Справа № 520/2422/17
Провадження № 1-кс/520/436/17
УХВАЛА
02.03.2017 року м.Одеса

Слідчий суддя Київського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , заявника ОСОБА_3 , розглянувши скаргу ОСОБА_3 на бездіяльність посадових осіб прокуратури Одеської області, -

ВСТАНОВИВ:

До Київського районного суду м. Одеси надійшла скарга ОСОБА_3 в якій він просить зобов`язати посадових осіб прокуратури Одеської області внести відомості до ЄРДР за його заявою №217 від 17.01.2017 року.
В судовому засіданні заявник просив задовольнити скаргу посилаючись на вказані в ній доводи.
Прокурор, будучи повідомлений про час і місце розгляду скарги в судове засідання не з`явився, будь-яких матеріалів до суду не надав.
Вислухавши думку заявника, ознайомившись з матеріалами скарги, вважаю, що скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.
У статті 303 КПК України визначено порядок оскарження бездіяльності, яка може полягати, зокрема, в бездіяльності прокурора щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 214 КПК України бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань, означає невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань впродовж 24 годин після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення.
Тобто в цих статтях КПК України йдеться про внесення до ЄРДР саме таких відомостей, які містять дані про кримінальне правопорушення.
Частина п`ята ст.214 КПК України конкретизує зміст таких відомостей, вказуючи, що вони обов`язково повинні містити, зокрема: короткий зміст обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, наведених потерпілим, заявником виявлених з іншого джерела; попередня правова кваліфікація кримінального правопорушення, тощо.
Заявник ОСОБА_3 в якості даних, які, на його думку, свідчать про скоєння слідчим суддею кримінального правопорушення вказує на ухвалення слідчим суддею процесуального рішення, з яким він не згоден, яке, як він вважає, не відповідає вимогам закону, і тому, на його думку, є неправосудним. Тобто наведені ОСОБА_3 дані стосуються суто процесуальної діяльності і рішення судді.
За змістом рішення Конституційного суду України від 30.06.2009р. №16-рп/2009, постанов Пленуму Верховного суду України від 13.06.2007р. №8, від 12.06.2009р. №6, від 04.06.2010р. №6, положень КПК України тощо, виключне право перевірки законності та обґрунтованості судових рішень має відповідний суд згідно з процесуальним законодавством. Оцінка процесуальним діям судді може даватись тільки судами апеляційної або касаційної інстанції, і не може даватися будь якими іншими органами.
Крім того, як вбачається з Конституційного подання Пленуму Верховного суду України до КСУ щодо офіційного тлумачення сполучення слів «як неправосудного», ужитого в частині четвертій статті 62 Конституції України, зазначене поняття не дістало конкретизації в поєднанні з поняттями «незаконність» і «необґрунтованість» у жодному законодавчому акті України, а це є ризиком порушення прав громадян на справедливий судовий захист і гарантій незалежності суддів під час здійснення ними правосуддя.

Як зазначається у Пленумі, ототожнення поняття «неправосудність» із поняттям «незаконність» та/або «необґрунтованість» призведе до того, що всі судові рішення, які були скасовані судами апеляційної чи касаційної інстанцій, у тому числі рішення, у яких суд помилково чи передчасно, однак за відсутності грубої недбалості чи злочинного наміру, дійшов певних висновків і які вплинули на ухвалення ним рішення, повинні визнаватися неправосудними. Проте зазначене суперечить конституційно-правовим засадам існування правосуддя в цілому.

Крім того, таке тлумачення необхідно з метою, зокрема, недопущення втручання в здійснення суддею його функцій особами, які незадоволені прийнятим рішенням.

Відповідно до пункту 66 Рекомендацій СМ/Кес (2010) 12 Комітету Міністрів Ради Європи державам-членам щодо суддів установлено, що тлумачення суддями закону, оцінювання фактів та доказів не повинно бути приводом для цивільної або дисциплінарної відповідальності, за винятком випадків злочинного наміру чи грубої недбалості. Викладене підкреслює необхідність чіткого розмежування понять «неправосудність», «незаконність» та/або «необґрунтованість» задля досягнення мети захисту суддів від необґрунтованого обвинувачення.
Отже, жодна особа не може нести відповідальності за злочин, склад якого не конкретизований у кримінальному законі.

Проте, вважаю, що бездіяльність відповідних посадових осіб прокуратури Одеської області щодо не виконання вимог ст.214 КПК України, порушує інтереси заявника, не відповідає вимогам закону і повинна бути визнана незаконною.

В зв`язку з чим, заява ОСОБА_3 підлягає задоволенню щодо визнання бездіяльності відповідних осіб прокуратури Одеської області незаконною і зобов`язання їх розглянути заяву ОСОБА_3 від 17.01.2017 року №217 та прийняти рішення відповідно до вимог ст.214 КПК України.
В частині вимог щодо визнання заявника потерпілим по провадженню, яке на теперішній час не відкрито, вважаю, що ця вимога є передчасною, оскільки вирішення цього питання є виключною компетенцію органу досудового слідства, і є компетенцією слідчого судді тільки у разі відмови відповідною посадовою особою в задоволенні такого клопотання, чи не розгляду вказаного клопотання відповідно до вимог ст..220 КПК України, у разі звернення з відповідною скаргою до слідчого судді. В зв`язку з викладеним в задоволенні вказаної вимоги слід відмовити.
На підставі викладеного, керуючись ст.303, 304 і 372 КПК України, -
УХВАЛИВ:
Скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.
Визнати бездіяльність посадових осіб прокуратури Одеської області щодо не розгляду заяви ОСОБА_3 від 17.01.2017 року №217 - незаконною.

Зобов`язати відповідних посадовихосіб прокуратури Одеської області розглянути заяву ОСОБА_3 від 17.01.2017 року №217 та прийняти рішення відповідно до вимог ст.214 КПК України.
В частині зобов`язання відповідних посадових осіб прокуратури Одеської області визнати його потерпілим по кримінальному провадженню відмовити.
Ухвала, згідно до вимог ст.309 КПК України, оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1