печерський районний суд міста києва
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
23 лютого 2017 року Слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 за участі секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві клопотання прокурора групи прокурорів Генеральної прокуратури України ОСОБА_6 про продовження строку застосування запобіжного заходу у виді домашнього арешту підозрюваному ОСОБА_4 ,

В С Т А Н О В И В:
Прокурор групи прокурорів Генеральної прокуратури України ОСОБА_6 , розглянувши матеріали досудового розслідування, внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0002033 від 30.09.2015, звернувся до слідчого судді із клопотанням про продовження строку застосування запобіжного заходу у виді домашнього арешту підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився у м. Харкові, громадянина України, раніше не судимого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , цілодобового строком на 2 місяці, в межах строку досудового розслідування, тобто до 23.04.2017, а також продовжити покладення на ОСОБА_4 на строк 2 (два) місяці наступні обов`язки:

- цілодобово не відлучатись з місця постійного проживання АДРЕСА_1 без дозволу слідчого;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця реєстрації, проживання;

- не спілкуватися зі свідками, потерпілими та іншими підозрюваними у даному кримінальному провадженні, зокрема з підозрюваним ОСОБА_7 , підозрюваним ОСОБА_8 , підозрюваним ОСОБА_9 та іншими особами, які обіймали будь-які посади у БМОП «Беркут» ГУ МВС України у Харківській області у період з 01.09.2013 по 10.09.2014 р. р.;

- здати на зберігання слідчому Генеральної прокуратури України свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну;

- носити електронний засіб контролю.

Клопотання підтримано прокурором ОСОБА_3 під час його розгляду та обґрунтовано наступним. Управлінням спеціальних розслідуванням Департаменту спеціальних розслідувань Генеральної прокуратури України проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні, що внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0002033 від 30.09.2015, за підозрою ОСОБА_4 , ОСОБА_9 , ОСОБА_8 та ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених . 4 ст. 41, ст. 340; ч. 4 ст. 41, ч. 3 ст. 365 КК України (у редакції від 07.04.2011); ч. 2 ст. 15, п. п. 1, 5, 12 ч. 2 ст. 115; ч. 4 ст. 41, ч. 2 ст. 365 КК України (у редакції від 07.04.2011), ч.1 ст.171 та ч.2 ст.365 КК України.

У ході досудового розслідування кримінального провадження ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Харкова, громадянина України, раніше не судимого, працюючого на посаді поліцейського батальйону поліції особливого призначення ГУ НП у Харківській області, станом на час скоєння злочинів: міліціонер відділення № 1 взводу № 2 оперативної роти № 2 БМОП «Беркут» ГУМВС України в Харківській області,проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , 16.11.2016 повідомлено про зміну раніше повідомленої підозри:

-у незаконному перешкоджанні проведенню зборів, мітингів, походів і демонстрацій, яке було вчинено 18 лютого 2014 року службовою особою, на виконання явно злочинного наказу, із застосуванням фізичного насильства, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 41, ст. 340КК України;

- перевищенні влади, тобто умисному вчиненні службовою особою працівником правоохоронного органу, 18 лютого 2014 року, на виконання явно злочинного наказу, дій, які явно виходять за межі наданих їй прав та повноважень, що супроводжувалось насильством, болісними і такими, що ображають особисту гідність потерпілих, діями, які спричинили тяжкі наслідки охоронюваним законом правам та інтересам окремих громадян, державним та громадським інтересам,тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченогоч. 4 ст. 41, ч. 3 ст. 365 КК України (в редакції від 07.04.2011);

- у вчиненні на виконання явно злочинного наказу закінченого замаху на умисне вбивство двох і більше осіб, способом, небезпечним для життя багатьох осіб, за попередньою змовою групою осіб, але до кінця злочин не було закінчено з причин, які не залежали від його волі, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченогоч. 4 ст. 41, ч. 2 ст. 15, п.п. 1, 5, 12 ч. 2 ст. 115 КК України;

- у вчиненні умисного перешкоджання законній професійній діяльності журналістів, тобто у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст.171 КК України (у редакції від 25.01.2015 року);

- у вчиненні перевищення службових повноважень, тобто умисному вчиненні працівником правоохоронного органу дій, які явно виходять за межі наданих йому прав та повноважень, які супроводжувались болісними і такими, що ображають особисту гідність потерпілого, діями, за відсутності ознак катування, тобто у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст.365 КК України(у редакції від 25.01.2015 року);

