ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
19 грудня 2016 року Індустріальний районний суд
м. Дніпропетровська
у складі: головуючої судді ОСОБА_1
секретаря - ОСОБА_2
за участю: прокурорів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
представника потерпілих ОСОБА_5
потерпілих ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8
представників цивільних відповідачів ОСОБА_9 ,
ОСОБА_10
захисника- адвоката ОСОБА_11
обвинуваченого ОСОБА_12
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Дніпро кримінальне провадження, яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000794 від 20 листопада 2014 року відносно ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився у м. Дніпро, українця, громадянина України, освіта середня-технічна, не одруженого, працюючого водієм АТП, раніше не судимого, який зареєстрований та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , за вчинення кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.2 ст. 286 КК України, -

ВСТАНОВИВ:
Обвинувачений ОСОБА_12 , 19 листопада 2014 року у темну пору доби, приблизно о 22 годині 50 хвилин, керуючи технічно справним автобусом "Mercedes-Benz Sprinter 312D" реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухався по пр. Миру у м. Дніпро, з боку вул. Генерала Захарченка у напрямку вул. Донецьке Шосе.
В ході руху, водій ОСОБА_12 не діяв таким чином, щоб не наражати на небезпеку життя та здоров`я громадян та виявляючи крайню неуважність до дорожньої обстановки, рухаючись в умовах недостатньої видимості без ввімкненого ближнього (дальнього) світла фар, слідуючи в районі будинку №35 по пр. Миру допустив наїзд правою передньою частиною автобуса на пішохода ОСОБА_6 , який перетинав проїжджу частину дороги зліва направо відносно руху автобуса, чим грубо порушив вимоги п.п. 1.3, 1.5, 2.3б), 19.1 а) та 31.6б) Правил дорожнього руху України які свідчать:
п. 1.3: "Учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими",
п. 1.5: "Дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків",
п. 2.3 (б): "Для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі",
п. 19.1: "У темну пору року доби та в умовах недостатньої видимості незалежно від ступеня освітлення дороги, а також у тунелях на транспортному засобі, що рухається, повинні бути ввімкнені такі світлові пристрої:
(а) на всіх механічних транспортних засобах - фари ближнього (дальнього) світла".
п. 31.6: "Забороняється подальший рух транспортних засобів у яких":
(б) у темну пору доби або в умовах недостатньої видимості не горять лампи фар чи задніх габаритних ліхтарів.
Порушення п. 19.1 (а) Правил дорожнього руху України водієм ОСОБА_12 знаходиться в причинному зв`язку з настанням даної дорожньо-транспортної події, а саме наїздом на пішохода ОСОБА_6 , який в свою чергу порушив вимоги п. 4.14 "а" Правил дорожнього руху України, який говорить:
4.14 Пішоходам забороняється:
а) виходити на проїзну частину, не впевнившись у відсутності небезпеки для себе та інших учасників руху.
Невиконання вищевказаного пункту Правил дорожнього руху України призвело до даної дорожньо-транспортної пригоди, в результаті якої неповнолітній пішохід ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 отримав тілесні ушкодження у вигляді: крововиливи у м`які покриви голови та у скроневий м`яз праворуч, перелом основ кісток черепу, крововиливи під оболонки у речовину та шлуночки головного мозку, забиті рани на голові, у зовнішнього кута правого ока, на підборідді праворуч, садна на обличчі справа та зліва на лівому лікті, на сідниці праворуч, садна та синець на тильній поверхні правої кисті, потрійний перелом нижньої щелепи, крововиливи на задній поверхні легень, у прикореневій ділянці та діафрагмі, у біля ниркову клітковину праворуч. Зазначені ушкодження по своєму характеру прижиттєві, виникли у вищевказаний строк пригоди, в результаті наїзду легкового автомобілю фургонного типу та удару виступаючими частинами автомобілю у правий бік потерпілого. Механізм отримання травми наступний: наїзд та удар передньою правою частиною капота з утворенням ушкоджень на правій частині тіла та голові праворуч, послідуюче відкидання тіла на тверде дорожнє покриття та ковзання на ньому, з утворенням інших ушкоджень. Виявлені тілесні ушкодження мають ознаки тяжких. Смерть ОСОБА_6 наступила від відкритої черепно-мозкової травми, яка супроводжувалась переломами основи черепу з субарахноїдальними, внутрішньомозковими та внутрішньо шлунковими крововиливами та настала о 14 годині 40 хвилин 21 листопада 2014 року в КЗ "Дніпропетровська обласна дитяча лікарня" за адресою м. Дніпро, вул. Космічна 13.

