Роздільнянський районний суд Одеської області
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа № 511/1523/17
Номер провадження: 1-м/511/2/17
11.08.2017 року Роздільнянський районий суд Одеської області в складі:
головуючого судді - ОСОБА_1
секретаря ОСОБА_2

за участю:

прокурора ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Роздільна клопотання Міністерства юстиції України про приведення вироку суду Російської Федерації у відповідність із законодавством України стосовно,

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Роздільна, Одеської області, громадянина України, тимчасово зареєстрованого по місцю перебування: АДРЕСА_1 на строк до 12.11.2015 року, не одруженого, з вищою освітою, не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 ,

засудженого 27 жовтня 2016 року вироком Борисоглебського міського суду Воронезької області за вчинення злочину, передбаченого ч.3 ст.30, п. "г" ч.4 ст.228.1 КК Російської Федерації із застосуванням ч.3 ст.66 КК РФ, ч.1 ст.62 КК РФ до 8 років позбавлення волі з відбуванням покарання у виправній колонії строгого режиму,-

В С Т А Н О В И В :
03 серпня 2017 року до Роздільнянського районного суду Одеської області надійшло клопотання Міністерства юстиції України про приведення вироку Борисоглебського міського суду Воронезької області від 27.10.2016 року відносно засудженого громадянина України ОСОБА_4 у відповідність із законодавством України для подальшого відбування покарання за даним вироком на території України.

Своє клопотання мотивують тим, що вироком Борисоглебського міського суду Воронезької області від 27.10.2016 року Камагурова засуджено до покарання у виді 8 років позбавлення волі за вчинення злочину, передбаченого ч.3 ст.30, п. "г" ч.4 ст.228.1 КК Російської Федерації (замах на незаконний збут наркотичних засобів, вчинений за попередньою змовою групою осіб, у великому розмірі), що також є караним діянням відповідно до законодавства України про кримінальну відповідальність.

ОСОБА_4 відбуває покарання в ФКУ «Виправна колонія №8 УФСВП Росії по Воронезькій області», кінець відбуття строку покарання - 15.11.2023 рік. Останнє місце проживання ОСОБА_4 в Україні: АДРЕСА_2 .

Відповідно до вироку Борисоглебського міського суду Воронезької області від 27.10.2016 року засудженому ОСОБА_4 додаткове покарання не призначалось. В бухгалтерію ФКУ ВК-8 УФСВП Росії по Воронезькій області на засудженого ОСОБА_4 виконавчі документи не надходили.

Представник Міністерства юстиції України в судове засідання не з`явився, в клопотанні просив проводити його розгляд у його відсутність.

Суд, заслухавши прокурора, який просив задовольнити клопотання Міністерства юстиції України, дослідивши матеріали клопотання, з метою забезпечення виконання в Україні покарання, призначеного громадянину України російським судом, керуючись статтею 9 Конституції України, статтями 9-11 Конвенції про передачу засуджених осіб 1983 року, статтями 606-610 Кримінального процесуального кодексу України, вважає за можливе привести у відповідність із законодавством України покарання, призначене ОСОБА_4 вироком Борисоглебського міського суду Воронезької області від 27.10.2016 року за ч.3 ст.30, п. "г" ч.4 ст.228.1 КК Російської Федерації.

Розглядаючи клопотання про приведення вироку суду Російської Федерації, суд виходить із положень Конституції України, глави 46 КПК України, якими регламентовано визнання та виконання вироків судів іноземних держав та передача засуджених осіб, Конвенції про передачу засуджених осіб 1983 року, та норм Кримінального кодексу України.

Так, відповідно до вимог ч. 1 ст. 602 КПК України вирок суду іноземної держави може бути визнаний і виконаний на території України у випадках і в обсязі, передбачених міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України.

Пунктом b) частини 1 статті 9 Європейської конвенції про передачу засуджених осіб визначено, що компетентні власті органи держави виконання вироку визнають вирок і таким чином замінюють міру покарання, призначену в державі визначення вироку, мірою покарання, передбаченою законодавством держави виконання вироку за такий самий злочин, згідно з положеннями статті 11 Конвенції.

Пунктами а), d) статті 11 Конвенції про передачу засуджених осіб встановлено, що при заміні вироку мають враховуватися зроблені щодо фактів висновки, які ясно викладені або припускаються в рішенні, ухваленому державою винесення вироку, а також не може посилюватися кримінальне покарання засудженої особи.

Крім того, умови передачі засуджених осіб і їх прийняття для відбування покарання визначені у ст. 606 КПК України, а порядок розгляду судом питання про приведення вироку суду іноземної держави у відповідність із законодавством України регламентований положеннями ст.610 КПК України, відповідно до яких під час розгляду клопотання Міністерства юстиції України суд визначає статті (частини статей) закону України про кримінальну відповідальність, якими передбачена відповідальність за кримінальне правопорушення, вчинене засудженим громадянином України, і строк позбавлення волі, визначений на підставі вироку суду іноземної держави. При призначені строку покарання у виді позбавлення волі, що підлягає відбуванню на підставі вироку суду іноземної держави, суд дотримується тривалості призначеного таким вироком покарання, крім випадків, визначених у ч. 4 ст. 610 КПК України..

