Справа №706/31/17
1-кп/705/240/17
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
27 березня 2017 року Уманський міськрайонний суд Черкаської області
у складі колегії суддів: головуючої - судді ОСОБА_1
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3
при секретарі - ОСОБА_4
з участю прокурора ОСОБА_5
обвинуваченого- ОСОБА_6
та захисника ОСОБА_7
потерпілої ОСОБА_8
В С Т А Н О В И Л А :
В підготовчому судовому засіданні прокурор ОСОБА_5 заявив клопотання про обрання обвинуваченому ОСОБА_6 міри запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, мотивуючи тим, що виходячи із тяжкості покарання та того, що на даний час не змінилися та продовжують існувати ризики, передбачені п.п. 1, 5 ст. 177 КПК України: переховуватись від суду, вчинити інше кримінальне правопорушення.
В підготовчому судовому засіданні потерпіла ОСОБА_8 підтримала клопотання прокурора.
В підготовчому судовому засіданні захисник обвинуваченого ОСОБА_6 адвокат ОСОБА_7 заперечив проти клопотання, вважав, що наведені прокурором ризики є не обгунтованими, підзахисний має постійне місце проживання разом з матір`ю, потребує проходження медичного обстеження та лікування. Після звільнення з під варти 18.03.2017, з`явився самостійно на виклик до суду, переховуватися не має наміру. Вважав, що достатнім запобіжним заходом буде домашній арешт.
В підготовчому судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 заперечував проти взяття під варту, підтримавши свого захисника, зазначив, що буде з`являтися на виклики до суду.
Колегія суддів, вислухавши думку учасників процесу, дослідивши обвинувальний акт та додатки до нього, приходить до висновку, що в задоволенні клопотання прокурора про обрання міри запобіжного заходу тримання під вартою необхідно відмовити, обравши щодо нього більш м`який запобіжний захід.
Враховуючи особу обвинуваченого, тяжкість пред`явленого обвинувачення, суд вважає, що наявний передбачений ч. 1 ст. 177 КПК України ризик переховування від суду, оскільки обвинувачений тривалий час проживав за межами України і лише в червні 2016 року повернувся на її територію, не має постійного місця роботи.
Згідно з вимогами ч. ч. 3 і 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практикою Європейського суду з прав людини обмеження права на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.
Відповідно до п. «С» ч. 1 ст. 5 Європейської конвенції про захист прав і основоположних свобод (Рим, 1950), КПК України для обрання або для зміни запобіжного заходу тримання під вартою необхідна наявність підстав вважати, що дана особа, яка обґрунтовано підозрюється у вчинені злочину, буде намагатися, або ухилятися від слідства, суду та від виконання процесуальних рішень або перешкоджати встановленню істини в справі або продовжувати злочинну діяльність. При цьому враховується тяжкість вчинених злочинів, вік підозрюваного, його стан здоров`я, сімейний та матеріальний стан, вид діяльності, місце проживання та інші обставини, перелічені в ст. 178 КПК України.
В ст. 178 КПК України вказано, що при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 КПК України, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; репутацію підозрюваного, обвинуваченого; майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.
Відповідно до ч.1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом , який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.
Застосовуючи до підозрюваного (обвинуваченого) запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, суд не може обґрунтовувати прийняття такого рішення виключно тяжкістю покарання, яке могло бути призначене підозрюваному (обвинуваченому) у разі визнання його винуватим у вчиненні кримінального правопорушення без належного з`ясування наявності у кримінальному провадженні хоча б одного із ризиків, передбачених ст. 177 КПК.
Застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щонайбільше обмежує права громадянина, тому повинно бути викликане реальною необхідністю, що знаходить свій вираз в обґрунтуванні та мотивуванні подання.
Одночасно, суд враховує, що відповідно до правової позиції, викладеної у п. 80 рішення Європейського суду з прав людини від 10 лютого 2011 року у справі «Марченко проти України» при розгляді клопотання про обрання, зміну або продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою, має бути розглянута можливість застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів.
Розглядаючи можливість альтернативних запобіжних заходів, суд вважає їх такими, що здатні забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного.
Відповідно до ст. 194 ч.4 КПК України якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні.
У підготовчому судовому засіданні прокурор не довів, що інший, більш м`який запобіжний захід, не пов`язаний з триманням обвинуваченого під вартою, не зможе запобігти вказаним в клопотанні ризикам, тому суд вважає необхідним застосувати щодо обвинуваченого більш м`який запобіжний захід, ніж тримання під вартою, передбачений ст. 181 КПК України, - домашній арешт, що полягає в забороні обвинуваченому залишати житло цілодобово.
Керуючись ст. 176, 177, 178, 181, 194, 196, 309, 315 КПК України, колегія суддів,
В задоволенні клопотання прокурора про обрання щодо обвинуваченого ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді тримання під вартою відмовити.
Застосувати щодо обвинуваченого ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді домашнього арешту строком на 2 місяці, заборонивши йому залишати житло за адресою: АДРЕСА_1 , цілодобово. Покласти на обвинуваченого ОСОБА_6 такі обов`язки: - прибувати за кожним викликом суду; - носити електронний засіб контролю; уникати спілкування з потерпілою ОСОБА_8 та свідками у цьому кримінальному провадженні.
Роз`яснити обвинуваченому, що відповідно до ч. 5 ст. 181 КПК України працівники органу Національної поліції з метою контролю за його поведінкою мають право з`являтися в житло, під арештом в якому він перебуває, вимагати надання усних чи письмових пояснень з питань, пов`язаних із виконанням покладених на нього обов`язків, використовувати електронні засоби контролю. У випадку порушення умов запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту до обвинуваченого може бути застосований більш суворий запобіжний захід.
Ухвалу про застосування запобіжного заходу у виді домашнього арешту передати для виконання органу Національної поліції за місцем проживання обвинуваченого.
Ухвала в частині обрання міри запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту підлягає негайному виконанню після її проголошення. Строк дії ухвали до 27.05.2017.

Суддя ОСОБА_1

Судді: ОСОБА_2

ОСОБА_3