Справа №576/2339/16-к Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 11-кп/788/231/17 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
Категорія - Хуліганство
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
06 квітня 2017 року колегія суддів з розгляду справ та матеріалів кримінального судочинства Апеляційного суду Сумської області в складі:

головуючого-судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря судового засідання -

ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7 ,

обвинувачених ОСОБА_8 , ОСОБА_9

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Суми матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_10 на ухвалу Глухівського міськрайонного суду Сумської області від 18 січня 2017 року, якою

ОСОБА_8 , яка ІНФОРМАЦІЯ_1 народилася та проживає у АДРЕСА_1 , громадянку України, з вищою педагогічною освітою, не заміжню, маючу на утриманні двох малолітніх синів, непрацюючу, раніше не судиму, та

ОСОБА_9 , яка ІНФОРМАЦІЯ_2 народилася та проживає в АДРЕСА_1 , громадянку України, з вищою педагогічною освітою, не заміжню, маючу на утриманні малолітнього сина, працюючу медичною сестрою амбулаторно-поліклінічного відділення КЗ СОР 3-тя ОСПЛ, раніше не судиму,

звільнено від кримінальної відповідальності за вчинене ними кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 296 КК України та закрито провадження у справі,

ВСТАНОВИЛА:
До Апеляційного суду Сумської області надійшла апеляційна скарга прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_10 в якій він просить ухвалу Глухівського міськрайонного суду Сумської області від 18 січня 2017 року, якою ОСОБА_8 та ОСОБА_9 було звільнено від кримінальної відповідальності, скасувати у зв`язку з істотним порушенням судом вимог кримінального процесуального закону та неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, а матеріали кримінального провадження просить направити на новий судовий розгляд до суду першої інстанції.

18 січня 2017 року ухвалою Глухівського міськрайонного суду Сумської області ОСОБА_8 та ОСОБА_9 звільнені від кримінальної відповідальності за вчинене ними кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 296 КК України, а провадження у справі відносно них закрито з підстав передбачених ст.48 КК України.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження 12 червня 2016 року близько 22 години 55 хвилин ОСОБА_8 та ОСОБА_9 перебуваючи за своїм місцем проживання в АДРЕСА_1 , діючи за попередньою змовою, групою осіб, грубо порушуючи громадський порядок з мотивів явної неповаги до суспільства, яка супроводжувалася особливою зухвалістю, вибігли до загального коридору будинку тримаючи в руках перша кухонний ніж, друга кухонну скалку, нецензурно лаючись стукали до належній ОСОБА_11 кімнати АДРЕСА_2 вказаного будинку, пошкодили вхідні двері, а зайшовши до кімнати відірвали чотири дверцят шафи, порозкидали наявне в ній побутове майно та ОСОБА_9 завдала скалкою удару по голові ОСОБА_12 , завдавши їй фізичного болю, а ОСОБА_8 удар кухонним ножем по правій руці ОСОБА_13 , спричинивши останньому легкі тілесні ушкодження у виді садна на синцевій основі нижньої третини правого передпліччя. І такі дії ОСОБА_8 та ОСОБА_9 були кваліфіковані за ч.2 ст.296 КК України, як хуліганство, вчинене групою осіб.

В обґрунтування своїх вимог прокурор стверджує, що рішення суду є помилковим з огляду на те, що вказані в судовому рішенні характеризуючі осіб обвинувачених дані, зокрема те, що злочин вони вчинили вперше, вину визнали, щиро розкаялися у вчиненому, мають на утриманні малолітніх дітей, відшкодували шкоду потерпілим, претензії з боку потерпілих відсутні, що відповідно до ст. 48 КК України не є підставами для звільнення їх від кримінальної відповідальності. Також, наголошує, що суд в ухвалі належним чином не вмотивував суть зміни обстановки, яка є підставою для закриття кримінального провадження та звільнення обвинувачених від відповідальності, натомість стверджує, що після вчинення ОСОБА_8 та ОСОБА_9 інкримінованого злочину обстановка не змінилася, а вчинене ними діяння не перестало бути суспільно небезпечним.

Також, прокурор стверджує про те, що всупереч п. 2 ч. 1 ст. 372 КПК України, суд в своїй ухвалі не навів встановлених ним обставин кримінального правопорушення з посиланням на докази.

Інші учасники кримінального провадження апеляційні скарги на судові рішення не подавали.

Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора ОСОБА_6 на підтримку вимог апеляційної скарги прокурора ОСОБА_10 , думки обвинувачених ОСОБА_9 та ОСОБА_8 , захисника ОСОБА_7 , які просили оскаржуване прокурором судове рішення залишити без зміни, вивчивши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_10 підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим та вмотивованим.