При цьому суд, як це визначено у ч. 3 ст. 603 КПК України, не перевіряє фактичні обставини, встановлені вироком суду іноземної держави, та не вирішує питання щодо винуватості особи.

Статтею 606 КПК України визначаються умови передачі засуджених осіб для відбування покарання в Україні: якщо ця особа є громадянином держави виконання вироку; якщо вирок набрав законної сили; якщо на час отримання запиту про передачу засуджений має відбувати покарання упродовж як найменш шести місяців або якщо йому ухвалено вирок до ув`язнення на невизначений строк; якщо на передачу згоден засуджений або з урахуванням його віку або фізичного чи психічного стану на це згоден законний представник засудженого; якщо кримінальне правопорушення, внаслідок вчинення якого було ухвалено вирок, є злочином згідно із законодавством держави виконання вироку або було б злочином у разі вчинення на її території, за вчинення якого може бути призначено покарання у виді позбавлення волі; якщо відшкодовано майнову шкоду, завдану кримінальним правопорушенням, а в разі наявності - також процесуальні витрати; якщо держава ухвалення вироку і держава виконання вироку згодні на передачу засудженого.

Засуджений ОСОБА_4 є громадянином України, останнє відоме місце проживання в Україні: АДРЕСА_2 , згідно з повідомленням Державної міграційної служби України.

ОСОБА_4 засуджено 27 жовтня 2016 року вироком Борисоглебського міського суду Воронезької області за вчинення злочину, передбаченого ч.3 ст.30, п. "г" ч.4 ст.228.1 КК Російської Федерації (замах на незаконний збут наркотичних засобів, вчинений за попередньою змовою групою осіб, у великому розмірі) із застосуванням ч.3 ст.66 КК РФ, ч.1 ст.62 КК РФ до 8 років позбавлення волі з відбуванням покарання у виправній колонії строгого режиму.

Відповідно до розпорядження про виконання вироку, що надбав законної сили, вирок Борисоглебського міського суду Воронезької області від 27.10.2016 року відносно ОСОБА_4 набрав законної сили 08.11.2016 року

Згідно довідок ФКУ «Виправна колонія №8 УФСВП Росії по Воронезькій області» відповідно до вироку Борисоглебського міського суду Воронезької області від 27.10.2016 року засудженому ОСОБА_4 додаткове покарання не призначалось. В бухгалтерію ФКУ ВК-8 УФСВП Росії по Воронезькій області на засудженого ОСОБА_4 виконавчі документи не надходили.

ОСОБА_4 висловив бажання бути переданим в Україну, що підтверджується його письмовою заявою від 17.03.2017 року.

ОСОБА_4 засуджено за вчинення злочину, передбаченого ч.3 ст.30, п. "г" ч.4 ст.228.1 КК Російської Федерації (замах на незаконний збут наркотичних засобів, вчинений за попередньою змовою групою осіб, у великому розмірі), що також є караним діянням відповідно до законодавства України про кримінальну відповідальність.

Разом з тим, відповідно до ч. 3 ст. 609 КПК України Міністерство юстиції України в разі прийняття рішення щодо прийняття громадянина України, засудженого судом іноземної держави, для подальшого відбування покарання на території України звертається до суду з клопотанням про приведення вироку суду іноземної держави у відповідність із законодавством України.

Відповідно до статті 610 ч. 4 КПК України, при визначенні строку покарання у виді позбавлення волі, що підлягає відбуванню на підставі вироку суду іноземної держави, суд дотримується тривалості призначеного таким вироком покарання.

Відповідно до ч. 1 ст. 610 КПК України клопотання Міністерства юстиції України про приведення вироку суду іноземної держави у відповідність із законодавством України відповідно до ч.3 ст. 609 цього Кодексу розглядає суд першої інстанції за останнім відомим місцем проживання засудженої особи в Україні або за місцем знаходження Міністерства юстиції України.

Пункт "г" ч.4 ст.228.1 КК Російської Федерації відповідає ч.3 ст.307 КК України (незаконне виробництво, виготовлення, придбання, зберігання, перевезення чи пересилання з метою збуту, а також незаконний збут, наркотичних засобів, психотропних речовин або їх аналогів в особливо великих розмірах, за попередньою змовою групою осіб) за якою передбачено основне покарання у виді позбавлення волі на строк від 9 до 12 років.

При цьому суд також враховує, що у ст.228.1 КК Російської Федерації відсутня така кваліфікуюча ознака, як особливо великий розмір наркотичного засобу, що був предметом злочину. Водночас за п."б" ч.3 ст.228.1 КК Російської Федерації передбачена кримінальна відповідальність за незаконні дії з наркотичними засобами у значних розмірах.

Аналіз змісту ст.228.1 КК Російської Федерації і ст.307 КК України дає суду підстави для висновку, що такі кваліфікуючі ознаки злочину як значний розмір і великий розмір наркотичного засобу у ст.228.1 КК Російської Федерації відповідають кваліфікуючим ознакам, відповідно, великий розмір і особливо великий розмір наркотичного засобу у ст.307 КК України.

Частині 3 ст.30 КК Російської Федерації відповідає ч.3 ст.15 КК України, яка визначає, що замах на вчинення злочину є незакінченим, якщо особа з причин, що не залежали від її волі, не вчинила всіх дій, які вважала необхідним для доведення злочину до кінця.

Частині 3 ст.66 КК Російської Федерації відповідає ч.3 ст.68 КК України, відповідно до якої за вчинення замаху на злочин строк або розмір покарання не може перевищувати двох третин максимального строку або розміру найбільш суворого виду покарання, передбаченого санкцією статті (санкцією частини статті) Особливої частини КК України.

Частині 1 ст.62 КК Російської Федерації відповідає ч.1 ст.69-1 КК України призначення покарання за наявності обставин, що пом`якшують покарання, відповідно до якої за наявності обставин, що пом`якшують покарання, передбачених пунктами 1 та 2 частини першої статті 66 цього Кодексу, відсутні обставини, що обтяжують покарання, а також при визнанні обвинуваченим своєї вини строк або розмір покарання не може перевищувати двох третин максимального строку або розміру найбільш суворого виду покарання, передбаченого відповідною санкцією статті (санкцією частини статті) Особливої частини КК України.

Згідно вироку від 27.10.2016 року Борисоглебського міського суду Воронезької області ОСОБА_4 засуджено до покарання у виді 8 років позбавлення волі за вчинення злочину, передбаченого ч.3 ст.30, п. "г" ч.4 ст.228.1 КК Російської Федерації (замах на незаконний збут наркотичних засобів, вчинений за попередньою змовою групою осіб, у великому розмірі), із застосуванням ч.3 ст.66 КК РФ, ч.1 ст.62 КК РФ, виходячи з яких строк покарання за вчинені ним злочини, передбачені ч.3 ст.30, п."г" ч.4 ст.228.1 КК РФ, не може перевищувати 10 років позбавлення волі.

Відповідно до діючого Кримінального кодексу України - ч.3 ст.307 КК України (незаконне виробництво, виготовлення, придбання, зберігання, перевезення чи пересилання з метою збуту, а також незаконний збут, наркотичних засобів, психотропних речовин або їх аналогів в особливо великих розмірах, за попередньою змовою групою осіб) передбачає основне покарання у виді позбавлення волі на строк від 9 до 12 років. Виходячи з вимог ч.3 ст.68, ч.1 ст.69-1 КК України максимальний строк покарання за вчинений ОСОБА_4 злочин, передбачений ч.3 ст.15, ч.3 ст.307 КК України не може перевищувати 8 років.

З метою забезпечення виконання в Україні покарання, призначеного громадянину України ОСОБА_4 судом Російської Федерації, керуючись ст.9 Конституції України, ст.ст.9-11 Конвенції про передачу засуджених осіб 1983 року, ст.ст.606-610 КПК України, суд повинен розглянути клопотання із визначенням строку покарання для засудженого на території України з дотриманням тривалості призначеного таким вироком покарання.

Таким чином строк покарання для ОСОБА_4 за кримінальним законом України, а саме за ч.3 ст.15, ч.3 ст.307 КК України із застосуванням ч.3 ст.68, ч.1 ст.69-1 КК України повинен складати 8 років позбавлення волі.

Строк відбування покарання ОСОБА_4 необхідно рахувати з моменту його затримання, тобто з 16 листопада 2015 року.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.372, 602-604, 610 КПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:
Клопотання Міністерства юстиції України про приведення вироку Борисоглебського міського суду Воронезької області від 27.10.2016 року у відповідність із законодавством України, - задовольнити.

Привести вирок Борисоглебського міського суду Воронезької област від 27.10.2016 року відносно громадянина України ОСОБА_4 , засудженого за вчинення злочину, передбаченого ч.3 ст.30, п. "г" ч.4 ст.228.1 КК Російської Федерації із застосуванням ч.3 ст.66 КК РФ, ч.1 ст.62 КК РФ до 8 років позбавлення волі з відбуванням покарання у виправній колонії строгого режиму, у відповідність із законодавством України.

Вважати ОСОБА_4 , засудженим за ч.3 ст.15, ч.3 ст.307 Кримінального кодексу України із застосуванням ч.3 ст.68, ч.1 ст.69-1 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі на строк 8 (вісім) років без конфіскації майна із поміщенням до кримінально - виконавчої установи.

Строк покарання ОСОБА_4 рахувати з моменту його затримання, тобто з 16 листопада 2015 року.

Запобіжний захід ОСОБА_4 залишити попередній - тримання під вартою.

Копію ухвали направити до Міністерства юстиції України та Центральному органу виконавчої влади у сфері виконання покарань в Україні.

Ухвала може бути оскаржена органом, що подав клопотання, особою, щодо якої вирішено питання про приведення вироку суду іноземної держави у відповідність із законодавством України, та прокурором до Апеляційного суду Одеської області через Роздільнянський районний суд протягом 7 діб з дня її оголошення, а засудженим - з моменту її вручення.

Суддя: ОСОБА_1

судді: