АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Справа № 623/3383/16-к Головуючий 1-ї інстанції: ОСОБА_1
Провадження №11-сс/790/47/16 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
12 січня 2017 року м. Харків
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Харківської області у складі:
головуючого судді - ОСОБА_2 ,
суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі - ОСОБА_5 ,
за участю прокурора - ОСОБА_6 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові матеріали за апеляцією прокурора на ухвалу слідчого судді Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 26 грудня 2016 року,-
ВСТАНОВИЛА:
В обгрунтування поданого клопотання прокурор зазначав, що директор ТОВ ДСП «БВ» ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.366 КК України, тобто складання та видача службовою особою завідомо неправдивих офіційних документів.
19.12.2016 року директору ТОВ «ДСП «БВ» ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.366 та ч.5 ст.191 КК України.
Відмовляючи в задоволенні клопотання прокурора слідчий суддя зазначив, що у відповідності до положень ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.
З метою забезпечення збереження речових доказів, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.
Обгрунтовує апеляційні вимоги тим, що оскаржувана ухвала винесена незаконно, необґрунтовано та не відповідає вимогам КПК України, ависновки слідчого судді в оскарженій ухвалі не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, прокурора який підтримав апеляційну скаргу та наполягав на її задоволенні, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що вона не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до вимог ч.2 ст.171 КПК України, у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено:
- підстави і мету відповідно до положень ст.170 КПК України та відповідне обгрунтування необхідності арешту майна.
Між тим, вказані вимоги КПК України при поданні клопотання виконані не в повному обсязі.
Цивільний позов на час розгляду клопотання слідчим суддею поданий іншою особою, а не прокурором.
Відповідно до ч.1 ст.173 КПК України слідчий суддя, суд, відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої ст.170 КПК України.
Колегія суддів вважає, що вартість майна, яке належить арештувати повинна бути співмірною розміру шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, в той час, як вартість урожаю соняшнику та автомобілю, зазначених в клопотанні прокурора фактично не з`ясовано.
П.7 ч.2 ст.131 КПК України регламентує арешт майна як один з заходів кримінального провадження.
Відповідно до ч.3 ст.132 КПК України застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що:
1)існує обгрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження;
2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора;
3)може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням.
Прокурором при апеляційному розгляді не було доведено необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 КПК України.
Матеріали додані до клопотання прокурора не містять належних данних щодо підтвердження вручення підозри ОСОБА_7 як це регламентує ст.136 КПК України, а слідчий суддя розглядав справу в межах клопотання та доданих до нього матеріалів.
Таким чином судова колегія вважає що відсутня необхідність такого ступіню втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого.
За таких умов прокурором обставини передбачені ст.132 КПК України не доведено.
Судова колегія також зазначає що прокурор при апеляційному розгляді не зміг обгрунтувати на підставі якої правової норми в клопотанні та апеляційній скарзі він ставить вимогу про зобов`язання працівників державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Харківській області провести збір врожаю соняшнику.
Фактичні обставини кримінального провадження, питання винності чи не винності в скоєнні кримінального правопорушення, а також питання відносності та допустимості доказів вирішуються під час іншої стадії кримінального процесу - судовому провадженні під час розгляду справи по суті в суді першої інстанції., а тому доводи прокурора в апеляції про те що висновки слідчого судді в оскарженій ухвалі не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження судова колегія вважає безпідставними.
Враховуючи викладене, колегія суддів вважає ухвалу слідчого судді обґрунтованою, підстав для її скасування, за доводами апеляційної скарги, не вбачає.
Керуючись ст.ст. 392, 404, 405, 407, 418, 419, 423 КПК України, колегія суддів, -
У Х В А Л И ЛА:
Ухвала набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й відповідно до вимог ст. 424 КПК України оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
Головуючий:
Судді: