Справа №560/526/17
УХВАЛА
про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою
24 квітня 2017 року слідчий суддя Дубровицького районного суду Рівненської області ОСОБА_1 , за участю прокурора ОСОБА_2 , захисника ОСОБА_3 , розглянув матеріали клопотання слідчого СВ Дубровицького ВП Сарненського ВП ГУНП в Рівненській області ОСОБА_4 , погодженого прокурором Дубровицького відділу Сарненської місцевої прокуратури ОСОБА_2 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою по матеріалах, внесених до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0000264 від 21.04.2017 року відносно підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1ст.115 КК України

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, неодруженого, непрацюючого, раніше не судимого,-

в с т а н о в и в:
Слідчий СВ Дубровицького ВП Сарненського ВП ГУНП в Рівненській області ОСОБА_4 , за погодженням із прокурором Дубровицького відділу Сарненської місцевої прокуратури ОСОБА_2 , звернувся до суду з клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_5 .

В обґрунтування клопотання слідчий посилається на те, що 21 квітня 2017 року приблизно о 10 год. ОСОБА_5 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, знаходячись в урочищі "Панасія", неподалік від с.Сварицевичі Дубровицького району, умисно здійснив постріл із незареєстрованої в установленому законом порядку, без ідентифікуючих ознак належності зброї рушниці марки ТОЗ-Б, в обличчя потерпілому ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , жителю с.Сварицевичі Дубровицького району, внаслідок чого заподіяв останньому множинний перелом черепа, лицевих кісток, атланто-окципітального зчленування лицевих кісток з ушкодженням (руйнуванням) стовбуру головного мозку, вогнепальне сліпе шротове поранення голови та атланто-окципітального зчленування з руйнуванням стовбуру головного мозку, внаслідок чого потерпілий помер.

21 квітня 2017 року о 21 год. начальником СВ Дубровицького ВП Сарненського ВП ГУНП в Рівненській області ОСОБА_7 . ОСОБА_5 було затримано на підставі ст.208 КПК України.

21 квітня 2017 року ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.115 КК України.

Слідчий зазначає, що під час досудового розслідування встановлено наявність ризиків, передбачених п.п.1, 3, 4 ч.1 ст.177 КПК України, а саме запобігання спробам ОСОБА_5 переховуватися від органів досудового розслідування та суду; незаконно впливати на потерпілих та свідків; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; так як ОСОБА_5 перебуває в дружніх стосунках і свідками події, проживає на межі із Володимирецьким районом, немає соціально сталих зв`язків, постійного джерела доходів.

Тому слідчий рахує, що з урахуванням всіх встановлених у кримінальному провадженні обставин, є всі підстави стверджувати, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, зазначеним у клопотанні.

У судовому засіданні прокурор ОСОБА_2 підтримав доводи клопотання, просить про його задоволення з тих самих мотивів, на які посилається слідчий та посилається на те, що вказаним ризикам неможливо запобігти шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів.

Підозрюваний ОСОБА_5 та захисник ОСОБА_3 заперечують проти задоволення клопотання, вважаючи, що в умовах менш суворого запобіжного заходу він зможе забезпечити належну процесуальну поведінку.

До того ж, підозрюваний наголосив на тому, що твердження слідчого про те, що він перебував у стані алкогольного сп`яніння не відповідає дійсності, оскільки в той день він не вживав спиртного. Дійсно визнав, що вчинив даний злочин, однак зазначив, що він був вчинений ним з необережності, оскільки умислу на убивство ОСОБА_6 , підстав для цього та мотивів у нього не було.

Крім того, захисник просив застосувати до ОСОБА_5 більш м`який запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, вказавши, що підозрюваний має постійне місце проживання та зобов`язується з`являтися до органу досудового розслідування чи в суд на першу про те вимогу та в повній мірі виконувати покладені на нього обов`язки у разі обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту.

Вислухавши сторони, дослідивши матеріали клопотання, якими слідчий, прокурор обґрунтовують доводи клопотання, слідчий суддя дійшов до наступного висновку.

Клопотання слідчого мотивоване тим, що перебуваючи на волі підозрюваний ОСОБА_5 може незаконно впливати на потерпілих та свідків.

