Справа 359/6957/16-к
Провадження 1-кп/359/390/2016
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
«21» грудня 2016 року
Бориспільський міськрайонний суд Київської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
з участю прокурора ОСОБА_2 ,
обвинуваченого ОСОБА_3 ,
законного представника ОСОБА_4 ,
адвоката ОСОБА_5 ,
представника ССД ОСОБА_6 ,
представника ВП ОСОБА_7 ,
при секретарі ОСОБА_8
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження за обвинуваченням:
ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця і мешканця АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, учня Бориспільського Професійно-технічного ліцею, раніше не судимого, у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.185 КК України, -
В С Т А Н О В И В :
Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, діючи умисно, усвідомлюючи протиправний та суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи настання шкідливих наслідків і свідомо бажаючи їх настання, скориставшись відсутністю потерпілого ОСОБА_10 , який зайшов до середини подвір`я, та тим, що за його діями ніхто не спостерігає, з бетонного блоку біля паркану подвір`я АДРЕСА_1 , таємно викрав зазначені вище мобільні телефони, вартістю, відповідно 1222 грн. та 455 грн., з сім-картами операторів мобільного зв`язку «Київстар», у кількості 2 шт., кожна з яких вартістю 25 грн., на загальну суму 50 грн., та 1 сім-карта «МТС» вартістю 25 грн.
Після цього, ОСОБА_3 з викраденими речами з місця вчинення злочину зник, та розпорядився ними на власний розсуд, чим заподіяв потерпілому ОСОБА_10 матеріальну шкоду на загальну суму 1752 грн.
В подальшому викрадене майно було повернуте потерпілому.
Обвинувачений в судовому засіданні вину у інкримінованому йому кримінальному правопорушенні визнав повністю, щиро розкаявся у скоєному, просив його суворо не карати та задовольнити клопотання його адвоката щодо застосування по відношенню до нього примусових заходів виховного характеру, підтвердив всі обставини викладені у обвинувальному акті, пояснив, що більше такого не повториться.
Враховуючи ту обставину, що обвинувачений у повному обсязі визнав свою вину та підтвердив дійсність обставин викладених у обвинувальному акті, а також ту обставину, що відносно цього не заперечують інші учасники судового провадження, суд, відповідно до вимог ч.3 ст.349 КПК України, з`ясувавши правильність розуміння учасниками судового провадження змісту цих обставин, впевнившись у добровільності їх позиції, та роз`яснивши їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку, визнав недоцільним дослідження тих обставин, які ніким не оспорюються, а саме обставин скоєння обвинуваченим інкримінованих йому дій, та після допиту обвинуваченого дослідив приєднані сторонами матеріали, що характеризують його особу.
Враховуючи наведене суд дійшов висновку, що дійсно 30.06.2016р. біля 15-00 години, ОСОБА_3 , діючи умисно, таємно, з корисливих мотивів, викрав чуже майно, після цього з викраденим майном з місця вчинення кримінального правопорушення зник та розпорядився викраденим на власний розсуд.
Таким чином, ОСОБА_11 своїми умисними діями, що виразились у таємному викраденні чужого майна (крадіжці), вчинив кримінальне правопорушення (злочин), передбачене ч.1 ст.185 КК України.
Отже, суд вважає ОСОБА_12 винним у скоєнні зазначеного кримінального правопорушення (злочину).
Під час судового розгляду від адвоката неповнолітнього обвинуваченого надійшло клопотання про звільнення обвинуваченого від покарання на підставі ст..105 КК України, та застосування по відношенню до нього примусових заходів виховного характеру шляхом передачі неповнолітнього під нагляд матері ОСОБА_13 , з якою він проживає, до досягнення повноліття, з встановленням обмежень дозвілля.
Законний представник неповнолітнього обвинуваченого просила суд застосувати по відношенню до неповнолітнього обвинуваченого примусові заходи виховного характеру, у вигляді передачі неповнолітнього під її нагляд.
Представники служби у справах дітей, та відділу поліції клопотання адвоката підтримали.
Прокурор відносно заявленого клопотання не заперечував.
Заслухавши думку учасників судового розгляду, ознайомившись з матеріалами що характеризують особу винного, суд вважає за можливе у відповідності зі ст. 105 КК України застосувати по відношенню до ОСОБА_9 примусові заходи виховного характеру за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.185 КК України знаступних підстав.
Доказами вчинення вказаного кримінального правопорушення, є особисті покази неповнолітнього, надані ним в судовому засіданні.
Обставин, які пом`якшують покарання обвинуваченого є те, що неповнолітній визнав свою вину та щиро розкаявся, здійснив відшкодування завданої потерпілому матеріальної шкоди.
Також слід врахувати, що раніше неповнолітній до кримінальної відповідальності не притягався, навчається у професійно-технічному ліцеї, у лікаря нарколога та психіатра на обліку не перебуває.
Згідно до вимог частини 1 статті 105 КК України, неповнолітній, який вчинив злочин середньої тяжкості, може бути звільнений судом від покарання, якщо буде визнано, що внаслідок щирого розкаяння та подальшої бездоганної поведінки він на момент постановлення вироку не потребує застосування покарання.
Суд вважає доведеним щире каяття обвинуваченого та його подальшу бездоганну поведінку , про що було повідомлено суд учасниками судового провадження.
Згідно статті 497 КПК України під час судового розгляду суд за наявності підстав, передбачених частиною першою цієї статті, може прийняти рішення про застосування до неповнолітнього обвинуваченого примусових заходів виховного характеру, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.
Суд вважає, що ОСОБА_11 підлягає покаранню за вчинене ним кримінальне правопорушення (злочин), але, обвинувачений вчинив кримінальне правопорушення середньої тяжкості, у неповнолітньому віці, щиро розкаявся у скоєному та в подальшому мав бездоганну поведінку, отже він підпадає під критерії зазначені в ч.1 ст.105 КК України, у зв`язку з чим є всі підстави для застосування відносно нього заходів виховного характеру, згідно до вимог ст..105 КК України, звільнивши його від відбуття покарання та застосувавши по відношенню до нього примусові заходи виховного характеру у виді передачі неповнолітнього під нагляд матері ОСОБА_13 , з якою він проживає, до досягнення ним повноліття, з встановленням обмежень дозвілля.
Так, судом також додатково встановлено, що в матеріалах є докази, які свідчать про наявність даних про здатність матері неповнолітнього забезпечити позитивний виховний вплив на неповнолітнього, постійний контроль за його поведінкою.
На підставі наведеного, керуючись ст.ст.368, 370, 374, 497 КПК України, Суд
З А С У Д И В :
ОСОБА_12 визнати винним у пред`явленому обвинуваченні за ст.185 ч.1 КК України.
ОСОБА_12 на підставі ст..105 КК України звільнити від покарання застосувавши по відношенню до нього примусові заходи виховного характеру у виді передачі під нагляд матері ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , до досягнення ним повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_3 , із застосуванням обмеження дозвілля, та зобов`язанням повертатись до місця свого проживання до 21-00 години щодня.
На вирок може бути принесено апеляцію до Апеляційного суду Київської області через Бориспільський міськрайонний суд Київської області на протязі 30 (тридцяти) днів з моменту проголошення.
Після закінчення строку на апеляційне оскарження вирок набирає законної сили.
Копія вироку вручається прокурору і засудженому негайно, після оголошення.
Головуючий суддя ОСОБА_1