АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-сс/793/242/17 Справа № 711/2929/17 Категорія: ст.ст.176, 179, 193, 194 КПК УкраїниГоловуючий у І інстанції ОСОБА_1 Доповідач в апеляційній інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
04 травня 2017 року Колегія суддів судової палати в кримінальних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючого суддів при секретарі ОСОБА_2 ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ОСОБА_5
з участю прокурораОСОБА_6 , ОСОБА_7

підозрюваного ОСОБА_8

захисника ОСОБА_9

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Черкаси апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Придніпровського районного суду м. Черкаси від 18 квітня 2017 року, якою відносно

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , одруженого, має на утриманні малолітню дитину, раніше не судимого, працюючого інспектором управління патрульної поліції в місті Черкаси Департаменту патрульної поліції України, -

відмовлено у задоволенні клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Застосовано до підозрюваного ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання і покладено на нього наступні обов`язки:

-прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора або суду;

-повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

-утримуватись від спілкування з ОСОБА_10 .

Строк дії ухвали про застосування запобіжного заходу визначено тривалістю два місяці, тобто на період до 18 червня 2017р., -

в с т а н о в и л а :
14 квітня 2017 року слідчий звернувся до слідчого судді Придніпровського районного суду м. Черкаси з клопотанням, в якому просив застосувати до ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Клопотання вмотивоване тим, що досудове слідство здійснюється за обставинами, відповідно до яких ОСОБА_8 близько 00год. 35хв. 14.01.2017 відкрито незаконно позбавив волі ОСОБА_10 , вивівши останнього з приміщення Черкаського ВП ГУ НП в Черкаській області, із застосованими щодо нього кайданками, помістив його до службового транспортного засобу та разом з ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та ОСОБА_13 привіз ОСОБА_10 , який був без взуття, до лісового масиву, що розташований у с. Свидівок, Черкаського району, Черкаської області. Після цього зазначені поліцейські вивели ОСОБА_10 із службового автомобіля та, не знімаючи кайданок, почали узгоджено та одночасно наносити йому удари ногами в різні частини тіла, спричинивши таким чином потерпілому легкі тілесні ушкодження, а також фізичні страждання, спричинені дією низької температури оточуючого середовища на тіло потерпілого. Також поліцейські відкрито заволоділи мобільним телефоном вартістю 1116 грн. та грошовими коштами в сумі 600 грн., які належать ОСОБА_10 .

В подальшому ОСОБА_8 за попередньою змовою з ОСОБА_12 з метою укриття вчинених ними, а також ОСОБА_11 і ОСОБА_14 злочинів стосовно ОСОБА_10 , з мотивів спростування доводів потерпілого щодо вчинення стосовно нього неправомірних дій та уникнення кримінальної відповідальності за вказані дії, домовилися про складання завідомо неправдивих офіційних документів, а саме, ОСОБА_8 - протоколу, а ОСОБА_12 - рапорту про застосування стосовно ОСОБА_10 превентивного поліцейського заходу у вигляді поліцейського піклування, який не відбувся, із внесенням до таких документів завідомо неправдивих відомостей, що в подальшому і зробили.

13.04.2017 ОСОБА_8 повідомлено про підозру у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст.146, ч.2 ст.187, ч.1 ст.364, ч.2 ст.365, ч.1 ст.366 КК України.

З метою забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання його спробам переховуватися від правоохоронних органів та суду, незаконно впливати на свідків, потерпілих, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, слідчий просив застосувати до нього запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Не погоджуючись з ухвалою слідчого судді, прокурор у кримінальному провадженні ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу повністю через істотне порушення вимог кримінального процесуального закону та невідповідність висновків суду, викладених у судовому рішенні фактичним обставинам кримінального провадження. Постановити нову ухвалу, якою задовольнити клопотання слідчого про обрання ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

В обґрунтування вимог апеляції прокурор вказує, що суд першої інстанції не надав оцінки діям підозрюваного, направлених на незаконне позбавлення волі людини з корисливих мотивів за попередньою змовою групою осіб, що супроводжувалося заподіянням фізичних страждань ОСОБА_10 . Крім того, слідчим суддею проігноровано наведені слідчим та прокурором ризики, передбачені ст.177 КПК України.

