Справа № 192/1172/17
Провадження № 1-в/192/400/17
Ухвала
Іменем України
"30" серпня 2017 р. Солонянський районний суд Дніпропетровської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт Солоне в режимі відеоконференції клопотання захисника ОСОБА_3 в інтересах засудженого про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання

ОСОБА_4 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , в м. Дніпропетровськ, на даний час відбуває покарання в Солонянській виправній колонії № 21, засудженого вироком Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 16 квітня 2010 року за ч. 1 ст. 115 КК України до 9 років позбавлення волі,

за участю учасників провадження:
захисника ОСОБА_3 ,
засудженого (в режимі відеоконференції) ОСОБА_4 ,
представника СВК №21 ОСОБА_5 ,
прокурора ОСОБА_6 ,
Початок строку: 27.09.2009 року

Кінець строку: 19.02.2018 року

В С Т А Н О В И В:

Захисник звернувся до суду з клопотанням про умовнодострокове звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_4 , в якому зазначив, що засуджений характеризується позитивно, стягнень немає, дотримується встановлених правил поведінки та розпорядку дня, приймає участь у виконанні робіт із благоустрою колонії, має тяжкі хвороби. Вказані обставини доводять факт позитивних змін, які відбулись в особистості засудженого ОСОБА_4 , за час відбуття покарання та створили у нього самокеровану, правослухняну поведінку, що є підставою для умовно-дострокового звільнення засудженого від подальшого відбування покарання.

В судовому засіданні захисник та засуджений просили клопотання задовольнити та звільнити засудженого умовно-достроково від відбування покарання, послались на те, що засуджений має матір інваліда, не працював, оскільки в 2017 році досяг пенсійного віку, а до цього за станом здоров`я не міг залучатись до роботи.

Представник ДУ «Солонянська виправна колонія (№21)» в судовому засіданні проти задоволення клопотання заперечував.

Суд, вислухавши захисника, засудженого, представника ДУ «Солонянська виправна колонія (№21)», думку прокурора, який заперечував проти задоволення клопотання, дослідивши матеріали справи, вивчивши матеріали особової справи засудженого, вважає, що клопотання не підлягає задоволенню в зв`язку з таким.

Відповідно до ст. 81 КК України до осіб, які відбувають покарання, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, якщо засуджений сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення, тобто умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливе лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому суд ретельно з`ясовує ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засудженого, а також його наміри щодо прилучення до суспільно-корисної праці.

Висновок про можливість застосування умовно-дострокового звільнення засудженого повинен ґрунтуватися на аналізі даних про його поведінку за весь час відбуття покарання, в тому числі й даних, що характеризують ступінь тяжкості вчиненого злочину і особу засудженого в цілому. При цьому основним, вирішальним є не факт відбуття певної частини покарання, а виправлення засудженого.

Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання є заохочувальною нормою кримінального та кримінально-виконавчого законодавства, оскільки має на меті стимулювання засуджених до чіткого виконання правил внутрішнього розпорядку, дотримання вимог режиму відбування покарання, прагнення до продуктивної праці, відшкодування матеріальних збитків, нанесених злочином, каяття у скоєному злочині.

Доцільність умовно-дострокового звільнення визначається тим, що засуджений за певний час перебування у місцях позбавлення волі виправився, змінив поведінку, з огляду на що відсутня необхідність повного відбування призначеного судом строку покарання.

Як встановлено в судовому засіданні, засуджений, який відбув 3/4 частини строку покарання, не був працевлаштований в Солонянській виправній колонії №21 за власним бажанням на даний час досяг пенсійного віку. Згідно довідки про заохочення та стягнення (а.с. 16), на даний період часу заохочень немає. Згідно виписки з амбулаторної карти засудженого, він в 27 травні 2010 року взятий на диспансерний облік з ішемічною хворобою серця, працездатний з працевлаштуванням. Тому суд приходить до висновку про відсутність підстав для визнання, засудженого таким, що належно ставився до праці за період з 2010 року по день досягнення пенсійного віку, оскільки засуджений не працював за власним бажанням.

Визначаючи ступінь поведінки засудженого за весь період відбування покарання, суд виходить з такого.

Сумлінна поведінка полягає у дотриманні правил внутрішнього розпорядку, беззаперечному виконанні законних вказівок і розпоряджень адміністрації органів кримінально-виконавчої системи, відсутності порушень дисципліни. Це поведінка, на яку повинні орієнтуватися інші особи, які відбувають покарання.

Засуджений за весь період відбування покарання має одне стягнення за порушення режиму утримання (а.с. 16). Згідно наявних в особовій справі характеристик (а.о.с. 74, 80, 89) засуджений за весь період відбування покарання характеризується посередньо, на даний час не приймає участь в організації виховних заходів, які проводяться в установі, не приймає участь в роботі самодіяльних організацій, в реалізації програм диференційованого виховного впливу, в зв`язку з чим, суд,не може визнати поведінку засудженого сумлінною.

Суд не приймає доводи захисника та засудженого про те, що оскільки засуджений хворіє на тяжку хворобу, він підлягає звільненню умовно-достроково, оскільки наявність тяжкої хвороби є підставою для звільнення від відбування покарання за хворобою на підставі ст. 84, а не на підставі ст. 81 КК України.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровськ від 24 червня 2016 року відмовлено в задоволенні клопотання засудженого про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання (а.о.с. 96). Наявні матеріали особової справи, не підтверджують особових змін в поведінці засудженого.

Враховуючи викладене суд, оцінивши в сукупності досліджені докази, вважає, що засуджений на даний час не довів сумлінною поведінкою та ставленням до праці свого виправлення.

На підставі вищевикладеного, ст. 81 КК України та керуючись ст.ст. 537, 539 КПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:
В задоволенні клопотання захисника ОСОБА_3 в інтересах засудженого про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання ОСОБА_4 відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Дніпропетровської області через Солонянський районний суд Дніпропетровської області протягом семи днів з дня її оголошення, а засудженим з моменту вручення йому її копії.

Головуючий: суддя ОСОБА_1