Будучи допитаним в якості обвинуваченого ОСОБА_12 свою провину у вчиненні кримінального правопорушення не визнав, та пояснив суду, що з липня 2014 року працює водієм АТП 11205 і 19 листопада 2014 року, працював на маршруті по перевезенню громадян із 08 години 30 хвилин, близько 22 години 45 хвилин, повертаючись додому, рухаючись на автомобілі "Мерседес-Спринтер", д/н НОМЕР_1 , який належить підприємству, зі швидкістю не більше 50 км/год, із ввімкненим ближнім світлом фар по пр. Миру у м. Дніпро, здійснюючи обгін іншого автомобіля, дивлячись направо, коли на його полосу руху раптово вискочив пішохід, який почав пересікати проїзну частину зліва направо, в зв`язку з чим, з метою уникнення зіткнення, змінюючи напрямок руху, намагався повернути автомобіль, застосовуючи екстрене гальмування, з метою об*їхати пішохода, однак йому це не вдалось в результаті чого скоїв наїзд на пішохода ОСОБА_6 , якого в результаті зіткнення, від удару автомобіля відкинуло вправо на дорогу, після чого ним було зупинено автомобіль та викликано швидку допомогу.
Про винність обвинуваченого суд робить висновок виходячи з наступних доказів.

Допитана у режимі відеоконференції потерпіла ОСОБА_8 суду повідомила, що є матір`ю загиблого ОСОБА_6 та на момент дорожньо-транспортної пригоди її син проживав з її колишнім чоловіком, своїм батьком - ОСОБА_6 у м. Дніпро, та особистим свідком подій вона не була, однак після того як дізналась що сталось, перенесла великі душевні страждання від втрати єдиного сина і у судовому засіданні підтримала цивільний позов до ПАТ "Дніпропетровське автотранспортне підприємство 11205" у якому просила стягнути на її користь за рахунок спричиненої моральної шкоди грошові кошти у розмірі 200 000 гривень і витрати на проїзд у м. Дніпро у розмірі 678, 90 гривень.
Потерпілий ОСОБА_6 у судовому засіданні повідомив що є батьком загиблого ОСОБА_6 , 19 листопада 2014 року йому зателефонували з лікарні та повідомили що трапилась дорожньо-транспортна пригода в результаті якої постраждав його син. У суді підтримав цивільний позов до ПАТ "Дніпропетровське автотранспортне підприємство 11205" у якому просив стягнути на його користь за рахунок спричиненої матеріальної шкоди грошові кошти у розмірі 11 703, 61 гривень і 200 000 гривень за рахунок спричиненої моральної шкоди.
Потерпіла ОСОБА_13 суду повідомила є дружиною ОСОБА_6 , та близько трьох років загиблий ОСОБА_6 , який є сином її чоловіка ОСОБА_6 , мешкав у м. Дніпро разом з ними однією родиною, за цей час між ними склалися теплі родинні відносини, стали дружньою родиною, тому коли їй повідомили про те, що сталася дорожньо-транспортна пригода вона перенесла душевні страждання, хвилювання, які були викликані втратою дитини, та у судовому засіданні підтримала цивільний позов до ПАТ "Дніпропетровське автотранспортне підприємство 11205" у якому просила стягнути на її користь за рахунок спричиненої моральної шкоди грошові кошти у розмірі 200 000 гривень.
Також потерпілі ОСОБА_6 , ОСОБА_13 , ОСОБА_8 просили суд стягнути витрати на правову допомогу у розмірі 7500 грн., 6000 грн. і 7500 грн. відповідно.
