Справа № 405/801/17
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.02.2017 року слідчий суддя Ленінського районного суду м. Кіровограда ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , підозрюваного ОСОБА_6 , розглянувши клопотання заступника начальника відділу розслідувань злочинів у сфері транспорту СУ ГУНП в Кіровоградській області ОСОБА_4 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Бобринець, Кіровоградської області, українця, громадянина України, одруженого, маючого на утримані неповнолітню доньку ІНФОРМАЦІЯ_2 , працюючого різноробочим ПП « ОСОБА_7 », зареєстрований та проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, -

ВСТАНОВИВ:
слідчий за погодженням із прокурором звернувся до суду з вищевказаним клопотанням, в обґрунтування якого зазначив, що ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 17.02.2017 близько 18 год. 40 хв. в порушення п. 2.9 (а) ПДР України, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, керував автомобілем ВАЗ-2121, реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухаючись в темну пору доби, по вулиці Каштановій в місті Бобринець, Кіровоградської області з боку центру міста Бобринець, Кіровоградської області в напрямку міста Кропивницький навпроти будинку № 37 по вулиці Каштановій в місті Бобринець, Кіровоградської області, порушуючи вимоги п.п. 1.5, 2.3 (б, д) ПДР України через наявний стан алкогольного сп`яніння позбавив себе можливості вірно оцінювати дорожню обстановку та безпечно керувати транспортним засобом, щоб мати можливість постійно контролювати напрямок його руху та не створювати небезпеки іншим учасникам дорожнього руху.

Під час подальшого руху, в вищевказаний час, на вказаному автомобілі, у вказаному напрямку, проявивши безпечність до дорожньої обстановки, з моменту виявлення перешкоди для руху, яка виразилась у наявності пішохода ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , який рухався в зустрічному напрямку по правому краю проїзної частини та якого він своєчасно міг виявити, ОСОБА_6 в порушення п. 12.3, 13.1, 13.3 ПДР України маючи можливість своєчасно виявити пішохода, через свої неадекватні дії через сильний стан алкогольного сп`яніння, не вжив заходів до зниження швидкості, аж до повної зупинки керованого транспортного засобу, не вибрав безпечний інтервал між своїм автомобілем та пішоходом в момент об`їзду останнього, у результаті чого здійснив наїзд на пішохода ОСОБА_8 .

У результаті дорожньо-транспортної пригоди пішохід ОСОБА_8 отримав тілесні ушкодження від яких помер у Бобринецькій ЦРЛ, Кіровоградської області, а водій ОСОБА_6 у свою чергу після ДТП з місця вчинення кримінального правопорушення втік в невідомому напрямку, залишивши пішохода ОСОБА_8 у небезпечному для життя стані, та переховувався від правоохоронних органів до 20 години 00 хвилин до моменту затримання працівниками поліції.

Слідчий стверджує, що під час досудового розслідування встановлено наявність ризиків передбачених п.п. 1, 2, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме можливості ОСОБА_6 переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливати на потерпілого, свідків, експерта чи спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні та вчинити інше кримінальне правопорушення.
Прокурор в судовому засіданні клопотання підтримав, вказав на обґрунтованість підозри про яку повідомлено ОСОБА_6 , наявність ризиків, які вказані в клопотанні та неможливість їх запобігання шляхом застосування більш м`якого запобіжного заходу.

Підозрюваний та його захисник заперечували проти задоволення клопотання, просили замість тримання під вартою, обрати інший запобіжний захід, а саме: домашній арешт.

Заслухавши прокурора, захисника та підозрюваного слідчий суддя дійшов до таких висновків.

Встановлено, що слідчим управлінням Головного управління Національної поліції в Кіровоградській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000019 від 18.02.2017, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, відповідно до якого 18.02.2017 року о 01:25 год. ОСОБА_6 в порядку ст. 208 КПК України було затримано за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.

Органом досудового слідства 18.02.2017 року ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, згідно з яким, 17.02.2017 року ОСОБА_6 перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, керував автомобілем ВАЗ-2121, реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухаючись в темну пору доби, по вулиці Каштановій в місті Бобринець, Кіровоградської області здійснив наїзд на пішохода ОСОБА_8 , після чого зник з місця вчинення дорожньо-транспортної пригоди. Пішохід ОСОБА_8 внаслідок отриманих тілесних ушкоджень помер в Бобринецькій ЦРЛ.

