Номер справи 703/6006/15-к
УХВАЛА
про продовження тримання обвинуваченого під вартою

16 січня 2017 року Смілянський міськрайонний суд Черкаської області в складі:

головуючого-судді ОСОБА_1

секретар судових засідань ОСОБА_2

з участю

прокурора ОСОБА_3

захисника ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_5

та потерпілої ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Сміла клопотання прокурора про продовження тримання обвинуваченого під вартою, а клопотання обвинуваченого про зміну йому запобіжного заходу, у кримінальному провадженні № 0001383 про обвинувачення ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

за ч.2, 3 ст. 185, ч. 2 ст. 186, 2 ст. 187 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Кримінальне провадження про обвинувачення ОСОБА_5 за ч.2, 3 ст. 185, ч. 2 ст. 186, 2 ст. 187 КК України знаходиться на стадії судового розгляду у Смілянському міськрайонному суді.

Обвинуваченому, в межах розгляду даного кримінального провадження, обрано запобіжний захід тримання під вартою, дія якого закінчується 16 січня 2017 року

Розглянути кримінальне провадження по суті, до закінчення строку тримання під вартою обвинуваченого, немає можливості з об`єктивних причин, що не залежать від суду.

Прокурор, в судовому засіданні, звернувся з письмовим клопотання про продовження на час судового розгляду обраного обвинуваченому запобіжного заходу тримання під вартою ще на два місяці, мотивуючи тим, що раніше обвинувачений неодноразово засуджувався за вчинення аналогічних злочинів, крім того, інкриміновані у даному провадженні дії відносяться до часу перебування його під дією запобіжного заходу у вигляді застави, що був обраний в межах іншого кримінального провадження, та вказує на існування ризику вчинення обвинуваченим нових злочинів. Крім того, звернув увагу суду на те, що частина злочинних дій, які інкримінуються обвинуваченому поєднані із застосуванням насильства та потерпілі висловлювали побоювання за свою безпеку, що вказує на існування ризику незаконного впливу обвинуваченого на потерпілих та свідків.

Обвинувачений ОСОБА_5 , заперечував проти клопотання прокурора та в свою чергу звернувся до суду із клопотанням про зміну йому запобіжного заходу з тримання під вартою на інший, більш м`який, мотивуючи його тим, що його тяжкий стан здоров`я останнім часом різко погіршився, та умови тримання під вартою не забезпечують його право на медичну допомогу та на життя, які гарантовані йому Конституцією України та міжнародними нормами права. Крім того вважає, що прокурором не доведено існування ризиків передбачених статтею 177 КПК України, а тому вважає що з урахуванням практики ЄСПЛ, підстави тримання його під вартою на даний момент відсутні. Захисник підтримав клопотання обвинуваченого та заперечував проти клопотання прокурора.

Прокурор заперечував проти задоволення клопотання обвинуваченого.

Вислухавши позицію прокурора, обвинуваченого та його захисника, врахувавши позицію потерпілих ОСОБА_7 та ОСОБА_8 висловлену раніше в їх письмових заявах, а також потерпілої ОСОБА_9 висловлену безпосередньо в суді, які просили не змінювати обвинуваченому запобіжний захід, - суд приходить до наступного:

ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні нових злочинів, маючи не зняту та не погашену судимість за ряд аналогічних злочинних дій, крім того, діяння які йому інкримінуються мають умисний, корисливий та повторюваний характер, - фактично дії обвинуваченого були припиненні лише у зв`язку із його затриманням, що у поєднанні із гострою необхідністю обвинуваченого в отриманні коштів на лікування, об`єктивно вказує на існування ризику вчинення ним нових кримінальних правопорушень. На існування такого ризику вказує і відсутність у обвинуваченого офіційного джерела прибутку на момент його затримання. Що стосується захворювань обвинуваченого, на які він вказує як на підставу для зміни запобіжного заходу, то суд враховує те, що всі епізоди злочинної діяльності, інкриміновані йому в межах даного кримінального провадження, відносяться до періоду часу після звільнення його судом від відбування призначеного раніше покарання у виді позбавлення волі у зв`язку з тяжкою хворобою, що також вказує на існування ризику вчинення нових злочинів. Крім того, від адміністрації СІЗО №30 м.Черкаси, де утримується обвинувачений, на адресу суду не надходило жодних даних про неможливість перебування ОСОБА_5 під вартою за станом здоров`я. В свою чергу будь-які данні, про те, що обвинувачений, який не має на свободі жодного офіційного джерела прибутку, зможе забезпечити своє лікування на рівні вищому ніж йому зебезечено в умовах тримання в СІЗО - наразі відсутні, тому твердження обвинуваченого про порушення його права на медичну допомогу та на життя не знайшли свого підтвердження.

На даний момент судом не здійснено допит всіх потерпілих та свідків у даному кримінальному провадженні, та враховуючи, що обвинуваченому відкриті матеріали кримінального провадження, отже відомі адреси відповідних осіб, то в разі знаходження його на волі, існує ризик спроби незаконно впливати як на потерпілих так і на свідків.

Так, відповідно до практики Європейського Суду з прав людини вагомою підставою для вирішення питання про необхідність попереднього ув`язнення особи є ризик перешкоджання встановленню істини у справі та переховування цієї особи від правосуддя. При цьому зазначено, що небезпека перешкоджання встановленню істини у справі та переховування особи від правосуддя може вимірюватися суворістю можливого покарання в сукупності з наявністю даних про матеріальний, соціальний стан особи. Враховуючи обізнаність обвинуваченого про суворість покарання, передбаченого санкцією статей за якими його притягують до відповідальності, крім того відсутність у нього сталих соціальних зв`язків, що зумовлено регулярним знаходженням його в місцях позбавлення волі, у зв`язку з відбуванням призначених раніше покарань, починаючи з 1997 року, не виключається можливість того, що він зі зміною запобіжного заходу стане уникати суду.

Наведене об`єктивно вказує на те, що ризики, передбачені ч. 1 ст.177 КПК України, які були враховані при обранні обвинуваченому запобіжного заходу, продовжують існувати, та приходить до висновку про доцільність збереження застосованого щодо нього запобіжного заходу у виді тримання під вартою, який забезпечить його належну процесуальну поведінку, у зв`язку з чим термін тримання під вартою, який закінчується 16 січня 2017 року, слід продовжити на два місяці з моменту винесення ухвали, тобто до 17 березня 2017 року включно. А в задоволенні клопотання обвинуваченого про зміну йому запобіжного заходу на більш м`який слід відмовити.

Керуючись ст. 177, 331 КПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Продовжити ОСОБА_5 , обвинуваченому у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2,3 ст. 185, ч. 2 ст. 186, ч. 2 ст. 187 КК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на два місяці, тобто до 17 березня 2017 року включно.

В задоволенні клопотання ОСОБА_5 про зміну йому запобіжного заходу відмовити.

Ухвала окремому оскарженню не підлягає.

Головуючий ОСОБА_1