Представник цивільного відповідача ОСОБА_9 позовні заяви потерпілих ОСОБА_6 , ОСОБА_13 , ОСОБА_8 не визнала, суду повідомила, що дійсно, на момент дорожньо-транспортної пригоди -19 листопада 2014 року, обвинувачений ОСОБА_12 знаходився у трудових відносинах з Дніпропетровським автотранспортним підприємством 11205, однак транспортний засіб яким керував ОСОБА_12 , у момент ДТП не був у власності АТП, а використовувався АТП на підставі оренди та належить ОСОБА_14 . Окрім того, стверджувала у суді, що на момент дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_12 не знаходився на маршруті руху, не виконував свою трудову функцію.
Представник цивільного відповідача ОСОБА_10 суду повідомила, що підприємство АТП 11205 у повному обсязі не визнає позовні заяви потерпілих, оскільки відшкодування шкоди передбачено юридичною особою за умови завдання шкоди їх працівником, але під час виконання ним своїх трудових обов`язків, той факт, що ОСОБА_12 на момент вчинення ДТП був працівником ПАТ "АТП 11205" не покладає на них обов`язок відшкодовувати шкоду заподіяну їх працівником, оскільки в сам момент заподіяння шкоди ОСОБА_12 не виконував, не міг виконувати та не мав права виконувати свої трудові обов`язки.
Свідок ОСОБА_15 суду повідомила, що 19 листопада 2014 року близько 22 години 50 хвилин вона знаходилась по пр. Миру 35 у м. Дніпро, біля дороги, де побачила автомобіль «Мерседес-Спринтер» темно червоного кольору який рухався зі швидкістю приблизно 60 км/год, з ввімкненим габаритним світлом (тусклим світлом фар) та об`їжджав інший автомобіль маршрутного таксі, після чого вона почула удар та підбігши до автомобіля побачила хлопця, який на той момент вже лежав на землі. Підтвердила суду, що за її участі було проведено слідчий експеримент, в ході якого відтворила обставини дорожньо- транспортної пригоди, свідком якої вона була 19 листопада 2014 року.
Свідок ОСОБА_16 суду повідомила, що 19 листопада 2014 року, у вечірній час знаходилась по пр. Миру 35 у м. Дніпро, де стоячи спиною по відношенню до проїзної частини, почула удар, та обернувшись побачила як гальмують два автомобіля маршрутного таксі, підійшовши до місця пригоди побачила хлопця, який знаходився на землі.
Свідок ОСОБА_17 суду повідомила, що у вечірній час доби, 19 листопада 2014 року, знаходилась по пр. Миру у м. Дніпро, та побачила, як автомобіль Мерседес-Спринтер темно-червоного кольору, раптово вискочив із вимкненим світлом фар із-за маршрутного таксі №76, яке знаходилося у стані зупинки, та скоїв наїзд на пішохода який переходив дорогу, від чого відбулось пошкодження фари.
Свідки ОСОБА_15 і ОСОБА_17 стверджували у суді, що ОСОБА_12 у темну пору доби, при поганому освітленні проїзної частини дороги, керував транспортним засобом, яке здійснює перевезення пасажирів, без увімкнутого ближнього світла фар.
Свідок ОСОБА_18 суду повідомив що 19 листопада 2014 року, у вечірній час, спускаючись до магазину АТБ, почув удар, підійшовши до місця пригоди, побачив збитого на дорогі хлопця, та стверджував у суді, що безпосередньо на місці пригоди від оточуючих громадян йому стало відомо, що автомобіль маршрутного таксі Мерседес, рухалось із увімкненим габаритним світлом фар, без ближнього освітлення фар.
Свідок ОСОБА_19 суду повідомив, 19 листопада 2014 року близько 23 години 05 хвилин рухаючись з тупика ж/м Лівобережний, на пр. Мира м. Дніпро, на дорозі побачив "Мерседес-Спринтер" темно -червоного кольору та хлопця, який лежав на землі, та зі слів оточуючих громадян йому стало відомо, що автомобіль "Мерседес-Спринтер" збив хлопця.
