Справа № 182/2181/17
Провадження № 1-кп/0182/454/2017
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
29.06.2017 року м. Нікополь
Нікопольський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1
секретар судового засідання ОСОБА_2
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Нікополі кримінальне провадження, відомості про вчинення кримінальних правопорушень за яким внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 13.04.2017 за № 0001464 по обвинуваченню
ОСОБА_3 , дата народження: ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце народження м. Полтава, громадянина України, зареєстрованого та проживаючого у АДРЕСА_1 , не працюючого, з середньо-спеціальною освітою, неодруженого, раніше не судимого,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК України
за участю сторін судового провадження
прокурора ОСОБА_4 ,
обвинуваченого ОСОБА_3
представника потерпілого ОСОБА_5 , -
встановив:
Обвинувачений ОСОБА_3 12 квітня 2017 р., маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, приблизно о 16:30 год. прийшов до Комунального закладу «Нікопольська середня загальноосвітня школа І-ІІІ ступенів № 24», яка розташована по вул. Першотравнева, 13 в м. Нікополі Дніпропетровської обл., де шляхом обману, під приводом відвідування позашкільних занять незаконно проник у приміщення вищевказаного навчального закладу. Після чого піднявся на третій поверх, де скориставшись відсутністю інших людей та тим, що за його протиправними діями ніхто не спостерігає, за допомогою ключа віджав ригель замка та, відчинивши вхідні двері навчального класу № 317, незаконно проник до його приміщення. У якому, діючи умисно таємно з корисливих мотивів, зняв зі стіни телевізор «SТ - ТV LED32YD600U», ринкова вартість якого, згідно висновку експерта № 150 від 22.04.2017 складає 4 277,07 грн. та виніс його зі вказаного кабінету, заховавши за дверима запасного виходу з приміщення школи на першому поверсі.
Усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки, та бажаючи доведення початого ним злочину до кінця, та настання зазначених наслідків, ОСОБА_3 вийшов з приміщення школи та через деякий час повернувся з картонною коробкою, в яку збирався заховати знятий ним зі стіни телевізор «SТ - ТV LED32YD600U», щоб приховавши його від сторожа, який перебував біля центрального та єдиного входу, винести викрадене з приміщення школи.
Однак, відразу біля запасного виходу з приміщення школи на першому поверсі, на місці, де був захований телевізор «SТ - ТV LED32YD600U», ОСОБА_3 був помічений ОСОБА_6 , в зв`язку з чим був вимушений залишити приміщення вищевказаного навчального закладу. Таким чином, ОСОБА_3 не виконав усі дії, які вважав необхідними для доведення злочину до кінця.
Дії ОСОБА_3 кваліфіковані за ч. 3 ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК України, як незакінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднане з проникненням у інше приміщення.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 винуватим себе визнав повністю і показав суду, що 12 квітня 2017 р., приблизно о 16.30 год. пішов до школи № 24, щоб викрасти телевізор. Раніше він бував у школі, хоча не навчався там і знав, що в кабінеті № 317 висить телевізор, оскільки заходив в той кабінет до знайомого. Зайшовши до школи, побачив охоронця біля центрального входу. Вона запитала, куди він йде. Сказав, що йде до ОСОБА_6 , бо знав, що у останнього були заняття у позашкільний час в школі по бальних танцях. Це йому було відомо, т.я. він раніше займався бальними танцями у дружини ОСОБА_6 . Піднявся на 3-й поверх, підійшов до кабінету № 317, достав ключ, вставив ключ у щілину і потягнув, двері відкрилися. Зайшов до кабінету, взяв 2 стільці, зняв телевізор і виніс його на перший поверх. Сховав телевізор за дверима пожежного виходу і вийшов зі школи, тоді охоронця на місці не було. Потім пішов на Нову пошту, купив коробку і повернувся до школи. Був другий охоронець, запитав куди він йде. Сказав, що до ОСОБА_6 з благодійного фонду, запитати за дитину, який фонд планує надати матеріальну допомогу. Охоронець його пропустив. Він спустився туди, де був захований телевізор. Поклав телевізор до коробки. У нього в цей час подзвонив телефон, і до нього підійшов ОСОБА_6 . Думає, що ОСОБА_6 побачив коробку, однак нічого не сказав. ОСОБА_6 лише запитав у нього, що він робить. Він відповів, що говорить по телефону, так як на поверху шумно. Після чого, не забравши коробку, пішов зі школи. Коли він виходив, охоронець його бачив, однак також нічого не сказав. 13.04.2017 вранці він прийшов до ОСОБА_5 , яку раніше знав, хотів зізнатися в крадіжці, однак не зміг, т.я. у неї у кабінеті було багато сторонніх осіб. Коли він прийшов, ОСОБА_5 вже знала про крадіжку, запитала, чи він це зробив. Відповів, що це не він, що його підставили. Потім ОСОБА_5 викликала поліцію і тоді він зізнався. Кається у скоєному. Просить суворо не наказувати його та не направляти у місця позбавлення волі.
В судовому засідання представник потерпілого ОСОБА_5 показала суду, що обвинуваченого ОСОБА_3 знає, він у неї працював у кафе Калина. 13.04.2017 вранці вона прийшла до школи, до неї прийшов завгосп і сказав, що була крадіжка телевізора з каб. № 317, але телевізор не винесли. Думають, що це зробив або ОСОБА_7 , або ОСОБА_8 . Сказав, що знайшли коробку з Нової пошти з адресою ОСОБА_7 , в якій був вкрадений телевізор, і яка стояла за дверима запасного виходу. Вони удвох пішли до запасного входу, побачили коробку, в якій знаходився телевізор. Вона викликала охоронця, який розповів, що ОСОБА_9 приходив до ОСОБА_6 . Вона сказала, що зараз викличе ОСОБА_3 , т.я. його знає. Вийшла в прийомну, а ОСОБА_3 вже там сидить. Запросила його до себе в кабінет. На запитання про крадіжку, ОСОБА_3 сказав, що це не він, а його адреса на коробці - це підстава. Вона кілька разів говорила йому, щоб зізнався, бо викличе поліцію. Він зізнався, однак вже було пізно, бо поліція вже приїхала.
Винуватість обвинуваченого, крім його показів та показів представника потерпілого, підтверджується також письмовими доказами, що містяться у матеріалах кримінального провадження № 0001464:
-Протоколом огляду місця події від 13.04.2017 приміщення КЗ «Нікопольської середньої загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів № 24», розташованого по вул. Першотравнева, 13 в м. Нікополі, Дніпропетровської обл. Проведено огляд кабінету № 317 на третьому поверсі. За дверима, біля запасного виходу виявлено картонну коробку Нової пошти на ім`я ОСОБА_3 , в якій знаходиться телевізор «SТ - ТV LED32YD600U», корпус чорного кольору з фото-таблицями. Під час огляду було вилучено телевізор «SТ - ТV LED32YD600U» (а.п. 28-36);
-Розпискою ОСОБА_5 про отримання телевізора «SТ - ТV LED32YD600U» (а.п. 38).
- Висновком судово-товарознавчої експертизи № 150 від 22.04.2017, відповідно до якої ринкова вартість майна зазначеного телевізора з урахуванням зносу станом на 12.04.2017 рік складає 4 277,07 грн. (а.п. 64-67);
-Протоколом проведення слідчого експерименту від 27.04.2017, в ході якого обвинувачений ОСОБА_3 розповів та показав як, він вчинив крадіжку телевізора з приміщення КЗ «Нікопольська середня загальноосвітня школа І-ІІІ ступеня № 24»(а.п. 73-74).
Таким чином, аналізуючи всі зібрані у справі докази в їх сукупності, суд вважає, що винуватість обвинуваченого ОСОБА_3 повністю доведена сукупністю належних, допустимих та достовірних доказів, безпосередньо досліджених судом у судовому засіданні, які були отримані у рамках діючого законодавства без істотного порушення прав та свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Досліджені докази є взаємозв`язаними між собою і суд вважає їх достатніми для визнання обвинуваченого винним у вчиненні кримінального правопорушення, за яким він обвинувачується.
Його дії мають правильну правову кваліфікацію за ч. 3 ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК України, як незакінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднане з проникненням у інше приміщення
При обранні міри покарання суд враховує вимоги ч. 2 ст. 50 КК України, відповідно до якої покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим, так і іншими особами, а також вимоги ст. 65 КК України, відповідно до яких суд призначає покарання у межах, установлених у санкції статті КК, відповідно до положень Загальної частини Кодексу, ураховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, вимоги ч. 3 ст.. 68 КК України, яка передбачає, що за вчинення замаху на злочин строк або розмір покарання не може перевищувати двох третин максимального строку або розміру найбільш суворого виду покарання, передбаченого санкцією статті (санкцією частини статті) Особливої частини КК..
Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд, ураховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, який відповідно до ст. 12 КК України є тяжким злочином; обставини справи; особу винного, який ніде офіційно не працює, раніше не судимий, не перебуває на обліку у лікарів нарколога та психіатра, за місцем проживання характеризується позитивно; обставини, що пом`якшують покарання визнання вини та щире каяття, при відсутності обставин, що обтяжують покарання, вважає за необхідне призначити обвинуваченому мінімальне покарання в межах санкції статті, за якою кваліфіковано його дії, у вигляді позбавлення волі.
Але, враховуючи всі обставини справи, суд приходить до висновку про можливість виправлення обвинуваченого без відбування покарання, тому, вважає можливим застосувати щодо нього ст. 75 КК України і звільнити його від відбування покарання з випробуванням, поклавши обов`язки, передбачені п. 1), 2) ч. 1 ст. 76 КК України.
Цивільний позов у кримінальному проваджені не заявлено.
Запобіжний захід стосовно ОСОБА_3 не обирався. Заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувались.
Речовий доказ: телевізор «SТ - ТV LED32YD600U», що переданий на зберігання представнику потерпілого залишити КЗ «Нікопольська середня загальноосвітня школа І-ІІІ ступенів № 24».
На підставі наведеного, керуючись ст. 370, 371, 374 КПК України, суд
У Х В А Л И В:
ОСОБА_3 визнати винуватим у пред`явленому йому обвинуваченню за ч. 3 ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК України і призначити покарання у вигляді позбавлення волі на строк 3 (три) роки.
На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк 2 (два) роки.
На підставі п 1), 2) ч. 1 ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_3 в період іспитового строку періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Запобіжний захід стосовно ОСОБА_3 не обирався.
Заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувались.
Речовий доказ: телевізор «SТ - ТV LED32YD600U», що переданий на зберігання представнику потерпілого залишити КЗ «Нікопольська середня загальноосвітня школа І-ІІІ ступенів № 24».
На вирок може бути подана апеляційна скарга до Апеляційного суду Дніпропетровської обл. протягом тридцяти днів з моменту його проголошення з подачею апеляції через Нікопольський міськрайонний суд.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Копію вироку вручити сторонам кримінального провадження.

Суддя: ОСОБА_1