Справа № 146/8/17
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"10" липня 2017 р. Томашпільський районний суд Вінницької області
в складі головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участі секретаря ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
захисника ОСОБА_4 ,
обвинуваченого ОСОБА_5 ,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України,
20 жовтня 2016 року біля 12:00 год ОСОБА_5 , повторно, за попередньою змовою з особою, матеріали відносно якої виділено в окреме провадження, на пропозицію ОСОБА_5 умисно, з корисливих мотивів, з метою заволодіння жучим майном, шляхом розбиття скла вікна житлового будинку, розташованого по АДРЕСА_3 , який на праві власності належить ОСОБА_7 , проникли через вікно всередину даного будинку, звідки таємно викрали килим синтетичний розміром 250х350 см, вартість якого згідно висновку експерта № 2811/16-21 від 14 листопада 2016 року становить 1152 грн, після чого з місця події зникли, завдавши потерпілому ОСОБА_7 матеріальної шкоди на вищевказану суму.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 вину в пред`явленому йому обвинуваченні не визнав, пояснив, що в будинок потерпілого ОСОБА_7 не проникав. В день, коли його було затримано, він разом із ОСОБА_8 проходили біля ставка на відстані 300-400 м від будинку потерпілого. В цей час до них підійшли працівники поліції та відразу гумовими кийками та кулаками рук почали наносити їм удари по різних частинах тіла. Щодо таких дій працівників поліції він нікуди не звертався. Просив його виправдати.
Потерпілий ОСОБА_7 в судовому засіданні пояснив, що з 17 жовтня 2016 року перебував у м. Києві. До нього на мобільний телефон зателефонував сусід та повідомив, що рибаки бачили як з його будинку хтось виносив речі. На слідуючий день повернувшись з м. Київ та прийшовши до будинку він вставив віконну раму, після чого пішов до поліції аби повідомити про вчинений злочин, а коли разом з працівниками поліції повернулися до будинку та зайшовши в середину він помітив, що на стіні відсутній килим та розкидані по підлозі речі. Вийшовши на вулицю він помітив ОСОБА_5 та ОСОБА_8 та повідомив працівників поліції, які їх затримали. Тоді ОСОБА_8 розповіла, що килим вони продали жінці, яка проживає неподалік, а також повідомила, що в літній кухні стоять мішки з викраденими речами. Також у кишенях ОСОБА_5 було знайдений індикатор та навісний замок, які були викрадені з його будинку. Зазначив, що претензій до обвинуваченого ні матеріального ні морального характеру не має. При призначенні міри покарання ОСОБА_5 покладається на розсуд суду.Вподальшому написав заяву, у якій просив слухати справу без його участі.
Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_9 пояснила, що в обід (дати вона не пам`ятає) до її домогосподарства прийшов ОСОБА_5 разом з ОСОБА_8 та запропонували за 100 грн купити килим, пояснивши, що в будинку проводять ремонтні роботи, тому він їм більше не потрібен. Оскільки у неї не було грошей, вона сказала прийти їм після 17:00 год, а біля 18:00 год приїхали працівники поліції та вилучили килим.
Свідок ОСОБА_10 пояснив суду, що його було запрошено працівниками поліції у якості понятого під час проведення впізнання по фото. Під час проведеня слідчого експеримента ОСОБА_9 вказала на обвинуваченого та жінку, яка разом із ОСОБА_5 пропонували купити їй килим.
В судовому засіданні свідок ОСОБА_11 пояснила суду, що була понятою під час проведення впізнання по фото, оскільки її сусідка ОСОБА_9 купила викрадений килим. Під час проведеня слідчого експеримента ОСОБА_9 вказала на обвинуваченого та жінку, яка разом із ОСОБА_5 пропонували купити їй килим.
Свідок ОСОБА_12 в судовому засіданні пояснила, що її було запрошено працівниками поліції у якості понятої під час добровільної видачі ОСОБА_9 викраденого килима. Зі слів ОСОБА_9 даний килим вона купила у невідомого чоловіка та жінки.
Покази свідка ОСОБА_13 суд до уваги не бере, оскільки останній у судовому засіданні вказав, що на той момент перебува в станні алкогольного сп`яніння та нічого не пам`ятає.
Крім того, у судовому засідані були оглянуті інші докази, зокрема:
- протокол огляду місця події від 20 жовтня 2016 року, згідно якого було оглянуто домогосподарство ОСОБА_7 , яке розташоване по АДРЕСА_3 з якого було здійснено крадіжку (а.с. 74-75);
- протокол добровільної видачі від 20 жовтня 2016 року, згідно якого, перебуваючи на території домогосподарства, що розташоване на АДРЕСА_3 ОСОБА_9 добровільно видала працівникам поліції настінний килим червоного кольору розміром 350х250 см (а.с. 76);
- висновок експерта № 2811/16-21 від 04 листопада 2016 року, згідно якого ринкова вартість з урахуванням зносу килима синтетичного, розміром 250х350 см, станом на 20 жовтня 2016 року склала 1152 грн (а.с. 87 -89);
- протокол пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 07 листопада 2016 року, згідно якого ОСОБА_9 серед пред`явлених на фотознімках осіб по рисах обличчя та за віком, впізнала особу, яка зображена на фото № 4 (а.с. 91-92);
- висновок судово-психіатричного експерта № 335 від 21 листопада 2016 року, згідно якого в період часу, до якого відноситься інкриміноване діяння, ОСОБА_5 на хронічне душевне захворювання не страждав, перебував поза будь-яким тимчасовим хворобливим розладом психічної діяльності. В період часу, до якого відноситься інкриміноване йому діяння, ОСОБА_5 міг усвідомлювати свої дії та керувати ними. В теперішній час ОСОБА_5 на хронічне душевне захворювання не страждає, перебуває поза будь-яким тимчасовим хворобливим розладом психічної діяльності, у нього виявлена легка розумова відсталість ступеня легкої дебільності. В теперішній час ОСОБА_5 може усвідомлювати свої дії та керувати ними (а.с.94-97).
Оцінюючи вищезазначені досліджені судом докази по справі, суд визнає їх належними, допустимими та достовірними, а сукупність зібраних доказів - достатніми та взаємозв`язаними між собою, тому покладає їх в основу обвинувального вироку.
Невизнання вини обвинуваченим ОСОБА_5 , суд розцінює як обрану позицію захисту від пред`явленого обвинувачення.
Заслухавши пояснення потерпілого, свідків, дослідивши матеріали кримінального провадження суд вважає, що винуватість ОСОБА_5 у скоєнні злочину доведена і його дії вірно кваліфіковано за ч. 3 ст. 185 КК України, тобто таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно за попередньою змовою групою осіб поєднана з проникненням у житло.
ОбвинуваченийОСОБА_5 не визнав себе винуватим в інкримінованому кримінальному правопорушенні, однак свідок ОСОБА_9 вказала, що килим приносив ОСОБА_5 разом із особою матеріали відносно якої виділені в окреме провадження, вподальшому впізнала їх на фотознімках.
Крім того покази самого потерпілого ОСОБА_7 та свідків ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 є незмінними та послідовними. У суда відсутні підстави для сумнівів у показах зазначених осіб.
Також у судовому засіданні не знайшли свого підтвердження показанняОСОБА_5 щодо вчинення відносно нього насилля працівниками поліції.
При вирішенні питання про призначення обвинуваченому покарання суд керується вимогами ст.ст. 65-67 КК України та Постановою Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» з послідуючими змінами та доповненнями та виходить із принципів законності, справедливості, обгрунтованності та індивідуалізації покарання.
При цьому суд також враховує, що відповідно до ст. 50 КК України покарання є заходом примусу та полягає в передбаченому законом обмеженні прав та свобод засудженого та у відповідності до ч. 2 ст. 50 КК України має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.
Враховуючи вищевикладене, суд враховує характер та ступінь суспільної небезпеки вчиненого злочину, який, відповідно до ст.12 КК України відноситься до категорії тяжких злочинів, дані про особу обвинуваченого, який негативно характеризується за місцем проживання, на диспансерному психіатричному та на наркологічному обліку не перебуває, раніше судимий, відсутність обставин, що пом`якшують покарання та обтяжують покарання, позицію державного обвинувача та потерпілого щодо міри покарання обвинуваченому, суд дійшов висновку, що необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів, слід призначити покарання у виді позбавлення волі.
Обставини, які пом`якшують покарання обвинуваченого, згідно ст. 66 КК України, судом не встановлені.
Обтяжуючі обставини, згідно ст.67 КК України, судом не встановлені.
При цьому суду також враховує те, що ОСОБА_5 був засудженний 20 жовтня 2016 року Томашпільським районним судом Вінницької області за ч. 3 ст. 185, ч. 3 ст. 185 КК України до позбавлення волі на строк 3 роки 6 місяців.
У відповідності до положень ст. 71 КК України, за сукупністю вироків, суд вважає необхідним частково приєднати невідбуте обвинуваченим покарання за вищезгаданим попереднім вироком.
Відповідно до акта здачі-приймання висновку судвого експерта № 2811/16-21 від 04 листопада 2016 року вартість проведення експертизи становить 176,20 грн.
Оскільки ОСОБА_5 вчиняв злочин спільно із особою, матеріали відносно якої виділено в окреме провадження, суд вважає за необхідне стягнути з ОСОБА_5 на користь держави половину судових витрат, що становить 88,10 грн.
Питання про речові докази вирішити відповідно до ст. 100 КПК України.
Цивільний позов потерпілий ОСОБА_7 в кримінальному провадженні не пред`являв, тому суд роз`яснює потерпілому, що він, як особа, яка не пред`явила цивільного позову в кримінальному проваджені, відповідно до вимог ч.7 ст.128 КПК України, має право пред`явити його в порядку цивільного судочинства.
На підставі викладеного і керуючись ст. ст. 368, 370-374 КПК України, суд,

ЗАСУДИВ:
Визнати винним ОСОБА_5 у вчинені злочину, передбаченогоч. 3 ст. 185 КК України та призначити йому покарання у виді 4 (чотири) роки 6 (шість) місяців позбавлення волі.
На підставі ч. 1 ст. 71 КК України за сукупністю вироків до призначеного покарання частково приєднати невідбуте покарання за вироком Томашпільського районного суду від 20 жовтня 2016 року, остаточно призначити покарання ОСОБА_5 у виді 5 (п`яти) років 6 (шести) місяців позбавлення волі.
Запобіжний захід Томашпільським районним судом Вінницької області не обирався.
Стягнути з ОСОБА_5 на користь держави витрати, пов`язані з проведенням експертизи в кримінальному провадженні в сумі 88,10 грн (сімдесят вісім гривень 10 коп).
Речові докази у справі, а саме:
Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Апеляційного суду Вінницької області протягом 30 днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги через Томашпільський районний суд Вінницької області.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Копія вироку не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя: ОСОБА_1