Провина обвинуваченого також підтверджується дослідженими письмовими доказами, наданими прокурором у судовому розгляді та дослідженими судом, а саме:
- протоколом огляду місця дорожньо-транспортної події від 19 листопада 2014 року, який було проведено із 23 години 10 хвилин до 23 години 55 хвилин, зі схемою та фото-таблицею до нього, в ході якого зафіксовано обставини дорожньо транспортної події (Т.3 а.п.4-15);
- протоколом огляду ОСОБА_6 від 21 листопада 2014 року, в ході якого на ньому виявлені чисельні переломи кісток черепу, перелом верхньої та нижньої щелепи, на обличчі чисельні рвані рани шкіри та гематоми, чисельні переломи ребер, трупні плями розташовані по задньо-бічній поверхні тіла (Т.3, а.п. 17);
- протоколом тимчасового доступу до речей і документів від 12 грудня 2014 року з фото-таблицею до нього (Т.3 а.п.34-38), згідно якого оглянуто автобус Mersedes Sprinter д/н НОМЕР_1 бордового кольору, на момент огляду автобус має механічні пошкодження, а саме розбите захисне скло передньої фари та переднього правого повороту, у правій нижній частині капоту, в районі фари наявні вм`ятини, капот дещо змінено до правого переднього крила, у правій частині переднього бамперу мається вертикальна тріщина (під фарою), у правій нижній частині лобового скла мається тріщина, опорна стійка має вм`ятину, вказаний автомобіль було вилучено і визнано речовим доказом по провадженню (Т.3 а.п.39,40);
-протоколом огляду відеозапису від 30 грудня 2014 року згідно якого було оглянуто відео з компакт-диску з вказаного відео вбачається що зйомка відбувалась у темний час доби, на записі зафіксовано автобус "Мерседес Спринтер" темно-червоного кольору, в салоні автобусу перебуває два чоловіки, поруч з автобусом знаходиться три особи чоловічої статі, після зйомки автобуса особа яка проводить запис підходить до припаркованого поруч автомобіля ДАІ, перед передньою частиною якого на дорозі розташована пляма речовини бурого кольору, предмет схожий на спортивну шапку та аудіо навушники (Т.3, а.с. 41);
-протоколом огляду відеозапису від 30 грудня 2014 року згідно якого було оглянуто компакт-диск з відеозаписом на якому зображено сюжет новин ТРК "Регіон" на якому свідки події яка мала місце 19.11.2014 надавали свої коментарі (Т.3, а.с. 44).
Вказані відеозаписи було безпосередньо оглянуто і досліджено судом у судовому засіданні.
-протоколом огляду речей наданих потерпілим ОСОБА_6 від 06 грудня 2014 року з фото-таблицею до нього відповідно до якого було оглянуто спортивну в`язану шапку, шерстяний білий светр який має сліди білого кольору спереду на комірі, грудях, плечах, ззаду на правому плечі декілька вказаних плям, куртка синього кольору на якій у верхній частині зовні та на підкладці , на капюшоні та рукавах містяться сліди речовини бурого кольору, справа на комірі куртки горизонтальний розрив довжиною 12 см, на рівні лівої кишені надрив у діаметрі 1 см, на лівому рукаві на рівні ліктя скрізьний розрив довжиною 6см, джинси світло-синього кольору на яких в районі колін справа та зліва містяться сліди від речовини бурого кольору, кросівки чорного кольору на верхній частині лівого кросівка зліва мається розрив 4см (Т.3, а.с. 47-51), які визнані речовим доказом у провадженні (Т.3 а.п.52);
- протоколом проведення слідчого експерименту від 08 грудня 2014 року з фото-таблицею до нього, згідно якого було проведено слідчий експеримент за участю свідка ОСОБА_15 , в ході чого свідок вказала на обставини дорожньо - транспортної пригоди, яка мала місце 19.11.2014 року, у вечірній час на пр. Мира у м. Дніпро, зазнаючи при цьому що автомобіль "Мерседес Спринтер" темно-червоного кольору, рухався з ввімкненим габаритним світлом, без увімкнутого ближнього світла фар (Т.3, а.с. 54-57);
-інформацією з даних GPS-контролю автомобіля Mersedes Sprinter д/н НОМЕР_1 , згідно якої вказаний автомобіль у проміжок часу із 04 години 51 хвилин до 22 години 48 хвилин 19 листопада 2014 року, постійно переміщувався по вулицям міста, із зупинкам, рухаючись по маршруту громадського транспорту (Том 2, а.с. 79-97).
