ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа № 564/1214/16-к

11 травня 2017 року

Костопільський районний суд Рівненської області в складі:

головуючої судді ОСОБА_1

з участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора - ОСОБА_3 , потерпілого - ОСОБА_4 , обвинуваченого - ОСОБА_5 , захисника - ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Костопіль кримінальне провадження щодо ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Деражне, Костопільського району Рівненської області, жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, учня Рівненського технічного коледжу НУВГ, неодруженого, не судимого, обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 128 КК України,

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_5 25.07.2015 року, поблизу кафе "Орфей", що в с. Злазне, Костопільського району, на грунті раптово виниклих неприязних відносин наніс один удар кулаком правої руки в область обличчя ОСОБА_4 , що призвело до прискореного падіння останнього потиличною частиною голови на тверду кам`яну дорогу. Внаслідок падіння потерпілий ОСОБА_4 отримав тілесні ушкодження у виді черепно-мозкової травми, перелому основи черепа через пірамідку скроневої кістки праворуч, забою головного мозку легкого ступеня, які за ступенем тяжкості відносяться до тяжких тілесних ушкоджень.

Обвинувачений ОСОБА_5 в судовому засіданні вину у пред`явленому йому обвинуваченні не визнав. Під час дачі показання пояснив, що 25.07.2015 року близько 23 год. він разом з своєю дівчиною ОСОБА_7 приїхали до кафе "Орфей", що в с. Злазне Костопільського району.

Там зустріли знайомих, разом пішли танцювати. Коли танцювали, то праворуч від них була компанія ОСОБА_4 . Під час танців повернувся, щоб побачити чи нікого не зачепив, побачив ОСОБА_8 , який вдарив його в обличчя, почалася бійка. Бачив ще як хлопці збили з ніг ОСОБА_9 . Його ( ОСОБА_10 ) забрала ОСОБА_11 . Після конфлікту вийшов на двір, бо хотів дізнатися за що його побили. Побачив ОСОБА_12 і разом з ним відійшли вбік від кафе на метрів 10-15. З ним була ОСОБА_11 , вона стояла за метрів 2 від них. Він запитав ОСОБА_8 , за що його побили, на що останній відповів, що його він не бив. Говорили хвилин 10. Потім ОСОБА_8 замахнувся, а він став в позицію захисту, однак ОСОБА_8 впав. До ОСОБА_8 підбігли його хлопці і забрали. Будь- якої суми на лікування не давав, оскільки вважає, що його вини в тому, що ОСОБА_4 отримав тілесні ушкодження немає. Саме з цих підстав і не визнає цивільний позов.

Незважаючи на те, що обвинувачений ОСОБА_5 вину не визнав, винуватість обвинуваченого у вчиненні даного кримінального правопорушення стверджується дослідженими у судовому провадженні доказами.

Зокрема, з показань потерпілого ОСОБА_4 даних в судовому засіданні вбачається, що 25.07.2015 він святкував своє 20 - річчя в кафе «Орфей». Святкувати почали близько 21.00 год, з ним було ще 9 його друзів. На протязі святкування вживали спиртні напої, веселилися, танцювали. Так, близько 00.00 год., коли вони всі танцювали, відчув, що хтось його штовхнув. Обернувшись, побачив ОСОБА_13 , який дивився на нього і зрозумів, що саме він штовхнув його, тому вдарив його правою рукою в обличчя. Після даного інценденту друзі його забрали до столу, а через декілька хвилини він разом з ОСОБА_14 вийшли на вулицю. До них приєднався також ОСОБА_15 . Коли вони спускалися по сходах, підійшла ОСОБА_16 , щоб його привітати. В цей час підійшов ОСОБА_5 і попросив відійти в сторону та поговорити. На дану пропозицію він погодився і вони відійшли в сторону. ОСОБА_17 та ОСОБА_18 стояли на відстані 2-3 метрів від них. Коли розмовляли, то виникла суперечка, в ході якої ОСОБА_5 вдарив його кулаком правої руки в праву губу, внаслідок чого він впав та вдарився головою. Товариші занесли його на автобусну зупинку, принесли води та вмили. Після чого викликали таксі та завезли додому. Цивільний позов підтримує в повному обсязі.

В судовому засіданні потерпілий вказав на ОСОБА_5 , як особу, через дії якого він отримав тілесні ушкодження .

Показання потерпілого ОСОБА_4 щодо обставин в судовому засіданні об`єктивно підтверджуються показаннями свідків.

Так, свідок ОСОБА_18 в судовому засіданні показав, що 25.07.2015 року святкував в кафе «Орфей» день народження свого друга ОСОБА_19 . Святкування почалося близько 21.00 год., всі танцювали, веселилися. Через деякий час вийшли на подвір`я, щоб покурити. З ним вийшли ОСОБА_20 та ОСОБА_21 . Через деякий час до них підійшов незнайомий хлопець та відвів ОСОБА_12 в сторону на метрів 2-3 від них . Під час розмови між ними виник словесний конфлікт, в ході якого невідомий йому хлопець наніс ОСОБА_12 один удар правою рукою в обличчя. Після удару ОСОБА_22 впав назад, вдарився головою та втратив свідомість. Вони з ОСОБА_14 взяли ОСОБА_4 за руки та ноги та віднесли на зупинку, де надали першу медичну допомогу. Раніше ОСОБА_10 не знав. Конфлікт, який виник на танцювальному майданчику, не бачив.

Свідок ОСОБА_17 в судовому засіданні пояснив, що в його друга ОСОБА_23 був день народження, який вони святкували 25.07.2015 року в кафе «Орфей». Святкування почалося біля 21.00 год., всі відпочивали, танцювали, веселилися. Близько 23.00 год на танцювальному майданчику невідомий штовхнув ОСОБА_12 , його це розізлило і він вдарив незнайомця кулаком правої руки, почалася бійка, яку відразуж припинили. Через декілька хвилин вийшли на подвір`я кафе, з ними вийшов також ОСОБА_15 . Коли вони стояли на дворі до них підійшов незнайомець, з яким у ОСОБА_12 був конфлікт, та відвів його на 2-3 метри в сторону. Вони розмовляли, а через деякий час невідомий наніс удар кулаком в обличчя ОСОБА_12 , від чого той впав та втратив свідомість. Вони з ОСОБА_24 взяли ОСОБА_8 за руки та ноги та занесли до зупинки. Коли несли він ніякими частинами тіла не вдарявся.

Свідки ОСОБА_17 та ОСОБА_18 в судовому засіданні вказали на ОСОБА_5 , як особу, яка нанесла тілесні ушкодження ОСОБА_4 .

Свідок ОСОБА_25 (мама потерпілого) в судовому засіданні показала, що її син ОСОБА_4 святкував свій день народження разом зі своїми друзями в кафе «Орфей». Близко 00:30 год. сина привіз додому ОСОБА_15 . Син ліг спати, а 26.07.2015року близько 08.00 год. прокинувся та почав скаржитися на болі в голові, рвав, мав кровотечу з носа. На питання, що з ним сталося відповідав, що його штовхнули, він впав та вдарився головою об бруківку. Цілий день син почувався погано, з обіду йому стало дуже погано, і близько 20.00 год його завезли в Костопільську ЦРЛ. Там він пробув добу, після чого 28.07.2015 року відвезли в Рівненську міську лікарню. Лікарями було встановлено діагноз: перелом основи черепа. Брали пункцію та виявили менінгіт. В зв`язку з травмами, син змушений був перейти на заочну форму навчання. Крім тогго, переніс операцію на очі та вухо. На даний час повністю не чує на одне вухо. На лікування витрачено значні кошти, а обвинувачений ОСОБА_5 жодного разу не просив вибачення у неї та її сина за вчинене, ні вона, ні потерпілий не отримали з його боку жодної допомоги.

Свідок ОСОБА_7 в судовому засіданні показала, що 25.07.2016 року разом з ОСОБА_26 , з яким вона перебуває у дружніх відносинах, він є її хлопцем, у вечірню пору доби поїхали в с. Злазне в кафе «Орфей». Там вони відпочивали, через деякий час пішли на танцювальний майданчик танцювати. Біля них танцював ОСОБА_20 , який повернувшись безпідставно вдарив ОСОБА_27 кулаком в обличчя. Підійшли ще декілька невідомих хлопців, які також наносили ОСОБА_27 удари в різні частини тіла руками та ногами. Вона їх намагалася розборонити, в цьому їй допомагав ОСОБА_9 . Коли ОСОБА_27 вмився та привів в себе в порядок, вони вийшли на подвір`я, де вже був ОСОБА_20 разом зі своїми друзями. ОСОБА_27 запропонував ОСОБА_4 поспілкуватися і вони відійшли в сторону. Коли ОСОБА_20 та ОСОБА_28 розмовляли, вона знаходилася на відстані 3-5 метрів. Між хлопцями виникла словесна суперечка, ОСОБА_22 відхилився і впав, мабуть тому, що був в нетверезому стані. Друзі взяли та понесли ОСОБА_12 на зупинку. Коли ОСОБА_22 та ОСОБА_27 спілкувалися, ніхто нікому не наносив тілесні ушкодження.

Покази даного свідка про те, що ОСОБА_5 не наносив тілесного ушкодження потерпілому ОСОБА_4 , оскільки він сам впав, що і стало причиною отриманої травми, суд не приймає, оскільки вони не узгоджуються з іншими дослідженими доказами, а тому ці покази слід визнати такими, що спрямовані на те, щоб допомогти обвинуваченому ОСОБА_5 уникнути відповідальності за скоєне.

Покази свідка ОСОБА_29 , який в судовому засіданні вказала, що під час святкування в кафе "Орфей" відбулася бійка за участю як і ОСОБА_30 та і ОСОБА_5 , суд визнає такими, які не доказують та не спростовують вину обвинуваченого ОСОБА_5 , оскільки дана особа не була очевидцем події, в ході якої останній вчинив інкриміноване йому кримінальне правопорушення.

Крім того, вина обвинуваченого ОСОБА_5 у скоєнні кримінального правопорушення доводиться також дослідженими в судовому засіданні документами:

- Протоколом пред`явлення особи для впізнання від 21.01.2016 року, за яким свідок ОСОБА_18 впізнав серед 4 осіб, за зовнішніми ознаками та рисами обличчя особу №3 - ОСОБА_5 , який наніс тілесні ОСОБА_4 ( а.с. 40-41)

- Протокол проведення слідчого експерименту від 11.03.2016 рку ( а.с.42- 44) з участю потерпілого ОСОБА_8 та судово-медичного експерта ОСОБА_31 , в ході проведення якого потерпілий вказав на місце де відбулась подія, а саме: прилегла територія до кафе-бару праворуч від головного входу в приміщення кафе, на кам`яній дорозі, що проходить до колишньої хлібопекарні. А також потерпілий ОСОБА_4 за допомоггою статиста показав механізм нанесення тілесних ушкоджень, а саме удар кулаком в ділянку рота і пояснив, що в цьому місці було розсічення по верхній губі справа, від вищевказаного удару він впав на поверхню дороги вдарившись правою половиною потилиці, втратив свідомість на 30 хв. Отямився на відстані 70 м на автобусній зупинці.

- Висновком експерта №323 від 21.08.2015-16.09.2015 року (а.с.24-25), згідно якого ОСОБА_4 перебував на стаціонарному лікуванні з 26 по 28 липня 2015 року в неврологічному відділенні Костопільської ЦРЛ та з 28.07.2015 року по 12.08.2015 року у відділенні нейрохірургії Рівненської міської лікарні. Лікарями було діагностовано закритий перелом основи черепа через пірамідку скроневої кістки праворуч, забій головного мозку легкого ступеня. Травма голови за ознакою небезпеки для життя в момент спричинення за ступенем тяжкості належить до тяжких. В наданих на експертизу медичних документах не міститься описання будь-яких зовнішніх тілесних ушкоджень, що не дозволяє беззаперечно пов`язати таку травму голови із "самопадінням".

- Висновком експерта № 112 від 25.03.2016- 25.04.2016 року (а.с.46-47) згідно якого ОСОБА_4 перебував на стаціонарному лікуванні з 26 по 28 липня 2015 року в неврологічному відділенні Костопільської ЦРЛ та з 28.07.2015 року по 12.08.2015 року у відділенні нейрохірургії Рівненської міської лікарні. Лікарями було діагностовано закритий перелом основи черепа через пірамідку скроневої кістки праворуч, забій головного мозку легкого ступеня. Крім того, при первинному зверненні лікарям описано садна потилиці, де при судово-медичному обстеженні 25.03.2016 відмічено рубець- як наслідок загоєння рани. Крім того відмічено рубець слизової оболонки губи справа. Зазначені тілесні ушкодження утворилися незадовго до звернення за медичною допомогою від тупого предмета за 6-10 місяців до обстеження. Ушкодження голови у ОСОБА_4 за ознакою небезпеки для життя в момент спричинення за ступенем тяжкості належить до тяжких тілесних ушкоджень. Комплекс тілесних ушкоджень на тілі ОСОБА_4 за відмічений при судово-медичному обстеженні та під час стаціонарного лікування, цілком відповідає таким, що могли утворитися за обставин вказаних у протоколі проведення слідчого експеремету 11.03.2016 року.

