Справа № 336/3137/17
Провадження № 1-кп/336/343/2017
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
24 липня 2017 року м. Запоріжжя

Шевченківський районний суд м. Запоріжжя у складі головуючого судді: ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Шевченківського районного суду м. Запоріжжя кримінальне провадження по обвинуваченню ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Корделівка, Калинівського району, Вінницької області, громадянина України, українця, з середньою освітою, військовослужбовця, розлученого, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого вироком Калинівського районного суду Вінницької області від 05.10.2015 року за частиною 1 статті 263 Кримінального кодексу України із застосуванням статті 69 Кримінального кодексу України до 4 місяців арешту,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 4 статті 407 Кримінального кодексу України, -

В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_4 , будучи військовослужбовцем військової служби за контрактом військової частини польова пошта НОМЕР_1 , діючи умисно, в умовах особливо періоду, всупереч інтересам військової служби, в порушення вимог статей 3-6, 11, 16, 216 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, статей 1, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, 22 жовтня 2015 року самовільно, без поважних причин залишив військову частину польова пошта НОМЕР_1 , яка дислокувалась за адресою: АДРЕСА_3 , тимчасово ухиляючись від військової служби до 07 червня 2017 року, тривалістю понад один місяць.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 повністю визнав себе винним у вчинені інкримінованого йому кримінального правопорушення, щиро розкаявся у вчиненому та повністю підтвердив обставини, зазначені в обвинувальному акті. Просив його суворо не карати.

Відповідно до частин 3, 4 статті 349, статті 351 Кримінального процесуального кодексу України суд, з урахуванням повного визнання вини обвинуваченим, за згодою учасників судового провадження, визнав недоцільним дослідження інших доказів, поданих на підтвердження події кримінального правопорушення, винуватості обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, які ніким не оспорюються.

Суд роз`яснив наслідки, передбачені частиною 3 статті 349 Кримінального процесуального кодексу України, переконався у добровільності позицій та правильному розумінні учасниками судового провадження наслідків відмови від дослідження інших доказів, що позбавляє їх права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

На час проходження військової служби у лавах Збройних Сил України на старшого солдата ОСОБА_4 розповсюджується дія військових статутів Збройних Сил України, які визначають загальні права та обов`язки військовослужбовців і їх взаємовідносини. Зокрема, відповідно до статті 4 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України повсякденне життя і службова діяльність військовослужбовців регулюються Конституцією України, законами України, цим Статутом та іншими нормативно-правовими актами.

У свою чергу, статті 1-3 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України визначають, що військова дисципліна це бездоганне і неухильне додержання всіма військовослужбовцями порядку і правил, встановлених військовими статутами та іншим законодавством України, ґрунтується на усвідомленні військовослужбовцями свого військового обов`язку та досягається, окрім іншого, шляхом свідомого ставлення військовослужбовця до виконання військового обов`язку, вірності військовій присязі, особистої відповідальності кожного військовослужбовця за дотримання військової присяги, виконання своїх обов`язків, вимог військових статутів. Статтею 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України кожного військовослужбовця зобов`язано додержуватися Конституції України та законів України, військової присяги, неухильно виконувати вимоги військових статутів, накази командирів.

Оцінивши досліджені в судовому засіданні докази, суд встановив, що вина ОСОБА_4 у вчинені інкримінованого йому кримінального правопорушення знайшла своє підтвердження та кваліфікує дії обвинуваченого за частиною 4 статті 407 Кримінального кодексу України як самовільне залишення військовослужбовцем військової служби за контрактом військової частини без поважних причин, вчинене в умовах особливого періоду, крім воєнного стану.

При призначенні обвинуваченому покарання суд бере до уваги ступінь суспільної небезпеки вчиненого кримінального правопорушення та враховує відомості про особу обвинуваченого: раніше судимого, на обліках у наркологічному та психіатричному диспансерах не перебуває, за місцем проходження служби характеризується задовільно, має на утриманні малолітню дитину, є учасником антитерористичної операції.

До обставин, які пом`якшують покарання, передбачені статтею 66 Кримінального кодексу України, суд відносить: щире каяття, повне визнання провини, з`явлення із зізнанням.

Обставин, які обтяжують покарання, передбачені статтею 67 Кримінального кодексу України, суд не встановив.

Віповідно до частини 1 статті 69 Кримінального кодексу України за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може, крім випадків засудження за корупційний злочин, призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу за цей злочин.

Обираючи вид та міру покарання суд керується вимогами статей 65-67 Кримінального кодексу України, враховує вид та межі покарання, установлені в санкції частини статті Кримінального кодексу України, що передбачає відповідальність за вчинений злочини, ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання, суд вважає можливим в даному конкретному випадку, перейти до іншого, більш м`якого покарання, не зазначеного в санкції частини 4 статті 407 Кримінального кодексу України, тобто застосувати положення статті 69 частини 1 Кримінального кодексу України. При цьому, суд вважає, що призначення покарання у виді тримання в дисциплінарному батальйоні буде необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого і запобігання вчиненню ним нових злочинів.

Оскільки обвинувачений вчинив інкриміноване йому кримінальне правопорушення після постановлення вироку Калинівського районного суду Вінницької області від 05.10.2015 року, яким ОСОБА_4 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 263 Кримінального кодексу України із застосуванням статті 69 Кримінального кодексу України, та призначено покарання у виді 4 місяців арешту, яке він не відбув, то остаточне покарання йому слід призначати із застосуванням положення частини 1 статті 71 Кримінального кодексу України.
Цивільний позов не заявлявся, шкоди майнового характеру не завдано.

Витрати на залучення експерта та речові докази відсутні.

Запобіжній захід відносно ОСОБА_4 не обирався.

Керуючись частиною 3 статті 349, статтями 368, 370, 371, 373, 374 Кримінального процесуального кодексу України, суд -

У Х В А Л И В:
Визнати винним ОСОБА_4 у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 4 статті 407 Кримінального кодексу України та призначити йому покарання із застосуванням статті 69 Кримінального кодексу України у виді 9 місяців тримання в дисциплінарному батальйоні.
Відповідно до частини 1 статті 71, частини 1 статті 72 Кримінального кодексу України за сукупності вироків до призначеного даним вироком покарання частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Калинівського районного суду Вінницької області від 05.10.2015 року та остаточно призначити покарання у виді 10 місяців тримання в дисциплінарному батальйоні.

Строк відбування покарання ОСОБА_4 рахувати з моменту його прибуття в дисциплінарний батальйон.

Вирок набирає законної сили через тридцять днів з моменту його проголошення, якщо не буде оскаржений.

Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Запорізької області через Шевченківський районний суд м. Запоріжжя протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1