1Справа № 335/3047/15-к 1-в/335/20/2017
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
01 березня 2017 року м. Запоріжжя

Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя у складі головуючого судді ОСОБА_1 , за участю представника органу пробації ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , засудженого ОСОБА_4 , захисника - адвоката ОСОБА_5 , секретаря судового засідання ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні подання начальника Вознесенівського РС Запорізького МРВ уповноваженого органу з питань пробації ОСОБА_7 про вирішення питання про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення для відбування призначеного судом покарання відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , засудженого 02.06.2015 року Орджонікідзевським районним судом м. Запоріжжя за ч. 1 ст. 286 КК України до 2 років обмеження волі, звільненого від відбування покарання з випробуванням на підставі ст.ст. 75, 76 КК України з іспитовим строком на 1 рік, -

ВСТАНОВИВ:
24.01.2017 року до Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя надійшло подання начальника Вознесенівського РС Запорізького МРВ уповноваженого органу з питань пробації ОСОБА_7 про вирішення питання про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення для відбування призначеного судом покарання відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , засудженого 02.06.2015 року Орджонікідзевським районним судом м. Запоріжжя за ч. 1 ст. 286 КК України до 2 років обмеження волі, звільненого від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. ст. 75, 76 КК України з іспитовим строком на 1 рік.

В обґрунтування клопотання зазначено, що на обліку Вознесенівського РС Запорізького МРВ уповноваженого органу з питань пробації перебуває ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який вироком Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 02.06.2015 року засуджений за ч. 1 ст. 286 КК України до 2 років обмеження волі без позбавлення права керувати транспортним засобом, на підставі ст. 75, 76 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 1 рік. На підставі ст. 76 КК України на засудженого покладено обов`язки: 1) не виїжджати за межі України на постійне місце мешкання без дозволу органу кримінально-виконавчої інспекції 2) повідомляти органи кримінально-виконавчої інспекції про зміну місця мешкання і роботи 3) періодично з`являтись для реєстрації в органи кримінально-виконавчої інспекції.