Допитаний в судовому засіданні експерт ОСОБА_32 показав, що судово-медичний висновок за № 224 від 16 вересня 2015 року та № 112 від 25 квітня 2016 року, якими зафіксовано тілесні ушкодження потерпілого, підтримує в повному обсязі та підтвердив відповідність їх утворення у потерпілого.

Вивчивши письмові документи кримінального провадження, на які вказував захисник, суд відхиляє клопотання сторони захисту про визнання доказів недопустимими з наступних підстав. Відповідно до ст. 87 КПК України недопустимими є докази, отримані внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також будь-які інші докази, здобуті завдяки інформації, отриманій внаслідок істотного порушення прав та свобод людини. Частиною другою ст. 87 КПК України передбачено перелік діянь які суд зобов`язаний визнати істотними порушеннями прав людини і основоположних свобод. На думку суду посилання сторони захисту на те, що досудове розслідування проводилося в рамках кримінального провадження №0000446, внесеного 30 липня 2015 року до ЄРДР за ч.1 ст.125 КК України, а в матеріалах досудового розслідування наявний один витяг з криінального провадження за ч.1 ст.128 з датою складання 06.06.2016 року та визнання недопустимими доказами Висновки експерта №323, №112 , оскільки медична документація потерпілого ОСОБА_4 отримана слідчим невідомим способом і з невідомих джерел, не свідчать про те, що ці докази, які були дослідженні під час судового провадження, здобуті з істотними порушеннями прав і свобод людини.

Оцінюючи досліджені докази та покази обвинуваченого ОСОБА_5 , які він дав у судовому засіданні про те, що він не спричиняв тілесні ушкодження потерпілому ОСОБА_4 , суд ставиться до них критично, розцінює їх як позицію захисту з метою уникнення кримінальної відповідальності та покарання .

Приймаючи до уваги, що покази потерпілого ОСОБА_4 , які він давав під час судового розгляду, щодо неправомірних дій ОСОБА_5 , є послідовними, логічними і повністю узгоджуються з показами з цього ж приводу свідків ОСОБА_17 та ОСОБА_18 , які також узгоджуються як між собою так і з іншими доказами, що були досліджені в судовому засіданні, тому суд зазначені покази потерпілого та свідків визнає правдивими і кладе їх в основу вироку.

Оцінивши досліджені докази в їх сукупності, суд вважає встановленим, що ОСОБА_5 25.07.2015 року, знаходячись біля кафе «Орфей», що в с.Злазне Костопільського району, спричинив необережне тяжке тілесне ушкодження потерпілому ОСОБА_4 , а тому ці його дії суд, кваліфікує за ст. 128 КК України.

Відповідно до ст.65 КК України та п.3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2003 року №7 "Про практику призначення судами кримінального покарання", суд призначає покарання, яке є справедливим, у межах установлених у санкції статті та особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Призначене покарання за своїм видом та розміром повинно бути відповідним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даними про винну особу. При виборі покарання мають значення і повинні братися до уваги обставини, що його пом`якшують і обтяжують .

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_5 , згідно зі ст.67 КК України, судом не встановлено.

Обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_5 , згідно зі ст.66 КК України, судом не встановлено.

Так, обвинувачений ОСОБА_5 раніше несудимий, на обліку у лікаря нарколога і психіатра не перебуває, за місцем проживання характеризується позитивно.

Враховуючи характер і ступінь суспільної небезпеки вчиненого злочину та з урахуванням особи винного, який по місцю проживання характеризується позитивно, вперше притягується до кримінальної відповідальності, його молодий вік, суд визнає це обставини, що пом`якшують покарання ОСОБА_5 , тому вважає за необхідне, обрати обвинуваченому покарання, із передбачених санкцією ст. 128 КК України без позбавлення його волі, що буде достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів.

Потерпілий ОСОБА_4 пред`явив цивільний позов до обвинуваченого ОСОБА_5 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої вчиненням кримінального правопорушення, передбаченого ст. 128 КК України.

