Номер провадження: 11-сс/785/632/17
Номер справи місцевого суду: 523/5170/17
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
28.04.2017 року м. Одеса

Апеляційний суд Одеської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю:

секретаря ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі апеляційну скаргу підозрюваного ОСОБА_8 , на ухвалу слідчого судді Суворовського районного суду м. Одеси від 18.04.2017 року по кримінальному провадженні№0000730 від 16.02.2017 року,-

встановив:
оскаржуваною ухвалою слідчого судді, в рамках кримінального провадження №0000730 від 16.02.2017 року, задоволено клопотання прокурора Одеської місцевої прокуратури №4 ОСОБА_6 про накладення арешту на майно, яке було тимчасово вилучене 06.04.2017 року в ході проведення огляду місця події за адресою: Одеська область, м. Чорноморськ, 5, в тому числі і на вантажний автомобіль (тягач) «RENAULT MAGNUM 430» д/н НОМЕР_1 з напівпричепом «DENNISON EF25SKA» д/н НОМЕР_2 , який належить ОСОБА_8 .
Мотивуючи прийняте рішення, слідчий суддя послався на те, що вказане в клопотанні майно (в тому числі і автомобіль), є засобом вчинення злочину, могло зберегти на собі сліди вчинення кримінального правопорушення.
Не погоджуючись з рішенням слідчого судді про накладення арешту, підозрюваний ОСОБА_8 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржувану ухвалу в частині накладення арешту на вантажний автомобіль (тягач) «RENAULT MAGNUM 430» д/н НОМЕР_1 з напівпричепом «DENNISON EF25SKA» д/н НОМЕР_2 та постановити нову, якою відмовити в задоволенні клопотання про накладення арешту в частині накладення арешту на вказаний автомобіль, який належить йому на праві власності. Апелянт посилається на те, що слідчий суддя не взяв до уваги невідповідність клопотання про накладення арешту майна вимогам ст.ст. 168, 170 КПК України.

Заслухавши суддю-доповідача; захисника ОСОБА_7 , який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити; прокурора, яка заперечувала проти задоволення апеляційної скарги; вивчивши матеріали судового провадження; обговоривши доводи апеляційної скарги; апеляційний суд приходить до висновку про таке.

Положеннями ст.ст. 2, 7 КПК України визначені завдання кримінального судочинства, відповідно до яких, зміст і форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких зокрема відносяться: верховенство права, недоторканність права власності, забезпечення права на захист, доступ до правосуддя, забезпечення права на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності.

Відповідно до положень ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.

При розгляді клопотання про накладення арешту на майно в порядку ст.ст. 170-173 КПК України, для прийняття законного, обґрунтованого та справедливого рішення, слідчий суддя повинен з`ясувати правову підставу для арешту майна, яка має бути викладена у клопотанні слідчого та відповідати вимогам закону.

Вказана норма узгоджується з ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, відповідно до якої будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження повинен обґрунтувати свою ініціативу в контексті норм закону.

За змістом ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Відповідно до ч.2 ст.173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 31) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб; умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Апеляційним судом встановлено, що оскаржуване рішення слідчого судді про накладення арешту на майно, не відповідає вимогам ч.5 ст.173 КПК України, згідно яких у разі задоволення клопотання слідчий суддя, суд постановляє ухвалу, в якій зазначає: 1) перелік майна, яке підлягає арешту; 2) підстави застосування арешту майна; 3) перелік тимчасово вилученого майна, яке підлягає поверненню особі; 4) заборону розпоряджатися або користуватися майном у разі її передбачення та вказівку на таке майно; 5) порядок виконання ухвали.

Разом з цим, в резолютивній частині оскаржуваної ухвали, слідчий суддя, не звернув уваги на недоліки клопотання прокурора, яке не відповідало вимогам ст.ст.170,171 КПК України, і всупереч вимогам п.4 ч.5 ст.173 КПК України ухвалив рішення, в якому не зазначив в якому порядку і який спосіб повинно бути виконано рішення про накладення арешту на майно, зокрема шляхом заборони розпоряджатися і користуватися майном, або відчужувати його. Таке рішення слідчого судді фактично унеможливлює його виконання та створює умови, за яких порушуються права сторін кримінального провадження, а тому ухвала слідчого судді підлягає скасуванню.

З урахуванням положень ч.2 ст.404 КПК України, яка зобов`язує апеляційний суд у разі, якщо розгляд апеляційної скарги дає підстави для прийняття рішення на користь осіб, в інтересах яких апеляційні скарги на теж рішення не надходили, апеляційний суд вважає за необхідне скасувати оскаржувану ухвалу слідчого судді про накладення арешту на майно в цілому, з наведених вище мотивів, а не тільки в частині апеляційних вимог ОСОБА_8 , про що просив апелянт.

Відповідно до ч.3 ст.407 КПК України, за наслідками апеляційного розгляду, суд апеляційної інстанції має право залишити ухвалу без змін або скасувати ухвалу та постановити нову ухвалу.
З урахуванням наведеного, приймаючи до уваги невідповідність клопотання прокурора вимогам ст.171 КПК України, яка не була усунута слідчим суддею районного суду в порядку ч.3 ст.172 КПК України,апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, ухвала слідчого судді скасуванню, з прийняттям нової ухвали про повернення клопотання прокурору для усунення недоліків, з підстав його невідповідності вимогам ст.171 КПК України.

Керуючись ст.ст. 2, 7, 9, 167, 170-173, 376, 404, 405, 407, 419, 422, 424 , 532 КПК України, апеляційний суд, -

постановив:
Апеляційну скаргу підозрюваного ОСОБА_8 задовольнити частково.

Ухвалу слідчого судді Суворовського районного суду м. Одеси від 18.04.2017 року, якою задоволено клопотання прокурора Одеської місцевої прокуратури №4 ОСОБА_6 по кримінальному провадженню №0000730 від 16.02.2017 року та накладено арешт на майно, яке було тимчасово вилучене 06.04.2017 року в ході проведення огляду оглядової рампи ТОВ «Іллічівський морський рибний порт», розташованого за адресою: Одеська область, м. Чорноморськ, 5 скасувати.

Постановити нову ухвалу якою клопотання прокурора Одеської місцевої прокуратури №4 ОСОБА_6 по кримінальному провадженню по кримінальному провадженню №0000730 від 16.02.2017 року про накладення арешту на майно, яке було тимчасово вилучене 06.04.2017 року в ході проведення огляду місця події, а саме оглядової рампи ТОВ «Іллічівський морський рибний порт», розташованого за адресою: Одеська область, м. Чорноморськ, 5- повернути прокурору для усунення недоліків на протязі 72 (семи десяти двох) годин, з моменту отримання повного тесту ухвали апеляційного суду.
Ухвала в касаційному порядку оскарженню не підлягає.

Судді апеляційного суду Одеської області
ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3