АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/774/500/17 Справа № 205/6873/16-к Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - ОСОБА_2

У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 березня 2017 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

Головуючого судді доповідача ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі ОСОБА_5

за участю:

прокурора ОСОБА_6

обвинуваченого ОСОБА_7

потерпілого ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за № 0002651, за апеляційними скаргами обвинуваченого ОСОБА_7 та прокурора ОСОБА_9 на вирок Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 12 грудня 2016 року щодо
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився в м. Дніпро, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 ,
обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, -
ВСТАНОВИЛА:

В апеляційній скарзі обвинувачений просить оскаржуваний вирок суду змінити, у зв`язку з невідповідністю призначеного покарання тяжкості вчиненого злочину та особі обвинуваченого внаслідок суворості, пом`якшивши призначене йому покарання.

В апеляційній скарзі прокурор просить вирок суду в частині покарання скасувати, у зв`язку з невідповідністю призначеного судом покарання тяжкості вчиненого злочину та особі обвинуваченого внаслідок м`якості, та ухвалити новий вирок, яким призначити ОСОБА_7 покарання у виді позбавлення волі строком на 6 років.

Оскаржуваним вироком суду ОСОБА_7 визнаний винуватим за ч. 3 ст. 185 КК України та йому призначене покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років.

Стягнуто з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_8 17 384 грн. 00 коп. в рахунок відшкодування матеріальної шкоди та 3000 грн. 00 коп. в рахунок відшкодування моральної шкоди; 2 516 грн. 04 коп. процесуальних витрат на користь держави за проведення судових експертиз.

ОСОБА_7 засуджено за те, що він за обставин, встановлених судом першої інстанції та детально викладених у вироку, які в апеляційному порядку не оспорюються, в період часу з 01.06.2016 року по 14.07.2016 року на території міста Дніпра вчинив десять однотипних епізодів таємного викрадення чужого майна, вчиненого повторно, поєднаного з проникненням у житло, спричинивши потерпілим майнову шкоду на загальну суму 20 377 грн. 39 коп.
Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги, обвинувачений зазначає, що суд при призначенні покарання врахував обставини, що обтяжують покарання, та не встановив та не врахував обставини, що пом`якшують покарання, а тому вважає, що призначене йому покарання має бути меншим за розміром.

Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги, прокурор зазначає, що при призначенні ОСОБА_7 покарання судом не було враховано належним чином тяжкість вчинених кримінальних правопорушень, кожне з яких відповідно до ст. 12 КК України відноситься до категорії тяжких злочинів; не врахував дані про особу обвинуваченого, який вину у вчинених злочинах визнав, проте щиро не розкаявся, є особою яка становить підвищену суспільну небезпеку, оскільки, маючи не зняту та не погашену судимість, в перший же день після звільнення з виправної колонії по відбуттю покарання вчинив новий злочин, у зв`язку з чим вважає, що призначене судом покарання є необґрунтовано м`яким та недостатнім для виправлення ОСОБА_7 та досягнення щодо нього мети кримінального провадження.

Заслухавши суддю-доповідача; обвинуваченого, який на задоволенні своєї апеляційної скарги наполягав з викладених у ній підстав, проти задоволення апеляційної скарги прокурора заперечував; прокурора та потерпілого, які підтримали апеляційну скаргу прокурора, що приймав участь в суді першої інстанції, заперечували проти задоволення апеляційної скарги обвинуваченого, посилаючись на її безпідставність, на задоволенні апеляційної скарги прокурора наполягали; перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши наведені у апеляційних скаргах доводи, колегія суддів, з урахуванням положень ст. 404 КПК України, згідно яким суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги, приходить до наступного.

Висновки суду першої інстанції про фактичні обставини кримінального провадження, правильність кваліфікації дій ОСОБА_7 за ч. 3 ст. 185 КК України та доведеність його вини ніким з учасників судового розгляду в апеляційному порядку не оспорюються, у зв`язку з чим судом апеляційної інстанції не переглядаються.

