Номер провадження 1-кп/754/94/17
Справа№754/9116/16-к
В И Р О К
Іменем України
25 квітня 2017 року

Деснянський районний суд м.Києва в складі:
головуючого судді ОСОБА_1
секретаря судового засідання ОСОБА_2
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Києві матеріали кримінального провадження відносно
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

уродженця м.Києва, громадянина України,

освіта середня, не одруженого, не працюючого,

мешкає: АДРЕСА_1 ,

раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.289 ч.1 КК України,
за участю: прокурорів ОСОБА_4 , ОСОБА_5
обвинуваченого ОСОБА_3
захисника ОСОБА_6
потерпілого ОСОБА_7
представника потерпілого ОСОБА_8
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_3 пред`явлено обвинувачення в тому, що він на початку серпня 2014 року у невстановлений досудовим розслідуванням час, знаходячись по вул.Мілютенка, 14-А в м.Києві, з метою незаконного заволодіння транспортним засобом, підійшов до автомобіля ВАЗ-21053 без номерних знаків, відчинив ліві передні дверцята автомобіля, які не були зачинені, сів за кермо вказаного автомобіля, попередньо під`єднавши його тросом до автомобіля ВАЗ-2101 д/ НОМЕР_1 , за кермом якого сидів його товариш ОСОБА_9 , який не був обізнаний про його злочинні наміри, та зрушили з місця, перегнавши автомобіль ВАЗ-21053 до будинку №20 по вул.Курчатова в м.Києві, тим самим незаконно заволодів транспортним засобом - автомобілем ВАЗ-21053 червоного кольору, 1995 року випуску, вартістю 23063,08грн., який належить ОСОБА_7 .

