Ухвала
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
27 січня 2017 рокум. Київ

Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних

і кримінальних справ у складі колегії:

головуючоїОСОБА_1 ,
суддів:ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши в судовому засіданні касаційну скаргу прокурора ОСОБА_4 , який брав участь у розгляді справи судом апеляційної інстанції, на ухвалу Апеляційного суду Івано-Франківської області від 17 листопада 2016 року у кримінальному провадженні № 0000302 щодо ОСОБА_5 ,

в с т а н о в и в:

Вироком Косівського районного суду Івано-Франківської області від 24 грудня 2015 року

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, мешканця АДРЕСА_1 , раніше неодноразово судимого, останній раз 27 грудня 2013 року Путильським районним судом Чернівецької області за ч. 2 ст. 185 КК до покарання у виді арешту на строк 5 місяців,
засуджено за ч. 3 ст. 185 КК до покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки.
На підставі ст. 75 КК ОСОБА_5 звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 рік та покладено обов`язки, передбачені ст. 76 КК.

Згідно з вироком ОСОБА_5 визнано винуватим і засуджено за те, що він 06 серпня 2014 року близько 10 години, діючи повторно, проник до господарського приміщення на АДРЕСА_1 , звідки таємно викрав бензопилу вартістю 3380 грн., чим заподіяв потерпілому ОСОБА_6 матеріальну шкоду на вказану суму.

Ухвалою Апеляційного суду Івано-Франківської області від 17 листопада 2016 року вирок місцевого суду залишено без зміни.

У касаційній скарзі прокурор, посилаючись на істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність та невідповідність призначеного покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення і особі засудженого, просить ухвалу апеляційного суду скасувати і призначити новий розгляд в суді апеляційної інстанції. Неправильним застосуванням кримінального закону вважає звільнення засудженого на підставі ст. 75 КК від відбування покарання з випробуванням. В порушення вимог ст. 419 КПК апеляційний суд належним чином не перевірив доводів апеляційної скарги прокурора та безпідставно залишив вирок місцевого суду у цій частині без зміни, що призвело до м`якості призначеного засудженому покарання.

Перевіривши доводи касаційної скарги, дослідивши додану до неї копію судового рішення, колегія суддів дійшла висновку, що у відкритті касаційного провадження слід відмовити з огляду на таке.

Згідно зі статтями 50, 65 КК особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання необхідне й достатнє для її виправлення і попередження нових злочинів. Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного.

Мотивуючи своє рішення про призначення ОСОБА_5 за ч. 3 ст. 185 КК покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки, суд врахував тяжкість вчиненого злочину, який є тяжким, дані про особу винного, який характеризується посередньо, злочини вчинив, маючи не зняту і не погашену судимість за вчинення крадіжки.

Разом з цим, у повній мірі врахувавши пом`якшуючі покарання обставини визнання вини і щире каяття засудженого, сприяння слідству, відшкодування збитків потерпілому, який не бажав суворого покарання для ОСОБА_5 , суд дійшов обґрунтованого висновку про можливість виправлення засудженого без ізоляції від суспільства та на підставі ст. 75 КК звільнив його від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 1 рік, поклавши обов`язки, передбачені ст. 76 КК.
Призначене ОСОБА_5 покарання із застосуванням положень статей 75, 76 КК відповідає вимогам ст. 65 КК, є справедливим, необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.
Підстав вважати його явно несправедливим через м`якість колегія суддів не убачає. Відсутні такі підстави і в касаційній скарзі прокурора.
Переглянувши справу в апеляційному порядку, апеляційний суд дав належну оцінку доводам апеляції прокурора, які є аналогічними доводам його касаційної скарги, та з зазначенням докладних мотивів прийнятого рішення залишив вирок суду першої інстанції без зміни.

Ухвала апеляційного суду належним чином умотивована та відповідає вимогам ст. 419 КПК.

Переконливих доводів, які б спростовували висновки місцевого й апеляційного судів у частині призначення покарання засудженому, а також свідчили б про неможливість його виправлення без ізоляції від суспільства, прокурор у касаційній скарзі не навів.

Таким чином, оскільки з касаційної скарги прокурора та доданої до неї копії судового рішення не убачається підстав для задоволення касаційної скарги, то згідно з п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК у відкритті касаційного провадження слід відмовити.
На підставі викладеного та керуючись п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК, суд

п о с т а н о в и в:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою прокурора на ухвалу Апеляційного суду Івано-Франківської області від 17 листопада 2016 року щодо ОСОБА_5 .

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3