АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 11-cc/796/1998/2017 Слідчий суддя в 1-й інстанції: ОСОБА_1
Категорія: ст. 183 КПК Доповідач: ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
10 травня 2017 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду м. Києва у складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу прокурора Київської місцевої прокуратури №2 ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Дарницького районного суду м. Києва від 21 березня 2017 року, -

ВСТАНОВИЛА:

Цією ухвалою залишено без задоволення клопотання прокурора Київської місцевої прокуратури №2 ОСОБА_8 , про застосування тимчасового арешту строком на 40 діб до надходження запиту про його видачу щодо ОСОБА_9 ІНФОРМАЦІЯ_1

Ухвала слідчого судді мотивована тим, що прокурором не надано належним чином завірених до клопотання документів щодо можливості тримання особи під вартою і суд не знайшов наявність підстав згідно ст. 583 КПК України для застосування щодо ОСОБА_9 тимчасового арешту в межах передбаченого законом строку протягом 40 діб до надходження запиту про його видачу.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, прокурор подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову ухвалу, якою задовольнити клопотання прокурора про застосування тимчасового арешту. Апелянт зазначає, що слідчим суддею не було належним чином досліджено доводи клопотання в частині достатності доказів, які б свідчили про законність затримання ОСОБА_9 .

Крім того, апелянт зазначає, що слідчим суддею не враховано, що ОСОБА_9 згідно з обліком Інтерполу перебуває в міжнародному розшуку.

Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора, який підтримав подану апеляційну скаргу та просив її задовольнити, пояснення захисника та ОСОБА_9 , які вважали ухвалу слідчого судді законною та обґрунтованою, а апеляційну скаргу такою, що не підлягає задоволенню, перевіривши доводи апеляційної скарги та вивчивши матеріали провадження колегія суддів дійшла наступного.

З наданих апеляційному суду матеріалів вбачається, що працівниками Управління карного розшуку Головного управління національної поліції у м. Києві затримано громадянина РФ ОСОБА_10 , який згідно обліків Генерального секретаріату Інтерполу станом на 20.03.2017 рік значиться в міжнародному розшуку з метою арешту та подальшої екстрадиції до Російської Федерації для притягнення до кримінальної відповідальності за вчинення злочину, передбаченого ч. 4 ст. 159 (шахрайство) КК РФ, за скоєння якого кримінальним законодавством передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк більше 3 років.
Злочин, який інкримінується ОСОБА_11 є екстрадиційним, оскільки передбачає покарання виді позбавлення волі та відповідає злочину передбаченому ч. 4 ст. 190 КК України, прокурор звертаючись до слідчого судді з клопотанням просив застосувати до ОСОБА_9 тимчасовий арешт строком на 40 діб до надходження запиту про його видачу.

Залишаючи без задоволення клопотання прокурора про застосування тимчасового арешту до надходження запиту про його видачу слідчий суддя пославшись на вимоги ст. 583 КПК України, ст. 12,16 Європейської конвенції про видачу правопорушників, прийшов до висновку про те, що прокурор не зміг довести суду виняткових обставин, які б виправдовували обмеження права ОСОБА_9 на свободу.

При цьому суд, дослідивши матеріали провадження, вислухавши пояснення учасників судового розгляду встановив, що викладені у клопотанні обставини щодо можливості застосування тимчасового арешту до ОСОБА_9 не підтверджені належними доказами і прокурором в судовому засіданні не доведено та прийшов до правильного висновку, що прокурором до клопотання не надано належним чином оформлених документів, які б давали підстави застосувати щодо ОСОБА_9 тимчасовий арешт.
З таким висновком колегія суддів погоджується. Про правильність такого висновку свідчать, насамперед, матеріали провадження за клопотанням прокурора.
Згідно ч. ч. 1, 3, 4 ст. 583 КПК України, до затриманої особи, яка вчинила злочин за межами України, застосовується тимчасовий арешт до сорока діб або інший встановлений відповідним міжнародним договором України строк до надходження запиту про її видачу.
Відповідно до ч.ч. 1 - 3 ст. 16 Європейської Конвенції «Про видачу правопорушників» від 13.12.1957 року (далі - Конвенція), у термінових випадках компетентні органи запитуючої Сторони можуть звертатися із запитом про тимчасовий арешт розшукуваної особи. Компетентні органи запитуваної Сторони вирішують це питання відповідно до свого законодавства.
У запиті про тимчасовий арешт повідомляється про існування одного з документів, зазначених у пункті 2а статті 12 Європейської Конвенції, і намір надіслати запит про видачу правопорушника. Також зазначається, за яке правопорушення буде запитуватися видача, де і коли таке правопорушення було вчинене, а також, у міру можливості, опис зовнішності розшукуваної особи.