Суд визнав недоведеним обвинувачення ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.289 ч.1 КК України, а саме у незаконному заволодінні транспортним засобом.
Допитавши обвинуваченого, потерпілого, свідків, дослідивши надані докази, керуючись ст.ст.22, 23 КПК України щодо змагальності сторін та свободи в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, забезпечуючи відповідно до вимог ст.321 КПК України здійснення учасниками кримінального провадження їхніх процесуальних прав і виконання ними обов`язків, спрямувавши судовий розгляд на забезпечення з`ясування всіх обставин кримінального провадження, надавши сторонам кримінального провадження можливість подання ними суду доказів, самостійного обстоювання стороною обвинувачення та стороною захисту їхніх правових позицій, провівши судовий розгляд у відповідності до вимог ст.337 КПК України лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акту, а також керуючись ч.3 ст.373 КПК України, за якою обвинувальний вирок не може ґрунтуватись на припущеннях, суд приходить до висновку про виправдування обвинуваченого ОСОБА_3 за висунутим йому обвинуваченням з наступних підстав.
Сторона обвинувачення не надала суду переконливих доказів вчинення на початку серпня 2014 року незаконного заволодіння ОСОБА_3 транспортним засобом, який належить ОСОБА_7 , в чому обвинувачується ОСОБА_3 , не довела переконливо для суду всебічно, повно і неупереджено факт вчиненого кримінального правопорушення, тому в ході судового розгляду не було встановлено доказів на доведення вчинення даного кримінального правопорушення.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення не визнав та показав, що приблизно у вересні 2013 року біля будинку №14-А по вул.Мілютенка в м.Києві, через який він часто проходив до поліклініки, він побачив автомобіль ВАЗ-21053 червоного кольору, який стояв як непотріб та мав пошкодження даху, лівої частини автомобіля, дверей, які були відчинені, переднього скла, яке було вибите, номерні знаки на автомобілі були відсутні, було видно, що вказаний автомобіль не має власника, приблизно через шість місяців після цього, в 2014 році, він вирішив придбати вказаний автомобіль для реставрації, для чого він разом зі своїм товаришем ОСОБА_9 почали шукали власника даного автомобіля в будинку, біля якого цей автомобіль стояв, від мешканців будинку він дізнався, що за вказаним автомобілем ніхто не дивиться, автомобіль нікому не належить та лише займає місце на стоянці, після чого він вирішив забрати вказаний автомобіль для реставрації та перегнати його під свій будинок, приблизно в серпні 2014 року в денний час він за допомогою свого товариша ОСОБА_9 та свого автомобіля ВАЗ-2101 перегнав вказаний автомобіль ВАЗ-21053 без номерних знаків з вул.Мілютенка, 14-А в м.Києві до свого будинку по АДРЕСА_2 , а саме він під`єднав на трос автомобіль ВАЗ-21053 до свого автомобіля ВАЗ-2101 д/ НОМЕР_1 та сів за кермо свого автомобіля, а його товариш ОСОБА_9 сів за кермо автомобіля ВАЗ-21053, двигун вказаного автомобіля вони не заводили, вказаний автомобіль деякий час стояв біля його будинку, в жовтні 2014 року до нього звернувся раніше незнайомий йому ОСОБА_10 , який назвався власником даного автомобіля, показав йому техпаспорт на автомобіль, який він не дивився, повіривши ОСОБА_10 на слово, що автомобіль ВАЗ-21053 належить йому, вони домовились, що він виплатить ОСОБА_10 вартість автомобіля та отримає від нього техпаспорт на автомобіль, він попросив ОСОБА_10 почекати до листопада та виплачувати вартість автомобіля частинами, 10.11.2014р. він зустрівся з ОСОБА_10 та передав йому як власнику автомобіля 1500грн. в рахунок придбання ним даного автомобіля, про що вони обоє написали розписку та домовились про подальші виплати за автомобіль, через один-два тижні після цього автомобіль ВАЗ-21053 зник з місця біля його будинку, де він стояв, ОСОБА_10 також після цього до нього не приходив.
Аналогічні обставини транспортування автомобіля ВАЗ-21053 червоного кольору на початку серпня 2014 року з-під напроти будинку №14-А по вул.Мілютенка до вул.Курчатова, 20 в м.Києві обвинувачений ОСОБА_3 показав і при проведенні слідчого експерименту, про що свідчать дані протоколу проведення слідчого експерименту за участю ОСОБА_3 від 15.07.2016р.
Згідно показань свідка ОСОБА_9 , приблизно з 2013 року біля будинку №14-А по вул.Мілютенка в м.Києві, через який він часто проходив, він бачив автомобіль ВАЗ-2105 червоного кольору, який просто стояв та на ньому гралися діти, вказаний автомобіль знаходився там тривалий час, його товариш ОСОБА_11 також бачив цей автомобіль, через деякий час вони виріши придбати вказаний автомобіль для реставрації, для чого він та ОСОБА_11 ходили по квартирам будинку АДРЕСА_3 та шукали власника даного автомобіля, мешканці будинку їм сказали, що власника у автомобіля немає та він є нічийним, при цьому автомобіль був в поганому стані, на даху була вм`ятина, колеса спущені, переднє скло вибите, ліва сторона пом`ята, задні фари та номерні знаки були відсутні, в салоні було брудно, водійські двері та багажник були відчинені, приблизно через два тижні після цього влітку 2014 року ОСОБА_11 попросив його допомогти йому перегнати автомобіль до нього у двір будинку, вони зустрілись біля вказаного автомобіля по вул.Мілютенка, 14-А в м.Києві, він сів за кермо автомобіля ОСОБА_11 , а ОСОБА_11 сів за кермо вказаного автомобіля ВАЗ, і вони за допомогою тросу перегнали вказаний автомобіль на вул.Курчатова в м.Києві під будинок, де проживає ОСОБА_11 , при цьому двигун вказаного автомобіля заводити вони не намагались, ОСОБА_11 казав, що він має намір цей автомобіль відреставрувати та їздити на ньому або продати.