Згідно висновку судово-медичної експертизи №2151/397-Е від 22 грудня 2014 року на тілі ОСОБА_6 виявлені тілесні ушкодження: крововиливи у м`які покриви голови та у скроневий м`яз праворуч, перелом кісток основи черепу, крововиливи під оболонки у речовину та шлуночки головного мозку, забиті рани на голові, у зовнішнього кута правого ока, на підборідді праворуч, садна на обличчі справа та зліва на лівому лікті, на сідниці праворуч, на гомілці праворуч, садна та синець на тильній поверхні правої кисті, потрійний перелом нижньої щелепи, крововиливи на задній поверхні легень, у прикореневій ділянці та діафрагмі, у біля ниркову клітковину праворуч. Зазначені ушкодження по своєму характеру прижиттєві, могли виникнути в результаті наїзду легкового автомобілю фургонного типу та удару виступаючими частинами автомобілю у правий бік потерпілого. Найбільш вірогідніший механізм травми може бути представлений таким чином: наїзд та удар передньою правою частиною капота з утворенням ушкоджень на правій частині тіла та голові праворуч, послідуюче відкидання тіла на тверде дорожнє покриття та ковзання по ньому, з утворенням інших ушкоджень. Виявлені тілесні ушкодження мають ознаки тяжких.
Смерть ОСОБА_6 , настала від відкритої черепно-мозкової травми, яка супроводжувалася переломами основи черепу з субарахноїдальними, внутрішньо-мозковими та внутрішньо-шлунковими крововиливами.
Враховуючи опис одежі потерпілого, у якій він був під час травми, можна припустити, що у момент первинного контакту ліва нога потерплого була зафіксована, тобто він знаходився у русі. По відношенню до транспортного засобу в момент первинного контактування потерпілий ОСОБА_6 був повернутий правим боком (Т.3, а.с. 58-60).
Згідно висновку судової-автотехнічної експертизи №70/27-942 від 19 грудня 2014 року в даній дорожній обстановці водій автомобіля "Mercedes-Benz Sprinter 312D" ОСОБА_12 повинен був діями відповідно до вимог п. 19.1"а" Правил дорожнього руху України.
Технічна можливість запобігти вказаній ДТП для водія автомобіля "Mercedes-Benz Sprinter 312D" ОСОБА_12 визначалась виконанням ним вимог п. 19.1 "а" Правил дорожнього руху України і для нього не було яких-небудь перешкод технічного характеру, які не дозволили б йому їх виконати.
При заданому механізмові події, дії водія автомобіля "Mercedes-Benz Sprinter 312D" ОСОБА_12 не відповідали вимогам п. 19.1 "а" Правил дорожнього руху України, що з технічної точки зору знаходиться в причинному зв`язку з настанням даної ДТП (Т.3, а.с. 61-62 ).
У судовому засіданні був допитаний експерт ОСОБА_20 , яки повністю підтримав висновок автотехнічної експертизи №70/27-942 від 19 грудня 2014 року та пояснив, що проводячи дослідження, опираючись на надані слідчим матеріали кримінального провадження, він прийшов до беззаперечного висновку, що у темну пору доби, при освітленні місця дорожньо-транспортної пригоди, яке було зафіксоване у протоколі огляду місця події, водій ОСОБА_12 повинен був керувати автомобілем із ввімкненим світлом фар відповідно до вимог п. 19.1 Правил дорожнього руху України, окрім того пояснив, що темп і швидкість руху потерпілого ОСОБА_6 до моменту наїзду на нього а також момент виявлення ОСОБА_21 пішохода як небезпеки, ніяким чином не впливають на обставини, які призвели до наїзду транспортного засобу під керуванням ОСОБА_12 на пішохода ОСОБА_6 .
З метою всебічного та повного розгляду кримінального провадження, за клопотанням сторони захисту, судом було оглянуто автомобіль "Mercedes-Benz Sprinter 312D" реєстраційний номер НОМЕР_1 , керуючим яким, обвинувачений ОСОБА_12 здійснив наїзд на пішохода ОСОБА_6 за обставин які мали місце 19 листопада 2014 року на якому виявлені механічні пошкодження, які повністю відповідають тім пошкодженням що були виявлені і зафіксовані протоколом від 12 грудня 2014 року з фото-таблицею до нього (Т.3 а.п.34-38).
Згідно висновку комісійної комплексної судової транспортно трасологічної та авто технічної експертизи №2315/2316-16 від 02 серпня 2016 року (Том 4, а.с.111-123), яка була проведена з метою усунення суперечностей та сумнівів на які вказували сторони під час розгляду кримінального провадження встановлено, що місце наїзду автобуса "Mersedes-Benz Sprinter 312D" на пішохода ОСОБА_6 розташовувалось перед місцем початку розташування осипу, яка розташована на проїзній частині пр. Миру на відстані 7,3 м від правого краю проїзної частини та на відстані 11,8 м до ближнього кута споруди "б.35". Встановити розташування місця наїзду автобуса "Mersedes-Benz Sprinter 312D" на пішохода, як геометричну точку на проїзній частині, не надається можливим через відсутність достатнього комплексу трасологічних ознак, що характеризують їх розташування у момент наїзду. Швидкість руху автобуса "Mersedes-Benz Sprinter 312D", з урахуванням сліду гальмування зафіксованого на схемі до протоколу огляду місця ДТП від 19.11.2014 року, складала не менше ніж 63,1/66,0 км/год.
На ранньому етапі розвитку даної ДТП водій автобуса "Mersedes-Benz Sprinter 312D" ОСОБА_12 , здійснюючи рух в умовах обмеженої видимості (темна пора доби), повинен був рухатись з включеним ближнім (дальнім) світлом фар, що регламентовано вимогами п. 19.1 Правил дорожнього руху України та вибирати швидкісний режим в залежності від видимості в напрямку руху, але не більше встановленого в межах населеного пункту, що регламентовано вимогами п. 12.2, п. 12.4, п. 12.9"б" Правил дорожнього руху України.
Дії водія автобуса "Mersedes-Benz Sprinter 312D" ОСОБА_12 в тій частині, що він здійснюючи рух в умовах обмеженої видимості (темна пора доби), не ввімкнув ближнє (дальнє) світло фар та рухався з перевищенням швидкості, встановленої в межах населеного пункту, не відповідали вимогам п. 19.1, п. 12.4, п.12.9"б" Правил дорожнього руху України.
До невизнання обвинуваченим ОСОБА_12 своєї провини у порушенні правил дорожнього руху, внаслідок чого настала смерть потерпілого ОСОБА_6 , суд відноситься критично та розуміє їх як спосіб захисту з метою уникнути відповідальності за вчинене кримінальне правопорушення та носить захисно-неправдивий характер, оскільки з урахуванням усіх вищевикладених досліджених доказів, суд прийшов до висновку, що обвинувачений ОСОБА_12 , 19 листопада 2014 року, здійснюючи рух у темну пору доби, без ввімкненого світла фар, позбавляючи себе можливості слідкувати за дорожньою обстановкою, чітко розрізняти елементи дороги і неосвітлені предмети, порушив вимоги п.п. 1.3, 1.5, 2.3 (б), 19.1, 31.6 Правил дорожнього руху України, що знаходяться у причинному зв*язку з настанням смерті ОСОБА_6 .

Вищевказані, безпосередньо досліджені судом докази є належними, допустимими, у своєї сукупності та взаємозв`язку, не містять суперечностей, доповнюють один одного і приводять суд до висновку про винність обвинуваченого ОСОБА_12 у керуванні транспортним засобом, грубо порушуючи правила безпеки дорожнього руху, що спричинили смерть потерпілого, тобто у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.2 ст. 286 КК України.

