11-кп/775/109/2017(м)
264/2301/16-к

Головуючий в 1-й інстанції: ОСОБА_1
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 лютого 2017 року м. Маріуполь

Колегія суддів Судової палати у кримінальних справах та справах про адміністративні правопорушення Апеляційного суду Донецької області в м. Маріуполі у складі:

суддів: ОСОБА_2 ,

ОСОБА_3 ,

ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участю: прокурора ОСОБА_6 ,

за участю потерпілої ОСОБА_7 ,

за участю захисника ОСОБА_8 ,

за участю обвинуваченого ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 00000064 від 07.01.2016 року за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_8 , діючої в інтересах обвинуваченого ОСОБА_9 , на вирок Іллічівського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 11 листопада 2016 року, яким

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 уродженця м. Маріуполя Донецької області, громадянина України, непрацюючого, пенсіонера, розлученого, несудимого, який зареєстрований у АДРЕСА_1 , фактично мешкаючого у АДРЕСА_1 ,

засуджено за ч.1 ст.115 КК України та призначено покарання у виді десяти років позбавлення волі.

в с т а н о в и л а :

вироком суду ОСОБА_9 визнаний винним у тому, що він 07.01.2016 року, приблизно о 00-30 годині, знаходячись в стані алкогольного сп`яніння, в ході сварки зі своїм сином, яка раптово виникла на ґрунті неприязних відносин, переслідуючи мету умисного вбивства, тобто протиправного спричинення смерті іншій особі, знаходячись за місцем свого мешкання в будинку АДРЕСА_1 , діючи умисно, завдав не менш 10 ударів обухом сокири в життєво важливий орган, а саме в область голови своєму сину ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в результаті чого спричинив останньому тілесні ушкодження у вигляді: відкритої проникаючої черепно-мозкової травми, синець на нижньому повіці лівого ока, чотирьох забійних ран в скронево-тім`яної області голови зліва, забійної рани у козелка лівої вушної раковини, дві забійні рани в проекції лівого соскоподібного відростка, три забійні рани в центрі потиличної області, крововилива в м`які покрови голови з боку внутрішньої поверхні в лобовій ділянці зліва, в скронево-тім`яній ділянці зліва, на всьому протязі потиличної області, вдавлено-багатоуламковий перелом в тім`яно-скроневій області зліва з ушкодженням луски лівої скроневої і тім`яної кісток і поширенням на турецьке сідло і піраміду правої скроневої кістки, багато уламковий перелом потиличної кістки, руйнування твердої і м`яких мозкових оболонок, а також власне речовини головного мозку лівої скроневої, лівої тім`яної, потиличної долей і мозочка, заподіяні незадовго до смерті, полягає в прямому причинному зв`язку з настанням останньої і має ознаки тяжких тілесних ушкоджень, як небезпечних для життя у момент їх спричинення.

Два садна на задній поверхні шиї у верхній третині та синець на задній поверхні лівого плечевого суглоба, які мають ознаки легких тілесних ушкоджень та в причинному зв`язку з настанням смерті потерпілого не полягають.

Причиною його смерті з`явилася вищеописана масивна відкрита проникаюча черепно-мозкова травма з множинними забійними ранами голови, багатоуламковими переломами обох скроневих, правої тім`яної, потиличної кісток, руйнуванням твердої і м`яких мозкових оболонок, а також власне речовини головного мозку лівої скроневої, лівої тім`яної і потиличної долей та мозочка.

На зазначене судове рішення надійшла апеляційна скарга від захисника адвоката ОСОБА_8 , діючої в інтересах обвинуваченого ОСОБА_9 .

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_8 просить вирок суду щодо обвинуваченого ОСОБА_9 скасувати, справу направити на новий судовий розгляд.

В обґрунтування своєї апеляційної скарги вказує, що доказів того, що саме від дій обвинуваченого ОСОБА_9 настала смерть потерпілого, сторона обвинувачення суду не надала. Суд першої інстанції однобічно та упереджено дослідив докази, внаслідок чого прийшов до хибного висновку про наявність доказів вини обвинуваченого.

Заслухавши доповідача, обвинуваченого ОСОБА_9 та його захисника адвоката ОСОБА_8 , які підтримали доводи апеляційної скарги захисника, просили вирок суду скасувати, справу направити на новий судовий розгляд; думку потерпілої ОСОБА_7 та прокурора ОСОБА_6 , які відстоювали законність та обґрунтованість прийнятого судом рішення, просили апеляційну скаргу залишити без задоволення, а вирок суду без змін, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вона не підлягає задоволенню за наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів провадження та вироку, висновки суду першої інстанції про винуватість ОСОБА_9 у вчиненні кримінального правопорушення, за яке його засуджено, відповідають фактичним обставинам провадження та підтверджуються наявними у матеріалах провадження доказами, які судом були досліджені та правильно оцінені.

Свій висновок про умисну спрямованість дій ОСОБА_9 на позбавлення життя потерпілого та те, що саме від дій обвинуваченого ОСОБА_9 настала смерть потерпілого ОСОБА_10 , суд обґрунтував показаннями самого обвинуваченого, потерпілої ОСОБА_7 , свідків та іншими доказами по справі. Такий висновок об`єктивно узгоджується з дослідженими в судовому засіданні письмовими доказами.

Обвинувачений ОСОБА_9 винним себе не визнав та наполягав на тому, що 06 та 07 січня 2016 року меж ним та загиблим сином ОСОБА_10 ніяких конфліктів не було, на сині тілесних пошкоджень також не було. Вночі близько 00 годин 07 січня 2016 року потерпілий ОСОБА_10 прйшов до дому у стані алкогольного сп`яніння, ліг спати на дивані в коридорі. Близько 03ої години він бачив сина, який сидів на табуретці в коридорі біля вхідних дверей одягнутий, та мав намір піти забрати борг у якогось сусіда, чи уходив з дому його син він не знає, оскільки повернувся до своєї кімнати та знову ліг спати. Приблизно о 07 годині 07.01.2016 року до нього прийшла невістка ОСОБА_11 , та виявила труп ОСОБА_12 , який лежав у коридорі. Ніяких тілесних ушкоджень ОСОБА_12 не наносив. Вважав, що син міг отримати на вулиці тілесні ушкодження, прийти до дому і вмерти.

Таким чином, в суді першої інстанції обвинуваченим була висунута версія про заподіяння смерті потерпілому іншими особами, яка була предметом перевірки судом першої інстанції та не знайшла свого підтвердження.

Заперечення обвинуваченого ОСОБА_9 щодо своєї причетності до інкримінованого йому злочину взагалі, суд обґрунтовано розцінив як намагання уникнути покарання, оскільки його вина повністю доведена доказами, а його пояснення з приводу застосування до нього з боку працівників Іллічівського ВП Маріупольського ВП ГУНП в Донецькій області фізичного насильства були спростовані постановою старшого слідчого першого слідчого відділу слідчого управління прокуратури Донецької області ОСОБА_13 від 09 листопада 2016 року, відповідно до якої кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0001196 від 04.11.2016 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 365 КК України закрито в зв`язку із відсутністю в діяннях працівників поліції складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.365 КК України.

Так, потерпіла ОСОБА_7 , свідки ОСОБА_14 , ОСОБА_15 в судовому засіданні підтвердили, що обвинувачений ОСОБА_9 зловживав спиртними напоями та під час перебування в стані алкогольного сп`яніння поводився агресивно, влаштовував сварки, конфлікти, в ході яких хватав сокиру і погрожував нею. Між обвинуваченим ОСОБА_9 та потерпілим ОСОБА_10 склались неприязні стосунки , під час знаходження у стані алкогольного сп`яніння часто скандалили та дралися.

Потерпіла ОСОБА_7 повідомила, що 07.01.2016 року зі слів сина ОСОБА_16 їй стало відомо, що його батько ОСОБА_17 за місцем проживання вбив сина ОСОБА_18 . При цьому ОСОБА_17 просив не викликати поліцію, оскільки мав намір закопати ОСОБА_18 в городі.

Не прийняти до уваги показання потерпілої ОСОБА_7 у суду не було підстав, оскільки вони підтверджуються показаннями свідків ОСОБА_14 , ОСОБА_15 .

З пояснень свідків ОСОБА_14 . ОСОБА_15 вбачається , що 06.01.2017р. близько 22-00 години додому повернувся потерпілий ОСОБА_10 в стані сильного алкогольного сп`яніння, у нього ніякиї тілесних пошкоджень не було. Обвинувачений ОСОБА_14 попросив не пускати потерпілого додому, оскільки він вже п`яний та може посваритися з ним і подратися.

Таким чином, з пояснень вказаних свідків вбачається, що між обвинуваченим та потерпілим склались неприязні стосунки, та вже 6 січня 2017р. у вечорі обвинувачений ОСОБА_19 був агресивно налаштований до свого сина потерпілого ОСОБА_10 .

Свідки ОСОБА_14 та ОСОБА_15 підтвердили, що вранці 07.01.2016 року приблизно о 07-00 годині труп потерпілого ОСОБА_10 знаходився в будинку в коридорі за місцем проживання обвинуваченого, при цьому обвинувачений висунув версію настання смерті потерпілого, що останній вночі повернувся додому, мабуть впав та вдарився головою об сокиру та табурет. Обвинувачений просив не викликати поліцію та швидку допомогу, та мав намір ввечері в городі закопати труп потерпілого.

Суд обґрунтовано прийшов до висновку про те, що показання свідків ОСОБА_14 та ОСОБА_15 є послідовними, логічними та такими, що співпадають з письмовими доказами, дослідженими судом, а саме протоколом огляду місця події, в якому зафіксовані бризги крові та де вони знаходились.

Свідок ОСОБА_14 є рідним сином обвинуваченого і в судовому засіданні стверджував, що підстав для обмови батька у нього не має, що дійсно батько намагався позбавитись трупа брата та просив не викликати швидку та поліцію та замивав в його присутності плями крові на холодильнику.

З урахуванням наведеного, суд першої інстанції зробив правільний висновок, якщо обвинувачений не був би причетним до скоєння вбивства сина ОСОБА_12 , то він би не намагався позбавитись його трупу та знищити сліди злочину та обґрунтовано не прийняв до уваги твердженнями обвинуваченого про те, що він не замивав сліди крові на холодильнику, коли прийшов його син ОСОБА_20 , а також не пропонував йому у вечорі вирити на городі яму та закопати померлого сина ОСОБА_12 , щоб ніхто про це не дізнався, а також що в коридорі не було бризків крові і взагалі й на дровах, на холодильнику, печі.

При таких обставинах спростовуються доводи захисту, зазначені в апеляційної скарги про те, що обвинувачений ОСОБА_9 не намогався знищити сліди злочину та позбавитись трупу потерпілого ОСОБА_9 .

Факт виявлення трупу потерпілого ОСОБА_10 з тілесними ушкодженнями та ознаками насильницької смерті саме за місцем проживання обвинуваченого ОСОБА_9 в будинку АДРЕСА_1 підтверджений протоколом огляду місця події від 07.01.2016 року, в ході огляду будинка також були виявлені та вилучені: сокира з плямами бурого кольору схожими на кров біля голови трупу на підлозі, 2 молотки на підлозі біля голови трупу, дерев`яна скамейка з пошкодженнями, металевий крючок, покривало світло-коричневого кольору, мобільний телефон «Samsung Duos», один змив бурого кольору з дверей холодильника «Норд», два змиви бурого кольору з пластмасового піддону, три змиви бурого кольору з підлоги біля голови трупу

З фототаблиці, доданої до протоколу вбачається, що на підлозі, дровах та інших речах виявлені розбризкані плями крові. (том 2 а.с. 9-35).

З фототаблиць, доданих до протоколу огляду, не вбачається наявність будь яких слідів, які би вказували на те, що тілесні ушкодження потерпілому ОСОБА_10 були застосовані за межами будинку, що в свою чергу спростовують доводи обвинуваченого ОСОБА_10 про можливість отримання потерпілим ОСОБА_21 тілесних ушкоджень на вулиці, з якими він прийшов до дому, де настала його смерть.

Крім того, відповідно до висновків судово-медичнної експертизи морфологічних даних, що свідчать про переміщення трупа або зміну його положення після настання смерті не встановлено. Виходячи з масивного характеру встановленої черепно-мозкової травми, яка унеможливлює будь-якого значного пересування у просторі до моменту настання смерті.

Єксперт прийшов до висновку, що смерть ОСОБА_10 настала саме в тому місці, де був виявлений його труп. Заподіяння всіх травматичних дій по голові швидко та в дуже короткий термін, виключає можливість здійснювати потерпілим самостійні дії внаслідок втрати свідомості, яка обов`язково супроводжує масивну відкриту проникаючу черепно-мозкову травму, яка мала місце у ОСОБА_10 .

Дані висновки спростовують доводи обвинуваченого про те, що потерпілий ОСОБА_10 , маючи черепно-мозкову травму, мав можливість пересуватися у просторі, та набути вказані тілесні пошкодження в іншому місці.

Факт завдання не менш 10 ударів обухом сокири в життєво важливий орган, а саме в область голови потерпілому ОСОБА_10 , в результаті чого останньому були спричинені тяжкі тілесні ушкодженя, як небезпечні для життя у момент їх спричинення, а масивна відкрита проникаюча черепно-мозкова травма з множинними забійними ранами голови, багатоуламковими переломами обох скроневих, правої тім`яної, потиличної кісток, руйнуванням твердої і м`яких мозкових оболонок, а також власне речовини головного мозку лівої скроневої, лівої тім`яної і потиличної долей та мозочка, що явилося причиною смерті, підтверджується протоколом огляду трупу від 07.01.2016 року, а також висновкам експерта Маріупольського відділення судово-медичної експертизи №112 від 07.01.2016 року (том 2 а.с. 42-43, 46-47)

Доводи обвинуваченого про те, що потерпілий міг отримати травму, не сумісну з життям в результаті падіння і удару головою о стілець чи сокиру, були предметом перевірки судом першої інстанції та не знайшли свого підтвердження, та спростовуються висновком судово-медичної експертизи щодо локалізації та механізму заподіяння тілесних ушкоджень, виявлених на трупі потерпілого, які унеможливлюють утворення таких тілесних ушкоджень за обставин, на які посилається обвинувачений.

Пояснення обвинуваченого з приводу того, що потерпілий був живим в три години ночі 07.01.2016 року також суд обґрунтовано визнав неправдивими, які не відповідають дійсності та спростовуються висновком судово-медичної експертизи про час настання смерті потерпілого.

Таким чином, суд першої інстанції обґрунтовано зазначив, що твердження сторони захисту про заподіяння смерті потерпілому іншими особами є недоречним, оскільки вина саме обвинуваченого підтверджується сукупністю викладених доказами, які суд першої інстанції у відповідності зі ст.94 КПК України оцінив з точки зору належності, допустимості, достовірності , достатності та взаємозв`язку.

Причетність обвинуваченого ОСОБА_9 до злочину підтверджується протоколом проведення слідчого експерименту від 08.01.2016 року в будинку АДРЕСА_1 , проведеного зі згоди ОСОБА_9 та за його участю із застосуванням відеозапису, який також був оглянутий в судовому засіданні встановлено, що обвинувачений показав, що саме він 07.01.2016 року в ході конфлікту, який виник між ним та загиблим сином наніс своєму синові ОСОБА_10 , коли той стояв навпроти нього два удари обухом сокири в область голови, після чого пішов спати (том 2 а.с. 107, 108-112).

Суд першої інстанції обґрунтовано прийняв протокол проведення слідчого експерименту від 08.01.2016 року як доказ вини обвинуваченого ОСОБА_9 , та прийшов до виваженого висновку про те, що пояснення обвинуваченого щодо примушування його працівниками поліції обмовити себе під час участі у слідчому експерименті є надуманими, оскільки на відеозаписі вказаних слідчих дій, проведених за участю обвинуваченого, зафіксовано відсутність тиску на обвинуваченого з боку інших осіб, послідовність пояснень, вільність у викладенні пояснень, при цьому викладені обставини вчинення злочину, узгоджуються між собою та з іншими матеріалами справи, а відповідно є об`єктивними.

Згідно із висновком експерта Маріупольського відділення судово-медичних експертиз №112/45 від 12.03.2016 року, зробленого після слідчого експерименту за участю судмедексперта ОСОБА_22 , враховуючи морфологічні особливості встановленої черепно-мозкової травми у потерпілого ОСОБА_10 , а саме велику кількості забійних ран на голові, масивний характер ушкоджень кісток черепа та речовини головного мозку, що з обставин, на які вказує підозрюваний ОСОБА_9 , в ході слідчого експерименту, може відповідати факт нанесення травматичних дій обухом сокири по голові потерпілого. Кількість заподіяних ударів, на які посилається підозрюваний, не відповідає розповсюдженості та тяжкості заподіяної травми голови. Однак слід зазначити, що формування вдавлено-багатоуламкового перелому в тім`яно скроневої області зліва з руйнуванням твердої і м`яких мозкових оболонок, а також власне речовини головного мозку цієї області, можливо і при меншій кількості травматичних дій саме в тім`яно-скроневу область голови зліва, що може, у тому числі відповідати обставинам, на які вказує підозрюваний ОСОБА_9 в ході слідчого експерименту (том 2 а.с. 131-132).

Таким чином, висновок експерта зроблений після слідчого експерименту за участю судмедексперта ОСОБА_22 в свою чергу підтверджує правдивість показань обвинуваченого ОСОБА_9 , які він дав в ході слідчого експерименту.

Висновками судово-імунологічних експертиз було підтверджено,- в слідах на спортивних штанах обвинуваченого ОСОБА_9 знайдена кров, яка могла належати як потерпілому ОСОБА_10 , так і обвинуваченому ОСОБА_9 , оскільки вони обидва мають саме таку групу крові (том 2 а.с. 138-139, а.с. 145-146, а.с.152-155).

Разом з тим, суд, аналізуючи докази в їх сукупності, виключив належність крові, яка була виявлена в слідах на спортивних штанах обвинуваченого ОСОБА_9 , саме обвинуваченому, оскільки відповідно до протоколу освідування особи від 07.01.2016 року слідчим СВ Іллічівського ВП МВП ГУНП в Донецькій області ОСОБА_23 в присутності понятих та спеціаліста-криміналіста було проведено освідування ОСОБА_9 із проведенням фото фіксації за допомогою фотоапарата «Canon», в ході якого встановлено, що останній був вдягнутий у спортивні штани чорного кольору, светр у чорно-біло смугу, гумові калоші. На лівій скулі ОСОБА_9 виявлено лінійної форми кровоподтік, у потиличній частині голови виявлено слід речовини бурого кольору, у защічній ділянці обличчя справа виявлено пляму речовини бурого кольору (том 2 а.с.73-82). Судово-медичний експерт зробив висновок, що виявлені при огляді ОСОБА_9 тілесні ушкодження: синець поперекової області справа, синець грудної клітини справа, садно грудної клітини зліва по задній поверхні заподіяні дією тупих предметів, можливо в строк та при обставинах, на які посилається оглянутий, і по ступеню тяжкості відносяться до легких тілесних ушкоджень(т.2 а.с.99).

Таким чином, письмовими доказами доведено, що у обвинуваченого ОСОБА_9 не було виявлено різаних ран, які могли вказувати на вірогідність належності крові обвинуваченому ОСОБА_9 на його одягу.

Доводи сторони захисту щодо ідентичності груп крові у обвинуваченого і потерпілого, а також виявлення на сокирі крові обвинуваченого, а не потерпілого, суд першої інстанції з урахуванням тілесних ушкоджень, які виявлені на трупі потерпілого і з огляду на відсутність відкритих ран у обвинуваченого, що підтверджено відповідним медичним висновком, прийшов до обґрунтованого висновку, що кров, знайдена на сокирі та інших предметах 07.01.2016 року за місцем знаходження трупа ОСОБА_24 належить саме потерпілому.

За висновком судово-психіатричної експертизи №86 від 28.01.2016 року обвинувачений ОСОБА_9 є психічно здоровим, виявляє акцентуацію особистості за збудним типом, ускладнену психічними та поведінковими розладами внаслідок вживання алкоголю. В період скоєння інкримінованого діяння знаходився в стані простого алкогольного сп`яніння, за психічним станом міг усвідомлювати свої дії та керувати ними. В період скоєння інкримінованого діяння ОСОБА_9 не знаходився тимчасово-хворобливому стані, за психічним станом він міг усвідомлювати свої дії та керувати ними (том 2 а.с. 116-120).

Зазначеним висновком спростовуються доводи захисту про можливість знаходження обвинуваченого ОСОБА_9 під час скоєння злочину у тимчасово-хворобливому стані.

Та обставина, що обвинувачений під час проведення судово-психіатричної експертизи заперечував свою причетність до злочину, не можливо прийняти як доказ його невиносності в інкримінованому кримінальному правопорушенні, оскільки його ствердження спростовуються добутими доказами по справі, яким суд першої інстанції дав належну оцінку.

Крім того, колегія суддів звертає увагу на те, що поведінка обвинуваченого під час проведення судово-психіатричної експертизи носила явно установочний, захисний характер.

Оцінюючи надані сторонами кримінального провадження докази, кожен з точки зору належності, допустимості, достовірності, а їх сукупність - з точки зору достатності та взаємозв`язку, суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку про доведеність винуватості ОСОБА_9 у вчиненні злочину при встановлених судом фактичних обставинах поза розумним сумнівом та правильно кваліфікував дії обвинуваченого ОСОБА_9 за ч.1 ст.115 КК України, як умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині

Покарання ОСОБА_9 призначене з додержанням вимог ст.ст.50,65 КК України.

Суд при визначенні виду та міри покарання, відповідно до вимог ст.ст.65-67 КК України, врахував ступень тяжкості кримінального правопорушення, який відповідно до ст.12 КК України є особливо тяжким злочином, конкретні обставини вчиненого кримінального правопорушення, його наслідки, дані про особу обвинуваченого, який раніше не судимий, ніде не працює, є пенсіонером, на обліках в медичних закладах не перебуває (а.с.184-186 том 2), дільничним інспектором за місцем свого проживання характеризується посередньо, як особа, яка періодично зловживає алкогольними напоями, на ґрунті чого в сім`ї виникали сварки (а.с.187 том 2), відсутність обставин, що пом`якшують покарання, скоєння злочину в стані алкогольного сп`яніння, що суд визнав обставиною, яка обтяжує покарання ОСОБА_9 .

Враховуючи обставини справи та особу винного, суд прийшов до правильного, обґрунтованого висновку про те, що виправлення обвинуваченого не можливе без ізоляції від суспільства, а тому призначає йому покарання у вигляді позбавлення волі, що на думку колегії суддів є співрозмірним скоєному та достатнім для виправлення обвинуваченого і попередження вчинення ним інших кримінальних правопорушень.

У зв`язку з чим колегія суддів не находить підстав для задоволення апеляційної скарги захисту.

Порушень органом досудового слідства або судом вимог кримінального процесуального закону, які б були підставою для зміни або скасування вироку у даному провадженні не встановлено.

На підставі викладеного, керуючись вимогами ст.ст.404,407,418,419 КПК України, колегія суддів,-

у х в а л и л а:

апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 , діючої в інтересах обвинуваченого ОСОБА_9 , залишити без задоволення.

Вирок Іллічівського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 11 листопада 2016 року щодо ОСОБА_9 залишити без змін.

На ухвалу суду може бути подана касаційна скарга безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом 3-х місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а засудженим який тримається під вартою,- в той же самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Судді:

______________ ________________ _______________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_25 Сєдих.