Так, в обґрунтування своїх позовних вимог ОСОБА_4 в судовому засіданні пояснив, що внаслідок скоєння обвинуваченим кримінального правопорушення, була завдана значна матеріальна шкода, що полягає у понесені витрати на лікування, придбання ліків, медичних препаратів та проходження процедур, в зв`язку з чим, просить суд стягнути з обвинуваченого на його користь 6147 грн. 51 коп., а також йому була завдана значна моральна шкода, яку він оцінив в розмірі 40000 грн.

У відповідності до ст.1166 та 1167 ЦК України майнова та моральна шкода, завдана неправомірними діями, відшкодовується особою, яка її завдала.

Відповідно до ч.3 ст.23 ЦК України розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності та справедливості.

У відповідності до п. 14 Постанови Пленуму ВСУ від 31 березня 1989 р. № 3 "Про практику застосування судами України законодавства про відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної злочином, і стягнення безпідставно нажитого майна" із послідуючими змінами і доповненнями, при розгляді позову мають бути наведені докази, якими підтверджується шкода, а також наведені розрахунки сум, що підлягають стягненню.

Відповідно до положень п.9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди передбачено, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, з урахуванням у кожному конкретному випадку вини відповідача та інших обставин.

Згідно досліджених в судовому засіданні чеків, квитанцій, наданих цивільним позивачем ОСОБА_4 в якості доказів, якими підтверджується розмір матеріальної шкоди завданої злочином, суд приходить до висновку, що позов в цій частині підлягає до задоволення в повному обсязі.

При визначенні розміру моральної шкоди, що підлягає відшкодуванню, суд приймає до уваги характер скоєного кримінального правопорушення, фізичний біль та психологічні страждання, яких зазнав потерпілий ОСОБА_4 , погіршення стану його здоров`я, глибину душевних страждань, у зв`язку із самим фактом нанесення тілесних ушкоджень, болісним лікуванням, необхідністю перелаштовувати налагоджений ритм життя, порушення його нормальних соціальних зв`язків, вимушеної перерви у навчанні та зміні форми навчання з денної на заочну. З врахуванням вказаних обставин, з урахуванням засад розумності, виваженості і справедливості та з врахуванням характеру порушення законного права на життя та здоров`я, глибини душевних страждань позивача в зв`язку з погіршенням стану здоров`я - втрата слуху, суд визначив розмір грошового відшкодування моральної шкоди в сумі 20 000 грн. В решті позову в цій частині слід відмовити за його необґрунтованістю.

Частина 1 ст.88 ЦПК України передбачає, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені витрати пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Цивільним позивачем при подачі цивільного позову до суду був сплачений судовий збір в сумі 551,20 грн. за вимогу про відшкодування моральної шкоди, від сплати судового збору за вимогу про відшкодування матеріальної шкоди, завданої вчинення кримінального правопорушення звільненний.

Загальна ціна позовних вимог в частині стягнення моральної шкоди, що заявлялись позивачем до цивільного відповідача становить 40 000 грн, що складає 100 % позовних вимог. Розмір задоволених вимог до становить 20000,00 грн, що складає 50 % таких позовних вимог.

Отже, стягненню з цивільногго відповідача ОСОБА_5 підлягають судові витрати, що становлять 275,60 (551,20 х50%) на користь цивільного позивача ОСОБА_4 та 551,20 грн. на користь держави за вимогу про відшкодування шкоди, завданої вчинення кримінального правопорушення .

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.368,369-371,373-374 КПК України, ст.ст.50,65,66,67, ст.128 КК України, ст.ст.22,23,1166,1167 ЦК України, ст.88 ЦПК України, суд
ЗАСУДИВ:
ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.128 КК України та призначити йому покарання у виді громадських робіт строком 200 (двісті) годин.

Заходи забезпечення кримінального провадження до обвинуваченого ОСОБА_5 не застосовувались.

Цивільний позов ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої вчиненим кримінальним правопорушенням - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 6147 (шість тисяч сто сорок сім гривень) грн. у відшкодування понесеної матеріальної шкоди та 20000 (двадцять тисяч гривень) грн. у відшкодування моральної шкоди.

В задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Стягнути на користь цивільного позивача ОСОБА_4 з цивільного відповідача ОСОБА_5 судові витрати в сумі 275,60 (двісті сімдесят п`ять гривень 60 коп.) грн та в дохід держави 551,20 (п`ятсот п`ятдесят одну гривню 20 коп.) грн.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Апеляційного суду Рівненської області через Костопільський районний суд протягом 30 днів з дня його проголошення з підстав, передбачених ст.393 КПК України.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

СуддяОСОБА_1