У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
12 квітня 2017 року м. Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в особі головуючої судді ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в місті Ужгород подання інспектора Ужгородського МРВ КВІ відділу ДПтС України в Закарпатській області ОСОБА_3 про звільнення від призначеного покарання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , засудженого 20 листопада 2013 року до 4 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільненого від відбування покарання з випробуванням із встановленням іспитового строку на 2 роки,-
В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_4 був засуджений вироком Шевченківського районного суду м. Києва 20 листопада 2013 року за ч. 2 ст. 186 КПК України до 4 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням із встановленням іспитового строку на 2 роки.
Ужгородського МРВ КВІ відділу ДПтС України в Закарпатській області в своєму поданні просить звільнити ОСОБА_4 від призначеного йому покарання у виді позбавлення волі, у зв`язку із закінченням іспитового строку на підставі ч. 1 ст. 78 КК України, ст. 165 ч. 2 КВК України та ст. 537 ч. 1 п. 9, ст. 539 ч. 2 п. 3 КПК України, посилаючись на те, що ОСОБА_4 за час іспитового строку виконав покладені на нього обов`язки.
Дослідивши матеріали кримінального провадження та особової справи засудженого, суд встановив наступне.
Судом за матеріалами особової справи засудженого встановлено, що за вироком Шевченківського районного суду м. Києва від 20.11.2013 року у справі № 761/22198/13-к (провадження 1/761/591/2013) ОСОБА_4 було визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України та призначено йому покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки. На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_4 звільнено від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком 2 роки, поклавши на нього обов`язки у відповідності до п. 2, 3, 4 ст. 76 КК України не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти ці органи про зміну місця проживання та роботи, періодично з`являтися для реєстрації в кримінально-виконавчій інспекції.
Зазначений вирок набув законної сили 06.12.2013 року.
За ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 25.09.2015 року у справі № 308/11464/15-к за наслідками розгляду подання інспектора Ужгородського МРВ КВІ ОСОБА_3 зазначене подання було задоволене, скасовано ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , звільнення від відбування покарання з випробуванням та направлено його для відбування покарання, призначеного вироком Шевченківського районного суду від 20.11.2013 року у вигляді чотирьох років позбавлення волі.
Ухвалою апеляційного суду Закарпатської області у цій справі від 14.12.2015 року було задоволено апеляційну скаргу захисника адвоката ОСОБА_5 в інтересах засудженого ОСОБА_4 , а ухвалу Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 25.09.2015 року щодо ОСОБА_4 про направлення його для відбування покарання, призначеного вироком Шевченківського районного суду міста Києва від 20.11.2015 року скасовано, призначивши новий розгляд в суді першої інстанції.
За ухвалою від 20.10.2016 року Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області подання інспектора Ужгородського РП Ужгородського МРВ КВІ відділу ДПтС України в Закарпатській області ОСОБА_3 про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням засудженому ОСОБА_4 та направлення його для відбування покарання, призначеного за вироком Шевченківського районного суду м. Києва від 20.11.2013 року, було задоволено. Скасовано звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлено засудженого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , для відбування призначеного покарання вироком Шевченківського районного суду м. Києва від 20.11.2013 року за ч. 2 ст.186 КК України у вигляді позбавлення волі строком на 4
(чотири) роки.
Проте за ухвалою апеляційного суду Закарпатської області від 13.12.2016 року апеляційну скаргу захисника засудженого адвоката ОСОБА_5 було задоволено частково, ухвалу Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 20 жовтня 2016 року щодо ОСОБА_4 скасовано. В задоволенні подання інспектора Ужгородського РП Ужгородського МРВ КВІ відділу ДПтС України в Закарпатській області ОСОБА_3 про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням ОСОБА_4 було відмовлено.
При цьому апеляційною інстанцією було зазначено наступне.
Як видно з листка реєстрації засудженого ОСОБА_4 , останній за період з липня 2015 року по вересень 2015 року допустив п`ять неявок підряд на реєстрацію, а саме: з 07.07.2015 року по 01.09.2015 року, з приводу чого ним були надані відповідні письмові пояснення із посиланням на поважність причин цих неявок (а.с.57,105).
Його пояснення про те, що він за цей період був вимушений здійснювати догляд трьох малолітніх дітей своєї сестри ОСОБА_6 підтверджується довідкою №32 від 22.09.2016 року, що така за цей період знаходилась на лікуванні в протитуберкульозному диспансері, а із копії свідоцтв про народження видно, що на її утриманні знаходяться малолітні діти: доньки - ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та син ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .
З урахуванням викладеного, колегія суддів дійшла до висновку про те, що висновок суду першої інстанції про небажання засудженого ОСОБА_4 стати на шлях виправлення, зроблений на підставі лише цих неявок засудженого на реєстрацію до кримінально-виконавчої інспекції у 2015 році, є необґрунтованим та не відповідає матеріалам провадження.
Більше того, суд першої інстанції не звернув увагу на відсутність в матеріалах провадження будь-яких даних, які б негативно характеризували засудженого чи факти притягнення ОСОБА_4 до адміністративної чи кримінальної відповідальності.
З часу постановлення вироку щодо нього ОСОБА_4 послушно з`являвся для реєстрації і не допускав будь-яких порушень.
Отже висновок суду про невиконання засудженим покладених на нього обов`язків є непереконливим, а допущені ним порушення порядку реєстрації не свідчать про невиконання покладених на нього обов`язків та небажання стати на шлях виправлення.
Відповідно до ч. 1 ст. 78 КК України, після закінчення іспитового строку засуджений, який виконав покладені на нього обов`язки та не вчинив нового злочину, звільняється судом від призначеного йому покарання.
20 листопада 2015 року у ОСОБА_4 закінчився іспитовий строк.
Вивчивши матеріали справи та з урахуванням вказівок апеляційної інстанції у цій справі суд вважає можливим звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання у виді позбавлення волі у зв`язку із закінченням іспитового строку.
На підставі викладеного, керуючись п. 9 ч. 1 ст. 537, ст. 539 КПК України, ч. 1 ст. 78 КК України, суд,-
У Х В А Л И В:
Подання інспектора Ужгородського МРВ КВІ відділу ДПтС України в Закарпатській області - задовольнити.
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканця АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з неповною середньою освітою, не одруженого, звільнити від відбуття покарання у виді позбавлення волі, призначеного вироком Шевченківського районного суду м. Києва, від 20 листопада 2013 року за ч. 2 ст. 186 КК України, на підставі п. 9 ч. 1 ст. 537 КПК України.
На ухвалу може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Закарпатської області протягом семи днів з дня її оголошення. Апеляційна скарга подається через Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області.
Суддя ОСОБА_1