Разом з тим вказав, що вказане не свідчить про те, що слідчий суддя не має права розглянути клопотання, подане поза межами строків, встановлених ч. 5 ст. 171 КПК України, що випливає зі ст. 173 КПК України, в якій зазначено, що саме має врахувати слідчий суддя при вирішенні питання про арешт майна і там не зазначено щодо того, коли саме слідчий звернувся із клопотанням.
Розглядаючи клопотання, слідчий суддя зазначив, що з урахуванням того, що грошові кошти 300 доларів США купюрами по 100 доларів США та робочий щоденник, вилучені в службовому кабінеті ОСОБА_10 , грошові кошти 4 000 грн., купюрами по 200 грн. та 200 доларів США купюрами по 100 доларів США, вилучені у ОСОБА_6 є тимчасово вилученим майном, є достатні підстави вважати що вказане майно містить на собі сліди вчиненого злочину, відповідає критерію речового доказу, а за такого, на підставі ст. 170 КПК України підлягає арешту.
Щодо накладення арешту на змиви з рук підозрюваних, експериментальний зразок хімічної речовини та експериментальний зразок фільтрованого аркушу, то вказані речі не є майном в розумінні ст. 170 КПК України, оскільки є предметом діяльності експертів та слідчого при розслідуванні кримінального провадження, перебування вказаних предметів у володінні слідчого не порушує права власності, а за такого для їх визнання як доказу, достатньо постанови про визнання речовим доказом зі зберіганням, відповідно до вимог ст. 100 КПК України.
Щодо накладення арешту на майно підозрюваних у виді грошових коштів, житлового будинку та частини квартири для забезпечення можливої конфіскації, то в задоволенні цих клопотань слід відмовити, оскільки з наданих матеріалів вбачається, що на вказане майно за постановами слідчого від 26.04.2012 р. та 07.05.2012 р. арешт накладений, вказані постанови не скасовані, грошові кошти весь час перебувають на депозитному рахунку та не повернуті, а з наданих підозрюваними витягів з реєстру прав власності на нерухоме майно, на житловий будинок ОСОБА_10 та 1/2 квартири ОСОБА_6 маються обтяження у вигляді заборони відчуження на підставі постанови слідчого Генеральної прокуратури України ОСОБА_13 від 26.04.2012 р.
Заслухавши доповідь судді, прокурора, який підтримав апеляційну скаргу прокурора та заперечував проти задоволення скарги захисника ОСОБА_7 , уточнив вимоги і просив постанову слідчого судді скасувати, захисників та підозрюваних, які підтримали скаргу ОСОБА_7 та заперечували проти задоволення скарги прокурора, вивчивши матеріали, надані судом та матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційних скарг, суд дійшов наступного.
Обставини, встановлені судом апеляційної інстанції. Мотиви, з яких суд апеляційної інстанції виходить при постановленні ухвали, і положення закону, яким керується.
У відповідності до вимог ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Ухвала слідчого судді Центрального районного суду від 06.04.2017 р., окрім прокурора, також оскаржена захисником ОСОБА_7 .
Відповідно доданих до апеляційної скарги захисником ОСОБА_7 документів на підтвердження повноважень захисника, останній здійснює захист лише підозрюваної ОСОБА_6 , у зв`язку з чим, вимоги апеляційної скарги захисника ОСОБА_7 та їх обґрунтування, відносно підозрюваного ОСОБА_10 апеляційним судом не розглядаються.
Перевіряючи рішення слідчого судді та доводи апеляційних скарг, апеляційний суд виходить з того, що у відповідності до вимог чинного кримінального процесуального закону, зокрема, ст. 131 КПК України, арешт майна є одним із заходів забезпечення кримінального провадження та є важливим елементом здійснення завдань кримінального провадження, які передбачені ст. 2 КПК України, своєчасне застосування якого може запобігти негативним наслідкам при розслідуванні злочинів.
Відповідно п. 11, розділу ХІ «Перехідні положення» КПК України кримінальні справи, які до дня набрання чинності цим Кодексом надійшли до суду від прокурорів з обвинувальним висновком, постановою про застосування примусових заходів медичного чи виховного характеру, постановою про направлення справи до суду для вирішення питання про звільнення особи від кримінальної відповідальності, розглядаються судами першої, апеляційної та касаційної інстанцій і Верховним Судом України в порядку, який діяв до набрання чинності цим Кодексом. У п. 12 зазначеного розділу зазначено, що розслідування кримінальних справ, передбачених пунктом 11 цього розділу, у разі повернення таких кримінальних справ судом прокурору для проведення додаткового розслідування проводиться у порядку, передбаченому цим Кодексом.
Враховуючи наведені норми закону провадження у даному кримінальному проваджені, яке здійснювалось в порядку та строки встановлені КПК України в редакції 1960 року, після повернення справи на додаткове розслідування, на даний час здійснюється в порядку та строки встановлені КПК України 2012 року.
Відповідно до вимог п. 1 та п. 3 ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою збереження речових доказів та забезпечення конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи.
В ч. 3 ст. 170 КПК України визначено, що у випадку передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
За змістом ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій.
З урахуванням того, що грошові кошти 300 доларів США купюрами по 100 доларів США та робочий щоденник вилучені в службовому кабінеті судді Ленінського районного суду м. Миколаєва ОСОБА_10 , грошові кошти 4 000 грн. купюрами по 200 грн. та 200 доларів США купюрами по 100 доларів США вилучені у ОСОБА_6 під час проведення огляду місця події біля приміщення Ленінського районного суду м. Миколаєва є тимчасово вилученим майном, слідчій суддя дійшов обґрунтованого висновку про те, що є достатні підстави вважати що вказане майно містить на собі сліди вчиненого злочину, тобто відповідає критерію речового доказу, а тому підлягає арешту.
Апеляційний суд в цій частині погоджується з висновками слідчого судді.
В ч. 5 ст. 170 КПК України визначено, що у випадку, передбаченому пунктом 3 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд, у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, може призначити покарання у виді конфіскації майна або застосувати до юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна.
Крім цього, ч. 7 ст. 170 КПК України передбачено, що арешт може бути накладений на майно, на яке раніше накладено арешт відповідно до актів законодавства. У такому разі виконанню підлягає ухвала слідчого судді, суду про накладення арешту на майно відповідно до правил цього Кодексу.
Правовою підставою арешту майна є ухвала слідчого судді або суду. Це положення обумовлено вимогою ст. 41 Конституції України, яка передбачає виключно судовий порядок позбавлення права власності.
Враховуючи те, що на даний час, кримінальне провадження розглядається у порядку, встановленому КПК України в редакції 2012 року, в ході кримінального провадження встановлені обставини, які є достатніми для підозри ОСОБА_10 та ОСОБА_6 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України на момент їх повідомлення, тобто у вчиненні злочину, санкція якого передбачає таке додаткове покарання, як конфіскація, за таких обставин клопотання слідчого про накладення арешту на грошові кошти, вилучені у ОСОБА_10 , на належний останньому житловий будинок, а також на належну ОСОБА_6 1/2 частину квартири з метою забезпечення конфіскації майна, як виду покарання, підлягає задоволенню.
Щодо накладення арешту на змиви з рук ОСОБА_10 та ОСОБА_6 , експериментальний зразок хімічної речовини та експериментальний зразок фільтрованого аркушу, то відповідно до положень. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном.
Апеляційний суд погоджується із висновками слідчого судді про те, що вказані речі не є майном в розумінні ст. 170 КПК України, оскільки є предметом, отриманим в результаті діяльності експертів та слідчого при розслідуванні кримінального провадження і перебування вказаних предметів у слідчого не порушує права власності, а за такого для їх визнання як доказу, достатньо постанови про визнання речовим доказом зі зберіганням, відповідно до вимог ст. 100 КПК України.
За наведених обставин в цій частині у задоволенні клопотання слідчого слід відмовити.
Доводи захисника ОСОБА_7 щодо пропущення слідчим та слідчим суддею строків для накладення арешту на тимчасово вилучене майно підозрюваної ОСОБА_6 , то наведені обставини були предметом дослідження при розгляді клопотання слідчим суддею і мотиви їх неприйняття наведені в оскаржуваній ухвалі. Питання процесуального строку звернення з клопотанням про арешт тимчасово вилученого майна слідчим суддею вирішено у відповідності із вимогами ст. 117 КПК України. Ухвала слідчого судді від 06.04.2017 р. з цього приводу відповідно до положень ст. 309 КПК України апеляційному оскарженню не підлягає. Однак заперечення проти неї можуть бути подані під час підготовчого провадження в суді. Тому апеляційна скарга в цій частині апеляційним судом не розглядається.
З урахуванням викладеного оскаржувана ухвала слідчого судді підлягає скасуванню, з постановлення нової ухвали про часткове задоволення клопотання слідчого про арешт майна.
Керуючись ст. ст. 376, 404, 405, 407, 419, 424, 532 КПК України, апеляційний суд,
п о с т а н о в и в :
апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 залишити без задоволення.
Апеляційну скаргу прокурора задовольнити частково.
Ухвалу слідчого судді Центрального районного суду м. Миколаєва від 6 квітня 2017 року, якою клопотання прокурора про накладення арешту на майно задоволено частково скасувати та постановити нову ухвалу.
Клопотання слідчого прокуратури Миколаївської області ОСОБА_8 про арешт майна задовольнити частково, накласти арешт на вилучені:
- 20.04.2012 р. в ході проведеного в службовому кабінеті ОСОБА_10 обшуку 300 доларів США купюрами по 100 доларів США з номерами: НВ18407542; НВ335380199; HF33901145 та робочий щоденник;
- 20.04.20012 р. у ОСОБА_6 під час проведення огляду місця події грошові кошти в сумі 4 000 грн. купюрами по 200 грн. з номерами: ЄД3190123; ЕШ2454847; ЕХ9885676; ЄИ6567931; ЕЦ9044732; ЄГ2885149; ВЖ0910046; ВЄ8676349; ЄЧ4031523; ЕЦ9917549; ВА5658199; ЕЄ2317152; ЄЦ2883383; ЄЦ3140646; ЕА8568022; ВЗ4445739; ЄГ4060552; ЕЩ5849777; ВВ6419985; ЕГ4038517, 200 доларів США купюрами по 100 доларів США з номерами CD38805386; FL00971004;
- майно ОСОБА_10 , підозрюваного у вчинені злочину, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України грошові кошти в сумі 8 000 грн., грошові кошти в сумі 1 345 грн. та 2 000 доларів США, житловий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер майна 22465799);
- майно ОСОБА_6 , підозрюваної у вчинені злочинів, передбачених ч. 5 ст. 27, ч. 3 ст. 368, ч. 1 ст. 190 КК України 1/2 частину квартири АДРЕСА_2 (реєстраційний номер майна: 1867683).
В накладені арешту на змиви з рук ОСОБА_10 , експериментальний зразок хімічної речовини, змиви з рук ОСОБА_6 та експериментальний зразок фільтрованого аркушу відмовити.
Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
Судді
_____________________ _______________ ______________
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3