Справа № 487/662/17
Провадження № 1-кп/487/207/17
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.05.2017 року Заводський районний суд м.Миколаєва у складі головуючого судді - ОСОБА_1 , при секретарі - ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , потерпілої ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0005439 за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Миколаєва, українця, громадянина України, маючого середню освіту, не одруженого, не працюючого, раніше не судимого в силу ст. 89 КК України, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчинені злочину, передбаченого ч.1 ст.185 КК України,-

В С Т А Н О В И В:

31.10.2016 року у ОСОБА_4 , який перебував за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 , виник корисливий, злочинний умисел направлений на незаконне збагачення, шляхом таємного викрадення чужого майна.

В цей же день, реалізуючи свій злочинний, протиправний умисел, усвідомлюючи незаконність таких дій, ОСОБА_4 , скориставшись відсутністю у квартирі ОСОБА_6 , підійшов до ліжка останньої, де під пір`їною виявив та таємно викрав золоту обручку вагою 2,9 г.

В подальшому ОСОБА_4 утримуючи зазначене майно при собі, з місця вчинення злочину зник, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд.

Своїми злочинними діями ОСОБА_4 заподіяв ОСОБА_6 матеріальний збиток на суму 1063,26 грн.

Доказами на підтвердження встановлених судом обставин є пояснення обвинуваченого ОСОБА_4 , надані ним в судовому засіданні, в яких він підтвердив факт скоєння інкримінованого злочину при викладених у вироку обставинах. У вчиненому щиро розкаявся.

Поясненнями потерпілої ОСОБА_6 , яка зазначила, що проживає з обвинуваченим ОСОБА_4 в одній квартирі за адресою АДРЕСА_1 , в різних кімнатах. 31.10.2016 року вона пішла до магазину, син ОСОБА_4 залишився вдома. Зникнення каблучки вона виявила через неділю. В розмові з сином, останній особисто визнав, що викрав каблучку і здав її до ломбарду, а гроші витратив на власні потреби.

Дослідження інших доказів щодо тих обставин матеріалів кримінального провадження про обвинувачення ОСОБА_4 , які ніким не оспорюються, судом за згодою учасників судового провадження та на підставі ч.3 ст.349 КПК України визнано недоцільним. Судом з`ясовано, що обвинувачений ОСОБА_4 правильно розуміє зміст цих обставин, сумнівів у добровільності його позиції не має, а також сторонам роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Дослідивши обставини справи та надані докази, надавши представленим доказам оцінку в їх сукупності, суд приходить до беззаперечного висновку про доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_4 у скоєнні інкримінованого йому злочину за наведених у вироку обставин, про належність і допустимість наданих суду доказів та їх достатність для ухвалення відносно ОСОБА_4 обвинувального вироку.

Дії ОСОБА_4 вірно кваліфіковано за ч.1 ст.185 КК України, як таємне викрадання чужого майна (крадіжка).

Призначаючи покарання ОСОБА_4 суд, у відповідності до положень ч.1 ст.65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Відповідно до ст.66 КК України, обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_4 суд визнає щире каяття.

Відповідно до ст.67 КК України, обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_4 судом не встановлено.

ОСОБА_4 в силу ст. 89 КК України раніше судимий, на обліку у МОПЛ не перебуває, з 08.06.1987 року перебуває на обліку у ОНД з діагнозом: синдром залежності від опіатів, канабіноїдів, алкоголем. За місцем проживання характеризується негативно. Відповідно до Висновку судово-психіатричного експерта №6 від 11.01.2017 року, ОСОБА_4 на момент інкримінуємого злочину страждав легкою розумовою відсталістю з емоційно-волевою недостатністю ускладненою зловживанням алкоголем. ОСОБА_4 міг давати звіт своїм діям та керувати ними на момент скоєння інкримінованого діяння. На даний час ОСОБА_4 страждає легкою розумовою відсталістю з емоційно-волевою недостатністю ускладненою зловживанням алкоголем. Дане захворювання не є тимчасовим і ОСОБА_4 може надавати звіт своїм діям і керувати ними на даний час.

Відповідно до ст.12 КК України, інкримінований ОСОБА_4 злочин віднесено до категорії злочинів середньої тяжкості.

Відповідно до ч.2 ст.65 КК України, особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Враховуючи викладене, дані про особу винного, наявність обставин, що пом`якшують його покарання, форму та ступінь його вини, суд вважає, що виправлення ОСОБА_4 можливе без відбуття призначеного покарання та вважає можливим звільнити його від відбування покарання з випробуванням на підставі ст.75 КК України та застосуванням ст.76 КК України.

Керуючись ст.ст.369-374 КПК України, суд
ЗАСУДИВ:

ОСОБА_4 визнати винним у скоєнні злочину передбаченого ч.1 ст.185 КК України та призначити покарання - 2 (два) роки позбавлення волі.

Застосувати до ОСОБА_4 ст.75 КК України і звільнити його від відбування призначеного покарання, встановивши іспитовий строк 1 (один) рік.

Відповідно до п.1, 2 ч.1 ст.76 КК України зобов`язати ОСОБА_4 в період іспитового строку періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Відповідно до п.2 ч.2 ст.76 КК України зобов`язати ОСОБА_4 в період іспитового строку не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Вирок може бути оскаржено з підстав, передбачених ст.394 КПК України до Апеляційного суду Миколаївської області, через Заводський районний суд м. Миколаєва шляхом подачі апеляції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати копію вироку суду.

Суддя Заводського районного

суду м. Миколаєва ОСОБА_1