н/п 1-кс/640/6658/17
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"17" серпня 2017 р. м. Харків
Київський районний суд м. Харкова у складі:
слідчого судді - ОСОБА_1 ,
за участю секретаря - ОСОБА_2 ,
слідчого - ОСОБА_3 ,
власника майна - ОСОБА_4 ,
представника власника майна адвоката ОСОБА_5 ,
14.08.2017 до Київського районного суду м. Харкова надійшло вказане клопотання, погоджене з прокурором відділу прокуратури Харківської області молодшим радником юстиції ОСОБА_6 , в якому сторона обвинувачення просить накласти арешт на майно ОСОБА_4 , мешкає за адресою: АДРЕСА_1 - автомобіль «ВАЗ 2107», р.н. НОМЕР_1 шляхом заборони його ремонтування, користування, розпорядження та відчуження; зберігання автомобілю «ВАЗ 2107», р.н. НОМЕР_1 , згідно п.20 постанови Кабінету Міністрів України №1104 від 19.11.2012, доручити працівникам майданчика тимчасово затриманих транспортних засобів за адресою: м. Харків, вул. Пушкінська, 107.
На обґрунтування клопотання сторона обвинувачення зазначає, що 12.08.2017, приблизно о 19.00, в районі буд. 1 по вул. Сумській в м. Харкові, відбулось зіткнення автомобіля «ВАЗ 2107», р.н. НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_4 з мотоциклом «Сузукі», р.н. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_7 . Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди водій ОСОБА_7 був доставлений до лікарні з тілесними ушкодженнями.
12.08.2017 о 21:55 год., під час огляду місця пригоди, автомобіль «ВАЗ 2107», р.н. НОМЕР_1 був вилучений як речовий доказ і поставлений на майдан тимчасового тримання транспортних засобів м. Харкова, розташованого за адресою: м. Харків, вул. Пушкінська, 107.
Згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, автомобіль «ВАЗ 2107», р.н. НОМЕР_1 належить ОСОБА_4 , мешкає за адресою: АДРЕСА_1 .
Автомобіль «ВАЗ 2107», р.н. НОМЕР_1 в наслідок ДТП отримав механічні пошкодження, а саме: деформація капоту, переднього бамперу, правого переднього крила, переднього номерного знаку, розбито лобове скло в правій частині.
Відповідно до ст. 98 КПК України, автомобіль «ВАЗ 2107», р.н. НОМЕР_1 може бути речовим доказом у зазначеному кримінальному провадженні, тобто знаряддям вчинення кримінального правопорушення, що зберіг на собі його сліди та містить інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.
Сторона обвинувачення зазначає, що з метою забезпечення збереження речового доказу автомобіля «ВАЗ 2107», виникла необхідність у накладенні арешту на вказане майно.
В судовому засіданні слідчий підтримала подане клопотання.
Власник майна ОСОБА_4 та його представник адвокат ОСОБА_5 не заперечували проти задоволення клопотання про арешт майна, однак просили передати вказаний транспортний засіб власнику майна на відповідальне зберігання, та надали дані, щодо наявності у ОСОБА_4 гаражу у Автогаражному кооперативі "Поршень".
12.08.2017 з 20.50 год. до 21.55 год., за адресою: м. Харків, вул. Сумська, 1, проведено огляд місця дорожньо-транспортної пригоди, в ході якого, згідно протоколу огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 12.08.2017 вилучено майно, перелічене в даному клопотаннях сторони обвинувачення (а.с. 5-8).
Постановою старшого слідчого в ОВС ВР злочинів у сфері транспорту СУ ГУ НП в Харківській області від 16.08.2017 призначено судову транспортно-трасологічну експертизу, до проведення якої залучено експерта Харківського НДЕКЦ МВС України (а.с. 22).
Згідно п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України, заходом забезпечення кримінального провадження є арешт майна. Відповідно до ч. 5 ст. 132 КПК України, під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді докази обставин, на які вони посилаються.
Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.
Згідно вимог п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів. За змістом ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 цього Кодексу, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 цього Кодексу.
Згідно ч. 1 ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Відповідно ч.2 ст.173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу).
Слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу (ч. 1 ст. 173 КПК України).
Стороною обвинувачення доведено, що вищевказане майно, вилучене під час проведення огляду місця дорожньо-транспортної пригоди, має значення для забезпечення даного кримінального провадження, за існування розумних підозр вважати, що це майно є доказом злочину, за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України.
Вилучене відповідно до протоколу огляду місця дорожньо-транспортної пригоди майно підлягає арешту, оскільки не застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна може в подальшому перешкодити кримінальному провадженню. На виконання вимог ч.1 ст.173 КПК України слідчий, прокурор довели слідчому судді необхідність арешту майна, а також наявність ризиків, передбачених ч.1 ст.170 КПК України.