Обставинами, що дають підстави обґрунтовано підозрювати ОСОБА_4 у вчиненні вказаних злочинів 18 лютого 2014 року на вулиці Інститутській, Кріпосного провулку та інших прилеглих до них територіях в межах «урядового кварталу»,є наявність в матеріалах досудового розслідування достатніх доказів, зокрема, що містяться у протоколах допитів потерпілих - родичів загиблих, а саме ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , які показали, що їх рідні отримали смертельні вогнепальні поранення 18.02.2014 у центральній частині міста Києва під час протистояння громадян учасників акцій протесту з працівниками правоохоронних органів, зокрема при силовому розгоні працівниками міліції БМОП „Беркут громадян, які знаходились на Майдані Незалежності в місті Києві;

- показання допитаних в якості потерпілих: ОСОБА_13 , ОСОБА_14 ,

ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 ,

ОСОБА_24 , ОСОБА_25 , ОСОБА_26 , ОСОБА_27 , ОСОБА_28 ,

ОСОБА_29 , ОСОБА_30 , ОСОБА_31 , ОСОБА_32 , ОСОБА_33 , ОСОБА_34 , ОСОБА_35 , ОСОБА_36 , ОСОБА_37 , ОСОБА_38 , ОСОБА_39 , ОСОБА_40 , ОСОБА_41 , ОСОБА_42 , ОСОБА_43 , ОСОБА_44 , ОСОБА_45 , та інших, які показали, що отримали вогнепальні поранення 18.02.2014 на вулицях Інститутській, та Кріпосному провулку в м. Києві внаслідок застосування спеціальних засобів, зокрема помпових рушниць «Форт-500» споряджених патронами зі свинцевою картеччю або гумових патронів «Терен-12П» з боку працівників правоохоронних органів (Беркут), зокрема при силовому відтисненні працівниками «Беркут» громадян, які знаходились на вулиці Інститутській та Кріпосному провулку;

- показаннях свідка ОСОБА_46 та ОСОБА_47 , які вказали, що наказ про силове звільнення вулиць Інститутської, Кріпосного провулку та прилеглих до нього територій («район урядового кварталу») 18 лютого 2014 року працівникам БМОП «Беркут» ГУМВС України в Харківській області надав командир вказаного підрозділу ОСОБА_48 , який безпосередньо на місці керував діями підлеглих працівників, зокрема під час силової зачистки вищевказаних вулиць працівниками правоохоронних органів від громадян учасників акцій протесту;

- показаннях свідка ОСОБА_49 (колишній командир БМОП «Беркут» ГУМВС України в Харківській області), який вказав, що 18.02.2014 працівниками БМОП «Беркут» ГУМВС України в Харківській області разом з іншими підрозділами МОП «Беркут» МВС України здійснювалося відтиснення громадян, учасників акцій протесту з території вулиці Інститутської, та Кріпосному провулку у м. Києві та разом з цим 17.02.2014 окремі працівники його підрозділу, які мали на озброєні помпові рушниці «Форт-500», зокрема ОСОБА_9 отримували набої завезені до центральної частини м. Києва.

- показаннях свідка ОСОБА_50 , який вказав, що наказ про силове звільнення ОСОБА_51 та прилеглих до нього територій «район урядового кварталу» 18 лютого 2014 року спеціальним підрозділам міліції надав ОСОБА_52 , зокрема працівникам БМОП «Беркут» ГУМВС України в Харківській області діями яких керував командир батальйону ОСОБА_48 ;

- показаннях свідків - працівників БМОП «Беркут» ГУМВС України в Харківській області, ОСОБА_53 , ОСОБА_54 та ОСОБА_55 , які вказали на факт перебування БМОП «Беркут» ГУ МВС України у Харківській області на вулицях Інститутській, Грушевського та Кріпосному провулку у м. Києві під час силової зачистки «району урядового кварталу» від учасників акцій протесту із застосуванням зброї та фізичної сили;

- протоколах оглядів відеозаписів, наданих засобами масової інформації (зокрема ТРК «Україна», «1+1») та журналістами; свідками; знятих з камер відео спостереження на яких зафіксовано факти використання зброї та спеціальних засобів працівниками БМОП «Беркут» 18.02.2014 на вулиці Інститутській та Кріпосному провулку у місті Києві відносно цивільних осіб учасників акцій протесту;