Запит про тимчасовий арешт надсилається компетентним органам запитуваної Сторони або дипломатичними каналами, або безпосередньо поштою, або телеграфом, або через Міжнародну організацію кримінальної поліції (Інтерпол), або у будь-який інший спосіб, який дозволяє мати письмове підтвердження або який визнається запитуваною Стороною. Запитуючий орган без зволікань інформується про результати розгляду його запиту.
Відповідно до пунктів «а», «Ь» ст. 12 Європейської Конвенції, запит супроводжується: оригіналом або завіреною копією обвинувального вироку та постанови суду або постанови про негайне затримання чи ордера на арешт або іншого розпорядження, яке має таку ж силу і видане відповідно до процедури, передбаченої законодавством запитуючої сторони; викладом правопорушень, за які вимагається видача. Час і місце їх вчинення, їх юридична кваліфікація і посилання на відповідні правові положення зазначаються як найточніше.
Як видно з матеріалів по розгляду клопотання, на що правильно вказав суд першої інстанції, останні не містять оригіналу чи завіреної копії постанови про обрання міри запобіжного заходу, постанови про притягнення в якості звинуваченого, постанови про негайне затримання чи ордера на арешт або іншого розпорядження, яке має таку ж силу і видане відповідно до процедури, передбаченої запитуючої Сторони, а також відсутній сам запит, що є порушенням п. «а» ст. 12 Конвенції.
Крім того, з не завірених копій про притягнення особи в якості обвинуваченого та постанови про обрання міри запобіжного заходу не вбачається, в чому полягає склад кримінального правопорушення, що інкримінується ОСОБА_9 , зокрема час і місце їх вчинення, їх юридична кваліфікація і посилання на відповідні правові положення зазначені не точно та місять ознаки цивільно - правових відносин. Також у клопотанні прокурора зазначено кваліфікація кримінального правопорушення Республіки Грузія, тоді як в іншій частині клопотання правова кваліфікація визначена за КК РФ.
Також, у прохальній частині клопотання прокурор просить застосувати тимчасовий арешт до громадянина на прізвище « ОСОБА_12 », тоді як з незавіреної копії посвідки на постійне місце проживання в Україні вбачається, що затримана та доставлена до суду особа має прізвище на ім`я « ОСОБА_13 » і у іншій частині документів міститься аналогічне прізвище. Вказаний недолік прокурором не було усунуто, зокрема і під час судового процесу.
З незавірених копій наданих документів на англійській мові також встановити дані відомості не виявилось можливим. Таким чином має місце порушення п. «Ь» ст. 12 Конвенції.
За наведеного підстав для задоволення апеляційної скарги не має.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 422, 583 КПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Ухвалу слідчого судді Дарницького районного суду міста Києва від 21 березня 2017 року, якою залишено без задоволення клопотання прокурора Київської місцевої прокуратури №2 ОСОБА_8 про застосування тимчасового арешту строком на 40 діб щодо ОСОБА_9 ІНФОРМАЦІЯ_1 - залишити без змін, а апеляційну скаргу прокурора - залишити без задоволення.

Ухвала апеляційного суду оскарженню не підлягає.

Судді: ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3