Дата документу Справа № 314/4452/16-к
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
ЄУ № 314/4452/16-к Головуючий в 1 інстанції
Провадж. № 11-кп/778/1720/16 ОСОБА_1
Категорія ч.5 ст. 72 Доповідач в 2 інстанції
КК України ОСОБА_2

УХВАЛА
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Запорізької області у складі
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі ОСОБА_5
розглянула 08 грудня 2016 року у відкритому судовому засіданні в м. Запоріжжі кримінальне провадження за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_6 на ухвалу Вільнянського районного суду Запорізької області від 21 вересня 2016 року, якою
відмовлено в задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_6 про застосування відносно нього положень Закону України № 838-VIII від 26.11.2015 року «Про внесення зміни до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього увязнення у строк покарання».
Учасники судового провадження:
Встановлені ухвалою Вільнянського районного суду Запорізької області від 21 вересня 2016 року обставини:
ОСОБА_6 засуджений вироком Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 02.06.2015 року та ухвалою Вільнянського районного суду Запорізької області від 24.09.2015 року за ч.2 ст. 185, ч.3 ст. 185, ст. ст. 70, 71 КК України до 3-х років 7 місяців позбавлення волі; покарання у виді позбавлення волі засуджений відбуває у Софіївській виправній колонії (№ 55) УДПтС України в Запорізькій області.
Засуджений ОСОБА_6 звернувся до суду з клопотанням про зарахування строку тримання під вартою в місцях попереднього ув`язнення у строк покарання відповідно до вимог ст. 72 КК України.
Ухвалою Вільнянського районного суду Запорізької області від 21 вересня 2016 року:
ОСОБА_6 відмовлено в задоволенні клопотання, щодо зарахування в строк відбування покарання тримання під вартою в місцях попереднього ув`язнення в строк покарання відповідно до вимог ст. 72 КК України. В обгрунтування суд зазначив, що положення Закону № 838-VIII від 26.11.2015 р. є такими, що суперечать ч.1 ст. 24 Конституції України.
В апеляційній скарзі засуджений ОСОБА_8 посилається на необгрунтованість ухвали районного суду, зазначаючи, що судом не було зараховано в строк відбування покарання строк його тримання в СІ м. Запоріжжя, де він знаходився з 25.02.2015 р., а вже 02.06.2015 року Комунарським районним судом м. Запоріжжя відносно нього був винесений вирок. Просить зарахувати зазначений строк тримання в місці попереднього ув`язнення в строк відбування покарання.
Встановлені судом апеляційної інстанції обставини та мотиви, з яких суд виходив при постановленні ухвали.
Заслухавши доповідача, думку прокурора, яка висловила згоду із позицією апелянта, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи викладені в апеляційній скарзі, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до ч. 1 ст. 539 КПК України питання, які виникають під час та після виконання вироку вирішуються судом за клопотанням (поданням) прокурора, засудженого, його захисника, законного представника, органу або установи виконання покарань, а також інших осіб, установ або органів у випадках, встановлених законом.
Згідно з ч. 2 ст. 539 КПК України, клопотання (подання) про вирішення питання, повязаного із виконанням вироку, подається: до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого засуджений відбуває покарання.
Відповідно до ч. 4 ст. 539 КПК України, в судове засідання викликаються засуджений, його захисник, законний представник, прокурор. Про час та місце розгляду клопотання (подання) повідомляються орган або установа виконання покарань.
Цих вимог кримінально-процесуального закону, за відсутності даних про повідомлення установи виконання покарань, суд першої інстанції дотримався не в повному обсязі.
Проведений судом аналіз законодавства з питання, що поставлено у відповідному клопотанні засудженого, є неспроможним, а наведений вище висновок районного суду не відповідає вимогам Закону України № 838-VIII від 26.11.2015 р. та положенням ч.5 ст. 72 КК України.
Разом з тим, місцевий суд, для розв`язання поставленого перед ним питання, не витребував інформацію про набранням вироком Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 02 червня 2015 року відносно ОСОБА_6 законної сили, а наявне в матеріалах провадження розпорядження від 10.07.2015 року (а.с.14), за можливості подання засудженим апеляції в останній день, не надає дійсних відомостей з цього приводу.
Отже, суд допустив істотні порушення вимог кримінально-процесуального закону та неповноту, які перешкодили йому постановити законне та обґрунтоване судове рішення, а апеляційна інстанції за таких обставин позбавлена можливості ухвалити своє рішення по суті клопотання.
При новому судовому розгляді суду першої інстанції необхідно розглянути клопотання засудженого ОСОБА_6 , усунути встановлені апеляціїю порушення та ухвалити рішення, яке відповідає вимогам кримінально-процесуального закону.
За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку про часткове задоволення апеляції засудженого та скасування ухвали суду з направленням кримінального провадження стосовно ОСОБА_6 на новий судовий розгляд в суд першої інстанції.
Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 409, 412, 415, 419 КПК України, колегія суддів
у х в а л и л а :
апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_6 задовольнити частково.
Ухвалу Вільнянського районного суду Запорізької області від 21 вересня 2016 року, якою відмовлено у задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_6 про зарахування строку тримання під вартою в строк покарання, призначеного вироком Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 02 червня 2015 року, скасувати, призначити новий розгляд провадження в суді першої інстанції.
Ухвала набирає законної сили з моменту оголошення, касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4