6.7.2015року копія вироку відносно гр. ОСОБА_4 отримана Вознесенівським РС Запорізького МРВ уповноваженого органу з питань пробації та прийнята до виконання, засуджений поставлений на облік, заведена особова справа № 61/2015.
Громадянину ОСОБА_4 було направлено два виклики на 14.07.2015 року та на 20.07.2015 року за адресою проживання: АДРЕСА_1 для явки до уповноваженого органу з питань пробації та постановки на облік засудженого. За викликами до уповноваженого органу з питань пробації засуджений не з`явився, у зв`язку з чим 20.07.2015 року було направлено подання до Вознесенівського ВП про привід ОСОБА_4 до уповноваженого органу з питань пробації на 27.07.2015 року. Подання органу пробації про привід засудженого органами поліції не виконано.
24.07.2015 року, з метою встановлення місця знаходження засудженого, здійснено вихід за адресою проживання ОСОБА_4 , проте, двері квартири ніхто не відчинив, у зв`язку з чим у дверях залишено виклик на ім`я засудженого з необхідністю явки до уповноваженого органу з питань пробації на 27.07.2015 року, проте, він за викликом не з`явився.
03.08.2015року, повторно здійснено вихід працівниками уповноваженого органу з питань пробації за адресою проживання гр. ОСОБА_4 , квартиру ніхто не відчинив, для засудженого в дверях залишений виклик з необхідністю явки до органу пробації на 05.08.2015 року. За викликом засуджений не з`явився.
04.08.2015 року до Вознесенівського ВП вдруге направлено подання про здійснення приводу гр. ОСОБА_4 до уповноваженого органу з питань пробації на 14.08.2015 року. Подання про привід засудженого працівниками відділу поліції не виконано.
06.08.2015 року, повторно здійснений вихід працівниками уповноваженого органу з питань пробації за адресою проживання гр. ОСОБА_4 , у ході перевірки двері квартири ніхто не відчинив, опитані сусіди з квартири АДРЕСА_2 пояснили, що близько року ОСОБА_4 за цією адресою не бачили. Мешканці квартири АДРЕСА_3 запевнили, що ОСОБА_8 в квартирі не мешкає. Мешкає мати ОСОБА_9 та її чоловік. Від надання письмових пояснень сусіди відмовилися. В дверях квартири АДРЕСА_4 залишений виклик на ім`я засудженого з необхідністю явки до уповноваженого органу з питань пробації 07.08.2015 року. ОСОБА_4 до уповноваженого органу з питань пробації не з`явився, батьки на контакт не вийшли.
Для встановлення місцезнаходження ОСОБА_4 , Вознесенівським РС Запорізького МРВ уповноваженого органу з питань пробації, були зроблені запити до спеціальних установ м. Запоріжжя. Засуджений по установах м. Запоріжжя не значиться.
Згідно інформації Вознесенівського ВП , яка надійшла до уповноваженого органу з питань пробації 04.09.2015 року, за банком даних ВІС «ШЛЮЗ МВС АРКАН» ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 11.07.2015 року перетнув державний кордон України.
07.09.2015 року, Вознесенівським РС Запорізького МРВ уповноваженого органу з питань пробації, направлено матеріали до Вознесенівського відділення поліції для проведення подальших розшукових заходів та до Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя клопотання про вирішення питання про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням відносно ОСОБА_4
17.09.2015 року, до уповноваженого органу з питань пробації надійшла постанова Вознесенівського ВП про заведення оперативно-розшукової справи №50321502.
28.10.2015 року, до уповноваженого органу з питань пробації надійшла копія ухвали Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 15.10.2015 року відносно ОСОБА_4 , в якій зазначено, що клопотання Орджонікідзевського РВ КВІ залишено без задоволення.
20.01.2017року, гр. ОСОБА_4 працівниками Вознесенівського ВП доставлено до уповноваженого органу з питань пробації. Засуджений надав письмове пояснення, в якому зазначив, що після набрання вироком законної сили, а саме 11.07.2015 року виїхав за межі України до родичів, тим самим порушив обов`язки, покладені на нього вироком Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 02.06.2015 року. Поважних причин для не відбуття засудженим іспитового строку не має, документально підтвердити не зміг.
Посилаючись на те, що ОСОБА_4 ухилявся від відбування покарання з випробуванням, фактично його не відбував, про зміну місця проживання не повідомив, для відбуття покарання до Вознесенівського РС Запорізького МРВ уповноваженого органу з питань пробації не з`явився, представника органу з питань пробації просить скасувати звільнення від відбування покарання з випробуванням і направити ОСОБА_4 для відбування призначеного судом покарання.

В судовому засіданні представник уповноваженого органу з питань пробації ОСОБА_2 та прокурор ОСОБА_3 подання підтримали та просять його задовольнити з підстав, які в ньому викладені, оскільки засудженим порушено обов`язки встановлені вироком суду, він змінив місце свого проживання, жодного разу до уповноваженого органу з питань пробації не з`являвся.

ОСОБА_4 в судовому засіданні проти подання заперечував. Зазначив, що після оголошення вироку суду він не зрозумів, що на нього судом покладені якісь обов`язки, вважав, що вказаним вироком йому просто встановлено іспитовий строк протягом якого він не повинен вчиняти кримінальні правопорушення. У липні 2015 року він жодного виклику від органу кримінально-виконавчої інспекції не отримував. Оскільки він не розумів, що за вироком суду йому потрібно ще десь відмічатися, у липні 2015 року він виїхав до своєї тітки у Росію, для заробітку, звідки повернувся на Україну у січні 2017 року. Наміру ухилятися від виконання обов`язків у нього не було. Після того, як він повернувся до України і в органі пробації йому роз`яснили його обов`язки він жодного разу порушень обов`язків не допускав, постійно з`являється у встановлені дні та за викликами.

Адвокат ОСОБА_5 проти подання органу пробації заперечував та просив відмовити у його задоволенні. В обґрунтування своєї позиції зазначав, що після набрання вироком суду законної сили, його підзахисний не отримував жодного виклику для необхідності явки до КВІ. В матеріалах особової справи наявні відомості про виклик ОСОБА_4 до інспекції, проте, відсутні докази їх вручення засудженому або його членам родини, які проживають за адресою, що зазначена у вироку суду, як адреса місця проживання ОСОБА_4 .. Залишення викликів у дверях не є належним повідомленням про необхідність явки до суду. Роз`яснення судом обов`язків покладених на ОСОБА_4 в достатній мірі не підтверджують його обізнаність про необхідну явку до органу кримінально-виконавчої інспекції, оскільки в ньому не міститься конкретного визначеного органу, до якого засуджений зобов`язаний з`являтися. Не отримуючи жодного виклику із органу кримінально-виконавчої інспекції, ОСОБА_4 виїхав до Росії, але не з метою ухилення від виконання обов`язків, які покладені вироком суду, а з метою заробляти кошти на життя. З моменту ухвалення відносно ОСОБА_4 вироку, він жодного разу до кримінальної та адміністративної відповідальності не притягався, що свідчить про те, що засуджений став на шлях виправлення і цим досягнуто мету покарання. Таким чином захисник вважає, що оскільки суду не надано доказів свідомого ухилення засудженого від виконання обов`язків, покладених на нього вироком суду, а також того, що він на шлях виправлення не став, то підстави для задоволення подання відсутні.

Дослідивши матеріали особової справи відносно ОСОБА_4 , вислухавши осіб, які приймали участь у судовому засіданні, суд доходить до висновку, що в задоволенні подання про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням слід відмовити з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 166 КВК України, якщо засуджений не виконує обов`язки, встановлені цим Кодексом, Законом України "Про пробацію", а також покладені на нього судом, або систематично вчиняє правопорушення, що тягнуть за собою адміністративні стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення, уповноважений орган з питань пробації вносить до суду подання про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення засудженого для відбування призначеного покарання.

Частиною 2 ст. 78 КК України передбачено, що якщо засуджений не виконує покладені на нього обов`язки або систематично вчинює правопорушення, що потягли за собою адміністративні стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення, суд направляє засудженого для відбування призначеного покарання.

Судом встановлено, що вироком Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 02.06.2015 року, який набрав законної сили 03.07.2015 року, ОСОБА_4 засуджено за ч. 1 ст. 286 КК України до покарання у виді обмеження волі строком на 2 роки. На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_4 вироком суду звільнений від відбування покарання у виді обмеження волі з іспитовим строком 1 рік. Відповідно до ст. 76 КК України суд зобов`язав ОСОБА_4 не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу органу кримінально-виконавчої інспекції; повідомляти орган кримінально-виконавчої інспекції про зміну місця мешкання і роботи; періодично з`являтися для реєстрації в органи кримінально-виконавчої інспекції.

Копія вказаного вироку та розпорядження про його виконання надійшли до Орджонікідзевського МВ КВІ РП КВІ управління ДПтС в Запорізькій області 06.07.2015 року і в цей же день вказаним органом ОСОБА_4 поставлено на облік для здійснення контролю за його поведінкою.

Відповідно до п. п. 4.10., 4.11., 4.14, 4.18., 4.20 Розділу IV Інструкції «Про порядок виконання покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, та здійснення контролю щодо осіб, засуджених до таких покарань», затвердженої Наказом Державного департаменту України з питань виконання покарань, Міністерства внутрішніх справ України від 19.12.2003 року № 270/1560 (далі-Інструкція), після отримання копії вироку суду засуджена особа відразу викликається до інспекції (неповнолітні - з батьками або особою, яка їх заміняє) для проведення з нею співбесіди, під час якої їй роз`яснюються порядок та умови відбування покарання, правові наслідки за невиконання покладених на неї судом обов`язків, за порушення громадського порядку, учинення нового злочину, уточнюються анкетні дані. За результатами проведеної бесіди засуджена особа дає підписку про ознайомлення з вимогами законодавства щодо неї та обов`язками, покладеними на неї судом, які засуджена особа зобов`язується виконати, після чого нею заповнюється анкета. Стосовно засуджених осіб, на яких судом покладено обов`язок періодично з`являтися на реєстрацію, виноситься відповідно до статті 13 Кримінально-виконавчого кодексу України постанова про встановлення днів явки на реєстрацію від одного до дванадцяти разів на квартал, з якою вони ознайомлюються під підпис, після чого заводиться листок реєстрації. Періодичність явки на реєстрацію може змінюватися працівником інспекції в залежності від поведінки засудженої особи, виконання нею обов`язків. Про зміну періодичності явки на реєстрацію працівником інспекції виноситься нова постанова. Якщо судом засудженій особі встановлено обов`язок не виїжджати за межі України на постійне проживання, то виїхати вона може тільки після перевірки підстав на виїзд підрозділами інспекції. Засуджена особа, на яку покладено обов`язок повідомляти інспекцію про зміну місця проживання, роботи або навчання, повинна це зробити до їх зміни або протягом трьох днів після зміни у письмовій формі.

Згідно корінця виклику на ім`я ОСОБА_4 від 06.07.2015 року, який міститься в матеріалах особової справи (а.с. 13), засудженого було викликано до Орджонікідзевської КВІ на 11-00 год. 14.07.2015 року. Проте, матеріали особової справи доказів вручення засудженому або повнолітнім членам його сім`ї вказаного виклику матеріали особової справи не містять.

Згідно інформації Вознесенівського ВП, яка надійшла до уповноваженого органу з питань пробації 04.09.2015 року, за банком даних ВІС «ШЛЮЗ МВС АРКАН» ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 11.07.2015 року перетнув державний кордон України (а.с. 59).
Зміною місця свого проживання, перетином кордону України після набрання вироком суду законної сили, що призвело до неможливості виконання інших обов`язків встановлених судом, засуджений ОСОБА_4 допустив порушення обов`язку, який встановлено вироком суду від 02.06.2015 року.

Разом з тим, суд констатує, що засуджений ОСОБА_4 до перетину кордону належним чином не був викликаний до органів кримінально-виконавчої інспекції після отримання уповноваженим органом копії вироку суду, з ним не було проведено співбесіду, у встановленому законодавством порядку йому не було роз`яснено порядок та умови відбування покарання, правові наслідки за невиконання покладених на нього судом обов`язків, за порушення громадського порядку, учинення нового злочину.

Вказані дії уповноваженим органом з питань пробації були здійснені лише 20.01.2017 року, після доставлення ОСОБА_4 співробітниками Вознесенівського ВП Ленінського ВП ГУНП у Запорізькій області (а.с. 103-107).

Розписка про роз`яснення обов`язків явки до кримінально-виконавчої інспекції, яка міститься в матеріалах особової справи (а.с. 5), не може визнаватися належним виконанням Інструкції, оскільки вказана розписка відібрана судом одразу після проголошення вироку суду, і до набрання ним законної сили. Крім того, в ній не міститься конкретної установи, до якої засуджений має обов`язок з`явитися для виконання покладених на нього судом обов`язків.

Пунктом 5 Розділу IV Інструкції передбачено відповідальність осіб, звільнених від відбування покарання з випробуванням, та звільнених від відбування покарання вагітних жінок і жінок, які мають дітей віком до трьох років.

Так, якщо засуджена особа не виконує покладених на неї судом обов`язків після застереження у виді письмового попередження або три і більше разів вчинювала правопорушення, що потягли за собою адміністративні стягнення і свідчать про її небажання стати на шлях виправлення, а також коли засуджена особа не з`являється до інспекції два і більше разів без поважних причин (що повинно бути підтверджено матеріалами) або зникла з метою ухилення від контролю за її поведінкою з постійного місця проживання, то інспекція вносить до суду подання про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення засудженої особи для відбування призначеного судом покарання.

Відповідно до ч. 3 ст. 166 КВК України, у разі невиконання засудженим, звільненим від відбування покарання з випробуванням, обов`язків, визначених законом та покладених на нього судом, систематичного вчинення правопорушень, що тягнуть за собою адміністративні стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення, уповноважений орган з питань пробації застосовує до нього письмове попередження про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення для відбування призначеного покарання.

Тобто, для скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням необхідно встановити умисел засудженого на ухилення від відбування покарання з випробуванням та контролю за його поведінкою, а також інші обставини, які свідчать про небажання засудженого стати на шлях виправлення, і лише після застосування до нього письмово попередження.

Проте, матеріалами провадження не доведено факт умисного ухилення ОСОБА_4 від відбування покарання, умисного порушення ним умов призначеного випробування, а також те, що ОСОБА_4 виїхав за межі України з метою ухилення від контролю за його поведінкою, і що до нього протягом строку дії іспитового строку було застосовано письмове попередження про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення для відбування призначеного покарання за невиконання обов`язків, які встановлені вироком суду,

Як встановлено в ході судового розгляду подання, після повернення ОСОБА_4 на територію України та роз`яснення йому представником органу пробації про необхідність періодичної його явки до них у період розгляду судом вказаного подання, ОСОБА_4 регулярно з`являється уповноваженого органу з питань пробації, порушень не допускає, що підтвердила у судовому засіданні представник ОСОБА_2 .

В судовому засіданні при розгляді подання, ОСОБА_4 пояснив, що він залишив своє місце проживання та виїхав до своєї тітки у Росію з метою заробітку, а не з метою ухилення від виконання покладених на нього судом обов`язків, оскільки на час проголошення вироку він не повністю розумів порядок відбування покарання з випробуванням, а вважав, що протягом іспитового строку він зобов`язаний не вчиняти інші злочини. Вказані показання засудженого ні прокурором, ні представником уповноваженого органу з питань пробації не спростовані належними та допустимими доказами.

Проаналізувавши суть та причини невиконання обов`язків, покладених на засудженого ОСОБА_4 вироком суду та вивчивши дані про його особу, який не вчиняв правопорушень, які б потягли за собою адміністративні стягнення, а також до кримінальної відповідальності не притягався, суд хоча і констатує, що ОСОБА_4 належним чином обов`язки покладені на нього судом не виконав, але з урахуванням встановлених при розгляді подання обставин щодо відсутності належного роз`яснення засудженому порядку та умов відбування покарання з випробуванням, даних про особу засудженого, керуючись засадами справедливості, що поряд з правами та свободами людини визнаються найвищими цінностями та визначають зміст та спрямованість діяльності держави, приходить до висновку про відсутність підстав для скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням щодо ОСОБА_4 .

Сукупність встановлених судом обставин, дає підстави прийти до висновку, що сам факт невиконання обов`язків, покладених на ОСОБА_4 вироком суду, ще не може бути безумовним свідченням його небажання ставати на шлях виправлення, а отже і вагомою підставою для направлення засудженого для реального відбування покарання.

Крім того слід зазначити, що відповідно до положень ст. 165 КВК України іспитовий строк обчислюється з моменту проголошення вироку суду.

Після закінчення іспитового строку засуджений, який виконав покладені на нього обов`язки та не вчинив нового злочину, за поданням уповноваженого органу з питань пробації звільняється судом від призначеного йому покарання, нагляд припиняється і засуджений знімається з обліку в зазначеному органі.

Тривалість іспитового строку встановлена ч. 3 ст. 75 КК України у межах від одного року до трьох років.

Закон встановлює лише один відправний момент обчислення іспитового строку - момент проголошення вироку, а обчислюється він аналогічно за термін будь-якого строкового покарання. Чинним законодавством не передбачено зупинення обчислення іспитового строку, навіть у разі оголошення засудженого у розшук. Тобто, якщо в даному випадку вирок проголошено (винесено) 02 червня 2015 року, а іспитовий строк встановлено терміном в один рік, то він закінчився відповідно 02 червня 2016 року. Разом з тим, подання про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням надійшло до суду лише у січні 2017 року.

З огляду на викладені вище обставини, суд приходить до висновку що законні підстави для скасування призначеного судом 02.06.2015 року покарання із звільненням від його відбування з іспитовим строком на 1 рік відсутні, а тому подання начальника Вознесенівського РС Запорізького МРВ уповноваженого органу з питань пробації ОСОБА_7 задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 537, 539 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:
Подання начальника Вознесенівського РС Запорізького МРВ уповноваженого органу з питань пробації ОСОБА_7 про вирішення питання про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення для відбування призначеного судом покарання відносно ОСОБА_4 залишити без задоволення.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Запорізької області протягом семі днів з дня її проголошення.

Вступна та резолютивна частини ухвали виготовлені у нарадчій кімнаті та проголошені у судовому засіданні 01 березня 2017 року.

Повний текст ухвали виготовлено 03 березня 2017 року.

Суддя: ОСОБА_1