233 № 233/2420/17
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

В С Т А Н О В И В:
05 травня 2017 року до слідчого судді надійшло клопотання слідчого СВ Костянтинівського ВП Бахмутського ВП ГУНП в Донецькій області ОСОБА_4 , погоджене з прокурором Костянтинівської місцевої прокуратури ОСОБА_3 , про арешт тимчасово вилученого майна, в якому зазначено, що 04 травня 2017 року до ЧЧ Костянтинівського ВП Бахмутського ВП ГУНП в Донецькій області надійшло повідомлення, про те, що в районні заводу «Санітарного ветеринарного заводу» м. Костянтинівка Донецької області незаконно видобувають природний камінь.
Суд приймав заходи щодо сповіщення ОСОБА_6 , який володіє транспортним засобом марки ГАЗ 2705 414 фургон мало вантажний В синього кольору, державний номер НОМЕР_1 , про місце та час розгляду клопотання про арешт тимчасово вилученого майна шляхом телефонограми.
Слідчий суддя, вислухавши слідчого та прокурора, дослідивши клопотання та додані матеріали приходить до наступного.
Відповідно до витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань 04 травня 2017 року до ЄРДР внесені відомості про кримінальне правопорушення за ч.1 ст. 240 КК України.
Відповідно до копії свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу транспортний засіб марки ГАЗ 2705 414 фургон мало вантажний В синього кольору, державний номер НОМЕР_1 належить ОСОБА_7 .
Згідно з ч.7 ст. 237 КПК України, вказані транспортні засоби та речі є тимчасово вилученим майном.
Відповідно до ч.1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому КПК України порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та /або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, достатні підстави вважати, що воно є, зокрема, предметом, засобом чи знаряддям вчинення злочину, доказом злочину.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.
Згідно ч.2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів. Арештованим може бути майно, яким володіє, користується чи розпоряджається, зокрема, підозрюваний, треті особи.
Згідно ч.3 ст. 170 КПК України з метою забезпечення збереження речових доказів арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України, тобто є речовими доказами, а саме матеріальними об`єктами, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Згідно ч.11 ст. 170 КПК України заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.
Відповідно до ч.2 ст. 167 КПК України тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони: 1) підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди; 2) призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення або винагороди за його вчинення; 3) є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом; 4) одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від них, а також майно, в яке їх було повністю або частково перетворено.
Відповідно до ч.5 ст. 171 КПК України клопотання слідчого, прокурора про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, у якої його було вилучено.
Відповідно до ч.ч.1, 2 ст. 173 КПК України слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу. При вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170); розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.
Клопотання слідчого ОСОБА_4 , погоджене прокурором ОСОБА_3 подане до Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області 05 травня 2017 року, огляд місця події був проведений 04 травня 2017 року.
Керуючись ст.ст. 167,170-173 КПК України, слідчий суддя -
П О С Т А Н О В И В :
Зобов`язати слідчого СВ Костянтинівського ВП Бахмутського ВП ГУНП в Донецькій області ОСОБА_4 здійснювати заходи для збереження вищезазначеного майна.
Копію ухвали направити слідчому ОСОБА_4 та прокурору ОСОБА_3 .
На ухвалу слідчого судді учасниками процесу може бути подано апеляційну скаргу до Апеляційного суду Донецької області протягом п`яти днів з дня її проголошення.
Слідчий суддя: ОСОБА_1