Справа № 163/899/17
Провадження № 1-кп/163/73/17
ЛЮБОМЛЬСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
16 травня 2017 року Любомльський районний суд Волинської області
у складі: головуючої - судді ОСОБА_1 ,
за участі секретаря ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
потерпілої ОСОБА_4 ,
обвинуваченого ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Любомль кримінальне провадження №0000540 про обвинувачення
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, з середньо-спеціальною освітою, непрацюючого, одруженого, військовозобов`язаного, згідно ст. 89 КК України не судимого,
у вчиненні кримінальних правопорушень (злочинів), передбачених ч.1 ст.129, ч.1 ст.263 КК України, -
в с т а н о в и в :
ОСОБА_5 25 жовтня 2016 року приблизно о 17 годині 00 хвилин, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння та знаходячись за адресою свого місця проживання, що по АДРЕСА_1 , під час словесної суперечки зі своєю дружиною ОСОБА_4 , яка виникла на грунті особистих неприязних відносин, маючи при собі мисливську гладкоствольну рушницю та висловлюючи останній погрозу вбивством, що потерпіла сприйняла, як реальну загрозу її життю, здійснив один постріл вгору з даної рушниці та в подальшому ще два постріли.

Таким чином, своїми умисними діями, які виразились у погрозі вбивством, що супроводжувалася реальними підставами побоюватися здійснення цієї погрози потерпілою ОСОБА_4 , ОСОБА_5 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.129 КК України.

Крім цього, він же, упродовж тривалого часу, точного періоду досудовим розслідуванням не встановлено, незаконно зберігав без передбаченого законом дозволу, вибухову речовину метальної дії бездимний одноосновний порох загальною вагою 390 грам, який має здатність до вибухового перетворення, що залишився йому від покійного батька, який 07.02.2017 року було виявлено та вилучено працівниками поліції під час проведення обшуку у підвальному приміщенні за адресою проживання ОСОБА_5 по АДРЕСА_1 .

Таким чином, своїми умисними діями, які виразились у незаконному зберіганні вибухових речовин без передбаченого законом дозволу, ОСОБА_5 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 263 КК України.
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 свою вину за інкримінованим йому обвинуваченням визнав повністю, щиро розкаявся та показав, що 25 жовтня 2016 року, повернувшись додому в стані алкогольного сп`яніння, між ним та його дружиною ОСОБА_4 виникла словесна суперечка з приводу його стану алкогольного сп`яніння, під час якої він, взявши мисливську гладкоствольну рушницю, що залишилась йому від покійного батька, яку він зберігав у підвальному приміщенні будинку за місцем свого проживання, та погрожуючи своїй дружині вбивством, здійснив один постріл вгору з даної рушниці, після чого, усвідомивши свої дії, рушницю втопив в озері «Мале Згоранське», що знаходиться за 100-150 м. від їх житлового будинку. Вказав, що дана рушниця зареєстрованою у встановленому законом порядку не була та ці події мали місце в присутності його малолітньої доньки, після яких дружина разом з донькою втікли з будинку. Крім цього, показав, що у підвальному приміщенні будинку - на полиці, він зберігав порох, як «пам`ять» про покійного батька, та відповідного дозволу на його зберігання він не мав. Яку кількість пострілів з даної рушниці він здійснив у той вечір, достовірно уже не пам`ятає. У потерпілої попросив вибачення, яке остання прийняла, висловив своє щире розкаяння у вчиненому та просив суд його суворо не карати.
Крім особистого зізнання ОСОБА_5 , його винуватість у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень доведена й іншими доказами.
Так, потерпіла ОСОБА_4 в судовому засіданні показала, що 25 жовтня 2016 року, приблизно о 17 год. додому повернувся її чоловік ОСОБА_5 , який перебував у стані алкогольного сп`яніння. Між нею та останнім виникла словесна суперечка через стан його алкогольного сп`яніння, під час якої чоловік, взявши з підвального приміщення будинку рушницю, «вистрілив» з неї вгору, при цьому висловив їй погрозу вбивством, яку вона сприйняла, як реальну загрозу її життю. Тоді вона разом зі своєю донькою «втікли» до її батьків та, перебуваючи в останніх, чула ще два постріли. Також показала, що в підвалі їх будинку чоловік зберігав порох, який знаходився в жерстяних баночках - на поличці. Даний порох чоловік забрав з батьківського будинку, у якому вони проживали, а рушниця, зі слів чоловіка, - батьківська. Вказала, що після зазначених подій обвинувачений відразу попросив у неї вибачення, які вона прийняла, та до останнього будь-яких претензій не має. При призначенні ОСОБА_5 покарання, просила суд останнього суворо не карати.

З протоколу прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення (або таке, що готується) від 25.10.2016 року встановлено, що ОСОБА_4 25.10.2016 року звернулась в Любомльський ВП ГУНП у Волинській області з заявою про те, що 25.10.2016 року приблизно о 17 годині за адресою: АДРЕСА_1 , ОСОБА_5 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, шляхом демонстрації мисливської зброї та здійснення пострілу, здійснив погрозу вбивством по відношенню до своєї дружини ОСОБА_4 , яку остання сприйняла, як реальну загрозу своєму життю і здоров`ю.
Як вбачається з повідомлення Любомльського ВП ГУНП у Волинській області від 24.11.2016 року за №7738/60/01-2016, згідно бази ІПС УІПКП «102» ГУНП у Волинській області, на громадянина ОСОБА_5 мисливська вогнепальна зброя зареєстрована не була.
З висновку експерта Волинського НДЕКЦ МВС України від 13.02.2017 року за №59/56 слідує, що наданий на дослідження зразок речовини має здатність до вибухового перетворення і являє собою вибухову речовину метальної дії бездимний одноосновний порох.
Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_5 повністю визнав свою вину в інкримінованих йому органом досудового розслідування злочинах, передбачених ч.1 ст.129, ч.1 ст.263 КК України, погодився з кваліфікацією вчинених ним діянь, а учасники судового провадження, кожен зокрема, не заперечили щодо фактичних обставин обвинувачення та заявили про те, що їх не оспорюють, тому суд, на підставі ч. 3 ст.349 КПК України, зі згоди останніх, визнав недоцільним дослідження інших доказів щодо даних обставин.
Дії ОСОБА_5 кваліфіковані за ч.1 ст.129, ч.1 ст.263 КК України та у суду немає об`єктивних сумнівів щодо доведеності винуватості обвинуваченого у їх вчиненні.
Обговорюючи питання про вид та міру покарання стосовно обвинуваченого ОСОБА_5 , суд враховує ступінь тяжкості вчинених ним злочинів, які відносяться до категорії тяжких та невеликої тяжкості, дані про його особу, обставини, що обтяжують та пом`якшують покарання.

До обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого, суд відносить щире каяття, про що свідчила його поведінка під час судового розгляду кримінального провадження.

До обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_5 за ч.1 ст. 129 КК України, суд відносить вчинення даного злочину у стані алкогольного сп`яніння.

Також суд приймає до уваги вік, стан здоров`я, спосіб життя, сімейний та майновий стан обвинуваченого, те, що він має постійне місце реєстрації та проживання, за яким характеризується позитивно, на диспансерному обліку в лікаря-нарколога та в лікаря-психіатра не перебуває, не працює, є депутатом Згоранської сільської ради сьомого скликання, на його утриманні перебуває неповнолітня донька, враховує позицію потерпілої, яка будь-яких претензій до обвинуваченого не має та просила суд останнього суворо не карати, і призначає ОСОБА_5 покарання в межах санкцій статей, за якими він притягується до кримінальної відповідальності, за їх сукупністю, із застосуванням ст. 70 КК України - принципу поглинання менш суворого покарання більш суворим, у виді позбавлення волі.

Разом з тим, з врахування наведених пом`якшуючих та обтяжуючих обставин, даних про його особу, в сукупності з фактичними обставинами вчинення злочинів та їх наслідками, на думку суду, виправлення та перевиховання обвинуваченого, можливе без ізоляції від суспільства, а тому від відбування призначеного покарання його звільняє на підставі ст.75 КК України з випробовуванням на строк, визначений частиною четвертою даної статті, та покладенням обов`язків, передбачених ст.76 КК України.
Таке визначене покарання обвинуваченому, на переконання суду, буде відповідати завданням та загальним засадам призначення покарання, його меті, відповідно до вимог ст.ст. 50, 65 КК України, та буде необхідним й достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нових злочинів.

Питання про долю речових доказів суд вирішує відповідно до вимог ст.100 КПК України.

Цивільний позов по справі не заявлено.

Арешт, накладений на майно, згідно ухвали слідчого судді Любомльського районного суду Волинської області від 09.02.2017 року, підлягає скасуванню.
Процесуальні витрати за проведення судової експертизи вибухових речовин, продуктів вибуху та пострілу, у відповідності до ч.2 ст.124 КПК України, слід стягнути з обвинуваченого на користь держави.

Оскільки суд дійшов висновку про призначення ОСОБА_5 покарання у виді позбавлення волі без ізоляції від суспільства, тому вважає за необхідне, до вступу вироку в законну силу, залишити раніше обраний запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання.
Керуючись ст.ст. 368, 369, 370, 371, 373, 374 КПК України, суд, -
у х в а л и в :

ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.129, ч.1 ст.263 КК України, та призначити йому покарання:

- за ч.1 ст.129 КК України у виді обмеження волі строком на 1 (один) рік;
- за ч.1 ст.263 КК України у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки.
На підставі ч.1 ст.70 КК України, за сукупністю вчинених злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначити ОСОБА_5 покарання у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки.

На підставі ст.ст.75, 76 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування призначеного покарання, якщо він протягом 2 (двох) років іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Речові докази, які передані на зберігання слідчому СВ Любомльського ВП ГУНП у Волинській області, а саме: жерстяну ємність із вмістом порошкоподібної речовини сірого кольору, яка схожа на порох, жерстяну ємність із вмістом свинцевих кульок, схожих на картеч; пластмасову та жерстяну ємність із вмістом металевих кульок, схожих на дроб; саморобну мірку, виготовлену із мисливської гільзи; три гільзи; поліетиленовий пакет та жерстяну ємність із вмістом капсулів до патрона, - на які ухвалою слідчого судді Любомльського районного суду Волинської області від 09.02.2017 року накладено арешт, а також 18 патронів калібру 12 мм., - знищити, скасувавши накладний арешт.

Стягнути зі ОСОБА_5 в дохід держави процесуальні витрати по справі в сумі 330 (триста тридцять) гривень 15 копійок за проведення судової експертизи вибухових речовин, продуктів вибуху та пострілу.

Запобіжний захід ОСОБА_5 , до набрання вироком законної сили, залишити попередній особисте зобов`язання.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав, передбачених ст.394 КПК України, до апеляційного суду Волинської області протягом 30 днів із дня його проголошення через Любомльський районний суд Волинської області.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору. Головуюча суддя: ОСОБА_1