Справа № 372/3227/16-к
Провадження 1-кп-194/16
ухвала
Іменем України
20 грудня 2016 року Обухівський районний суд Київської області в складі :
головуючого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
за участю прокурора ОСОБА_3 ,
представника потерпілого ОСОБА_4 ,
обвинуваченого ОСОБА_5 ,
розглянувши у підготовчому судовому засіданні в приміщенні Обухівського районного суду Київської області кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000419 від 20.03.2016 року, за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні злочину, передбаченого ст. 124 КК України,-

В С Т А Н О В И В :
25 листопада 2016 року до Обухівського районного суду Київської області надійшов обвинувальний акт за кримінальним провадженням, внесеним до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000419 від 20.03.2016 року, за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні злочину, передбаченого ст. 124 КК України.

Ухвалою судді від 29 листопада 2016 року вказані матеріали призначені до розгляду у підготовчому судовому засідання відповідно до вимог ч. 1 ст. 314 КПК України.

В підготовчому судовому засіданні прокурор просив призначити кримінальне провадження до судового розгляду, вважаючи обвинувальний акт таким, що відповідає вимогам ст. 291 КПК України. Клопотань не мав.

Представник потерпілого ОСОБА_4 заперечив проти призначення кримінального провадження до судового розгляду та просив повернути обвинувальний акт прокурору, посилаючись на порушення процесуального законодавства при його оформленні та те, що в акті не було усунуто недоліки вказані в ухвалі суду від 13.09.2016 року, яким обвинувальний акт було повернуто прокурору .

Обвинувачений ОСОБА_5 не погодився з думкою представника потерпілого.

Прокурор заперечувала проти клопотання представника потерпілого про повернення обвинувального акту.

Заслухавши думку учасників судового провадження, вивчивши обвинувальний акт, суд приходить до наступного висновку.
Згідно з п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право повернути обвинувальний акт і реєстр матеріалів досудового розслідування прокурору, якщо вони не відповідають вимогам КПК України.

Зокрема, згідно з п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України, обвинувальний акт має містити виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті КК України та формулювання обвинувачення. При цьому, за змістом цієї норми, формулювання обвинувачення в обвинувальному акті викладається після викладу фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, та правової кваліфікації кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті Закону України про кримінальну відповідальність.
Таким чином, у підготовчому судовому засіданні підлягає з`ясуванню чи відповідає вимогам КПК України обвинувальний акт.
Відповідно до п.5 ч.2 ст.291 КПК України, якою встановлено вимоги до обвинувального акту, обвинувальний акт має містити виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.
У підготовчому судовому засіданні має бути перевірено - відповідає формулювання обвинувачення вимогам кримінального закону, зокрема чи містить це обвинувачення виклад як об`єктивної так і суб`єктивної сторони злочину.
Це означає, що обвинувальний акт має містити деталізований опис фактичних обставин кримінального правопорушення, який дозволить суду прийняти рішення про можливість подальшого розгляду за даним обвинувальним актом.
Викладене в обвинувальному акті обвинувачення є неконкретним, в ньому не міститься деталізованого опису фактичних обставин вчинення кримінального правопорушення, які вказують на об`єктивну сторону злочину, передбаченого ст.124 КК України, тобто в обвинувальному акті неконкретизована об`єктивна сторона злочину.
Об`єктивна сторона злочину, передбаченого ст.124 КК України, характеризується: 1) діями; 2) наслідками у вигляді тяжких тілесних ушкоджень; 3) причинним зв`язком між зазначеними діями та наслідками, а також 4) певною обстановкою.

Згідно з ч.3 ст.36 КК України перевищенням меж необхідної оборони визнається умисне заподіяння тому, хто посягає, тяжкої шкоди, яка явно не відповідає небезпечності посягання або обстановці захисту.

Вказане узгоджується з п. 5 постанови Пленуму Верховного Суду України від 26.04.2002 року № 1 «Про судову практику у справах про необхідну оборону».
Щоб встановити наявність або відсутність ознак перевищення меж необхідної оборони при формулюванні обвинувачення необхідно розкривати: в чому саме полягає небезпечність посягання та яка саме мала місце обстановка захисту і нападу, зокрема необхідно встановлювати відповідність чи невідповідність знаряддя захисту і нападу, характер небезпеки, що загрожувала особі, яка захищалася, обставини, що могли вплинути на реальне співвідношення сил, зокрема: місце нападу, його раптовість, неготовність до його побиття, фізичні дані нападника та того, хто захищається та інші обставини.

