Справа № 464/2443/17 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/783/607/17 Доповідач: ОСОБА_2
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
12 липня 2017 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах
апеляційного суду Львівської області в складі:
головуючого-судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові справу за апеляційною скаргою першого заступника прокурора Львівської області ОСОБА_6 на вирок Сихівського районного суду м. Львова від 18 квітня 2017 року відносно ОСОБА_7 ,
з участю прокурора ОСОБА_8 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

встановила:
цим вироком

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця та жителя АДРЕСА_1 , з середньою спеціальною освітою, військовозобов`язаного, неодруженого, непрацюючого, раніше не судимого,

засуджено за ч.2 ст. 15, ч.1 ст. 185 КК України до штрафу у розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить п`ятсот десять гривень.
Вирішено питання з речовими доказами.

Згідно вироку суду, ОСОБА_7 29 березня 2017 року в період часу з 19:50 год. по 20:26 год., знаходячись в приміщенні торгового залу супермаркету «Сільпо-Фуд», що на пр. Червоної Калини, 62 у м. Львові, діючи з корисливих мотивів, таємно викрав з прилавків супермаркету товар, який належить ТзОВ «Сільпо-Фуд», а саме: «Форель Премія слабо солена шматок» вагою 300 г, вартістю 141,2 грн., каву «Jacobs Monarch Espresso» вагою 500 г, вартістю 63,19 грн., після чого, переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає, та його дії є непомітними для інших осіб, з метою приховування та утримування, сховав викрадене майно собі під одяг, та в подальшому, не заплативши за вказаний товар, вийшов за межі касових боксів і поклав викрадене майно в камеру схову. Продовжуючи свої злочинні дії ОСОБА_7 повернувся до прилавків вказаного супермаркету, звідки таємно викрав одну пару шкарпеток чоловічих «Diwari Bamboo» вартістю 24,25 грн. та одну пару шкарпеток чоловічих «Diwari Active» вартістю 29,89 грн., після чого, переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає, та його дії є непомітними для інших осіб, з метою приховування та утримування, сховав викрадене майно собі під одяг, та не заплативши, вийшов за межі касових боксів. Після цього, забравши з камери схову раніше викрадені «Форель Премія слабо солена шматок» та каву «Jacobs Monarch Espresso», попрямував до виходу з супермаркету. Проте, свій злочин обвинувачений не довів до кінця з причин, що не залежали від його волі, так як на виході був затриманий працівниками охорони супермаркету.

В апеляційній скарзі перший заступник прокурора Львівської області покликається на те, що не оспорюючи доведеності вини обвинуваченого та правильності кваліфікації його дій, вважає, що зазначене рішення суду першої інстанції є незаконним і таким, що підлягає скасуванню з підстав неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність в частині призначеного покарання.

Зазначає, що відповідно до п.1 ч.1 ст. 65 КК України, суд призначає покарання у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинений злочин.

Наголошує, що згідно з ч.1 ст. 69 КК України, суд за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного, умотивувавши своє рішення, може, крім випадків засудження за корупційний злочин, призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу за цей злочин.

Акцентує, що відповідно до п.8 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 р. «Про практику призначення судами кримінального покарання», у кожному випадку застосування ст. 69 КК України, суд зобов`язаний у мотивувальній частині вироку зазначити, які саме обставини справи або дані про особу підсудного він визнає такими, що істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину і впливають на пом`якшення покарання, а в резолютивній - послатися на ч.1 ст. 69 КК України.

Звертає увагу на те, що санкцією ч.1 ст. 185 КК України передбачено покарання у виді штрафу від п`ятдесяти до ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або громадських робіт на строк від вісімдесяти до двохсот сорока годин, або виправних робіт на строк до двох років, або арешту на строк до шести місяців, або позбавлення волі на строк до трьох років.

Покликається на те, що при призначенні ОСОБА_7 покарання, ні в мотивувальній, ні в резолютивній частинах вироку судом не наведено даних про застосування ст. 69 КК України.

Просить вирок Сихівського районного суду м. Львова від 18 квітня 2017 року стосовно ОСОБА_7 за ч.2 ст. 15, ч.1 ст. 185 КК України скасувати, у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність в частині призначення покарання.

Ухвалити новий вирок, яким визнати ОСОБА_7 винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 15, ч.1 ст. 185 КК України та призначити йому покарання у виді п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить вісімсот п`ятдесят гривень.

В решті вирок залишити без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, думку прокурора, пояснення обвинуваченого ОСОБА_7 , які підтримали апеляційну скаргу першого заступника прокурора Львівської області, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що така підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Згідно вимог ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим та вмотивованим.
Відповідно до п.4 ч.1 ст. 409 КПК України, підставою для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.
П.1, 2 ч.1 ст. 413 КПК України передбачено, що неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, що тягне за собою скасування або зміну судового рішення, є незастосування судом закону, який підлягає застосуванню та застосування судом закону, який не підлягає застосуванню.

Вина ОСОБА_7 за обставин, викладених у вироку є доведеною і ґрунтується на доказах, стосовно тих фактичних обставин справи, які ніхто у судовому засіданні не оспорював. За цих обставин, за згодою обвинуваченого та інших учасників судового провадження, слухання справи у суді першої інстанції відбувалось у порядку, передбаченому ч.3 ст. 349 КПК України. Наслідки такого порядку розгляду учасникам судового провадження було роз`яснено у встановленому законом порядку.
Дії обвинуваченого ОСОБА_7 судом першої інстанції вірно кваліфіковані за ч.2 ст. 15, ч.1 ст. 185 КК України, однак, як вбачається з оскаржуваного вироку, призначаючи покарання ОСОБА_7 місцевий суд вийшов за межі санкції інкримінованого кримінального правопорушення, а тому доводи апеляційної скарги прокурора в цій частині підлягають до задоволення.
Згідно п.3 ч.1 ст. 407 КПК України суд апеляційної інстанції має право скасувати вирок суду першої інстанції повністю чи частково та ухвалити новий вирок.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 408, 409, 413, 418, 419 КПК України, колегія суддів,
ухвалила:
апеляційну скаргу першого заступника прокурора Львівської області ОСОБА_6 задоволити.

Вирок Сихівського районного суду м. Львова від 18 квітня 2017 року відносного ОСОБА_7 в частині призначеного покарання скасувати.

Ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_7 призначити покарання за ч.2 ст. 15, ч.1 ст. 185 КК України у виді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить вісімсот п`ятдесят гривень.

В решті вирок суду першої інстанції залишити без зміни.

Вирок суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржений в касаційному порядку протягом трьох місяців з дня його проголошення.
Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4