Заслухавши доповідь судді, думку прокурорів ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , які підтримали подану апеляційну скаргу та просили її задовольнити, підозрюваного ОСОБА_8 та його захисника ОСОБА_9 , які просили ухвалу слідчого судді залишити без змін, а апеляційну скаргу прокурора без задоволення, дослідивши матеріали клопотання, колегія суддів вважає, що подана апеляційна скарга не підлягає до задоволення.

Відповідно до вимог ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

За змістом ст.131 КПК України запобіжні заходи є заходами забезпечення кримінального провадження і застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

У відповідності до положень ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ч.1, 2 ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;

3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Згідно з ст.178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність у нього родини й утриманців; наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; репутацію підозрюваного, обвинуваченого; майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.

Постановляючи ухвалу про обрання найбільш м`якого запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання, слідчий суддя виходив з того, що існує обґрунтована підозра у вчиненні ОСОБА_8 інкримінованих йому злочинів, однак, запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання буде достатнім для запобігання ризикам, які передбачені ст. 177 КПК України, зокрема, можливості впливати на потерпілого ОСОБА_10 .

Згідно ч. 2 ст. 194 КПК України слідчий суддя, суд зобов`язаний постановити ухвалу про відмову в застосуванні запобіжного заходу, якщо під час розгляду клопотання прокурор не доведе наявність всіх обставин, передбачених ч. 1 ст. 194 КПК України.

Відповідно до вимог ч.4 ст. 194 КПК України , якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені п.1 та 2 ч.1 ст. 194 КПК України, але не доведе обставини, передбачені п.3 ч.1 цієї статті, слідчий суддя має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного обов`язки, передбачені ч.5 ст. 194 КПК України.

Згідно положень ст. 179 КПК України особисте зобов`язання полягає у покладенні на підозрюваного, обвинуваченого зобов`язання виконувати покладені на нього слідчим суддею, судом обов`язки, передбачені ст. 194 цього кодексу.

Колегія суддів вважає, що слідчий суддя в повній мірі дотримався вимог, передбачених ст.ст. 177, 178, 194 КПК України, а саме, врахував особу підозрюваного, який раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, позитивно характеризується за місцем роботи, що свідчить про наявність міцних соціальних зв`язків, має постійне місце проживання, та дійшов вірного висновку про те, що застосування найбільш м`якого запобіжного заходу, а саме, особистого зобов`язання забезпечить належну поведінку підозрюваного ОСОБА_8 .

Доводи апеляційної скарги прокурора є безпідставними та не підлягають до задоволення, виходячи з наступного.

Згідно з вимогами ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя враховує вимоги п.п.3, 4 ст.5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканність можливе лише у передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому, ризик переховування обвинуваченого (підозрюваного) від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це необхідно робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може бути підставою для запобіжного ув`язнення.

Колегія суддів приходить до висновку, що у клопотанні слідчий та в апеляції прокурор не навели обґрунтування того, що лише тримання під вартою є тим запобіжним заходом, який би забезпечив належну поведінку підозрюваного та виконання ним процесуальних обов`язків. Слідчий та прокурор довели лише обставини, передбачені п. п.1,2 ч. 1 ст. 194 КПК, але не довели обставин, передбачених п.3 ч. 1 ст. 194 КПК України, а тому слідчий суддя обгрунтовано застосував більш м`який запобіжний захід, ніж визначений у клопотанні слідчого.

Враховуючи викладене, колегія суддів приходить до переконання, що будь-яких підстав для скасування ухвали слідчого судді Придніпровського районного суду м. Черкаси від 18 квітня 2017 року не має.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 131, 132, 154, 155, 156, 157, 404, 405, 407, 422 КПК України колегія суддів, -

у х в а л и л а :
Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_7 - залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Придніпровського районного суду м. Черкаси від 18 квітня 2017 року відносно ОСОБА_8 без змін.

Ухвала остаточна і оскарженню не підлягає.

Головуючий :

Судді :