Справа № 362/6317/15-к
Провадження № 1-кп/362/58/17
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 січня 2017 року Васильківський міськрайонний суд Київської області в складі: головуючого - судді ОСОБА_1 , з участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши в підготовчому судовому засіданні матеріали кримінального провадження, внесеного в Єдиний реєстр досудових розслідувань № 0001154 від 03.08.2015 року за обвинуваченням

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, українця, громадянина України, з освітою 8 класів, не одруженого, не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , та фактично проживаючого в АДРЕСА_2 , раніше засудженого 28.08.2012 року Васильківським міськрайонним судом Київської області за ч.3 ст.185, ч.3 ст.15 і ч.3 ст.185 КК України до 4 років позбавлення волі зі звільненням від відбування покарання з іспитовим строком на 3 роки,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України,-

В С Т А Н О В И В:

У відповідності до обвинувального акту ОСОБА_4 , будучи раніше засудженим 28.08.2012 року Васильківським міськрайонним судом Київської області за ч.3 ст.185, ч.3 ст.15 і ч.3 ст.185 КК України до 4 років позбавлення волі зі звільненням від покарання з іспитовим строком на 3 роки, на шлях виправлення не став та повторно вчинив умисний злочин.

Так, 2 серпня 2015 року близько 11 год. обвинувачений ОСОБА_4 , рушаючи на своєму власному велосипеді марки «Україна» до АДРЕСА_3 , побачив на землі металеву запчастину - каретку до трактора «ДТ-75» належну громадянину ОСОБА_5 .

Реалізуючи свій злочинний умисел спрямований на викрадення чужого майна, обвинувачений ОСОБА_4 повторно, таємно, за допомогою невстановленою під час досудового розслідування особи, завантажив вищезазначену запчастину на раму свого велосипеда та з викраденим майном з місця вчинення кримінального правопорушення зник, розпорядившись ним на свій власний розсуд, спричинивши потерпілому матеріальну шкоду на загальну суму 5000 грн.

В підготовчому судовому засіданні прокурор просив призначити дане кримінальне провадження до судового розгляду, посилаючись на те, що підстав для повернення обвинувального акту прокурору немає.

Обвинувачений ОСОБА_4 в судовому засіданні не заперечував проти призначення справи до розгляду.

Відповідно до положень п.3 ч.3 ст.314 КПК України, у підготовчому судовому засіданні суд має право повернути обвинувальний акт, якщо він не відповідає вимогам цього кодексу.

Відповідно до п.13 ч.1 ст.3 КПК України, обвинувачення це твердження про вчинення певною особою діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, висунуте в порядку, встановленому цим Кодексом.

Відповідно до п.5 ч.2 ст.291 КПК України, обвинувальний акт має містити виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення, з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формування обвинувачення.

Під час підготовчого судового засідання у зазначеному кримінальному провадженні встановлено, що при складанні обвинувального акту прокурором не було дотримано вищезазначених норм закону, оскільки направлений прокурором обвинувальний акт не містить у собі належним чином сформульованого обвинувачення.

Так, в обвинувальному акті відображені лише фактичні обставини, які встановлені слідчим під час досудового розслідування, правову кваліфікацію дій ОСОБА_4 за ч.2 ст.185 КК України, та в ньому відсутнє належним чином сформульоване обвинувачення, а є зазначення лише про обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України, а саме, у таємному викрадені чужого майна (крадіжці), вчиненому повторно.

Саме на зазначені недоліки обвинувального акту Апеляційний суд Київської області звернув увагу у своєї ухвали від 9 лютого 2016 року під час апеляційного перегляду вироку Васильківського міськрайонного суду від 28 жовтня 2015 року, яким обвинуваченого ОСОБА_4 було визнано невинуватим та виправдано у пред`явленому обвинувачені за ч.2 ст.185 КК України.

Враховуючи наведене, суд вважає, що зазначений обвинувальний акт підлягає поверненню прокурору для усунення його недоліків.

Приймаючу у справі рішення, суд також виходить з наступного.

Так, Європейський суд з прав людини у справі «Абрамян проти Росії» від 9.10.2008 року, яке у відповідності до положень ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» може бути застосовано як джерело права, звернув увагу на вказівку у тексті пп. «а» п.3 ст.6 Конвенції щодо необхідності приділяти особливу увагу роз`ясненню «обвинувачення» особі, стосовно якої порушено кримінальну справу. Деталі вчинення злочину можуть відігравати вирішальну роль під час розгляду кримінальної справи, оскільки саме з моменту доведення їх до відома підозрюваного він вважається офіційно письмово повідомленим про фактичні та юридичні підстави пред`явленого йому обвинувачення (п.79 рішення у справі «Камасінскі проти Автсрії» від 19.12.1989 року).

Також, Європейський суд з прав людини вказує про необхідність аналізувати положення п.п.«а» п.3 ст.6 Конвенції у світлі більш загальної норми про право на справедливий судовий розгляд, гарантоване п.1 цієї статті. У кримінальній справі надання повної, детальної інформації щодо пред`явленого особі обвинувачення та, відповідно, про правову кваліфікацію, яку суд може дати відповідним фактам, є важливою передумовою забезпечення справедливого судового розгляду (п.52 рішення у справі «Пелісьє та Сассі проти Франції» від 25 березня 1999 року; п.58 рішення у справі «Матточіа проти Італії» від 5.07.2000 року; п.34 рішення у справі «І.Н. та інші проти Австрії» від 20.04.2006 року).

Крім того, Європейський суд з прав людини вказує про необхідність оцінювати справедливість під час провадження у справі, беручи до уваги розгляд справи в цілому (п.47 рішення у справі «Даллос проти Угорщини» від 1.03.2001 року). Він також звертає увагу на необхідність дотримання права бути поінформованим про характер і причини обвинувачення, що має розглядатися у світлі права обвинуваченого мати можливість підготуватися до захисту, гарантованого п.п.«а» п.3 ст.6 Конвенції (п.54 рішення у справі «Пелісьє та Сассі проти Франції» від 25 березня 1999 року та п.47 рішення у справі «Даллос проти Угорщини» від 1.03.2001 року).

Враховуючи наведене, суд вважає, що розгляд кримінального провадження за відсутності висунутого обвинувачення та належної правової кваліфікації порушує гарантовані законом процесуальні права обвинуваченого, в тому числі і право на захист, а тому зазначений обвинувальний акт підлягає поверненню прокурору.

На підставі наведеного та керуючись п.5 ч.2 ст.291, п.3 ч.3 ст.314 КПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

Повернути обвинувальний акт з додатками у кримінальному провадженні, внесеного в Єдиний реєстр досудових розслідувань № 0001154 від 03.08.2015 року за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення за ч. 2 ст.185 КК України прокурору Васильківського відділу Києво-Святошинської місцевої прокуратури Київської області.

Зобов`язати прокурора усунути вказані недоліки до 17 лютого 2017 року.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду Київської області протягом 7 діб з моменту її проголошення.

Суддя ОСОБА_1