- інформацією від 23.07.2014 № 1/954 з ГУМВС України в Харківській області про наявність станом на 18 лютого 2014 року у працівників вказаного підрозділу БМОП «Беркут» зброї - помпових рушниць «Форт-500» 12-го калібру;

- протоколах тимчасового доступу до речей та документів, згідно яких вилучено у СБПМ ГУМВС України в Харківській області помпові рушниці

«Форт-500», які станом на 18.02.2014 знаходилися на озброєнні у БМОП «Беркут» ГУМВС України в Харківській області;

- висновках судово-медичних, медико-криміналістичних, балістичних та інших експертиз;

- висновку повторної комплексної комісійної судово-балістичних та хімічної експертизи від 25.12.2014 № 12601/21602/12603 та інших висновках балістичних експертиз, згідно яких на внутрішній поверхні стволів помпових рушниць «Форт-500», які вилучені у БМОП «Беркут» ГУМВС України в Харківській області виявлені сліди свинцю, які могли утворитися внаслідок використання набоїв споряджених свинцевою картеччю зі зброї 12 калібру, що не виключає її застосування зі зброї, яка перебувала на озброєні працівників БМОП «Беркут» ГУМВС України в Харківській області;

- показаннях свідків ОСОБА_56 , ОСОБА_57 , ОСОБА_58 , ОСОБА_59 , ОСОБА_60 , ОСОБА_61 , ОСОБА_62 , ОСОБА_63 та інших осіб допитаних як свідків зі змісту яких вбачається, що працівники спецпідрозділів «Беркут» МВС України 18.02.2014 застосовували неправомірно спеціальні засоби та фізичну силу по відношенню до громадян знаходячись на вулиці Інститутській, Грушевського та Кріпосному провулку в м. Києві внаслідок чого спричинено вбивства громадян та тілесні ушкодження значній кількості осіб;

- протоколах слідчих експериментів, проведених за участі потерпілих

ОСОБА_64 , ОСОБА_65 та ОСОБА_66 та інші, які відтворили обставини спричинення вогнепальних та інших поранень 18.02.2014 на вулицях Інститутській та Кріпосному провулку в м. Києві, та вказали, що тілесні ушкодження отримали від протиправних дій працівників БМОП «Беркут», у тому числі й внаслідок застосування вогнепальної зброї;

- висновку від 24.04.2014 про результати службового розслідування, проведеного МВС України за фактами перевищення службових повноважень, зловживання службовим становищем окремими керівниками ГУМВС, УМВС та ДТМ, згідно якого в діях працівників спецпідрозділів «Беркут» МВС України виявлені порушення чинного законодавства України при організації комплексного використання в забезпеченні охорони громадського порядку всіх сил і засобів органів внутрішніх справ, зокрема при спробі силового звільнення Майдану Незалежності та прилеглої території «район урядового кварталу» 18.02.2014 спецпідрозділам «Беркут» МВС України та внутрішніх військ.

Обставинами, що дають підстави підозрювати ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 171, ч. 2 ст. 365 КК України підтверджуються:

- протоколом допиту потерпілого ОСОБА_67 , який показав, яким саме чином працівники БМГБОП ГУ МВС України у Харківській області вилучили відеокамеру в останнього та спричинили йому тілесні ушкодження;

- протоколом огляду відеозаписів з камер відеоспостереження, які встановлені над проїжджою частиною неподалік стаціонарного посту №2 «Пісочин» в смт. Пісочин Харківського району Харківської області, на яких зафіксовано обставини вчиненого кримінального правопорушення, зокрема обставини вилучення у ОСОБА_68 відеокамери;

- протоколом допиту свідка ОСОБА_69 та ОСОБА_70 які показали, яким саме чином працівники БМГБОП ГУ МВС України у Харківській області вилучили відеокамеру у ОСОБА_67 та спричинили йому тілесні ушкодження;

- фото та відео матеріалами, які були надані свідками, вилучені в ході проведення відповідних слідчих та розшукових дій та на яких зафіксовано деякі обставини побиття потерпілого ОСОБА_67 працівниками БМГБОП ГУ МВС України у Харківській області;

- висновками судово-медичних експертиз, згідно яких у ОСОБА_67 виявлені тілесні ушкодження легкого ступеню тяжкості;

Крім того, обґрунтованість висунутої ОСОБА_4 підозри у вчиненні вказаних кримінальних правопорушеннях підтверджується іншими здобутими в їх сукупності доказами, зібраними на даному етапі досудового розслідування.

ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні тяжких та особливо тяжких злочинах, які спричинили настання тяжких наслідків у вигляді заподіяння тяжких тілесних ушкоджень громадянам та таких, що потягли за собою смерть потерпілих, за вчинення яких кримінальним законодавством передбачено покарання, в тому числі, у вигляді довічного позбавлення волі.

09.02.2017 на підставі вмотивованої ухвали заступника Генерального прокурора України строк досудового розслідування продовжено до 23.04.2017.

Враховуючи те, що строк запобіжного заходу підозрюваного ОСОБА_4 в рамках об`єднаного кримінального провадження №0002033 від 30.09.2015, спливає 14.02.2017, виникла необхідність звернутися до слідчого судді з клопотанням про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту підозрюваному ОСОБА_4 строком на 2 місяці, в межах строку досудового розслідування.

На даний час досудове розслідування неможливо закінчити з наступних обставин.

Так, за фактами вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 41, ст. 340, ч. 4 ст. 41, ч. 3 ст. 365, ч. 4 ст. 41, ч. 2 ст. 15, п. п. 1, 5, 12 ч. 2 ст. 115, ч.1 ст. 171, ч.2 ст.365 КК України, за якими ОСОБА_4 повідомлено про підозру, необхідно виконати наступне:

- на виконання вимог ст. 290 КПК України, продовжити ознайомлення сторін кримінального провадження з матеріалами провадження;

Разом з цим, заявлені органом досудового розслідування ризики згідно положень статті 177 КПК України не зменшилися, а також встановлені нові факти, які вказують на існування таких ризиків, що обумовлює необхідність проводження вказаних строків застосування запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту.

Так, в ході досудового розслідування у кримінальному провадженні, встановлено факти вчинення ОСОБА_4 протягом 2015 року ряду тяжких кримінальних правопорушень, внаслідок чого 22.11.2016 ОСОБА_4 повідомлено про зміну раніше повідомленої підозри з урахуванням останніх вчинених кримінальних правопорушень, які кваліфіковано за ч.2 ст.365, ч.1 ст.171 КК України.

Факт вчинення ОСОБА_4 ряду інших кримінальних правопорушень є обставиною, яка згідно з п.10. ч.1 ст.178 КПК України повинна враховуватись при обранні запобіжного заходу як така, що свідчить про схильність ОСОБА_4 до вчинення нових кримінальних правопорушень та свідчить про кримінально-послідовний тип особистості останнього.

Також, вказане, свідчить про те, що ОСОБА_4 перебуваючи на волі, буде вчиняти інші кримінальні правопорушення, або продовжити свою злочинну діяльність.

Крім того, ОСОБА_4 , знаходячись на свободі може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, може покинути територію України, може вчинити інше кримінальне правопорушення або продовжити свою злочинну діяльність, зможе незаконно вплинути на потерпілих та свідків, перешкоджати проведенню повного та всебічного досудового розслідування та знищити речові докази.

Разом із тим, станом на 14.02.2017 року в порядку ст.290 КПК України сторонам кримінального провадження відкрито матеріали кримінального провадження.

Виходячи з вищевказаного, ОСОБА_4 розуміючи, що стадія відкриття матеріалів кримінального провадження передує пред`явленню обвинувачення останньому у вчиненні тяжких злочинів, а також усвідомлюючи тяжкість покарання, що йому загрожує у разі визнання його винуватим у кримінальних правопорушеннях, у вчиненні яких він підозрюється та в подальшому буде засуджений, може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, може покинути територію України.

Разом з цим встановлено, що станом на 21.02.2017 більшість працівників територіальних підрозділів МОП "Беркут", в тому числі і колишніх працівників БМОП «Беркут» ГУ МВС України у Харківській області, яким повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, пов`язаних із розстрілом учасників Революції Гідності та побиттям громадян 20 лютого 2014 року, переховуються на території Російської Федерації та на тимчасово окупованій території Автономної республіки Крим.

Так, станом на 21.02.2017 на тимчасово окупованій території Автономної республіки Крим та Російської Федерації на разі переховуються ряд колишніх працівників БМОП «Беркут» ГУ МВС України у Харківській області, зокрема

ОСОБА_71 , ОСОБА_72 , ОСОБА_73 , ОСОБА_74 , ОСОБА_75 та ОСОБА_76 , більшість з яких на разі оголошено у розшук.

Крім того, враховуючи своє службове становище ОСОБА_4 зможе незаконно вплинути на потерпілих та свідків, в результаті чого перешкоджати проведенню повного та всебічного досудового розслідування та знищити речові докази.

Також, як слідує із показань свідка ОСОБА_77 , якого в порядку ст. 225 КПК України допитано у судовому засіданні, та показань ряду інших свідків та відомостей отриманих під час досудового слідства, встановлені факти можливого психічного або іншого чинення тиску на свідків з боку колишніх посадових осіб спецпідрозділів МОП «Беркут» МВС України, у тому числі ОСОБА_4 та інших осіб, що причетні до скоєння злочинів стосовно учасників протесту, у зв`язку з чим деякі свідки допитані у судовому засіданні під час досудового розслідування.

Окрім того, більшість свідків у кримінальному провадженні колишні та діючі працівники БМОП «Беркут» ГУ МВС України у Харківській області,у зв`язку з чим ОСОБА_4 , перебуваючи на волі, матиме змогу впливати на вказаних осіб та інших свідків, які можуть дати показання стосовно подій у період грудня 2013 року лютого 2014 року та щодо інкримінованих йому злочинів або контактувати з працівниками інших спецпідрозділів правоохоронних органів, які переховуються від органів слідства.

Разом з тим, слід взяти до уваги положення ст. 23 КПК України згідно якого судом не можуть бути визнані доказами відомості, що містяться в показаннях, речах і документах, які не були предметом безпосереднього дослідження суду.

Беручи до уваги те, що станом на дату складання клопотання про продовження ОСОБА_4 строку тримання під вартою, в поряду ст. 225 КПК України допитані не всі свідки у кримінальному провадженні, вказана обставина не позбавляє ОСОБА_4 можливості здійснювати незаконний вплив на свідків перебуваючи на волі.

Окрім того, встановлено що наявність заявлених органом досудового розслідування вищевказаних ризиків, згідно положень статті 177 КПК України, наявність обґрунтованої підозри та неможливість запобігання ризикам шляхом застосування більш м`якого запобіжного заходу були в повному обсязі підтверджені в ході розгляду клопотання про обрання ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою 23.06.2016, результатом якого стало обрання відносно ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 2 місяці.

Наявність заявлених органом досудового розслідування вищевказаних ризиків, наявність обґрунтованої підозри та неможливість запобігання ризикам шляхом застосування більш м`якого запобіжного заходу також були предметом розгляду апеляційної інстанції, оскільки ухвалою Апеляційного суду м. Києва ухвала Печерського районного суду м. Києва про обрання відносно підозрюваного ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою від 23.06.2016 року було залишено без змін.

В подальшому, наявність заявлених органом досудового розслідування вищевказаних ризиків, згідно положень статті 177 КПК України, наявність обґрунтованої підозри та неможливість запобігання ризикам шляхом застосування більш м`якого запобіжного заходу були в повному обсязі підтверджені ухвалами Печерського районного суду м. Києва від 17.08.2016,18.10.2016, 09.12.2016.

При цьому під час розгляду Печерським районним судом м. Києва клопотання про продовження строку тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_4 до 6-ти місяців, органом досудового розслідування було заявлено, окрім існуючих, також і нові ризики, зокрема обставини передбачені п. 10. ч.1 ст. 178 КПК України, оскільки ОСОБА_4 було вчинено новий злочин, про вчинення якого йому було повідомлено про зміну раніше повідомленої підозри.

В подальшому, наявність заявлених органом досудового розслідування ризиків, згідно положень статті 177 КПК України, а також наявність нових, були підтверджені ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 09.12.2016, якою було строк тримання під вартою ОСОБА_4 було продовжено до 06.02.2017.

Також, у даному конкретному випадку, у кримінальному провадженні наявні реальні ознаки справжнього суспільного інтересу, який знайшов своє відображення в засобах масової інформації на центральних каналах телебачення та не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи підозрюваного.