Що стосується доводів апеляційних скарг обвинуваченого та прокурора щодо, відповідно, суворості та м`якості призначеного ОСОБА_7 покарання, то вони не є достатньо обґрунтованими.

Так, відповідно до ст. ст. 50, 65 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами. Суд при призначенні покарання, враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Колегією суддів встановлено, що при призначенні ОСОБА_7 покарання судом належним чином виконані вимоги ст. ст. 50, 65 КК України та враховані характер і ступінь суспільної небезпеки вчиненого кримінального правопорушення, яке відповідно ст. 12 КК України є тяжким злочином, та кількість епізодів злочинної діяльності; наявність обставини, що пом`якшує покарання обвинуваченого, а саме повного визнання ним вини та активного сприяння розкриттю злочину; відсутність обставин, що обтяжують покарання; відомості про особу обвинуваченого, який раніше судимий за вчинення аналогічних злочинів, має не зняту та не погашену судимість за вчинення корисливого злочину, на обліках у лікарів психіатра та нарколога не перебуває, офіційно не працевлаштований, за місцем проживання характеризується задовільно, неодружений та не має утриманців.

Взявши до уваги та належним оцінивши всі вищенаведені обставини у сукупності, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про необхідність призначення ОСОБА_7 покарання у виді позбавлення волі на строк, наближений до верхньої межі, встановленої санкцією ч. 3 ст. 185 КК України, втім менший від неї, та з реальним його відбуванням, з яким колегія суддів погоджується та не вбачає підстав як для пом`якшення, так і для посилення цього покарання.

Доводи апеляційної скарги прокурора не можуть бути прийняті до уваги, оскільки, враховуючи повне визнання ОСОБА_7 своєї вини та активне сприяння розкриттю злочину, що було визнане обставиною, яка пом`якшує покарання, - призначення обвинуваченому покарання в максимальному розмірі, передбаченому санкцією ч. 3 ст. 185 КК України, не має достатнього обґрунтування.

Що стосується кількості епізодів злочинної діяльності та даних про особу обвинуваченого, зокрема того, що останній перший з інкримінованих йому епізодів вчинив вже у день звільнення з місць ув`язнення за відбуттям покарання за попереднім вироком суду, на чому наголошував прокурор, то ці обставини були належним чином враховані судом при призначенні ОСОБА_7 покарання у виді позбавлення волі на строк, наближений до максимального, та з реальним його відбуванням.

Доводи апеляційної скарги обвинуваченого щодо суворості призначеного йому покарання не можуть бути прийняті до уваги з міркувань, наведених вище щодо обґрунтування законності та справедливості цього покарання. Крім того, колегія суддів зауважує, що ОСОБА_7 є раніше судимим та вчинив тотожний новий злочин в день звільнення з установи виконання покарань, і ця обставина, а також кількість епізодів його злочинної діяльності, свідчать про відсутність в обвинуваченого належних висновків щодо необхідності ведення законослухняного способу життя та стійкість його протиправної поведінки, у зв`язку з чим застосування до ОСОБА_7 ст. ст. 69, 75 КК України є неможливим, а його скаргу в цій частині слід вважати необґрунтованою.

Інших підстав, які б свідчили про істотні порушення вимог кримінального процесуального закону згідно ст. ст. 87, 412 КПК України, під час апеляційного перегляду, колегією суддів не встановлено.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :
Апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_7 та прокурора ОСОБА_10 , залишити без задоволення.
Вирок Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 12 грудня 2016 року щодо ОСОБА_7 , залишити без змін.
Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення.
Ухвалу може бути оскаржено і на неї може бути подана касаційна скарга у Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом трьох місяців з моменту проголошення, а засудженим, який перебуває під вартою, - в той же строк з дня вручення йому копії ухвали безпосередньо до суду касаційної інстанції.
Судді:

____________________ ____________________ ____________________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4