За клопотання сторони захисту судом було доручено провести слідчий експеримент за участю обвинуваченого ОСОБА_12 , однак ухвала суду виконана не була, оскільки згідно протоколу огляду місцевості від 03 лютого 2016 року (Том 2, а.п. 182-187) та протоколу проведення слідчого експерименту від 22 березня 2016 року (Том,4, а.п. 24-28) зафіксовано, що ділянка проїзної частини в районі будинку АДРЕСА_2 , що є місцем дорожньо транспортної пригоди, була реконструйована, що унеможливлює проведення слідчого експерименту при максимально наближених умовах до тих, які були на момент дорожньо-транспортної пригоди.
Також судом був досліджений висновок експерта ОСОБА_22 №07-15 від 31 березня 2015 року (Т.1, а.с. 87-95), який був замовлений і наданий суду стороною захисту, але вказаний висновок не відповідає вимогам ст.ст. 101, 102 КПК України, а саме не містить докладний опис проведених експертом досліджень, опис отриманих експертом матеріалів та дані, які матеріли були використані експертом. Після дослідження вказаного висновку експертизи, судом було допитано в якості експерта ОСОБА_22 , який на прямі питання сторін кримінального провадження не зміг пояснити які дослідження від проводив, використовуючи які саме матеріали, не зміг у судовому засіданні категорично обґрунтувати відповіді на поставлені питання, а тому суд визнає висновок експерту №07-15 від 31 березня 2015 року, як неналежний доказ, оскільки вказаний експертний висновок, як і показання суду експерта ОСОБА_22 не здатні за своїм змістом встановлювати факти і обставини, що мають значення для кримінального провадження.
При визначенні виду та розміру покарання, суд, у відповідності до ст. 65 КК України,враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке згідно ст. 12 КК України є тяжким злочином, а також особу обвинуваченого ОСОБА_12 , який за місцем роботи та мешкання характеризується позитивно, що суд відносить до обставин, які пом`якшують його покарання.

Також враховується, що ОСОБА_12 не має на утриманні неповнолітніх дітей, не страждає тяжкими захворюваннями, не є інвалідом.

Думку потерпілих ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 щодо призначення найсуворішого покарання передбаченого санкцією ч.2 ст. 286 КК України, суд визнає як визначальну при обговоренні питання щодо виду та розміру покарання і вважає необхідним призначити обвинуваченому покарання у виді реального позбавлення волі, якого буде достатньо для перевиховування обвинуваченого та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень, з призначенням додаткового покарання позбавленням права керувати транспортними засобами. Підстав для застосування ст. ст. 69, 75 КК України під час розгляду кримінального провадження судом не встановлено.

Переходячи до розгляду цивільних позовів ОСОБА_6 , ОСОБА_7 і ОСОБА_8 , суд враховує, що згідно положень ч.5 ст.128 КПК України цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.
Відповідно до ст. 1172 ЦК України юридична особа відшкодовує шкоду, завдану працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків. Відповідно до ст. 1187 Цивільного кодексу України шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.
В суді встановлено, що при даній пригоді ОСОБА_12 перебував у трудових відносинах з ПАТ «АТП 11205», а доводи представників цивільних відповідачів щодо невиконання трудових обов`язків ОСОБА_12 на момент вчинення ДТП і відсутність права на таке виконання ніякими доказами у суді не підтверджена, а тому така позиція цивільних відповідачів є хибною та судом не приймається, оскільки право потерпілого на відшкодування шкоди є абсолютним, атому суд вважає, що саме ПАТ «АТП 11205», з яким на момент ДТП ОСОБА_23 згідно наказу №79 від 15.07.2014р. перебував у трудових відносинах, повинно нести перед потерпілими ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 обов`язок про відшкодування завданої шкоди.

Таким чином, суд вважає, що позовні вимоги потерпілого ОСОБА_6 до ПАТ "Дніпропетровське автотранспортне підприємство 11205" у сумі 11703,61 гривень, внаслідок заподіяння матеріальної шкоди, у сумі 7500 гривень, як витрати на правову допомогу, підлягають задоволенню у повному обсязі.