Як показав потерпілий ОСОБА_12 , на початку 2014 року він передав своєму знайомому ОСОБА_10 свій автомобіль ВАЗ-21053 д/зАА0741КО, який він придбав в 2013 році, для його зберігання у ОСОБА_10 в гаражі в с.Биківня на невизначений час по можливості, а також передав ОСОБА_10 техпаспорт на автомобіль, щоб він міг автомобіль переганяти, під час знаходження його автомобіля у ОСОБА_10 в гаражі, він періодично цікавився у ОСОБА_10 про свій автомобіль та деколи перевіряв знаходження автомобіля, останній раз він бачив свій автомобіль через два місяці після того, як передав його ОСОБА_10 , при цьому автомобіль стояв без номерних знаків, хоча передавав він ОСОБА_10 автомобіль з номерними знаками, ОСОБА_10 стверджував, що його автомобіль знаходиться на місці, тобто в гаражі, приблизно у вересні 2014 року він хотів забрати свій автомобіль у ОСОБА_10 , на що ОСОБА_10 пояснив, що його гараж знаходиться під арештом та попросив надати йому час розібратися з сімейними обставинами, певний час ситуація не змінювалась, що спонукало його звернутись до управління поліції, наприкінці 2015 року він написав та подав заяву до управління поліції про те, що ОСОБА_10 заволодів його автомобілем, оскільки вважав, що ОСОБА_10 не хоче повертати йому автомобіль, після цього ОСОБА_10 з ним зв`язався та повідомив, що його автомобіль, який він тимчасово на один день поставив по вул.Мілютенка, 14-А в м.Києві, викрали, а потім він знайшов наче того, хто викрав автомобіль.
Згідно показань свідка ОСОБА_10 , приблизно взимку 2015 року його товариш ОСОБА_12 попросив його поставити свій автомобіль у нього в гаражі та передав йому свій автомобіль ВАЗ-2105 червоного кольору в справному стані, з номерними знаками, який він перегнав в свій гараж в с.Биківня, де поставив його і де він знаходився приблизно три місяці, потім він перегнав вказаний автомобіль в другий свій гараж на масив ДВРЗ, оскільки гараж в с.Биківня необхідно було звільнити, приблизно через місяць необхідно було також звільнити і гараж на масиві ДВРЗ, тому він тимчасово поставив вказаний автомобіль на паркову біля будинку по вул.Мілютенка в м.Києві, маючи намір поставити автомобіль в свій гараж пізніше, він пропонував ОСОБА_12 забрати у нього свій автомобіль, однак ОСОБА_12 не міг, він постійно ходив на паркову та дивився за автомобілем, влітку 2015 року автомобіль зник, про що він ОСОБА_12 не повідомив, він почав шукати автомобіль у дворах будинків на масиві та розпитувати про автомобіль у знайомих, у дворі одного з будинків він знайшов автомобіль ВАЗ червоного кольору, який був без номерних знаків та розібраний, по номеру кузова він з`ясував, що це автомобіль ОСОБА_12 , якого він також не повідомив про знайдення ним автомобіля, через громадян, яких він розпитував з приводу належності даного автомобіля, він встановив, що вказаним автомобілем займається ОСОБА_3 , до якого він звернувся та повідомив його про те, що вказаний автомобіль належить йому, вони домовились зі ОСОБА_3 про виплату ним йому вартості за автомобіль в сумі 23000грн., від ОСОБА_3 він отримав за автомобіль частину його вартості в сумі 1500грн., однак ОСОБА_12 вказані грошові кошти за автомобіль не передав, оскільки це була лише частина вартості автомобіля, ОСОБА_11 також сказав, що номерні знаки від автомобіля знаходяться у нього вдома, про подальшу долю автомобіля вони не обговорювали, про угон автомобіля він повідомив ОСОБА_12 в 2016 році.
Як вбачається з протоколу прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 25.11.2015р., ОСОБА_7 заявив про те, що ОСОБА_10 не повертає автомобіль ВАЗ-2105 д/зАА0741КО, який йому було передано на початку 2015 року на житловому масиві Биківня в м.Києві, для тимчасового зберігання в гаражі, що розташований на житловому масиві.
Згідно ксерокопії свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, ОСОБА_7 з 21.10.2011р. був власником автомобіля ВАЗ-21053 д/зАА0741КО 1995 року випуску, номер шасі НОМЕР_2 .
Згідно висновку експерта №19/111/12-4-354 від 30.06.2016р., орієнтовна дійсна (ринкова) вартість транспортного засобу з урахуванням амортизації автомобілю ВАЗ-21053, 1995 року випуску станом на 01.01.2015р. становила 23063,08грн.
Згідно фотокопїї розписки, яка була складена 10.11.2014р. ОСОБА_3 та ОСОБА_10 , ОСОБА_3 зобов`язується виплатити 25.000грн. за угон автотранспорту ВАЗ-21053, номер шассі НОМЕР_3 , червоного кольору, номер автомобіля НОМЕР_4 , зареєстрованого на ОСОБА_12 , а ОСОБА_10 отримав від ОСОБА_3 1500грн. за угон автомобіля 10.11.2014р. В долученій до фотокопії розписки фототаблиці містяться фотознімки кузова автомобіля червоного кольору без номерних знаків та фотознімок номера кузова НОМЕР_2 .
Досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності не доводять вчинення на початку серпня 2014 року незаконного заволодіння транспортним засобом, який належить ОСОБА_7 , в якому обвинувачується ОСОБА_3 .
Так, з показань обвинуваченого ОСОБА_3 та свідка ОСОБА_9 вбачається, що автомобіль ВАЗ червоного кольору без номерних знаків, які вони переганяли на початку серпня 2014 року з-під будинку №14-А по вул.Мілютенка в м.Києві до будинку АДРЕСА_2 , знаходився по вул.Мілютенка, 14-А в м.Києві з 2013 року.
Як вбачається з показань потерпілого ОСОБА_7 , свій автомобіль ВАЗ-21053 д/зАА0741КО він передав своєму знайомому ОСОБА_10 на початку 2014 року.
Згідно протоколу прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 25.11.2015р., ОСОБА_7 заявив про те, що передав ОСОБА_10 автомобіль ВАЗ-2105 д/зАА0741КО на початку 2015 року.
Згідно показань свідка ОСОБА_10 , ОСОБА_12 передав йому свій автомобіль ВАЗ-2105 червоного кольору для зберігання в гаражі приблизно взимку 2015 року, після чого автомобіль знаходився в одному гаражі приблизно три місяці, потім знаходився в іншому гаражі приблизно місяць, після чого він тимчасово поставив вказаний автомобіль на паркову біля будинку по вул.Мілютенка в м.Києві, звідки автомобіль зник влітку 2015 року.
Як вбачається з показань обвинуваченого ОСОБА_3 та свідка ОСОБА_9 , автомобіль ВАЗ червоного кольору, який переганяв ОСОБА_3 з-під будинку №14-А по вул.Мілютенка в м.Києві на початку серпня 2014 року, знаходився на вказаному місці з 2013 року.
Автомобіль ВАЗ-21053 д/зАА0741КО, який належить ОСОБА_7 , останній передав ОСОБА_10 , згідно його показань в судовому засіданні, на початку 2014 року, згідно протоколу прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 25.11.2015р., вказаний автомобіль був переданий ОСОБА_7 ОСОБА_10 на початку 2015 року. Згідно показань свідка ОСОБА_10 , ОСОБА_12 передав йому свій автомобіль ВАЗ-2105 червоного кольору приблизно взимку 2015 року, і вказаний автомобіль зник з парковки біля будинку по вул.Мілютенка в м.Києві, куди він його поставив, влітку 2015 року.
Враховуючи наведене, а також за відсутності ідентифікації автомобіля, який перегнав ОСОБА_3 , як автомобіля, який належить ОСОБА_12 , досліджені судом докази не доводять, що автомобіль, який перегнав ОСОБА_3 на початку серпня 2014 року з-під будинку №14-А по вул.Мілютенка в м.Києві, є автомобілем ВАЗ-2105 д/зАА0741КО, який належить ОСОБА_7 .
Посилання сторони обвинувачення на те, що потерпілий ОСОБА_12 та свідок ОСОБА_10 за сплином тривалого часу помиляються щодо вказаних ними дат подій, які відбувались з автомобілем потерпілого ОСОБА_12 , суд не приймає до уваги, оскільки це є припущенням з боку сторони обвинувачення, тому, відповідно до вимог ст.373 ч.3 КПК України, суд не бере це посилання до уваги. Крім того, потерпілий ОСОБА_12 та свідок ОСОБА_10 не зазначали в своїх показаннях, що вказані ними обставини щодо дат є припущеннями з їх боку.
Досліджена судом фотокопїя розписки від 10.11.2014р. про те, що ОСОБА_3 зобов`язується виплатити 25.000грн. за угон автотранспорту ВАЗ-21053, номер шассі НОМЕР_3 , червоного кольору, номер автомобіля НОМЕР_4 , зареєстрованого на ОСОБА_12 , а ОСОБА_10 отримав від ОСОБА_3 1500грн. за угон автомобіля 10.11.2014р., а також фотознімки кузова автомобіля червоного кольору без номерних знаків та фотознімок номера кузова НОМЕР_2 , також не свідчать про те, що автомобіль, який перегнав ОСОБА_3 на початку серпня 2014 року з-під будинку №14-А по вул.Мілютенка в м.Києві, є автомобілем ВАЗ-2105 д/зАА0741КО, який належить ОСОБА_7 .

