Апеляційний суд Рівненської області
_______________________________________________________
У Х В А Л А
Іменем України
16 лютого 2017 року м. Рівне

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Рівненської області в складі:

головуючого: судді- ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

секретаря ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5
розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Рівному апеляційну скаргу підозрюваного ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Рівненського районного суду від 17 січня 2017 року,-

В С Т А Н О В И Л А:

Цією ухвалою задоволено клопотання слідчого Рівненського районного відділення поліції Рівненського ВП ГУНП в Рівненській області ОСОБА_7 погоджене з прокурором Рівненської місцевої прокуратури про накладення арешту на майно вилучене 12.01.2017 року в ході обшуку житла ОСОБА_6 у кримінальному провадженні № 0001212 від 18 серпня 2015 року за ознаками злочинів передбачених ч.1 ст.309, ч.1 ст.311 та ч.1 ст.313 КК України, а саме мобільні телефони в кількості 203 штуки.

Своє рішення суд мотивував тим, що відповідно до клопотання, 12.01.2017 в ході проведення санкціонованого обшуку в рамках досудового розслідування у кримінальному провадженню № 0001212, за ухвалою слідчого судді Рівненського районного суду, за місцем проживання ОСОБА_6 на АДРЕСА_1 , було виявлено та вилучено 203 мобільні телефони. Присутній при обшуку ОСОБА_6 не зміг пояснити походження вказаних телефонів та надати будь які документи на них, які б підтвердили факт їх придбання, набуття іншим законним шляхом, а тому вказані факти дають підстави вважати, що вони могли бути предметами інших кримінальних правопорушень, а також могли використовуватися ОСОБА_6 при вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень.

В поданій апеляційній скарзі підозрюваний просить ухвалу суду скасувати як незаконну, постановити нову ухвалу, якою відмовити в задоволенні клопотання про арешт вилученого майна. Вважає, що жодної сукупності даних, які б обґрунтували можливість прийняття оскаржуваного рішення, яке базувалося виключно на припущеннях сторони обвинувачення, з якими погодився слідчий суддя, не було. Крім того просить поновити йому строк на оскарження вказаної ухвали у зв`язку з пропущенням його з поважних причин. Пропущений строк обґрунтовує тим, що при розгляді слідчим суддею клопотання, він присутнім не був, а днем фактичного отримання ухвали є 6 лютого 2017 року, тому останнім днем оскарження вищевказаної ухвали від 17.01.2017 року є 11 лютого 2017 року.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи захисника про скасування ухвали суду з підстав наведених у апеляції, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з наступних підстав.

Клопотання підозрюваного щодо поновлення строку на апеляційне оскарження, колегія суду вважає обґрунтованим, оскільки підозрюваний при розгляді клопотання в суді присутнім не був, а примірник ухвали суду підозрюваним та його захисником був отриманий лише 06 лютого 2017 року.

Згідно ч.3 ст. 407 КПК України, за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвалу слідчого судді, суд апеляційної інстанції має право залишити ухвалу без змін, скасувати ухвалу і постановити нову ухвалу.

Слідчий суддя приймаючи рішення про задоволення клопотання прокурора про арешт майна посилався на те, що майно, вилучене під час обшуку, має значення для забезпечення кримінального провадження, за існування розумних підозр слід вважати, що це майно є предметом, доказом злочину, засобом чи знаряддям його вчинення, набуте злочинним шляхом, є доходом від вчиненого злочину або отримано за рахунок доходів від вчиненого злочину та існує можливість його використання, як доказу в кримінальному провадженні.

Відповідно до вимог ч.2 ст.167 КПК України тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони є предметом кримінального правопорушення; засобом чи знаряддям його вчинення; набуто в результаті вчинення кримінального правопорушення, доходи від них.

Згідно із вимогами ст.170 КПК України слідчий суддя накладає арешт на майно, якщо є достатні підстави вважати, що вони відповідають критеріям, зазначеним у ч.2 ст.167 КПК України.

Відповідно до ухвали Рівненського районного суду від 10.01.2017 року, слідчим суддею було надано дозвіл на проведення обшуку в житлі ОСОБА_6 з метою відшукання та вилучення психотропних речовин, засобів для їх вживання та виготовлення, а також виявлення та вилучення будь-яких інших об`єктів, що стосуються вчинення кримінального правопорушення.

За вказаних обставин, на думку колегії суддів апеляційного суду, слідчий суддя передчасно прийняв рішення про накладення арешту на вищевказане майно, яке згідно ч.5 ст.171 КПК України повинно бути повернуто особі в якої воно було вилучено. Тим самим, було допущено порушення вимог кримінального процесуального закону, що є підставою для скасування цього рішення.

Згідно протоколу обшуку, датою його завершення було 12 січня 2017 року, часом завершення даної дії зазначено 17 год. 35 хв.

Клопотання слідчого повинно було бути подане до суду до 17 год. 59 хв. 14 січня 2017 року, однак як вбачається із матеріалів провадження, фактичною датою подачі клопотання до суду та його автоматизованого розподілу є 17 січня 2017 року.

У відповідності до ч.5 ст.171 КПК України клопотання слідчого, прокурора про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, у якої його було вилучено.

Стаття 1 Першого протоколу до Європейської конвенції з прав людини передбачає, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше, як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.

В судовому засіданні, прокурор не навів переконливих та достатніх підстав вважати вилучені під час обшуку житла ОСОБА_6 мобільні телефони предметами як даного, так і іншого кримінального правопорушення.

Таким чином, не дотримавшись належним чином вимог ст.ст.170-173 , 214 КПК України, не з`ясувавши і не дослідивши в достатньому обсязі всіх тих обставини, з якими кримінальний процесуальний закон пов`язує можливість накладення арешту на майно, слідчий суддя допустив істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, які, на думку колегії суддів, перешкодили ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення, що в свою чергу відповідно до приписів п.3 ч.1 ст.409 та ч.1 ст.412 КПК України є підставою для скасування ухвали слідчого судді при розгляді справи в суді апеляційної інстанції.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає за необхідне скасувати ухвалу слідчого судді з наведених вище підстав та постановити нову ухвалу, якою відмовити в задоволенні клопотання про арешт майна, задовольнивши таким чином апеляційну скаргу підозрюваного ОСОБА_6 .

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 376, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:
Апеляційну скаргу підозрюваного ОСОБА_6 - задовольнити.

Ухвалу слідчого судді Рівненського районного суду Рівненської області від 17 січня 2017 року про накладення арешту на майно, вилучене 12.01.2017 року в ході обшуку житла ОСОБА_6 у кримінальному провадженні № 0001212 від 18 серпня 2015 року, а саме мобільні телефони в кількості 203 штуки - скасувати.

Відмовити в задоволенні клопотання слідчого Рівненського районного відділення поліції Рівненського ВП ГУНП в Рівненській області ОСОБА_7 від 16.01.2017 року про накладення арешту на майно вилучене у ОСОБА_6 .

Ухвала є остаточною і касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3