Враховуючи викладене, слідчий суддя приходить до висновку про наявність правових підстав до арешту майна, вказаного в клопотанні сторони обвинувачення, враховує можливість використання його як доказу у даному кримінальному провадженні, наслідки арешту майна, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а тому клопотання про арешт майна підлягають задоволенню.
Однак, відповідно до ч. 4 ст.173 КПК України слідчий суддя, суд зобов`язаний застосувати такий спосіб арешту майна, який не призведе до інших наслідків, які суттєво позначаються на інтересах інших осіб.
Як передбачено ч.1 ст. 131 КПК України, заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.
Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 132 КПК України, застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора.
Однією із загальних засад кримінального провадження, визначених п. 21 ч. 1 ст. 7 КПК України, є розумність строків. Відповідно до ст. 28 КПК України, під час кримінального провадження кожна процесуальна дія або процесуальне рішення повинні бути виконані або прийняті в розумні строки. Розумними вважаються строки, що є об`єктивно необхідними для виконання процесуальних дій та прийняття процесуальних рішень.
Відповідно до ст. 2 КПК України завданням кримінального провадження визначено захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
Враховуючи викладене, слідчий суддя приходить до висновку про наявність правових підстав до арешту майна, враховує можливість використання його як доказу у даному кримінальному провадженні, наслідки арешту майна, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а тому клопотання про арешт майна підлягає задоволенню.
Водночас, як зазначено вище, власник майна ОСОБА_4 надав слідчому судді дані щодо можливості зберігати вказаний транспортний засіб в гаражі, закріпленому за його батьком ОСОБА_8 в Автогаражному кооперативі "Поршень" за адресою: м. Харків, вул. Командарма Уборевича, 11 (а.с. 21, 23-30). Слідчим надано постанову від 16.08.2017, якою призначено судову транспортно-трасологічну експертизу, до проведення якої залучено експерта Харківського НДЕКЦ МВС України (а.с. 22). Виходячи з наведеного, враховуючи положення ст. 114, ст. 132, ч. 4 ст.173, ст. 7 КПК України, слідчий суддя вважає доцільним встановити строк 1 місяць, протягом якого визначає місцем зберігання вказаного транспорного засобу майданчик тимчасово затриманих транспортних засобів за адресою: м. Харків, вул. Пушкінська, 107, після спливу якого, тобто з 18.09.2017 визначає місцем зберігання вказаного транспортного засобу гараж, закріплений за батьком ОСОБА_8 в Автогаражному кооперативі "Поршень" за адресою: м. Харків, вул. Командарма Уборевича, 11, та попереджає ОСОБА_4 про кримінальну відповідальність за ст. 388 КК України про необхідність збереження арештованого майна. Вказаний строк 1 місяць необхідний для досягнення мети кримінального провадження, в тому числі проведення огляду транспортного засобу за участю експерта.
Застосування заходу забезпечення у вигляді арешту майна у вказаний спосіб відповідає належній правовій процедура та завданням кримінального провадження.
Клопотання про фіксацію процесуальної дії за допомогою технічних засобів під час розгляду питання слідчим суддею від учасників процесуальної дії не надійшло, за ініціативою суду не здійснюється, що відповідає положенням ст.107 КПК України.
Керуючись ст.ст. 2, 7, 107, 132, 98, 167, 170-173, 309, 372 КПК України,
Накласти арешт на автомобіль «ВАЗ 2107», р.н. НОМЕР_1 , який згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 належить ОСОБА_4 , який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , шляхом заборони відчуження, розпорядження та користування вказаним майном - до скасування арешту майна у встановленому нормами КПК України порядку.
Визначити місцем зберігання автомобілю «ВАЗ 2107», р.н. НОМЕР_1 , згідно п.20 постанови Кабінету Міністрів України №1104 від 19.11.2012, майданчик тимчасово затриманих транспортних засобів за адресою: м. Харків, вул. Пушкінська, 107 строком на один місяць, тобто до 17.09.2017 включно, а з 18.09.2017 - гараж, закріплений за батьком ОСОБА_8 в Автогаражному кооперативі "Поршень" за адресою: м. Харків, вул. Бучми, 11 (колишня вул. Командарма Уборевича, 11).
Зобов`язати слідчого передати з 18.09.2017 на відповідальне зберігання автомобіль «ВАЗ 2107», р.н. НОМЕР_1 , ОСОБА_4 , який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , та згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 є власником вказаного автомобілю, після здійснення його огляду в обсязі, необхідному для досягнення мети кримінального провадження, та попередити ОСОБА_4 про кримінальну відповідальність за ст. 388 КК України про необхідність збереження арештованого майна.
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Апеляційного суду Харківської області протягом п`яти днів з дня її проголошення.
Ухвала виготовлена в нарадчій кімнаті, є оригіналом.
Слідчий суддя ОСОБА_1