Провадження №1-кс/127/9628/16
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
27 грудня 2016 року м. Вінниця

Слідчий суддя Вінницького міського суду Вінницької області ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання слідчого військової прокуратури Вінницького гарнізону Центрального регіону України ОСОБА_4 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Штормове, Сакського району, АР Крим, громадянки України, з середньо-спеціальною освітою, розлученої, не судимої, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , колишнього військовослужбовця військової частини НОМЕР_1 , за відсутністю клопотання учасників процесуальної дії про застосування технічних засобів -

ВСТАНОВИВ:

Слідчий ОСОБА_6 звернувся до суду із вказаним клопотанням, яке погоджене з прокурором ОСОБА_3 , яке мотивоване тим, що Військовою прокуратурою Вінницького гарнізону Центрального регіону України проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000244 від 07.11.2016 за підозрою ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 111, ч. 1 ст. 408 КК України.

ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні державної зради, тобто діянні, умисно вчиненому громадянином України на шкоду суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканості, обороноздатності України: переході на бік ворога в період збройного конфлікту та наданні іноземній державі допомоги в проведенні підривної діяльності проти України, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 111 КК України, та дезертирстві, тобто нез`явленні при переведенні до іншої військової частини з метою ухилитися від військової служби, а саме у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 408 КК України.

В ході досудового розслідування встановлено, що ОСОБА_5 з 21.12.2012 року проходила військову службу за контрактом у військовій частині НОМЕР_1 , яка до 12 травня 2014 року дислокувалась за адресою: АДРЕСА_2 , на посаді фельдшера військової частини НОМЕР_1 , у військовому званні «сержант».

Відповідно до спільної Директиви Міністерства оборони України та Генерального штабу Збройних Сил України від 06 травня 2014 року № Д-1 «Про особливості проходження військової служби військовослужбовцями Збройних Сил України, пов`язані з тимчасовою окупацією території України» (далі Директива №Д-1), яка 07 травня 2014 року була розміщена на офіційному сайті Міністерства оборони України, у строк до 12 травня 2014 року військовослужбовці військової частини НОМЕР_1 повинні були прибути до пункту збору у військову частину НОМЕР_2 ( АДРЕСА_3 ) для подальшого розподілу по військових частинах Повітряних Сил Збройних Сил України.

В свою чергу, сержант ОСОБА_5 , в порушення ст. ст. 17, 65 Конституції України, положень Військової присяги, ст. ст. 11, 16, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. ст. 1, 3, 24 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу», п. п. 7, 12 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, Директиви командувача Повітряних Сил Збройних Сил України (далі ПС ЗС України) від 10.05.2014 №Д-350/106/1/10дск/ОШ «Про передислокацію військових частин (підрозділів) Повітряних Сил Збройних Сил України з тимчасово окупованої території Автономної Республіки Крим та міста Севастополь», спільної Директиви Міністерства оборони України та Генерального штабу Збройних Сил України від 06 травня 2014 року № Д-1 «Про особливості проходження військової служби військовослужбовцями Збройних Сил України, пов`язані з тимчасовою окупацією території України», вирішила стати на злочинний шлях та маючи умисел на завдання шкоди суверенітету, територіальній цілісності та недоторканості, обороноздатності України, в березні 2014 року звернулась до представників Збройних Сил Російської Федерації з клопотанням прийняти її на військову службу, цим самим вчиняючи дії, направлені на зниження боєздатності української армії, та які в подальшому, призвели до захоплення військової частини НОМЕР_1 з усім її майном Збройними Силами Російської Федерації. В подальшому, сержант ОСОБА_5 перейшла на бік ворога та вступила на військову службу до Збройних Сил Російської Федерації, перебуваючи на військовій службі, виконує накази командування Збройних Сил Російської Федерації, чим безпосередньо підтримує боєздатність армії країни-агресора. Викладені обставини свідчать про наявність достатніх доказів для підозри ОСОБА_5 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 111 КК України.

Вона ж, будучи військовослужбовцем військової служби за контрактом та проходячи її на посаді фельдшера військової частини НОМЕР_1 , яка до 12 травня 2014 року дислокувалась за адресою: АДРЕСА_2 , в порушення ст. ст. 17, 65 Конституції України, положень Військової присяги, ст. ст. 11, 16, 58, 59 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. ст. 1, 3, 24 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу», п.п. 7, 12 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, Директиви командувача Повітряних Сил Збройних Сил України (далі ПС ЗС України) від 10.05.2014 №Д-350/106/1/10ДСК/ОШ «Про передислокацію військових частин (підрозділів) Повітряних Сил Збройних Сил України з тимчасово окупованої території Автономної Республіки Крим та міста Севастополь», спільної Директиви Міністерства оборони України та Генерального штабу Збройних Сил України від 06 травня 2014 року № Д-1 «Про особливості проходження військової служби військовослужбовцями Збройних Сил України, пов`язані з тимчасовою окупацією території України», затвердженого 19.04.2014 командувачем ПС ЗС України, вчинила дезертирство, тобто не прибула у визначені Директивою № Д-1 строки (до 12 травня 2014 року) до пункту збору військової частини НОМЕР_2 , яка дислокується за адресою: АДРЕСА_3 . Своїми діями ОСОБА_5 вчинила дезертирство, тобто нез`явлення при переведенні до іншої військової частини з метою ухилитися від військової служби, а саме скоїла злочин, передбачений ч. 1 ст. 408 КК України.