У своїй сукупності, вказані обставини дають органу досудового розслідування підстави вважати, що підозрюваний ОСОБА_4 , знаходячись на свободі, користуючись зв`язками із зазначеними особами має реальну можливість переховуватись від органів досудового розслідування за межами їх юрисдикції з метою уникнення кримінальної відповідальності за вчинення інкримінованих злочинів.

Незважаючи на це, ухвалою слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 04.02.2017 ОСОБА_4 було змінено запобіжний захід на цілодобовий домашній арешт, строком до 23.02.2017.

Також, ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 04.02.2017 на ОСОБА_4 було покладено ряд обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194, в тому числі і обов`язок прибувати до слідчого, прокурора, суду за першою вимогою.

За таких обставин більш м`які, передбачені ст. 176 КПК України запобіжні заходи, не забезпечать виконання підозрюваним ОСОБА_4 процесуальних обов`язків підозрюваного та не нададуть можливості під час досудового розслідування контролювати місце його перебування.

Зокрема, застосування щодо ОСОБА_4 більш м`яких запобіжних заходів заборонено вимогами п. 2 ч. 4 ст. 183 КПК України, оскільки вчинений ним злочин спричинив тяжкі наслідки у вигляді заподіяння тілесних ушкоджень та побоїв громадянам.

З метою запобігання вищевказаним ризикам, є необхідність у продовженні застосування до підозрюваного ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту із покладанням на останнього відповідних обов`язків.

Підозрюваний ОСОБА_4 та його захисник ОСОБА_5 заперечували проти задоволення клопотання, вказуючи на відсутність достатнього та належного обґрунтування доцільності продовження застосування застосованого запобіжного заходу, відсутність ризиків та належну процесуальну поведінку підозрюваного, його міцні соціальні зв`язки.

Вислухавши прокурора, підозрюваного та його захисника, вивчивши письмові матеріали, слід дійти наступного висновку.

Судовим розглядом встановлено, що ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 04 лютого 2017 року ОСОБА_4 було змінено запобіжний захід з тримання під вартою та цілодобовий домашній арешт з покладенням процесуальних обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.

Постановою заступника Генерального прокурора України строк досудового розслідування в кримінальному провадженні продовжено до десяти місяців.

Як встановлено в ході судового розгляду у кримінальному провадженні на даний час виконуються вимоги ст. 290 КПК України.

У відповідності до положень ст. ст. 197, 199 КПК України за відсутності підстав для зміни запобіжного заходу з тримання під вартою на непов`язаний з ізоляцією від суспільства, строк тримання підозрюваного під вартою може бути продовжено у разі неможливості закінчення досудового розслідування в частині доведеного обвинувачення у строки, встановлені ст. 219 КПК України.

У відповідності до положень ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобіганням спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення або продовжити злочину діяльність.

Згідно з ст. 178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 КПК України, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний в сукупності оцінити тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі, дані про особу підозрюваного, розмір майнової шкоди, в заподіянні якого підозрюється особа.

Відповідно до п. 3 ст. 5 Європейської конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, кожна заарештована або затримана особа має право на судовий розгляд справи упродовж розумного строку чи звільнення із під варти. Таке звільнення має бути обґрунтоване гарантіями явки до суду. При цьому, відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини, висновки про ступінь ризиків та неможливість запобігання їм більш м`яких запобіжних заходів, мають бути зроблені за результатами сукупного аналізу обставин злочину та особистості підозрюваного (його характеру, моральних якостей, способу життя, сімейних зв`язків, постійного місця роботи, утриманців), поведінки підозрюваного під час розслідування злочину (наявність або відсутність спроб ухилення від органів влади) поведінки підозрюваного під час попередніх розслідувань (способу життя взагалі, способу самозабезпечення, системності злочинної діяльності, наявності злочинних зв`язків).

Більше того, Європейський суд з прав людини через призму своїх рішень (зокрема «Харченко проти України», «Єлоев проти України», «Фельдман проти України») неодноразово акцентував увагу на тому, що доцільність продовження строків тримання під вартою, як упродовж досудового розслідування так і судового розгляду, ґрунтується на презумпції, що з перебігом ефективного розслідування справи та її судового розгляду зменшуються ризики, які стали підставою для взяття особи під варту на початковій стадії розслідування. Відповідно кожне наступне продовження строку тримання під вартою має містити детальне обґрунтування ризиків, що залишаються та їх аналіз, як підстави для подальшого втручання у право особи на свободу. Таким чином, зі спливом певного часу саме тільки існування обґрунтованої підозри перестає бути підставою для позбавлення свободи, і органи досудового розслідування чи прокурор мають навести інші підстави для продовження строку тримання під вартою. До того ж такі підстави мають бути чітко вказані.