В акті відсутнє посилання на співвідношення тяжкості заподіяної шкоди небезпечності посягання та обстановці захисту, жодним чином не описано обставини, які б вказували на те, що мала місце необхідна оборона від посягань потерпілого, що дії обвинуваченого при нанесенні тілесних пошкоджень потерпілому були перевищенням необхідної оборони. При цьому слідчий не зазначає за яких обставин обвинувачений припинив наносити потерпілому ОСОБА_6 удари.

Аналізуючи зміст обвинувального акту, суд приходить до висновку, що викладене в обвинувальному акті обвинувачення є неконкретним, в ньому не міститься деталізованого опису фактичних обставин вчинення кримінального правопорушення, які вказують на об`єктивну сторону злочину, передбаченого ст.124 КК України, а лише вказано, що причиняючи потерпілому ОСОБА_6 тілесні ушкодження ОСОБА_5 перевищив межі необхідної оборони.
Зокрема, в обвинувальному акті не конкретизовано: в чому виразилося перевищення ОСОБА_5 меж необхідної оборони; наскільки інтенсивними були дії потерпілого ОСОБА_6 ; чи мали вони характер посягання, небезпечного для життя і здоров`я ОСОБА_5 , яке викликало у останньої стан необхідної оборони; чи були у ОСОБА_5 тілесні ушкодження, їх ступінь; яким було співвідношення сил потерпілого і обвинуваченого; чи відповідали дії ОСОБА_5 небезпеці посягання й обстановці захисту; чи мав ОСОБА_7 об`єктивну можливість припинити посягання шляхом спричинення потерпілому ОСОБА_6 менш тяжкої шкоди.
Не вдаючись до оцінки правильності кваліфікації дій на цій стадії кримінального процесу, суд приходить до висновку, що в обвинувальному акті неконкретизована об`єктивна сторона злочину, що є порушенням права обвинуваченого ОСОБА_5 на захист.
Відповідно до ч. 4 ст. 110 КПК України обвинувальний акт є процесуальним документом, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування. Обвинувальний акт повинен відповідати вимогам, передбаченим ст. 291 КПК України, яка, в свою чергу, містить вичерпний перелік відомостей, які повинен містити обвинувальний акт і вони є обов`язковими для їх виконання слідчим і прокурором.
Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України обвинувальний акт повинен містити виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення та формулювання обвинувачення.
Разом з цим, із змісту обвинувального акту вбачається, що при складанні обвинувального акту не було дотримано вказаних вимог закону.
Так, у статті 374 КПК України щодо змісту вироку вказано, що у разі визнання особи винуватою, у мотивувальній частині вироку суду повинно бути зазначено формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, з посиланням на місце, час, спосіб вчинення та наслідків кримінального правопорушення, винним у вчиненні якого визнається обвинувачений.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року проголошено право кожного на розгляд його справи незалежним і безстороннім судом, визначеним законом, який встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Зазначена норма імплементована у національне законодавство України й міститься у статті 21 КПК України (далі - КПК).
Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено те, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Європейський суд з прав людини у справі «Абрамян проти Росії» від 9 жовтня 2008 р., зазначив, що у тексті підпункту «а» п. 3 ст.6 Конвенції вказано на необхідність приділяти особливу увагу роз`ясненню «обвинувачення» особі, стосовно якої порушено кримінальну справу. Деталі вчинення злочину можуть відігравати вирішальну роль під час розгляду кримінальної справи, оскільки саме з моменту доведення їх до відома підозрюваного він вважається офіційно письмово повідомленим про фактичні та юридичні підстави пред`явленого йому обвинувачення.
Таким чином, для призначення справи до судового розгляду суд повинен пересвідчитись у доведенні до відома підозрюваного деталей вчинення інкримінованого злочину в передбаченій законом формі. Тільки у такому випадку будуть дотримані засади кримінального провадження, в тому числі й забезпечення права на захист, а судовий розгляд буде справедливим.
Суд звертає увагу, що зазначені висновки суду є результатом розгляду обвинувального акту та доданих до нього документів, а не результатом дослідження доказів.
Відповідно до правил п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право повернути обвинувальний акт прокурору, якщо він не відповідає вимогам цього Кодексу.
Вищевказані недоліки, виявлені в обвинувальному акті унеможливлюють судовий розгляд кримінального провадження, у зв`язку з чим обвинувальний акт підлягає поверненню прокурору через його невідповідність вимогам ст. 291 КПК України.
Керуючись ст.ст. 91, 110, 291, 314, 369 - 372 КПК України, суд -
У Х В А Л И В :

Обвинувальний акт за кримінальним провадженням, внесеним до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000419 від 20.03.2016 року, за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні злочину, передбаченого ст. 124 КК України повернути прокурору.
На ухвалу може бути подана апеляційна скарга до Апеляційного суду Київської області через Обухівський районний суд протягом 7 днів з дня її оголошення.

Суддя ОСОБА_1