Справа №592/9198/16-к Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 11-кп/788/68/17 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
Категорія - Залишення в небезпеці
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
11 квітня 2017 року колегія суддів з розгляду справ та матеріалів кримінального судочинства Апеляційного суду Сумської області в складі:

головуючого-судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

потерпілого ОСОБА_8 ,

представника потерпілого адвоката ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Суми матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Ковпаківського районного суду м. Суми, від 8 листопада 2016 року, яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець с. Зеленківка, Недригайлівського р ну, Сумської обл., зареєстрований в АДРЕСА_1 , мешканець АДРЕСА_2 , раніше судимий

1) 18 лютого 2015 року Ковпаківським районним судом м. Суми за ст. 286 ч. 2 КК України до 3 х років 6 и місяців позбавлення волі з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 3 роки з звільненням, на підставі ст. 75 КК України, від відбування основного покарання з випробуванням на протязі 2 х років іспитового строку,

обвинувачений за ст. 135 ч. 1 КК України з призначенням покарання у виді обмеження волі на строк 2 роки.

На підставі ст. 70 ч. 4 КК України, ОСОБА_7 , за сукупністю злочинів, визначено до самостійного відбування покарання за цим вироком у виді обмеження волі на строк 2 роки та за вироком Ковпаківського районного суду м. Суми, від 18 лютого 2015 року, у виді позбавлення волі на строк 3 роки 6 місяців з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 3 роки з звільненням, на підставі ст. 75 КК України, від відбування основного покарання з випробуванням на протязі 2 х років іспитового строку,

ВСТАНОВИЛА:
За вироком суду ОСОБА_7 визнаний винним у вчиненні такого кримінального правопорушення.

27 вересня 2014 року, о 19 й годині 50 хвилин, ОСОБА_7 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, керуючи автомобілем марки «ВАЗ 2103», реєстраційний № НОМЕР_1 , рухаючись по проїзній частині вул. Горького м. Суми в напрямку вул. Леваневського, в районі будинку № 52, порушивши п. п. 2.9а, 18.1, 18.4 Правил дорожнього руху України, вчинив наїзд на пішохода ОСОБА_8 , який по нерегульованому пішохідному переходу намагався перейти проїзну частину справа наліво відносно напрямку руху автомобіля.

Внаслідок наїзду потерпілий ОСОБА_8 отримав тілесні ушкодження у вигляді поєднаної краніо скелетної травми, закритої черепно мозкової травми, множинних переломів лицевого черепа, основи черепа, забою головного мозку, церебросубарахноідального крововиливу, забійної рани м`яких тканин лобної ділянки, які кваліфікуються, як тяжкі тілесні ушкодження, а також тілесне ушкодження у вигляді закритого перелому середньої третини лівого стегна, яке кваліфікується, як середньої тяжкості тілесне ушкодження.

Травма голови у потерпілого ОСОБА_8 є небезпечною для життя у момент заподіяння та, враховуючи об`єм та важкість черепно мозкової травми, за умови несвоєчасного надання потерпілому ОСОБА_8 кваліфікованої медичної допомоги у спеціалізованому медичному закладі, смерті потерпілого уникнути не вдалося б.

Після вчинення наїзду на потерпілого ОСОБА_8 , в порушення вимог п. п. 2.10 а., г. Правил дорожнього руху України, ОСОБА_7 залишив місце дорожньо транспортної пригоди, можливих заходів для надання першої медичної допомоги потерпілому не вжив, завідомо залишив без допомоги на місці події потерпілого ОСОБА_8 , який перебував у небезпечному для життя стані та був позбавлений можливості вжити заходів до самозбереження і якого ОСОБА_7 сам поставив в небезпечний для життя стан.

На вирок суду надійшла апеляційна скарга від обвинуваченого ОСОБА_7 в якій ставиться питання про зміну вироку суду в частині призначеного ОСОБА_7 покарання.

Обвинувачений ОСОБА_7 просить звільнити його від відбування призначеного йому покарання з випробуванням

Обвинувачений ОСОБА_7 обґрунтовує свої апеляційні вимоги тим, що суд належним чином не вмотивував, чому його виправлення можливе лише в умовах обмеження волі, зазначаючи при цьому, що він є єдиним годувальником в сім`ї, а тому призначене йому покарання поставить його сім`ю в скрутне матеріальне становище.

Заслухавши суддю доповідача щодо суті вироку та поданої апеляційної скарги, думку прокурора ОСОБА_6 , думку представника потерпілого ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_9 , пояснення потерпілого ОСОБА_8 про заперечення апеляційної скарги, пояснення обвинуваченого ОСОБА_7 про підтримку апеляційної скарги, дослідивши матеріали кримінального провадження та, піддавши аналізу мотиви апеляційних вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Колегія суддів вважає, що суд на законних підставах дійшов до висновку при винуватість ОСОБА_7 у вчиненому та необхідність кваліфікації його дій за ст. 135 ч. 1 КК України.

Вказані висновки суду не ставляться під сумнів сторонами судового провадження.

Колегія суддів вважає, що при вирішенні питання про призначення відносно обвинуваченого ОСОБА_7 виду та міри покарання за вчинене кримінальне правопорушення судом були дотримані вимоги ст. 65 КК України, оскільки судом було враховано ступінь тяжкості вчиненого ОСОБА_7 кримінального правопорушення, особу ОСОБА_7 та обставини, що обтяжують та пом`якшують покарання, в тому числі і ті пом`якшуючі покарання обставини на які посилається в своїй апеляційні скарзі обвинувачений ОСОБА_7 , обґрунтовуючи свої вимоги про його звільнення від відбування покарання з випробуванням, на підставі ст. 75 КК України.

Апеляційні вимоги обвинуваченого ОСОБА_7 , з приводу того, що він є єдиним годувальником в сім`ї не ставлять під сумнів законність висновку суду щодо необхідності реального відбуття ОСОБА_7 призначеного покарання у виді обмеження волі.

На підставі викладеного, знаходячи призначене покарання обвинуваченому ОСОБА_7 таким, що буде сприяти його виправленню та запобіганню вчинення ним нових кримінальних правопорушень, колегія суддів не вбачає підстав для звільнення ОСОБА_7 від відбування призначеного йому покарання у виді обмеження вола з випробуванням на протязі іспитового строку, а відповідно не знаходить підстав для задоволення апеляційних вимог.

Керуючись ст. ст. 404; 405; 407; 418; 419 КПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:
Вирок Ковпаківського районного суду м. Суми, від 8 листопада 2016 року, відносно ОСОБА_7 , залишити без зміни, а апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 , без задоволення.

Ухвала може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ на протязі 3 х місяців з дня її проголошення.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4