Як слушно зазначає прокурор в своїй апеляційній скарзі та з чим погоджується і колегія суддів, вказаних вимог закону судом першої інстанції, при постановленні зазначеної ухвали, дотримано не було.

Так, згідно з законом звільнення від кримінальної відповідальності в порядку ст. 48 КК України допускається за наявності умов, що стосуються діяння і особи, яка його вчинила, а саме, якщо особа вперше вчинила злочин невеликої чи середньої тяжкості, і на момент розслідування або розгляду справи судом буде визнано, що злочинне діяння втратило суспільну небезпечність або ця особа перестала бути суспільно небезпечною.

Проте суд, звільнивши ОСОБА_8 та ОСОБА_9 від кримінальної відповідальності на підставі ст. 48 КК України, не навів достатніх мотивів чому злочин, який скоїли обвинувачені, втратив суспільну небезпечність, як саме змінилась обстановка та чому ці особи перестали бути суспільно небезпечними та обмежився лише загальними фразами.

Крім того, безпідставно до підстав звільнення передбачених ст.48 КК України, суд відніс визнання обвинуваченими вини, щире каяття у вчиненому, утримання малолітніх дітей, позитивні характеристики з місця проживання і місця роботи, відшкодування шкоди потерпілим та відсутність з їхнього боку претензій, оскільки вказані обставини можна віднести як до характеризуючих осіб обвинувачених обставин, чи як до пом`якшуючих покарання обставин, які могли вплинути на вид та розмір призначення покарання, та аж ніяк не на їх звільнення від кримінальної відповідальності з підстав зміни обстановки та закриття провадження у справі.

За таких обставин колегія суддів вважає, що суд передчасно дійшов висновку про можливість звільнення ОСОБА_8 та ОСОБА_9 від кримінальної відповідальності на підставі саме ст. 48 КК України.

Аналогічна правова позиція міститься і в ухвалі колегії суддів Судової палати у кримінальних справах Верховного Суду України від 14 червня 2007 року.

З огляду на викладене колегія суддів вважає, що суд першої інстанції допустив неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, що відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 409 КПК України є підставою для скасування чи зміни судового рішення судом апеляційної інстанції.

Крім того, відповідно до ч.2 ст. 372 КПК України у мотивувальній частині ухвали суду зазначається, зокрема встановлені судом обставин із посиланням на докази.

Разом з тим, як вбачається з мотивувальної частини оскаржуваної ухвали, суд першої інстанції всупереч зазначеним вимогам кримінального процесуального закону, не зазначив формулювання обвинувачення ОСОБА_8 та ОСОБА_9 за ч. 2 ст. 296 КК України, визнаного судом доведеним, обмежившись лише посилання на обвинувальний акт з формулюванням обвинувачення яка встановлене органом досудового розслідування.

Також, у мотивувальній частині рішення суд обмежився також лише зазначенням кваліфікації дій ОСОБА_8 та ОСОБА_9 стороною обвинувачення, що є неприпустимим.

Вказані порушення вимог кримінального процесуального закону, як вірно зазначає прокурор, та з чим погоджується і колегія суддів, є істотними, відповідно до ч. 1 ст. 412 КПК України, оскільки перешкодили ухвалити законне судове рішення та відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 409 КПК України виступають підставою для скасування чи зміни судового рішення судом апеляційної інстанції.

Оскільки суд апеляційної інстанції в ході апеляційного перегляду зазначеного кримінального провадження обмежений апеляційними вимогами прокурора та позбавлений можливості усунути допущені судом першої інстанції помилки при ухваленні судового рішення, тому ухвала суду підлягає скасуванню з призначенням нового судового розгляду в суді першої інстанції.

Відповідно до ч. 2 ст. 415 КПК України, призначаючи новий розгляд у суді першої інстанції, суд апеляційної інстанції не має права вирішувати наперед питання про доведеність чи недоведеність обвинувачення, достовірність або недостовірність доказів, переваги одних доказів над іншими, застосування судом першої інстанції того чи іншого закону України про кримінальну відповідальність та покарання.

Під час нового судового розгляду суду необхідно суворо дотримуватись вимог КПК України, ретельно перевірити зібрані у справі докази та дати їм належну оцінку у рішенні, уникнувши у ньому протиріч та не дотримання вимог закону, і винести законне, обґрунтоване, вмотивоване судове рішення.

Враховуючи викладене та керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 409, 412, 415 КПК України, колегія суддів -

ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_10 задовольнити.

Ухвалу Глухівського міськрайонного суду Сумської області від 18 січня 2017 року відносно ОСОБА_8 та ОСОБА_9 скасувати, у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону та неправильним застосування закону України про кримінальну відповідальність та призначити новий розгляд у суді першої інстанці в іншому складі суду.

Ухвала оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4

.