Провадження №11-кп/792/67/17
Справа №688/3948/16-к Головуюча в 1-ій інстанції ОСОБА_1
Категоріяст.81 КК України Доповідач ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
31.01.2017 Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Хмельницького області в складі :

головуючого-судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
з участю секретарів с/з ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,
прокурора ОСОБА_7 ,
засудженого ОСОБА_8 ,
захисника ОСОБА_9 ,
розглянула в режимі відеоконференції у відкритому судовому засіданні в місті Хмельницькому матеріали справи за апеляційними скаргами засудженого ОСОБА_8 та його захисника адвоката ОСОБА_9 на ухвалу Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 06 грудня 2016 року,

в с т а н о в и л а:
Ухвалою судді Шепетівського міськрайонного суду від 06 грудня 2016 року відмовлено в задоволенні заяви засудженого за ч.1 ст. 115 КК України ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, призначеного вироком Романівського районного суду Житомирської області від 29 вересня 2010 року.

Відмовляючи в задоволенні клопотання, місцевий суд виходив з того, що засуджений ОСОБА_8 вчинив тяжкий злочин та не довів свого виправлення і перевиховання, оскільки в період відбуття покарання збитки потерпілій не відшкодував та має лише два заохочення.

Не погоджуючись з ухвалою суду, засуджений та його захисник подали апеляційні скарги, в яких просять оскаржувану ухвалу скасувати, постановити нову, якою задовольнити його клопотання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

Свої вимоги аргументують тим, що засуджений за час відбування покарання став на шлях виправлення про що свідчить його позитивна характеристика, сумлінне відношення до праці та заохочення. Вказують, що заява засудженого розглянута судом без участі захисника.

Звертають увагу апелянти і на невідповідність висновків суду, викладених в ухвалі, фактичним обставинам справи, так як засуджений заподіяну шкоду потерпілій відшкодовує по мірі своїх можливостей, що підтверджується відповідною розпискою потерпілої сторони.

Заслухавши суддю-доповідача про зміст оскарженого судового рішення, засудженого та його захисника на підтримку поданих апеляційних скарг, міркування прокурора про законність, обґрунтованість ухвали місцевого суду та безпідставність доводів апеляційних скарг засудженого і його адвоката, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає їх такими, які задоволенню не підлягають в силу наступних підстав.

Однією з найважливіших підстав для застосування умовно-дострокового звільнення від відбування покарання є виправлення засудженого, яке він довів своєю сумлінною поведінкою і ставленням до праці.

Висновок суду про виправлення засудженого повинен базуватися на всебічному врахуванні даних про його поведінку і ставлення до праці за весь період перебування у виправній установі, а не за час, що безпосередньо передує настанню строку, після відбування якого можливе вирішення питання про умовно-дострокове звільнення.

Зокрема, положення про те, що засуджений став на шлях виправлення, означає, що його зразкова поведінка і сумлінне ставлення до виконання обов`язків у період відбування покарання засвідчили успішність процесу виправлення, чого в даному випадку не вбачається.

Так, ОСОБА_8 за весь час відбуття покарання має лише два заохочення за 2016 рік, які аж ніяк не свідчать про його перевиховання, а відсутність у засудженого дисциплінарних стягнень свідчить виключно про його належну поведінку, яка для останнього є обов`язком впродовж всього строку відбування покарання.

Характеристика ОСОБА_8 , крім позитивних відомостей, містить і вказівки на факти відмов адміністрації виправної колонії у заміні йому невідбутої частини покарання більш м`яким покаранням, в умовно-достроковому звільненні, переведенні до дільниці соціальної реабілітації як такому, що не став на шлях виправлення та не довів свого виправлення.

Цілком правильно суд першої інстанції разом з іншими обставинами врахував ступінь тяжкості і характер вчиненого ОСОБА_8 злочину, який є особливо тяжким та насильницьким, а також факт невідшкодування потерпілій шкоди, завданої цим злочином, за умови нарахування засудженому з червня місяця 2016 року заробітної плати.

Голослівними, на думку колегії суддів, є доводи апеляційних скарг про часткове відшкодування потерпілій через батьків засудженого частину цивільного позову, про що, як вказано в апеляційній скарзі, свідчать розписки потерпілої, тоді як матеріали справи жодних доказів на підтвердження цього не містять.

Не є визначальною для прийняття судом рішення й заява потерпілої ОСОБА_10 про те, що вона не заперечує проти умовно-дострокового звільнення ОСОБА_8 .

З огляду на вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, відмовляючи ОСОБА_8 у задоволенні клопотання, в повній мірі об`єктивно врахував особу засудженого, його поведінку за весь час відбуття покарання та дійшов правильного висновку про відсутність переконливих доказів, які б свідчили про доведеність виправлення цього засудженого.

За таких обставин, колегія суддів не вбачає будь-яких законних підстав для скасування оскаржуваної ухвали суду.

У зв`язку із наведеним, керуючись п.1 ч.1 ст.407, ст.ст. 418, 419, 537 КПК України, колегія суддів,

п о с т а н о в и л а :
Ухвалу Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 06 грудня 2016 року, якою відмовлено в задоволенні заяви засудженого ОСОБА_8 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання залишити без зміни, а апеляційні скарги засудженого та його захисника без задоволення.

Судді /підписи/

Згідно з оригіналом:

Суддя Апеляційного суду
Хмельницької області ОСОБА_2 .