Однак, таке твердження є необґрунтованим та не дослідженим в повній мірі та спростовується тим, що суду не надано доказів наявності претензій у потерпілих до підозрюваного та що вони виникнуть у майбутньому.

Слід також звернути увагу на той факт, що слідчий у клопотанні не зазначає на яких саме потерпілих може незаконно впливати підозрюваний ОСОБА_5 .

До того ж, з протоколів допиту свідків даної події вбачається, що їхні пояснення не різняться з поясненням самого підозрюваного, а тому стає незрозумілим, яким чином має підозрюваний ОСОБА_5 на них впливати.

Окрім того, клопотання обґрунтоване тим, що ОСОБА_5 може переховуватися від органів досудового розслідування та суду та іншим чином перешкоджати кримінальному провадженню, посилаючись на те, що проживає на межі із Володимирецьким районом.

Статтею 177 КПК України передбачено, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:

1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Згідно ст.178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі:

1) вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується;

3) вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого;

4) міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців;

5) наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання;

6) репутацію підозрюваного, обвинуваченого;

7) майновий стан підозрюваного, обвинуваченого;

8) наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого;

9) дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше;

10) наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення;

11) розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.

Відповідно до п.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами запобіжного заходу у вигляді взяття під варту та продовження строків тримання під вартою на стадіях дізнання і досудового слідства» від 25.04.2003 року № 4, взяття під варту застосовується коли є достатні підстави вважати, що підозрюваний, обвинувачений може ухилитися від слідства й суду або виконання процесуальних рішень, перешкоджати встановленню істини у справі чи продовжувати злочинну діяльність. Разом з тим, взяття під варту є найбільш суворим запобіжним заходом, у зв`язку з чим він обирається лише за наявності підстав вважати, що інші (менш суворі) запобіжні заходи, можуть не забезпечити виконання підозрюваним, обвинуваченим процесуальних обов`язків, що випливають із норм КПК України, і його належної поведінки.

В п.13 вищевказаної Постанови роз`яснено, що обов`язковою умовою взяття під варту (виходячи з його правової природи) має бути обґрунтована впевненість судді в тому, що більш м`які запобіжні заходи можуть не забезпечити належної поведінки підозрюваного, обвинуваченого.

Це можливо, коли особа немає постійного місця проживання, зловживає спиртними напоями чи вживає наркотичні засоби, продовжує вчиняти злочини, підтримує соціальні зв`язки негативного характеру, порушила умови запобіжного характеру, не пов`язаного з позбавленням волі, раніше ухилялася від слідства, суду чи виконання судових рішень.

Відповідно до мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 08.07.2003 року №14-рп/2003 в справі №1-23/2003, тяжкість злочину законом не визначається як підстава для застосування будь-якого виду запобіжного заходу, а не тільки взяття під варту, і при цьому, за своєю правовою природою, запобіжний захід не є кримінальним покаранням.

Відповідно до ч.3 ст.176 КПК України слідчий суддя, суд відмовляє у застосуванні запобіжного заходу, якщо слідчий, прокурор не доведе, що встановлені під час розгляду клопотання про застосування запобіжних заходів обставини, є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених частиною першою цієї статті, не може запобігти доведеним під час розгляду ризику або ризикам. При цьому найбільш м`яким запобіжним заходом є особисте зобов`язання, а найбільш суворим - тримання під вартою.

Частиною 1 ст.194 КПК України передбачено під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення;

2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст.177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;

3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Відповідно до ч.4 ст194 КПК України якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частиною п`ятою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

Як встановлено у судовому засіданні, підозрюваний ОСОБА_5 має постійне місце проживання, зареєстрований та проживає за адресою АДРЕСА_1 разом з матір`ю, так як батько помер.

Також, як встановлено у судовому засіданні, підозрюваний ОСОБА_5 має позитивні характеризуючі дані по місцю проживання. Протилежне прокурором у судовому засіданні не доведено.

Окрім того, встановлено, що підозрюваний ОСОБА_5 особисто викликав швидку допомогу, що, відповідно, свідчить про те, що наміру уникнути від відповідальності у нього не було.

Відповідно до п. "с" ч.1 ст.5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на свободу та особисту недоторканість. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом: законний арешт або затримання особи, здійснене з метою до провадження її до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення або якщо обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення.

Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що підозра ОСОБА_5 у вчиненні даного кримінального правопорушення за відсутності фактичних даних, які б свідчили про те, що інші більш м`які запобіжні заходи можуть не забезпечити його належної поведінки та виконання процесуальних обов`язків, передбачених КПК України, не є підставою для обрання найбільш суворої міри запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Оцінюючи доводи прокурора про необхідність обрання ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою через перераховані у клопотанні ризики, суд констатує, що їх можливе настання не доведено прокурором жодним доказом. Також прокурором не доведено, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України.

З врахуванням сукупності викладених висновків, а також даних про особу підозрюваного, за відсутності обґрунтованої впевненості в тому, що більш м`які запобіжні заходи не зможуть забезпечити його належної поведінки, суд вважає, що в силу характеру діяння, в якому підозрюється ОСОБА_5 , потреби у встановлені істини у кримінальному провадженні та приходить до висновку, що прокурором доведено обставини, передбачені п.п. 1 та 2 ч.1 ст.194 КПК України, але не доведено обставини, передбачені п.3 ч.1 цієї статті, а тому в задоволенні клопотання про обрання відносно ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою слід відмовити.

З абз. 2 п.13 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами запобіжного заходу у вигляді взяття під варту та продовження строків тримання під вартою на стадіях дізнання і досудового слідства» від 25.04.2003 року № 4 вбачається, що відмовивши у взятті під варту, суд вправі обрати інший запобіжний захід, передбачений нормами КПК. При цьому суд вільний у виборі виду запобіжного заходу, але має обрати такий, що забезпечить належну процесуальну поведінку підозрюваного, обвинуваченого та виконання ним процесуальних обов`язків.

Відповідно до ч.1 ст.181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби.

Згідно ч.2 ст.181 КПК України домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

Приймаючи до уваги вищенаведене та фактичні обставини справи, суд вважає, що відносно підозрюваного ОСОБА_5 слід обрати запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту.

При цьому, на підозрюваного ОСОБА_5 слід покласти декількох обов`язків, передбачених ч.5 ст.194 КПК України

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.176-178, 181, 186, 187, 193-194, 196, 205, 309, 395 КПК України, слідчий суддя; -

У Х В А Л И В:

У задоволенні клопотання слідчого СВ Дубровицького ВП Сарненського ВП ГУНП в Рівненській області ОСОБА_4 , погоджене прокурором Дубровицького відділу Сарненської місцевої прокуратури ОСОБА_2 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою по матеріалах, внесених до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0000264 від 21.04.2017 року відносно підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.115 КК України ОСОБА_5 - відмовити.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 уродженця та жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, неодруженого, непрацюючого, раніше не судимого, запобіжний захід у вигляді домашнього арешту за адресою: АДРЕСА_1 .

Заборонити підозрюваному ОСОБА_5 залишати житло цілодобово.

Покласти на підозрюваного ОСОБА_5 на строк два місяці, тобто до 24 червня 2017 року, наступні обов`язки:

- прибувати за кожною вимогою до слідчого та/або суду.;

- не відлучатися за межі с.Сварицевичі Дубровицького району Рівненської області без дозволу слідчого, прокурора або суду, залежно від стадії кримінального провадження;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд, залежно від стадії кримінального провадження, про зміну свого місця проживання.

Роз`яснити підозрюваному ОСОБА_5 , що відповідно до ч.5 ст.181 КПК України працівники органу Національної поліції з метою контролю за поведінкою підозрюваного, обвинуваченого, який перебуває під домашнім арештом, мають право з`являтися в житло цієї особи, вимагати надати усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних із виконанням покладених на неї зобов`язань, використовувати електронні засоби контролю.

Контроль за виконанням домашнього арешту покласти на слідчого, у провадженні якого перебуває кримінальне провадження.

Строк дії ухвали про тримання ОСОБА_5 під домашнім арештом два місяці, тобто до 24 червня 2017 року.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена до Апеляційного суду Рівненської області протягом п`яти днів з дня її оголошення

Слідчий суддя: підпис.
З оригіналом згідно.
Голова Дубровицького
районного суду ОСОБА_1