Справа № 333/4402/17
Провадження №1-кс/333/930/17
31 липня 2017 року м. Запоріжжя
31.07.2017 року слідчий СВ Комунарського ВР Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_4 звернулась до суду із клопотанням про арешт майна.
Вимоги клопотання обґрунтовані тим, що 28.07.2017 року до Комунарського ВП Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області надійшло повідомлення про те, що за адресою: м. Запоріжжя вул. Чубанова, перед мостом стоїть автомобіль «КАМАЗ» та здійснюється незаконна вирубка лісу.
Також працівників ООО «Стелсі», а саме: ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 пояснили, що 28.07.2017 року їм керівництво сказало їхати в лісосмугу по вул. Чубанова у м. Запоріжжя для погрузки дерев, приїхавши туди працівники почали розпилювати поліна раніше вже спиляних дерев та грузити їх до автомобіля «КАМАЗ».
Було встановлено, що роботу вантажників ООО «Стелсі» контролював працівник лісомисливського господарства ОСОБА_10 зі своїм товаришем ОСОБА_11 за лісорубними квитками, котрі ОСОБА_10 видав ОСОБА_12 .
У зв`язку з вищевикладеним є підстави вважати, що вилучені в ході ОМП речі зберегли на собі сліди кримінального правопорушення.
У своєму клопотанні слідчий зазначаючи підстави для арешту майна вказує, що зазначене майно вилучене і може бути належним доказом по справі, тому необхідно накласти арешт.
Прокурор підтримав клопотання слідчого і вважає за доцільне накласти арешт на майно.
Вислухавши доводи та пояснення слідчого, дослідивши клопотання та додані до нього матеріали у їх сукупності, слідчий суддя доходить до висновку, що клопотання слідчого підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
З наданих до суду матеріалів не має можливості встановити власника автомобілю «КАМАЗ» д.н.з. НОМЕР_1 , що унеможливлює накладення арешту з метою недопустимості порушення прав іншої особи.
Згідно ч.2 ст.170 КПК України слідчий суддя або суд під час судового провадження накладає арешт на майно у вигляді речей, якщо є достатні підстави вважати, що вони відповідають критеріям, зазначеним у частині другій статті 167 цього Кодексу.
Частиною 2 статті 173 КПК України передбачено, що при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього спеціальної конфіскації; 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність; 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою; 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.
З урахуванням принципу розумності та співрозмірності, слідчий суддя приходить до переконання, що незастосування даного заходу забезпечення кримінального провадження може призвести до зникнення або втрати майна, зазначеного у клопотанні прокурора чи настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню.
На підставі викладеного, керуючись, ст.ст. 167, 170-175, 309, 372 КПК України, слідчий суддя, -
В іншій частині у задоволенні клопотання відмовити.
Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана протягом п`яти днів з дня її проголошення безпосередньо до Апеляційного суду Запорізької області. У разі якщо ухвалу було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.
Ухвала підлягає негайному виконанню з моменту оголошення. Подання апеляційної скарги не зупиняє її виконання.
Слідчий суддя Комунарського районного суду
м. Запоріжжя ОСОБА_1