Клопотання органу досудового розслідування про наявність в кримінальному провадженні ризиків, які обумовлюють доцільність продовження строку тримання підозрюваного під цілодобовим домашнім арештом фактично обґрунтовано лише тяжкістю покарання, що загрожує підозрюваному за умови доведеності його вини у вчинені інкримінованого злочину. Проте, сама лише тяжкість вчиненого злочину, хоча і є визначаючим елементом при оцінці ризику ухилення від органу досудового розслідування та/або суду, однак не може бути достатньою підставою для законності тримання особи під вартою.

Доводи клопотання слідчого в тій частині, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим п.п. 1,2, 3, 5 ст. 177 КПК України, на наявність яких міститься посилання в клопотанні, не підтвердженні належними та об`єктивними даними і прокурором в судовому засіданні не доведені.

Незважаючи на те, що ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину, він вперше притягується до кримінальної відповідальності, за місцем постійного проживання та роботи характеризується позитивно, володіє високими моральними якостями і має міцні соціальні зв`язки, зокрема дружину, мати похилого віку, неповнолітніх дітей .

З обставин, наведених в клопотанні органу досудового розслідування слідує, і зазначене встановлено в ході судового розгляду, що ризики, які були доведені під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під цілодобовим домашнім арештом, не збільшилися, об`єм висунутої ОСОБА_4 підозри не змінився, його процесуальна поведінка під час досудового розслідування відповідає застосованим заходам забезпечення кримінального провадження.

Враховуючи стадію кримінального провадження, характер висунутої підозри, виключно позитивні дані про особу підозрюваного, а також відсутність даних про наявність з його сторони спроб ухилитися від органу досудового розслідування та перешкоджати встановленню істини в кримінальному провадженні, слідчий суддя приходить до висновку, що подальше тримання підозрюваного під цілодобовим домашнім арештом в якості запобіжного заходу не викликано об`єктивною необхідністю і не виправдовує такий ступінь втручання у права і свободи ОСОБА_4 про який йдеться в клопотанні прокурора. Слідчим суддею також враховується відсутність достатніх доводів прокурора на наявність ризиків, забезпечення яких є можливим лише шляхом продовження застосування запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту.

Відповідно до ч. 4 ст. 194 КПК України слідчий суддя має право застосувати до підозрюваного інший, більш м`який запобіжний захід.

При цьому слід продовжити дію процесуальних обов`язків які були покладені на підозрюваного ухвалою слідчого судді від 04 лютого 2017 року. Покладення інших обов`язків виходить за межі цього судового розгляду.

Оцінивши в сукупності всі вищезгадані обставини, слідчий суддя приходить до висновку, що запобіжний захід у вигляді домашнього арешту в певний період доби буде співмірним з існуючими ризиками, відповідає особі підозрюваного ОСОБА_4 та тяжкості висунутої йому підозри і зможе забезпечити належне виконання ним процесуальних обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.

Керуючись ст. 29 Конституції України, ст. ст. ст.ст. 177, 178, 182, 183, 193,194, 196, 197, 199, 202, 205, 532, 534 КПК України, слідчий суддя,-

У Х В А Л И В:
продовжити застосування до підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрованого та проживаючого в АДРЕСА_1 , запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту із забороною залишати житло у період з 21.00год. до 06.00год. на два місяці, тобто до 22 квітня 2017 року включно.

Продовжити під час дії запобіжного заходу дію покладених на підозрюваного ОСОБА_4 обов`язків, а саме:

- прибувати до слідчого, прокурора, суду за першою вимогою;

- не відлучатись з населеного пункту в якому проживає без дозволу слідчого, прокурора або суду;

-повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та /або місця роботи;

-здати на зберігання до відповідних орагнів державної влади свій паспорт(паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну;

-носити електронний засіб контролю.

Строк дії обов`язків визначити до 22 квітня 2017 року.

Ухвала підлягає негайному виконанню, проте може бути оскаржена безпосередньо до Апеляційного суду м. Києва протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1