02.12.2016 ОСОБА_5 повідомлено про зміну раніше повідомленої підозри у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 111, ч. 1 ст. 408 КК України, та того ж дня оголошено у розшук як підозрювану у вчиненні вказаних злочинів.

ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину, за яким законом передбачене покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 12 до 15 років.

Оскільки в даному кримінальному провадженні виникли ризики, передбачені

ст. 177 КПК України, є необхідність обрання запобіжного заходу у вигляді тримання ОСОБА_5 під вартою.

Відповідно до ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваною ОСОБА_5 покладених на неї процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам останньої перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, та припинення вчинення нею кримінальних правопорушень, у яких вона підозрюється.

Питання щодо обґрунтування необхідності покладення на підозрювану

ОСОБА_5 обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України, не ставиться, оскільки лише запобіжний захід у вигляді тримання під вартою забезпечить у подальшому виконання підозрюваною ОСОБА_5 усіх процесуальних рішень, унеможливить спроби останньої перешкоджати законній діяльності органів досудового розслідування та надасть можливість органу досудового розслідування перешкодити повторному вчиненню останньою кримінальних правопорушень, у вчиненні яких вона підозрюється.

Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 183 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше судимої особи, яка підозрюється чи обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до трьох років, - виключно у разі, якщо прокурором, крім наявності підстав, передбачених ст. 177 цього Кодексу, буде доведено, що перебуваючи на волі, ця особа переховувалася від органу досудового розслідування чи суду, перешкоджала кримінальному провадженню або їй повідомлено про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення.

З урахуванням ризиків, які виникли внаслідок дій ОСОБА_5 , жоден інший більш м`який запобіжний захід, передбачений ст. 176 КПК України, не забезпечить належну поведінку підозрюваної ОСОБА_5 , виконання нею процесуальних рішень та спробам останньої перешкоджати кримінальному провадженню.
Враховуючи викладене, а також те, що ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, за який законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від дванадцяти до п`ятнадцяти років, зазначені у клопотанні про застосування запобіжного заходу обставини вказують на наявність підстав для тримання під вартою підозрюваної ОСОБА_5 , вагомість наявних доказів про вчинення останньою кримінальних правопорушень, тяжкість покарання, що їй загрожує, з огляду на особу підозрюваної, з метою забезпечення належного виконанняОСОБА_5 усіх слідчих та процесуальних дій, а також іншим чином перешкоджати кримінальному провадженню, беручи до уваги характер вчиненого кримінального правопорушення, особу підозрюваної, слід дійти висновку, що в органу досудового розслідування є достатні підстави вважати, що застосування стосовно підозрюваної більш м`якого, а тому є достатні підстави для обрання запобіжного заходу у вигляді тримання ОСОБА_5 під вартою, тому слідчий звернувся до суду з даним клопотанням.

В судовому засіданні прокурор підтримав клопотання, суду пояснив, що підозрювана ОСОБА_5 переховується від органів досудового розслідування та суду, тому до суду подано клопотання про надання дозволу на затримання з метою приводу підозрюваної для участі в розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо підозрюваної.

Підозрювана ОСОБА_5 в судове засідання не прибула та не була доставлена.

Суд, дослідивши клопотання та додані до нього докази, дійшов висновку, що клопотання підлягає залишенню без задоволення.

Згідно ч.3 ст. 132 КПК України застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що:

1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження;

2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора;

3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням.

Відповідно до ч.4 ст. 193 КПК України розгляд клопотання про застосування запобіжного заходу здійснюється за участю прокурора, підозрюваного, обвинуваченого, його захисника, крім випадків, передбачених частиною шостою цієї статті.

З досліджених матеріалів клопотання вбачається, що підозрювана ОСОБА_5 не підпадає до випадку, передбаченого ч. 6 ст. 193 КПК України.

З наведеного судом вбачається, що у звязку з неявкою підозрюваного у кримінальному провадженні № 0000244, суд не може розглянути клопотання слідчого у відповідності до ст. 193 КПК України, тому дане клопотання задоволенню не підлягає.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 132, 193, 395 КПК України, слідчий суддя,-

УХВАЛИВ:

В задоволенні клопотання слідчого військової прокуратури Вінницького гарнізону Центрального регіону України ОСОБА_4 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Штормове, Сакського району, АР Крим, громадянки України, з середньо-спеціальною освітою, розлученої, не судимої, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 відмовити.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена до Апеляційного суду Вінницької області протягом 5 днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя: