Справа №: 398/4326/16-к
УХВАЛА
Іменем України
"14" лютого 2017 р. Олександрійський міськрайонний суд Кіровоградської області у складі: головуючого судді ОСОБА_1 , за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,прокурора ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , у присутності законного представника ОСОБА_5 опікуна ОСОБА_6 , потерпілого ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №0000844 від 15.10.2016 року відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який обвинувачується у вчиненні суспільно небезпечного діяння за ознаками ч. 2 ст. 289 КК України, суд, -

ВСТАНОВИВ:
Судом встановлено, що 15 жовтня 2016 року в період з 11 години 00 хв до 11 години 30 хв години ОСОБА_5 прибув на територію домоволодіння АДРЕСА_1 , яке належить на праві приватної власності ОСОБА_7 . ОСОБА_5 проник на огороджене бетонним парканом подвір`я вказаного домоволодіння, де незаконно заволодів транспортним засобом автомобілем ВАЗ 21061, номер кузова НОМЕР_1 , реєстраційний номер НОМЕР_2 , 1984 року випуску, який належить на праві власності ОСОБА_7 . Після цього, ОСОБА_5 на вказаному автомобілі зник з місця вчинення суспільно небезпечного діяння та поїхав в напрямку міста Кропивницький, де його було зупинено працівниками поліції навпроти будинку АДРЕСА_2 .

Під час досудового розслідування була проведена судово-психіатрична експертиза №519 від 22.11.2016 року, згідно висновку якої ОСОБА_5 в момент скоєння правопорушення страждав і на даний час страждає хронічним психічним захворюванням в формі параноїдної шизофренії, безперервний тип перебігу, параноїдний синдром, виражений емоційно-вольовий дефект, яке істотно впливало на його здатність усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. У відношенні інкримінуємого правопорушення ОСОБА_5 слід вважати неосудним. Підпадає під дію ч. 2 ст. 19 КК України, потребує застосування відносно нього примусових заходів медичного характеру - примусового лікування в психіатричній лікарні зі звичайним наглядом.

ОСОБА_5 не приймав участі в судовому засіданні за психічним станом та в зв`язку з перебуванням на стаціонарному лікуванні в Комунальному закладі «Кіровоградська обласна психіатрична лікарня» відповідно до рішення Кіровського районного суду м.Кіровограда від 25.10.2016.

Вчинення ОСОБА_5 суспільно небезпечного діяння за ознаками ч.2 ст.289 КК України підтверджується сукупністю досліджених в судовому засіданні доказів, а саме:

- показаннями потерпілого ОСОБА_7 , відповідно до яких автомобіль ВАЗ-21061, реєстраційний номер НОМЕР_2 , який належить потерпілому на праві власності, 15.10.2016 року знаходився на подвір`ї домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 , ключі були в салоні автомобіля. Приблизно об 11 годині 30 хв син потерпілого приїхав додому та побачив, що автомобіля на подвір`ї немає. Син подзвонив потерпілому, телефон взяла дружина, яка й повідомила йому про викрадення автомобіля. Потерпілий з жінкою поїхали до відділу поліції, де дружина потерпілого залишилася писати заяву про злочин, а потерпілий поїхав на автомобілі сина шукати свій автомобіль. Через деякий час потерпілому зателефонувала ОСОБА_8 , яка є колишньою тещею ОСОБА_5 , та повідомила, що її брат бачив ОСОБА_5 , який їхав в автомобілі потерпілого з відчиненими дверцятами, та що він може поїхати до міста Кременчука або Кіровограда. Близько 16 години 00 хв. потерпілому зателефонував слідчий та повідомив, що автомобіль знайшли в селі Аджамка. Потерпілий разом з експертом поїхав до села Аджамка, де на дорозі побачив свій автомобіль та шість машин патрульної поліції. В одній з машин патрульної поліції сидів ОСОБА_5 . Після огляду автомобіля потерпілий підійшов до ОСОБА_5 , який повідомив потерпілому, що позичив в нього машину та збирався її повернути. В автомобілі були речі та велосипед ОСОБА_5 . Після цього ОСОБА_5 повезли до Олександрійського відділу поліції, а потерпілий на своєму автомобілі поїхав додому;

- показаннями законного представника опікуна ОСОБА_6 , відповідно до яких вона разом з сином, ОСОБА_5 , мешкає у АДРЕСА_3 . Її син близько десяти років страждає на психічне захворювання, має ІІ групу інвалідності, постійно приймає ліки, але восени в нього завжди починається загострення хвороби. Вона є опікуном ОСОБА_5 відповідно до рішення суду, яким він визнаний недієздатним. 15.10.2016 року вона була вдома, їй зателефонувала колишня сваха ОСОБА_8 та повідомила, що ОСОБА_5 бачили у селі Сургани на велосипеді. В понеділок, 17.10.2016 року, вона поїхала в Олександрію до слідчого, через деякий час до відділення поліції прийшов син - ОСОБА_5 . Де він був весь час після того як ввечері у суботу його відпустили з відділу поліції - їй невідомо. На даний час ОСОБА_5 відповідно до рішення Кіровського районного суду м. Кіровограда з 25.10.2016 року примусово госпіталізований до Комунального закладу «Кіровоградська обласна психіатрична лікарня».;

- показаннями свідка ОСОБА_9 відповідно до яких вона 15.10.2016 року разом з чоловіком їхали з базару, коли на телефон чоловіка зателефонував син та повідомив, що з подвір`я зникла машина. Вони з чоловіком одразу поїхали до поліції, де вона залишилася писати заяву про злочин, а чоловік поїхав на машині сина шукати свій автомобіль. Через деякий час у її присутності чоловіку зателефонувала ОСОБА_8 та повідомила, що її брат бачив ОСОБА_5 , який їхав в автомобілі потерпілого, та що він може поїхати до міста Кременчука або Кіровограда;

- протоколом огляду місця події від 15.10.2016 року, відповідно до якого оглянуто домоволодіння АДРЕСА_1 , під час якого встановлено, що в ході огляду подвір`я домоволодіння перед початком вимощеної цегли на землі виявлено протектори шин від велосипедного колеса, дані сліди є двійними так як щільно прилягають один до одного. Вказані сліди від протектора шин велосипеда наявні лише на значно вологому ґрунті та поруч з невеликою калюжею, сліди є прямими, проте перериваються, загальна їх протяжність складає 2 м 15 см (а.с.7);

- протоколом огляду місця події від 15.10.2016 року, відповідно до якого оглянута ділянка місцевості розташована по АДРЕСА_2 , на момент огляду на вказаній ділянці місцевості мається автомобіль ВАЗ 21061 зеленого кольору реєстраційний номерний знак НОМЕР_2 (а.с.11-16);

- висновком судово-психіатричної експертизи № 519 від 22.11.2016 року, відповідно до якого комісія прийшла до висновку, що ОСОБА_5 в момент скоєння правопорушення страждав і в даний час страждає хронічним психічним захворюванням в формі параноїдної шизофренії, безперервний тип перебігу, параноїдний синдром, виражений емоційно-вольовий дефект, яке істотно впливало на його здатність усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. У відношенні інкримінуємого правопорушення ОСОБА_5 слід вважати неосудним. Підпадає під дію ч. 2 ст. 19 КК України. Потребує застосування примусових заходів медичного характеру примусового лікування в психіатричній лікарні зі звичайним наглядом (а.с. 94-96).

Прокурор в судовому засіданні підтримав клопотання та просив його задовольнити.

Потерпілий не заперечував проти застосування відносно ОСОБА_5 примусових заходів медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричного закладу із звичайним наглядом.

Захисник не оспорював правильність кваліфікації дій ОСОБА_5 , не заперечував проти застосування відносно ОСОБА_5 примусових заходів медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричного закладу із звичайним наглядом.

Законний представник - опікун ОСОБА_5 також не заперечувала проти задоволення клопотання та застосування відносно ОСОБА_5 примусових заходів медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричного закладу із звичайним наглядом.

Оцінюючи зібрані у даному кримінальному провадженні докази в їх сукупності, шляхом повного і всебічного дослідження в судовому засіданні, суд дійшов висновку про доведеність факту вчинення ОСОБА_5 суспільно небезпечного діяння, відповідальність за яке передбачена ч. 2 ст. 289 КК України, яке було вчинене ОСОБА_5 у стані неосудності, оскільки, відповідно до висновку судово-психіатричної експертизи він не міг усвідомлювати значення своїх дії та керувати ними під час вчинення суспільно небезпечного діяння.

Згідно ч.2 ст.19 КК України не підлягає кримінальній відповідальності особа, яка під час вчинення суспільно небезпечного діяння, перебувала в стані неосудності, тобто не могла усвідомлювати свої дії або керувати ними внаслідок хронічного психічного захворювання, тимчасового розладу психічної діяльності, недоумства або іншого хворого стану психіки. До такої особи за рішенням суду можуть бути застосовані примусові заходи медичного характеру.

Відповідно до ст.503 КПК України кримінальне провадження щодо застосування примусових заходів медичного характеру здійснюється за наявності достатніх підстав вважати, що особа вчинила суспільно небезпечне діяння у стані неосудності.

Як передбачено ч.2 ст.513 КПК України визнавши доведеним, що особа вчинила суспільно небезпечне діяння у стані неосудності або після вчинення кримінального правопорушення захворіла на психічну хворобу, яка виключає можливість застосування покарання, суд постановляє ухвалу про застосування примусових заходів медичного характеру.

Згідно з ч.1 ст.94 КК України, залежно від характеру та тяжкості захворювання, тяжкості вчиненого діяння, з урахуванням ступеня небезпечності психічно хворого для себе або інших осіб, суд може застосувати такі примусові заходи медичного характеру: надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку; госпіталізація до психіатричного закладу із звичайним наглядом; госпіталізація до психіатричного закладу з посиленим наглядом; госпіталізація до психіатричного закладу із суворим наглядом.

За приписами ч. 3 ст.94 КК України госпіталізація до психіатричного закладу із звичайним наглядом може бути застосована судом щодо психічно хворого, який за своїм психічним станом і характером вчиненого суспільно небезпечного діяння потребує тримання у психіатричному закладі і лікування у примусовому порядку.

Згідно з п.15 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 03.06.2005 року «Про практику застосування судами примусових заходів медичного характеру та примусового лікування», визначаючи відповідно до частин 3-5 ст.94 КК тип психіатричного закладу, до якого слід госпіталізувати неосудного, необхідно виходити як з його психічного стану, так і з характеру вчиненого ним суспільно небезпечного діяння. Для об`єктивної оцінки ступеня небезпечності психічно хворого для себе або інших осіб (ч.1 ст.94 КК ) суд має спочатку з`ясувати думку експертів-психіатрів стосовно виду примусових заходів медичного характеру, які можуть бути призначені психічно хворій особі в разі визнання її неосудною, а потім, з урахуванням висновків експертів і характеру вчиненого цією особою суспільно небезпечного діяння, ухвалити рішення про вибраний ним вид примусових заходів медичного характеру (тип психіатричного закладу, який його здійснюватиме).

На підставі викладеного, суд вважає клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру таким, що підлягає задоволенню, оскільки судом встановлено, що ОСОБА_5 вчинив суспільно небезпечне діяння у стані неосудності, що виключає можливість застосування до нього кримінального покарання, через те, що він за своїм психічним станом не міг усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними.

Також, при визначенні виду примусового заходу медичного характеру, суд враховує те, що ОСОБА_5 вчинив суспільно небезпечне діяння, пов`язане з посяганням проти безпеки руху та експлуатації транспорту, тому відносно нього підлягає застосуванню примусовий захід медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричного закладу із звичайним наглядом.

Застосування інших видів примусових заходів медичного характеру, передбачених ст.94 КК України, відносно ОСОБА_5 суд не вбачає.

Цивільний позов не заявлений.

Процесуальні витрати на проведення судово-трасологічної експертизи підлягають віднесенню за рахунок держави.

Питання про речові докази суд вирішує відповідно до вимог ст. 100 КПК України

Керуючись ст.ст. 92, 93, 94 Кримінального кодексу України, ст.ст.503, 512, 513 КПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:
Клопотання заступника начальника слідчого відділення Олександрійського відділення поліції Олександрійського відділу поліції ГУНП в Кіровоградській області про застосування примусових заходів медичного характеру відносно ОСОБА_5 - задовольнити.

Застосувати до ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Таллінн, Естонія, громадянина України, який зареєстрований та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_3 , примусові заходи медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричного закладу із звичайним наглядом.

Процесуальні витрати на проведення судово-трасологічної експертизи у розмір 703 гривні 68 копійок віднести на рахунок держави.

Речові докази:

- автомобіль ВАЗ 21061, номер кузова НОМЕР_1 , реєстраційний номер НОМЕР_2 , 1984 року випуску, технічний паспорт НОМЕР_3 на автомобіль ВАЗ 21061 д.н.з. НОМЕР_2 , тимчасовий реєстраційний талон НОМЕР_4 на автомобіль ВАЗ 21061 д.н.з. НОМЕР_2 , страховий поліс №АЕ/5395743і повернути ОСОБА_7 ;

- мобільний телефон «Самсунг» чорного кольору, зарядний пристрій до мобільного телефону, зв`язка ключів з брелоком «Dubai», мотузку жовтого кольору у вигляді шнура ремінця з ключем повернути ОСОБА_5 .

- чохол від мобільного телефону золотистого кольору, зарядний пристрій до мобільного телефону, сонцезахисні окуляри чорного кольору, медальйон «Хонда», зарядний пристрій (електронна сигарета) «Hangerlech» з двома невеликими пляшками з рідиною, чорний шкіряний рюкзак, чорний спортивний велосипед з написом «MARIN», паспорт громадянина України серії НОМЕР_5 на ім`я ОСОБА_5 , свідоцтво про народження серії НОМЕР_6 ОСОБА_5 - повернути ОСОБА_6 .

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги до апеляційного суду Кіровоградської області через Олександрійський міськрайонний суд Кіровоградської області протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Суддя ОСОБА_1