Позовні вимоги потерпілих ОСОБА_7 і ОСОБА_8 до ПАТ "Дніпропетровське автотранспортне підприємство 11205" у розмірі 6 000 гривень і 7 500 гривень, відповідно, про стягнення витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, і 678, 90 гривень на користь ОСОБА_8 , як витрати на проїзд, підлягають задоволенню, оскільки обґрунтовані і документально підтверджені.

При вирішенні питання щодо стягнення моральної шкоди, яка заявлена потерпілими ОСОБА_6 , ОСОБА_7 і ОСОБА_8 у цивільних позовах, суд враховує, що внаслідок неправомірних дій винуватця дорожньо-транспортної пригоди вони зазнали втрат немайнового характеру, що виразилося у душевних стражданнях, пов`язаних з загибеллю сина рідної людини, хвилюванням у зв`язку з необхідністю перелаштовувати налагоджений ритм життя, моральні страждання, пов`язані з тим, що внаслідок протиправних дій обвинуваченого вони фактично втратили близьку їм людину, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, суд дійшов до висновку, що позови потерпілих належно задовольнити у повному обсязі.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 370, 374 КПК України, суд, -
УХВАЛИВ:
ОСОБА_12 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ст. 286 ч.2 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на шість років з позбавленням права керування транспортним засобом строком на три роки.
Строк відбуття покарання рахувати з моменту затримання ОСОБА_12 , після набрання вироком законної сили.
Стягнути з ПАТ "Дніпропетровське автотранспортне підприємство 11205" (49087 м. Дніпро, вул. Калинова, 87 код ЕДРПОУ 23935584 р/р НОМЕР_2 в АТ «Укрсіббанк» МФО 351005) на користь ОСОБА_6 11 703, 61 гривень за рахунок спричинення матеріальної шкоди, 7500 гривень витрат на правову допомогу, та 200 000 гривень за рахунок спричинення моральної шкоди.
Стягнути з ПАТ "Дніпропетровське автотранспортне підприємство 11205" (49087 м. Дніпро, вул. Калинова, 87 код ЕДРПОУ 23935584 р/р НОМЕР_2 в АТ «Укрсіббанк» МФО 351005) на користь ОСОБА_7 6000 гривень витрат на правову допомогу та 200 000 гривень за рахунок спричинення моральної шкоди.
Стягнути з ПАТ "Дніпропетровське автотранспортне підприємство 11205" (49087 м. Дніпро, вул. Калинова, 87 код ЕДРПОУ 23935584 р/р НОМЕР_2 в АТ «Укрсіббанк» МФО 351005) на користь ОСОБА_8 678,90 гривень за рахунок спричинення матеріальної шкоди, 7500 гривень витрат на правову допомогу, та 200 000 гривень за рахунок спричинення моральної шкоди.
Стягнути з ОСОБА_12 на користь держави кошти витрачені на проведення експертиз у розмірі 294, 84 гривень і 1716,60 гривень.

Речовий доказ автомобіль „Мерседес Бенц 312Д, державний номер НОМЕР_1 , який зберігається на спеціальному майданчику для зберігання тимчасово затриманих транспортних засобів ТОВ "Династія-Дніпро" повернути власнику ОСОБА_24 .
Речові докази - лазерний носій інформації (комп`ютерний диск CD-R Axent,700Mb) на якому знаходиться файл під назвою "Мира 35 (район АТБ)", та лазерний носій інформації (комп`ютерний диск CD-R Axent,700Mb) на якому знаходиться файл під назвою "SUZET_DTP_126_MARSHRUT" які знаходяться при матеріалах кримінального провадження - залишити при матеріалах кримінального провадження.

Речові докази - куртка синього кольору з білими та блакитними вставками, светр білого кольору з графічним малюнком на передній частині, джинсові штани світло-синього кольору із декоративними змійками на передній частині, спортивну шапку та кросівки чорного кольору які знаходяться на зберіганні у потерпілого ОСОБА_6 - залишити потерпілому ОСОБА_6 .

Вирок суду може бути оскаржений до судової палати з кримінальних справ Апеляційного суду Дніпропетровської області протягом 30 днів з моменту проголошення, а особою, відносно якої винесено обвинувальний вирок, у той же строк з дня вручення копії вироку.
Головуюча: ОСОБА_1