Термін «обґрунтована підозра», згідно практики ЕСПЛ у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21.04.2011 року, означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа про яку йдеться мова, могла вчинити правопорушення.
Крім того, у справі «Феррарі-Браво проти Італії» від 04.03.1984 року ЄСПЛ вказав, що комісія наголошує, що питання про те, що арешт або тримання під вартою до суду є виправданим тільки тоді, коли доведено факт вчинення та характер інкримінованих правопорушень, ставити не можна, оскільки це є завданням попереднього розслідування, сприяти якому має й тримання під вартою.

Таким чином, ОСОБА_6 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, що підтверджується наданими до клопотання доказами, а саме: протоколом затримання особи, підозрюваної у вчиненні кримінального правопорушення від 18.02.2017 року, відповідно до якого ОСОБА_6 вину у вчиненні ДТП визнав, висновком щодо результатів медичного огляду підозрюваного від 17.02.2017 року, протоколами допиту підозрюваного від 18.02.2017 року, протоколом огляду місця події від 17.02.2017 року, а також наданими під час розгляду даного клопотання поясненнями самого підозрюваного.
Крім того, з наданих до клопотання відомостей, а саме свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу на автомобіль ВАЗ-2121, реєстраційний номер НОМЕР_1 , вбачається, що він належить ОСОБА_6 , разом з тим, відомостей про або передачу автомобіля у користування третім особам ОСОБА_6 не надав, а тому слідчий суддя вважає, що саме ОСОБА_6 на момент вчинення ДТП керував вищевказаним автомобілем.

Водночас, слідчим суддею відзначається, що практика Європейського суду з права людини не вимагає, щоб на момент обрання запобіжного заходу у органу досудового слідства були чіткі докази винуватості особи, яку повідомлено про підозру.
Разом з тим, слідчим суддею відзначається наявність ризиків встановлених ч. 1 ст. 177 КПК України, та неможливість їх запобігання в разі обрання більш м`якого запобіжного заходу.

Відповідно до п. 4 ч. 2 ст.183 КПК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Відповідно до ст. 12 КК України злочин передбачений ч. 2 ст. 286 КК України віднесено до категорії тяжких, санкція якого передбачає позбавлення волі від 3-х до 8-ми років позбавлення волі.

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу слідчий суддя враховує обставини, визначені у ч. 1 ст. 178 КПК України, а саме: повідомлення ОСОБА_6 про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, вагомість наявних доказів цього, його вік, стан здоров`я, репутацію, характеризуючі дані на підозрюваного.

Таким чином, застосування відносно підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою за вказаних обставин справи та серйозністю висунутої проти нього підозри, з урахуванням встановлених ризиків, на думку слідчого судді, не є надмірним та таким, що принижує його гідність у розумінні Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Відповідно до ч. 2 ст. 197 КПК України, строк тримання під вартою обчислюється з моменту взяття під варту, а якщо взяттю під варту передувало затримання підозрюваного, обвинуваченого, - з моменту затримання.
Усі наведені обставини у їх сукупності, з урахуванням характеризуючи даних на підозрюваного, не дають достатніх підстав застосувати відносно підозрюваного більш м`який запобіжний захід, ніж тримання під вартою строком на 60 днів, тобто в межах строку досудового слідства.

У відповідності до п. 2 ч. 4 ст. 183 КПК України, слідчий суддя не визначає розмір застави у даному кримінальному провадженні відносно підозрюваного ОСОБА_6 .

Керуючись ст.ст.176-199, 369-372 КПК України, -

ПОСТАНОВИВ:
клопотання заступника начальника відділу розслідувань злочинів у сфері транспорту СУ ГУНП в Кіровоградській області ОСОБА_4 задовольнити.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, а саме: з 01:25 год. 18.02.2017 року по 01:25 год. 18.04.2017 року.

Строк дії ухвали до 18.04.2017 року.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду Кіровоградської області протягом 5 днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя Ленінського
районного суду
м. Кіровограда ОСОБА_1