Справа № 502/1022/15-к
УХВАЛА
12 липня 2017 року м. Кілія
Кілійський районний суд Одеської області в складі:
головуючої судді ОСОБА_1
при секретарі судового засідання ОСОБА_2
за участю: прокурора ОСОБА_3
захисника обвинуваченого ОСОБА_4
обвинуваченого ОСОБА_5
у скоєнні кримінальних правопорушень передбачених ч. 2 ст.364, ч.2 ст. 366 КК України, -

Ухвалою судді Кілійського районного суду від 04 квітня 2017 року призначено підготовче судове засідання на підставі відповідного обвинувального акта.
Судом на обговорення учасників судового процесу було поставлено питання щодо можливості призначення судового розгляду по даному кримінальному провадженню відповідно до вимог ч. 3 ст. 314 КПК України.
Прокурор у судовому засіданні зазначив, що обвинувальний акт, складений 28.03.2017 року, та реєстр матеріалів досудового розслідування до нього, по кримінальному провадженню стосовно обвинуваченого ОСОБА_5 відповідає вимогам ст. 291 КПК України, справа підсудна Кілійському районному суду Одеської області, справу треба розглядати у відкритому судовому засіданні, суддею одноособово, з викликом учасників кримінального провадження і прохав суд призначити справу до розгляду.
Обвинувачений ОСОБА_5 та його захисник ОСОБА_4 , заперечували проти призначення кримінального провадження до судового розгляду. Захисником ОСОБА_4 , були зазначені наступні порушення КПК України щодо обвинувального акту та реєстру матеріалів досудового розслідування, які він виклав у письмовому клопотанні, яке надійшло до Кілійського районного суду 06 квітня 2017 року за №2963/17.

Так, захисник вказав, що призначити судовий розгляд зазначеного кримінального провадження на підставі наданого суду обвинувального акту, неможливо у зв`язку з його невідповідності діючому кримінально-процесуальному законодавству, а саме.
1. Відповідно до п. 1 ч.1 ст. 91 КПК України у кримінальному провадженні підлягають доказуванню подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення).
Згідно вимог п.5 ч.2 ст. 291 КПК України обвинувальний акт має містити виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) Закону України про кримінальну відповідальність та формування обвинувачення.
При цьому, як вбачається із обвинувального акта у кримінальному провадженні, відносно підзахисного, зазначено, що він вчинив зловживання службовим становищем, що спричинило тяжкі наслідки державним інтересам та службове підроблення, тобто складання та видачу завідомо неправдивих офіційних документів, що спричинило тяжкі наслідки. Проте, у обвинувальному акті не зазначено час і місце вчинення кримінальних правопорушень, що суперечить вимогам ст.291 КПК України.
Вказаний недолік прокурором не усунуто після попередніх чотирьох повернень обвинувального акта на підставі ухвал суду.
2. Опис обвинувачення взагалі незрозумілий, та має місце набор фраз, які за змістом між собою не пов`язані, так наприклад на обороті другої сторінки в першому абзаці обвинувального акту, є наступний незрозумілий текст : - «… оскільки автомобіль міськвиконкому фактично ТОВ ТК «ВЛІВ» до Кілійської міської ради не передавався, видаткова накладна №РН-43 від 02.07.2013. При цьому …». Такі набори фраз роблять незрозумілим обвинувачення взагалі, що є не припустимим.
3. Диспозиції двох статей, які інкримінуються підзахисному, передбачають настання тяжких наслідків. Однак в обвинувальному акті зазначено, що ОСОБА_5 спричинив тяжкі наслідки, скоюючи злочин, передбачений ст. 364 та аналогічно зазначено спричинення тяжких наслідків при скоєні ним злочину передбаченого ст. 366 КК України при цьому в якості збитків зазначається та сама сума (329400,00 гривень), яка описана та вказана по факту злочину і за ст. 364 КК України, таким чином, в обвинувальному акті не конкретизовано, і з його змісту не зрозуміло яким із зазначених злочинів спричинені тяжкі наслідки, оскільки кваліфікація дій за різними статтями Кримінального Кодексу України, при цьому за однією і тією ж кваліфікуючою ознакою, згідно практики Верховного суду України, є неприпустимою.
Також в описовій частині окрім вказівки суми збитків взагалі не має посилання на розрахунок суми, з урахуванням неоподаткованого доходу мінімуму громадян, що передбачено диспозицією цих статей, тобто відсутнє обґрунтування, що саме ця сума збитків відповідно до чинного кримінального законодавства являється тяжкими наслідками.
4. В обвинувальному акті дії підзахисного кваліфіковані за ч.2 ст.366 КК України та за цим складом правопорушення дії ОСОБА_6 кваліфіковані наступним чином службовому складанні, видачі службовою особою завідомо неправдивих офіційних документів, внесення до офіційних документів завідомо неправдивих відомостей, які спричинили тяжкі наслідки (дослівно з обвинувального акту), але в описовій частині належним чином не описано, не деталізовано, які дії підзахисного підпадають під видачу завідомо неправдивого офіційного документу, а які дії охоплюються внесенням в офіційні документи завідомо неправдивих відомостей.
З наведеного вбачається, що в цій частині обвинувачення також належним чином не конкретизоване та незрозуміле, що є неприпустимим та є порушенням права на захист від обвинувачення.
Крім цього, захисник звертає увагу суду на те, що обвинувальний акт складено поза межами процесуальних строків, визначених КПК України, оскільки на час його складення закінчились строки досудового розслідування.
Стаття 219 КПК України передбачає, що досудове розслідування повинне бути закінчено протягом двох місяців з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні злочину та ч.2 цієї статті передбачає продовження строків досудового розслідування, що в цілому органом досудового слідства було грубо порушено та не вчинено.
Обвинувачений та його захисник вважають що обвинувальний акт та реєстр не відповідають вимогам ст.109, ст.291 КПК України та є документом, який прийнятий за межами процесуальних строків, що вказує на його нікчемність та унеможливлює належне забезпечення процесуальних прав всіх учасників судового провадження, тому обвинувальний акт підлягає поверненню прокурору у зв`язку з його невідповідністю вимогам КПК України.
Заслухавши думку учасників судового провадження, перевіривши матеріали справи, суд дійшов висновку, що даний обвинувальний акт підлягає поверненню прокурору Ізмаїльської місцевої прокуратури Одеської області у зв`язку з невідповідністю обвинувального акту вимогам КПК з наступних підстав.
Двомісячний строк досудового розслідування стосовно ОСОБА_5 з часу його повідомлення про підозру на час складання щодо нього обвинувального акту від 28.03.2017 року закінчився, тому всі ці процесуальні дії, в тому числі і складання прокурором відповідного обвинувального акту, не засновані на вимогах закону та грубо порушили право обвинуваченого на захист, а сам обвинувальний не є належним та допустимим процесуальним документом, складеним відповідно до вимог кримінального процесуального закону.
Вказані порушення вимог чинного кримінального процесуального законодавства перешкоджають прийняттю Кілійським районним судом Одеської області обвинувального акту до свого провадження, а також повному, всебічному і об`єктивному судовому розгляду кримінального провадження в межах висунутого обвинувачення та можливості обвинуваченого підготуватись до захисту від такого обвинувачення.
Згідно п.13 ч.1 ст. 3 КПК України обвинувачення, це твердження про вчинення певною особою діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, висунуте в порядку, встановленому КПК України.
З урахуванням того, що в обвинувальному акті відсутнє формулювання обвинувачення в розумінні п.13 ч. 1 ст. 3 КПК України, а правилами ст. 337 КПК України судовий розгляд проводиться лише стосовно осіб, яким висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта.
Згідно з п.1 ч.1 ст.91 КПК України, у кримінальному провадженні, серед інших обставин, підлягає доказуванню подія кримінального правопорушення, тобто час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення.
В обвинувальному акті зазначено, що ОСОБА_5 вчинив інкриміновані йому злочини у невстановленому місці та у невстановлений час. Більш того, незрозуміло, які саме дії ОСОБА_5 є внесенням неправдивих відомостей в офіційний документ, а які його видачею, у зв`язку з чим не є належним чином встановлений спосіб вчинення злочинів. Вищевикладене фактично свідчить про не встановлення органом досудового розслідування елементу об`єктивної сторони складу злочину події кримінального правопорушення, та відсутність чіткого формулювання обвинувачення.
Процесуальним рішенням, яким прокурор висуває обвинувачення у вчинені кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування, відповідно до положень ч.4 ст. 110 КПК України, є обвинувальний акт, який повинен відповідати вимогам ст. 291 КПК України.

Відповідно до положень п.5 ч.2 ст. 291 КПК України обвинувальний акт повинен містити виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення Закону і статті (частини статті) Закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.

Формулювання обвинувачення повинне відповідати таким вимогам: у ньому мають бути викладені всі факти злочину і надана оцінка ролі обвинуваченого, але, в порушення вимог ст. 291 КПК України , прокурор при формулюванні обвинувачення не розмежував діяння, відповідно до ч.2 ст. 364, ч.2 ст.366 КК України та не виклав правової кваліфікації кримінального правопорушення окремо за кожною статтею обвинувачення.
В обвинувальному акті не конкретизовано, яким із зазначених злочинів спричинені тяжкі наслідки державним інтересам, в чому саме вони полягають та не заявлено позов в інтересах держави, а у разі відсутності такого, необхідно зазначити яким чином відшкодована шкода спричинена інтересам держави.
В обвинувальному акті відносно ОСОБА_5 викладені лише фактичні обставини скоєння кримінального правопорушення.
Все вищенаведене у його сукупності не дозволяє суду першої інстанції призначити дане кримінальне провадження до розгляду і прийняти по ньому законне і обґрунтоване рішення, а тому суд дійшов висновку про необхідність повернення даного обвинувального акту прокурору для приведення його у відповідність з вимогами кримінального процесуального закону.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.291, 314, 371, 372, 395 КПК України, суд,-

Клопотання обвинуваченого ОСОБА_5 та захисника ОСОБА_4 , задовольнити повністю.
Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Одеської області через Кілійський районний суд протягом семи днів з дня її проголошення.
Суддя Кілійського районного суду ОСОБА_1