З приводу написання вказаної розписки обвинувачений ОСОБА_3 в судовому засіданні показав, що писав дану розписку під диктовку ОСОБА_10 , якого він сприймав як власника даного автомобіля.
Згідно показань свідка ОСОБА_10 в судовому засіданні з цього приводу, після того, як він знайшов у дворі одного з будинків автомобіль ВАЗ червоного кольору та по номеру кузова з`ясував, що це автомобіль ОСОБА_12 , та через громадян встановив, що вказаним автомобілем займається ОСОБА_3 , він звернувся до ОСОБА_3 та вони домовились про виплату ОСОБА_3 йому вартості за автомобіль в сумі 23000грн., та від ОСОБА_3 він отримав за автомобіль частину його вартості в сумі 1500грн., в зв`язку з чим і була складена дана розписка.
При цьому, номер шассі НОМЕР_3 , який зазначений в розписці як номер шассі автомобіля ВАЗ-21053 червоного кольору, який був угнаний, не співпадає з номером шассі НОМЕР_2 автомобіля ВАЗ-21053 д/зАА0741КО 1995 року випуску, який належить ОСОБА_7 з 21.10.2011р., який зазначений в ксерокопії свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу.
Враховуючи відмінність номера кузова автомобіля ВАЗ НОМЕР_5 , який належить ОСОБА_12 , з номером кузова автомобіля ВАЗ, який зазначений в розписці, зазначене також не підтверджує те, що автомобіль ВАЗ, який ОСОБА_3 перегнав під свій будинок на початку серпня 2014 року, є автомобілем, який належить ОСОБА_12 .
Посилання потерпілої сторони та сторони обвинувачення на навмисне зазначення ОСОБА_3 в розписці невірного номера кузова автомобіля, є припущенням з їх боку, які, відповідно до вимог ст.373 ч.3 КПК України, суд не бере до уваги.

Крім того, орієнтовна дійсна (ринкова) вартість транспортного засобу з урахуванням амортизації автомобілю ВАЗ-21053, 1995 року випуску, в сумі 23063,08грн., була встановлена висновком експерта №19/111/12-4-354 від 30.06.2016р. станом на 01.01.2015р., тобто не на час вчинення кримінального правопорушення, яким є початок серпня 2014 року, тому сума збитків на час вчинення кримінального правопорушення не встановлена.
За таких обставин, проводячи відповідно до вимог ст.337 КПК України судовий розгляд лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акту, встановлено, що в ході судового розгляду стороною обвинувачення не було доведено, що дане кримінальне правопорушення, в якому обвинувачується ОСОБА_3 , було вчинено, а саме що саме на початку серпня 2014 року відбулося незаконне заволодіння транспортним засобом, який належить саме ОСОБА_12 , тому ОСОБА_3 підлягає виправдуванню за недоведеністю вчинення кримінального правопорушення, в якому він обвинувачується.
Питання щодо витрат на залучення експерта в сумі 879,60грн. за проведення автотоварознавчої експертизи суд не вирішує, оскільки згідно вимог ст.124 КПК України зазначені витрати стягуються з обвинуваченого в разі ухвалення обвинувального вироку.
Згідно вимог ст.128 КПК України суд відмовляє в задоволенні цивільного позову ОСОБА_12 про стягнення зі ОСОБА_3 матеріальної шкоди в сумі 23063,08грн. та моральної шкоди в сумі 10000грн.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.370, 374 КПК України, суд

УХВАЛИВ:
ОСОБА_3 визнати невинуватим у пред`явленому обвинуваченні за ст.289 ч.1 КК України та виправдати за недоведеністю вчинення кримінального правопорушення, в якому він обвинувачується.
Цивільний позов ОСОБА_12 про стягнення зі ОСОБА_3 матеріальної шкоди в сумі 23063,08грн. та моральної шкоди в сумі 10000грн. залишити без задоволення.
Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду м.Києва через Деснянський районний суд м.Києва протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку на подачу апеляційної скарги за відсутності такої скарги, а при оскарженні вироку - після постановлення ухвали апеляційним судом.
Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Головуючий: