Справа № 206/1741/17
Провадження № 1-кп/206/173/17
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
"08" серпня 2017 р. Самарський районний суд м. Дніпропетровська у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю секретарів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
ОСОБА_4 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпро кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000274 за обвинуваченням:
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпропетровська, громадянина України, з середньою освітою, не працюючого, не одруженого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:
- 31.12.2003 року Самарським районним судом м. Дніпропетровська за ч. 2 ст. 15, ч. 3 ст. 185, ч. 3 ст. 185, ст. 70 КК України, до 4 років позбавлення волі, на підставі рішення Дніпропетровського апеляційного суду Дніпропетровської області від 21.04.2014 року, до 3 років позбавлення волі;

- 24.10.2007 року Самарським районним судом м. Дніпропетровська за ч.1 ст.309 КК України, до 2 років обмеження волі, на підставі ст. 75 КК України, від відбуття покарання звільнений з іспитовим строком 1 рік;

- 04.02.2010 року Самарським районним судом м. Дніпропетровська за ч. 1 ст.263 КК України, до 3 років позбавлення волі, на підставі ст.75, ст.76 КК України, від відбуття покарання звільнений з іспитовим строком 2 роки, рішенням суду Самарського району від 19.04.2011 року, направити до виправної колонії на строк 3 роки, звільнений 01.12.2014 року на підставі ст. 81 КК України, не відбутий строк 4 місяці 12 днів;

- 03.08.2016 року Самарським районним судом міста Дніпропетровська за ч. 2 ст. 263 КК України до 200 годин громадських робіт,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 389 КК України,
за участі сторін кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,
обвинуваченого ОСОБА_5
В С Т А Н О В И В :
07.11.2016 року обвинувачений ОСОБА_5 на підставі вироку Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 03.08.2016 року, яким його засуджено за ч. 2 ст. 263 КК України до покарання у вигляді 200 годин громадських робіт, прибув до приміщення Самарського районного сектору Індустріального міжрайонного відділу з питань пробації м. Дніпра Південно-Східного МРУ ВКПП МЮУ (далі Інспекція), розташованого за адресою: м. Дніпро, вул. Вознюка, 7-А, де був ознайомлений під розписку з порядком та умовами відбування призначеного судом покарання у виді громадських робіт строком 200 годин, а також попереджений про те, що у разі ухилення від виконання покарання у виді громадських робіт, він може бути притягнутий до кримінальної відповідальності за ч. 2 ст. 389 КК України.

Того ж дня ОСОБА_5 вручено направлення на виконання громадських робіт до Самарського ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області, згідно з яким останній повинен приступити до виконання покарання з 08.11.2016 року.

Однак ОСОБА_5 , маючи умисел на ухилення від відбуття покарання, призначеного йому вироком суду у виді 200 годин громадських робіт, реалізуючи його у формі бездіяльності, не ставлячи до відома уповноважені органи про свої дії, достовірно знаючи, що за невиконання покарання, призначеного вироком суду, йому загрожує кримінальна відповідальність, на призначений день без поважних причин для відпрацювання громадських робіт до Самарського ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області не прибув, тим самим ухилився від відбування громадських робіт, про причину неявки нікому не повідомив.

18.11.2016 року ОСОБА_5 прибув до Інспекції, де надав пояснення з приводу неявки до Самарського ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області для відбування покарання у вигляді громадських робіт. У своєму письмовому поясненні ОСОБА_5 повідомив, що не приступив до відбування покарання у вигляді громадських робіт на об`єкті, а саме у Самарському ВП ДВП в Дніпропетровській області у зв`язку із відсутністю у останнього коштів на проїзд у громадському транспорті. Того ж дня співробітниками Інспекції ОСОБА_5 вдруге письмово роз`яснено порядок та умови відбування покарання у вигляді громадських робіт та зобов`язано приступити до їх виконання на території Самарського ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області до 01.12.2016 року.

У подальшому, незважаючи на застереження у виді письмового попередження, ОСОБА_5 прибув до Самарського ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області лише 19.12.2016 року, де наказом т.в.о. начальника Самарського ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області від 19.12.2016 року № 270 його прийнято на безоплатні громадські роботи на території Самарського ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровські області. Відповідно до зазначеного наказу інспектором Самарського ВП ДВП в Дніпропетровській області складено графік виходу ОСОБА_5 на роботу для відбування призначеної кількості годин громадських робіт протягом грудня 2016 року, з яким останній ознайомлений під особистий підпис.

Так, згідно з табелем виходу на роботу у грудні 2016 року ОСОБА_5 до відбування призначеного Самарським районним судом м. Дніпропетровська покарання у вигляді 200 годин громадських робіт умисно у формі бездіяльності не приступив.

19.01.2017 року ОСОБА_5 з`явився до Інспекції, де надав письмове пояснення, в якому вказав, що не приступив до відбування призначеного судом покарання у вигляді громадських робіт з листопада 2016 року у зв`язку з тим, що хворів та звертався до лікаря-терапевта за місцем проживання. Однак, у наданій засудженим медичній довідці зазначено, що він відвідував лікаря терапевта лише 17.01.2017 року, у зв`язку із чим ОСОБА_5 вкотре винесено застереження у вигляді письмового попередження про наслідки за ухилення від відбування покарання у вигляді громадських робіт та роз`яснено положення ч. 2 ст. 389 КК України.

Згідно з отриманим Інспекцією від Самарського ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області повідомленням від 06.02.2017 року ОСОБА_5 після складання графіку виходу на громадські роботи від 19.12.2016 року на об`єкт, а саме до Самарського ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області для відпрацювання громадських робіт не прибув, тим самим умисно ухилився від відбування 200 годин громадських робіт, про причину неявки нікому не повідомив.

Таким чином, ОСОБА_5 , будучи ознайомленим з порядком та умовами відбування покарання у виді громадських робіт, призначених йому вироком суду, достовірно знаючи про наслідки невиконання покладених на нього обов`язків, порушуючи порядок і умови, передбачені ст. 37 Кримінально виконавчого кодексу України, умисно ухилився від відбуття покарання у вигляді 200 годин громадських робіт.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 фактично не визнав свою провину в скоєному злочині, пояснивши, що не мав об`єктивної можливості виконати судове рішення, так як хворів та не мав коштів на проїзд з дому до місця відбування покарання, в подальшому вину визнав повністю, зазначивши про відсутність поважності причин своїх неявок для відбуття громадських робіт, пояснюючи тим, що не передбачав серйозних наслідків за ухилення від відбуття покрання у вигляді кримінальної відповідальності.
У скоєному щиро розкаюється, просить суворо не карати.
Крім повного визнання своєї вини обвинуваченим, його винуватість в інкримінованому кримінальному правопорушенні підтверджується зібраними по кримінальному провадженню доказами, а саме:
-вироком Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 03.08.2016 року. яким ОСОБА_5 за ч. 2 ст. 263 КК України було засуджено до покарання у виді 200 годин громадських робіт, вирок суду набрав чинності 05.09.2017 року (т. 1 а.п. 4-5);
-наказом начальника Самарського ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області № 270 від 19.12.2016 року, яким ОСОБА_5 прийнято різноробочим на об`єкті Самарський ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області, без оплати з 26.12.2016 року та графіком виходу на роботу у грудні 2016 року, з яким засуджений ОСОБА_5 ознайомлений під особистий підпис (т. 1 а.п. 13, 14);
-табелем, складеним інспектором Самарського ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області від 30.12.2016 року, щодо відсутності фактично відпрацьованих годин громадських робіт ОСОБА_5 в грудні 2016 року (т. 1 а.п. 16);
Оцінюючи викладені докази, суд вважає їх належними, допустимими, достовірними, несуперечливими, а викладені в них відомості, такими, що вірно відображають фактичні обставини справи, у зв`язку з чим приходить до однозначного висновку про винність обвинуваченого у вчиненні інкримінованого злочину.
Крім того стосовно ОСОБА_5 в цей час двічі складались адміністративні протоколи за вчинення адміністративних правопорушень за ч. 1 ст. 173-2 та ст. 185 КУпАП, події яких мали місце 31.01.2017 року за адресою: АДРЕСА_2 , та хоча за даними справами провадження були закриті у зв`язку із закінченням строків притягнення до адміністративної відповідальності, але з тексту зазначених протоколів вбачається, що ОСОБА_5 під час скоєння адміністартивних правопорушень знаходився в стані алкогольного сп`яніння, що спростовує довожди ОСОБА_5 про відсутність у нього грошових коштів.
Підводячи підсумок викладеному, суд приходить до висновку про доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_5 в ухиленні від відбування громадських робіт будучи, засудженим до цього покарання, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 389 КК України;
При вирішенні питання про вид та міру покарання, які слід застосувати до обвинуваченого ОСОБА_5 , згідно з вимогами ст.ст. 65-67 КК України, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу обвинуваченого, який раніше судимий, за місцем мешкання характеризується задовільно (т. 1 а.п. 43), на обліку у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває (т. 1 а.п. 41, 42), скоїв злочин, який відповідно до ст. 12 КК України, є злочином невеликої тяжкості, а також обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання.
Обставинами, які відповідно до ст. 66 КК України пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_5 , суд вказує повне визнання ним своєї винуватості, щире каяття.
До обставин, які відповідно до ст. 67 КК України обтяжують покарання обвинуваченому ОСОБА_5 , суд відносить рецидив злочинів.
З урахуванням викладеного, суд вважає, що для виправлення та перевиховання обвинуваченого ОСОБА_5 та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень необхідним та достатнім є призначення покарання у вигляді арешту в межах санкції ч. 2 ст. 389 КК України з застосуванням вимог ст. 71 КК України за сукупністю вироків до покарання, обраного йому за даним вироком суду, повністю приєднати не відбуте покарання за вироком Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 16.06.2016 року з застосуванням вимог п. 4 ч. 1 ст. 72 КК України, де передбачено, що одному дню арешта відповідає вісім годин громадських робіт.
Так як на думку суду саме таке покарання буде сприяти виправленню обвинуваченого і попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.
Запобіжний захід обвинуваченому не обирався.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 373, 374 КПК України, -
УХВАЛИВ:
ОСОБА_5 визнати винним у скоєнні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 389 КК України, та призначити йому покарання у вигляді 2 (двох) місяців арешту.
На підставі ст. 71 КК України за сукупністю вироків з урахуванням вимог п. 4 ч. 1 ст. 72 КК України, де передбачено, що одному дню арешта відповідає вісім годин громадських робіт, до покарання, обраного ОСОБА_5 за даним вироком, повністю приєднати не відбуту частину покарання за вироком Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 03.08.2016 року і остаточно призначити покарання у вигляді 2 (двох) місяців 25 (двадцяти п`яти) днів арешту.
Після набрання законної сили даним вироком зобов`язати Самарський ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області затримати ОСОБА_5 , помістивши його в Дніпропетровську установу виконання покарань управління Державної пенітенціарної служби України у Дніпропетровський області (№4) для подальшого етапування до місць відбування покарання.
Строк відбування покарання рахувати з моменту фактичного затримання ОСОБА_5 після набрання вироком законної сили.
Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Самарський районний суд м. Дніпропетровська шляхом подачі апеляції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Вирок, якщо інше не передбачено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.
Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Суддя ОСОБА_1