Справа № 466/8573/16-к Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/783/1209/16 Доповідач: ОСОБА_2
Категорія: ст.185 ч.1,2 ст.289 ч.2 КК України
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 грудня 2016 року м. Львів

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря судового засідання - ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові кримінальні провадження № 0001083 за апеляційною скаргою захисника адвоката ОСОБА_6 , в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Шевченківського районного суду м. Львова від 10.10.2016 року відносно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця села Глиниці Яворівського району Львівської області, українця, громадянина України, із неповною середньою освітою, раніше не судимого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 ,

обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1,2 ст.185, ч.2 ст. 289 КК України,
за участю:

прокурора - ОСОБА_8 ,

захисника-адвоката - ОСОБА_6 ,

встановила:
Захисник адвокат ОСОБА_6 , в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 , подав апеляційну скаргу на вирок Шевченківського районного суду м. Львова від 10.10.2016 року, яким ОСОБА_7 визнано винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст. ст. 185 ч. 1, 185 ч. 2. 289 ч.2 КК України та призначити йому покарання:

- за ст. 185 ч. 1 КК України - 1 (один ) рік і 5(п`ять) місяців позбавлення волі;

- за ст. 185 ч. 2 КК України - 2 (два) роки позбавлення волі;

- за ст.289 ч.2 КК України - 5 (п`ять) років позбавлення волі

У відповідності до ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим визначено обвинуваченому ОСОБА_7 остаточне покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років.

Строк відбування покарання обвинуваченому ОСОБА_7 , за даним вироком, рахується з часу вступу вироку в законну силу.

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_9 в даному кримінальному провадженні не обирався.

В апеляційній скарзі апелянт просить вирок суду першої інстанції скасувати та призначити новий розгляд в суді першої інстанції іншим складом суду зі стадії підготовчого провадження у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону.

Вважає, що вирок суду першої інстанції є незаконним, необґрунтованим, невмотивованим, оскільки суд першої інстанції при дослідженні доказів обмежився тільки допитом обвинуваченого, але при цьому, всупереч законодавству та ч.3 ст. 349 КПК України не з`ясував, належним чином, чи правильно розуміють учасники судового провадження, що суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому суд з`ясовує, чи правильно розуміють зазначені особи зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснює їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Всупереч вищевикладеному суд першої інстанції не з`ясовував у обвинуваченого ОСОБА_7 чи правильно він розуміє зміст фактичних обставин провадження, встановлених досудовим розслідуванням, чи немає сумнівів у добровільності його позиції, а також не роз`яснив наслідків розгляду справи у такому порядку.

Апелянт зазначає, що в мотивувальній частині вироку вказано фактичні обставини вчинення кримінального правопорушення, які в обвинуваченого в судовому засіданні не з`ясовувалися.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_7 в ніч з 22.03.2016 року на 23.03.2016 року, маючи умисел на таємне викрадення чужого майна (крадіжку), з корисливих мотивів, з метою протиправного збагачення, перебуваючи по вул. Мазепи, 20 у м. Львові, діючи в темну пору доби, за відсутності уваги сторонніх осіб, шляхом розбиття правого переднього вікна автомобіля марки «ГАЗ 24» д.н.з. НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_10 , викрав з вказаного автомобіля акумуляторну батарею, вартістю 3000 гривень, чим спричинив потерпілому ОСОБА_10 матеріальну шкоду на вищевказану суму.

Крім цього, ОСОБА_7 , в ніч з 22.03.2016 року на 23.03.2016 року, в темну пору доби, маючи умисел на таємне викрадення чужого майна (крадіжку), повторно, з корисливих мотивів, з метою протиправного збагачення, перебуваючи по вул. Г.Мазепи, 20 у м. Львові, діючи таємно, за відсутності уваги сторонніх осіб, шляхом розбиття лобового вікна автомобіля марки «Фотон BJ 1043», д.н.з. НОМЕР_2 , який належить ОСОБА_11 , викрав дві акумуляторні батареї, вартістю 4000 гривень, чим спричинив потерпілому ОСОБА_11 матеріальну шкоду на вищевказану суму.

Крім цього, ОСОБА_7 , в ніч з 22.03.2016 року на 23.03.2016 року, в темну пору доби, маючи умисел на таємне викрадення чужого майна (крадіжку), повторно, з корисливих мотивів, з метою протиправного збагачення, перебуваючи по вул. Хвильового, поблизу будинку №33 у м. Львові, діючи таємно, за відсутності уваги сторонніх осіб, шляхом вільного доступу, відчинив дверцята автомобіля марки «ВАЗ 2101», 1977 року випуску, д.н.з. НОМЕР_3 , який належить ОСОБА_12 , зі сторони водія, та викрав чемодан з інструментами, вартістю 1000 гривень, чим спричинив потерпілому ОСОБА_12 матеріальну шкоду на вищевказану суму.

Крім цього, ОСОБА_7 , в ніч з 22.03.2016 року на 23.03.2016 року, в темну пору доби, маючи умисел на незаконне заволодіння транспортним засобом, перебуваючи за адресою: м. Львів, вул. Хвильового, 33, незаконно проник в салон автомобіля марки «ВАЗ 2101», 1977 року випуску, д.н.з. НОМЕР_3 , жовтого кольору, який належить потерпілому ОСОБА_12 та який знаходився біля будинку за вказаною адресою. У подальшому, ОСОБА_7 діючи в супереч волі власника транспортного засобу, з корисливою метою, за допомогою ключів запалювання, які знаходилися в салоні автомобіля, привів в дію двигун вказаного автомобіля та розпочав рух в напрямку вул. Лінкольна у м. Львові. Проїхавши приблизно 200-300 метрів, по вул. Лінкольна, що у м. Львові, не впорався з керуванням, вчинив ДТП, заїхав у дерево, після цього, автомобіль залишив у вказаному місці. Своїми діями ОСОБА_7 завдав потерпілому ОСОБА_12 , матеріальної шкоди на загальну суму 26 000 гривень.

Заслухавши доповідача, думку захисника-адвоката ОСОБА_6 , який просив задоволити апеляційну скаргу, міркування прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги захисника обвинуваченого, вивчивши матеріали кримінального провадження колегія суддів вважає, що апеляційна скарга захисника обвинуваченого не підлягає до задоволення, з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Статтею 370 КПК України передбачено, що судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Згідно ч.3 ст.349 КПК України суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому суд з`ясовує, чи правильно розуміють зазначені особи зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснює їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

В суді апеляційної інстанції колегією суддів встановлено, що в суді першої інстанції обвинуваченому ОСОБА_7 була належним чином вручена пам`ятка про його права та обов`язки в присутності його захисника-адвоката ОСОБА_6 , а тому право обвинуваченого на захист порушено не було.

В суд першої інстанції потерпілі не прибули, однак подали заяви про слухання справи без їх участі, а тому учасники процесу, при з`ясуванні суддею першої інстанції питання щодо визначення об`єму доказів, які підлягають з`ясуванню в судовому засіданні, не заперечували, що достатньо допитати обвинуваченого, оголосити характеризуючі документи та дослідити матеріали справи.

Хоча згідно технічного запису судового процесу суддею суду першої інстанції не було належним чином роз`яснено учасникам процесу, зокрема обвинуваченому ОСОБА_7 , вимоги ст. 349 КПК України, але колегія суддів враховує, що коли суддею першої інстанції був запропонований порядок дослідження доказів по справі то всі учасники процесу погодилися із запропонованим обсягом дослідження доказів, в тому числі і обвинувачений ОСОБА_7 у присутності свого захисника - адвоката ОСОБА_6 , при цьому ніяких зауважень не поступило.

Враховуючи вищенаведене, на думку колегії суддів, істотних порушень вимог кримінального процесуального законодавства, при розгляді даного кримінального провадження, які б вплинули на правильність прийнятого судового рішення або були підставою для його скасування, не має.

Керуючись ч.2 ст. 376, ст.ст. 404, 405, 407, 418 КПК України, колегія суддів, -

ухвалила:
Апеляційну скаргу захисника адвоката ОСОБА_6 , в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Вирок Шевченківського районного суду м. Львова від 10.10.2016 року відносно ОСОБА_7 залишити без змін.
Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції, а засудженим, який утримується під вартою - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Головуючий:

Судді: