Справа № 127/7889/17
Провадження №11-кп/772/870/2017
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
Доповідач : ОСОБА_2
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
06 липня 2017 року м. Вінниця

Апеляційний суд Вінницької області в складі:
Головуючого судді: ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

зі секретарем: ОСОБА_5

за участю прокурора : ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

засудженого: ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_8 на ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 27 квітня 2017 року про відмову в задоволенні клопотання засудженого

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, засудженого:
- 26 грудня 1996 року Дніпропетровським обласним судом за ст. 206 ч.2, 19 ч.4-117 ч.3, 19 ч.4-118 ч.2, 19 ч.4-206 ч.2, 208, 108 ч.1, 19 ч.4-93 п.п. «е», «ж», 42 КК України (в редакції 1960 року) до смертної кари розстрілу, ухвалою колегії в кримінальних справах Верховного суду України від 25 березня 1997 року вирок залишено без змін, Ухвалою Дніпропетровського обласного суду від 18 серпня 2000 року смертну кару замінено на довічне позбавлення волі,
про звільнення від відбування покарання на підставі відбуття строку покарання,-
В с т а н о в и в:
Засуджений ОСОБА_8 звернувся до Вінницького міського суду Вінницької області з клопотанням про звільнення від покарання, призначеного вироком Дніпропетровського обласного суду від 26 грудня 1996 року за яким він визнаний винним у вчиненні злочинів, передбачених ст. 206 ч.2, 19 ч.4-117 ч.3, 19 ч.4-118 ч.2, 19 ч.4-206 ч.2, 208, 108 ч.1, 19 ч.4-93 п.п. "е", "ж", 42 КК України (в редакції 1960 року) до смертної кари розстрілу та зміненого ухвалою Дніпропетровського обласного суду від 18 серпня 2000 року в частині призначеного покарання з смертної кари на довічне позбавлення волі у тюрмі суворого режиму про звільнення від відбування покарання на підставі відбуття строку покарання .
Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 27.04.2017 року в задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_8 про звільнення від відбування покарання на підставі відбуття строку покарання - відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду засуджений ОСОБА_8 подав апеляційну скаргу, просив замінити строк покарання на позбавлення волі на певний строк ( ч.2 ст.49 в редакції 1960 року) ст. 80 ч.5 КК України ( в редакції 2001 року ) . Звільнити його від відбування покарання у зв`язку з відбуттям строку покарання, призначеного за вироком суду.
Доводи апеляційної скарги мотивовано тим, що судом не враховано те, що ст.25 КК України в редакції 1960 року не встановлювалось довічне позбавлення волі, не враховані вимоги ст. 49,80 КК України, практика Європейського Суду у прав людини.
Заслухавши доповідача, думку прокурора ОСОБА_6 , який заперечував проти задоволення апеляційної скарги , засудженого ОСОБА_8 , захисника ОСОБА_7 , які просили задоволити апеляційну скаргу, оглянувши особову справу, дослідивши матеріали провадження, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.
Як убачається матеріалів провадження ОСОБА_8 звернувся до суду з клопотанням про звільнення від покарання, призначеного вироком Дніпропетровського обласного суду від 26 грудня 1996 року за яким він визнаний винним у вчиненні злочинів, передбачених ст. 206 ч.2, 19 ч.4-117 ч.3, 19 ч.4-118 ч.2, 19 ч.4-206 ч.2, 208, 108 ч.1, 19 ч.4-93 п.п. "е", "ж", 42 КК України (в редакції 1960 року) до смертної кари розстрілу та зміненого ухвалою Дніпропетровського обласного суду від 18 серпня 2000 року в частині призначеного покарання з смертної кари на довічне позбавлення волі у тюрмі суворого режиму.
Вирішуючи питання щодо клопотання суд першої інстанції прийняв до уваги те, що ОСОБА_8 засуджений вироком Дніпропетровського обласного суду від 26 грудня 1996 року, за вчиненні злочинів, передбачених ст. 206 ч.2, 19 ч.4-117 ч.3, 19 ч.4-118 ч.2, 19 ч.4-206 ч.2, 208, 108 ч.1, 19 ч.4-93 п.п. "е", "ж", 42 КК України (в редакції 1960 року) до смертної кари розстрілу. Ухвалою колегії в кримінальних справах Верховного суду України від 25 березня 1997 року вирок залишено без змін, ухвалою Дніпропетровського обласного суду від 18 серпня 2000 року смертну кару замінено на довічне позбавлення вол, перевірив належним чином доводи, викладені ОСОБА_8 та дійшов законного обґрунтованого рішення щодо відсутності підстав для задоволення клопотання ОСОБА_8 ..
При цьому, судом враховано норми Кримінального Кодексу України в редакції 1960 року., рішення Конституційного Суду України від 26.01.2011 року , згідно якого зазначено, що новий вид кримінального покарання, запроваджений Законом № 1483-ІІІ, довічне позбавлення волі є менш суворим видом покарання порівняно із смертною карою. Цей висновок Конституційного Суду України ґрунтується на тому, що при застосуванні довічного позбавлення волі забезпечується невід`ємне право на життя людини, яка вчинила особливо тяжкий злочин; у санкціях статей, що передбачали покарання за особливо тяжкі злочини, у тому числі умисні вбивства, вчинювані за обтяжуючих обставин, замість смертної кари встановлено довічне позбавлення волі як найбільш суворий вид покарання у переліку кримінальних покарань поряд із позбавленням волі на максимальний строк до п`ятнадцяти років; засудженому до довічного позбавлення волі передбачена можливість заміни цього покарання актом помилування на позбавлення волі на певний строк.
Даючи оцінку твердженням засудженого ОСОБА_8 , суд також керувався практикою Європейського суду з прав людини, згідно якої вбачається, що заміна судами смертної кари на довічне позбавлення волі, встановлена новим кримінальним законом, а не на позбавлення волі строком на п`ятнадцять років, що як альтернативне смертній карі покарання було передбачено законом під час вчинення злочинів, не є порушенням статті 7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (рішення у справах Алакрам Хумматов проти Азербайджану від 18 травня 2006 року, заяви № 9852/03, № 13413/04, Ткачов проти України від 13 грудня 2007 року, заява № 39458/02).
Посилання ОСОБА_8 на наявність норм права, які на його думку гарантують його право на звільнення є такими, що суперечать чинному законодавству.
Відповідно до ст. 87 КК України передбачено помилування, яке здійснюється Президентом України стосовно індивідуально визначеної особи, яке передбачає індивідуальне державно владне веління у формі пробачення особі, яка вчинила злочин будь якої тяжкості.
Висновки суду першої інстанції, що посилання ОСОБА_8 на відсутність тлумачення визначення « довічне» позбавлення волі не відповідають вимогам чинного законодавства є обґрунтованими.
Суд апеляційної інстанції вважає, що судом першої інстанції прийнято рішення, яке відповідає вимогам ст.370 КПК України.
Доводи апеляційної скарги засудженого ОСОБА_8 є безпідставними.
Керуючись ст.ст. 404, 405,407,419 КПК України, суд апеляційної інстанції,-
П о с т а н о в и в:
Відмовити в задоволенні апеляційної скарги ОСОБА_8 .
Ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 27.04.2017 року про відмову в задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_8 про звільнення від відбування покарання на підставі відбуття строку покарання залишити без змін.
Судове рішення може бути оскаржено до касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня проголошення, а засудженим - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Відповідно до ч.4 ст.532 КПК України судове рішення апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення .

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4

Згідно оригіналом:

Суддя: