Провадження №1-кп/761/743/2016
В И Р О К
Іменем України
16 грудня 2016 року Шевченківський районний суд м. Києва у складі головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участі:

секретаря ОСОБА_2 ,

прокурорів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

потерпілого ОСОБА_6 ,

захисників ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

обвинуваченого ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 120 161 000 900 003 71 у якому

гр. ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець сел. Ленінське Ленінського району АР Крим, громадянин України, росіянин, який перебуває у зареєстрованому шлюбі, має середню освіту, проживає без реєстрації за адресою АДРЕСА_1 , судимий

-11.02.2011 Київським районним судом м. Сімферополя за ч.1 ст.121, ч.1 ст.153, ст. 70 КК України до 7 років 6 місяців позбавлення волі, звільнений 16.05.2014 у зв`язку з тяжким захворюванням, невідбутий строк 3 роки 3 місяці 21 день;

-18.03.2016 Дніпровським районним судом м. Києва за ч.2 ст.15, ч.2 ст.185, ч.3 ст.15, ч. 2 ст.185, ст. 75 КК України до 3 років позбавлення волі з іспитовим строком 1 рік;

обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 121 КК України,

у с т а н о в и в :
ОСОБА_9 вчинив злочин проти здоров`я людини за таких обставин.

Обвинувачений 14.01.2016, приблизно о 23.30 год., проходячи спільно зі своїм знайомим по східцях підземного переходу неподалік від будинку №26 по просп. Перемоги у м. Києві, вступив у словесний конфлікт з раніше незнайомими їм ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та ОСОБА_6 .

Під час конфлікту, який, миттєво загострившись, перейшов у активний взаємний обмін ударами, ОСОБА_9 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, помилково оцінивши обстановку, що склалася, як таку, що загрожує його безпеці, витягнув з кишені свого одягу ніж та завдав ним удар одному з представників протилежної сторони конфлікту, яким виявився потерпілий ОСОБА_6 .

Вказаними діями обвинуваченого згідно з висновком судово-медичної експертизи від 11.03.2016 № 346/е потерпілому спричинена колото-різана рана на передній черевній стінці у лівій здухвинній ділянці, з рановим каналом, що відходить від неї в заднє-медіальному напрямку, по ходу якого перетинаються підшкірно-жирова клітковина, м`язи, пристінкова очеревина, вісцеральна очеревина в ділянці лівої стінки сечового міхура та ушкоджується його ліва стінка, крововилив в черевну порожнину проникаюче колото-різане поранення живота. Дані ушкодження утворились внаслідок однократної травмуючої дії гострого предмету, що має колюче-ріжучі властивості та відноситься до тяжкого тілесного ушкодження.

Допитаний судом обвинувачений свою вину визнав частково, не заперечуючи фактичних обставин події, вважав, що його діям надана неправильна кримінально-правова оцінка.

На підтвердження своєї позиції обвинувачений пояснив, що вночі 14.01.2016 він, підійшовши зі своїм товаришем до підземного пішохідного переходу за вищезазначеною адресою, на сходинках раптово зіштовхнувся з одним з парубків, нетвереза компанія яких рухалася йому назустріч. Дії вказаної особи обвинувачений розцінив як намагання спровокувати конфлікт. Двоє з чоловіків з вказаної компанії, які на той час вже пройшли повз нього, почали повертатися до обвинуваченого. У цей час один з тих, що перебували безпосередньо перед обвинуваченим, замахнувся рукою, здійснивши спробу завдати йому удар в обличчя, однак ОСОБА_9 , ухилився від удару, зміг уникнути контакту. У цей час почалася метушня, штовханина, його оточили вищевказані чоловіки, які, на думку ОСОБА_9 , були налаштовані на бійку. Обвинувачений, маючи певний досвід участі у подібних зіткненнях, з огляду на стрімкий розвиток подій, чисельну перевагу суперників, їх агресивну поведінку, зробив висновок, що йому загрожує небезпека, у зв`язку з чим необхідно вживати заходів для самозахисту. Додатковим чинником для цього було те, що обвинувачений мав певні ускладнення здоров`я - травму хребта та голови, що у разі його побиття могло потягти серйозні наслідки. З огляду на це, у момент, коли зазначені чоловіки наблизилися до нього впритул та кулаками стали завдавати йому удари, він почав оборонятися. Враховуючи обстановку, він у момент, коли опинився на колінах, зрозумів, що настав час захищатися більш активно, витягнув зі своєї кишені складаний ніж, який носив при собі для самооборони. Самого удару ножем він не пам`ятає, махав ним навмання, не переслідуючи наміру завдати тілесних ушкоджень комусь конкретно з нападників. Через нетривалий час йому на допомогу прибіг його товариш, озброєний палкою, бійка припинилася. Як вважає обвинувачений, дії іншої сторони конфлікту могла зупинити також наявність у нього ножа. ОСОБА_9 просив взяти до уваги, що він також отримав тілесні ушкодження - у нього була розбита губа та ніс. Ніж він викинув на місці конфлікту.

Свої показання обвинувачений детально підтвердив у ході проведення з ним 19.01.2016 слідчого експерименту.

Наявність у обвинуваченого тілесних ушкоджень підтверджується висновком судово-медичного експерта ОСОБА_13 від 19.01.2016 № 134, відповідно до якого у ОСОБА_9 виявлені - крововилив на слизовій оболонці верхньої губи в центрі, синці по зовнішній та задній поверхнях лівого стегна у середній третині, що відноситься до легких тілесних ушкоджень.

Потерпілий ОСОБА_6 суду пояснив, що він з товаришами увечері 14.01.2016 перебували у кафе по просп. Перемоги у м. Києві, де вживали спиртне. Приблизно о 23-й годині їх компанія покинула кафе та вони через підземний перехід вийшли на протилежний бік проспекту Перемоги. Двоє з них - ОСОБА_12 та ОСОБА_11 йшли попереду, вслід за ними рухались потерпілий та ОСОБА_10 . На виході з переходу ОСОБА_10 зіткнувся плечем з обвинуваченим, що стало причиною обопільних претензій. Потерпілий наблизився до обвинуваченого, щоб залагодити конфлікт. ОСОБА_9 , вдаривши в обличчя ОСОБА_12 , першим розпочав бійку, тривалість якої не перевищувала однієї хвилини. Супутник ОСОБА_9 був присутнім під час конфлікту, однак активних дій не вчиняв. Друзі потерпілого побачили в руках обвинуваченого ніж, який той держав, начебто погрожуючи його застосуванням у разі, якщо хтось наблизиться до нього. ОСОБА_9 наказали сховати ніж і він підкорився. Роздивившись, учасники бійки виявили на обличчі ОСОБА_12 кров, у зв`язку з цим друг обвинуваченого повіз ОСОБА_12 до лікарні. Потерпілий та обвинувачений залишились на місці, з`ясовуючи причину конфлікту, при цьому обвинувачений запитував, чи не пошкодив він комусь одяг ножем. Згодом ОСОБА_6 зі своїми товаришами також поїхав до травмпункту, щоб підтримати ОСОБА_12 . Перебуваючи у лікарні, він відчув незначний біль в області живота, задерши одяг, побачив поранення. У зв`язку з цим був госпіталізований, провів на стаціонарі приблизно 12-14 днів. Потерпілий вважає конфлікт непорозумінням, а дії ОСОБА_9 не умисними, тому просив суд не застосовувати до обвинуваченого суворого покарання.

Допитаний судом свідок ОСОБА_10 пояснив, що при вищезазначених обставинах він з товаришами повертався з кафе, йшов останнім, на східцях підземного переходу, розмовляючи по мобільному телефону, випадково зачепив рукою обвинуваченого. Останній звинуватив його у зухвалості, свідок почав вибачатися. У цей час до них наблизилися його товариші, які бачили, що назріває конфлікт. Свідка відтіснили вбік, розпочалася бійка, йому говорили, щоб він не підходив. Від ОСОБА_12 почув, що у ОСОБА_9 ніж. Коли на обличчі ОСОБА_12 з`явилась кров, бійка припиналась. Друг обвинуваченого повіз ОСОБА_12 до лікарні, через деякий час туди ж відправилася решта його компанії. Перебуваючи у лікарні, ОСОБА_6 виявив у себе ножове поранення. ОСОБА_10 стверджував, що їх компанія була налаштована мирно, однак не заперечував, що саме він був ініціатором сутички. На думку свідка, обстановка конфлікту давала ОСОБА_9 підстави побоюватися за своє здоров`я з огляду на чисельну перевагу протилежної сторони.

Свідок ОСОБА_12 , пояснюючи наведені у вироку події, суду показав, що на виході з підземного переходу між ОСОБА_10 , який йшов останнім, та ОСОБА_9 сталася словесна перепалка. У зв`язку з цим інша частина їх групи у кількості трьох чоловіків наблизилася до конфліктуючих, щоб з`ясувати причину сутички. Однак ОСОБА_9 першим завдав йому удар рукою в обличчя, свідок його відпихнув від себе, розпочалася штовханина. Під час загальної метушні ОСОБА_12 побачив в руках обвинуваченого ніж, про що голосно попередив інших та разом з ОСОБА_10 відбіг в сторону. У цей час з машини на допомогу ОСОБА_9 вискочив його товариш, який з палкою в руках кинувся за свідком. Потім усі заспокоїлися, а коли виявили на обличчі ОСОБА_12 кров, обвинувачений запропонував відвезти ОСОБА_12 до травмпункту. Товариш обвинуваченого, який був на автомобілі, відвіз ОСОБА_12 своєю машиною до лікарні, до якої згодом приїхали його друзі. Свідок допустив, що він міг першим розпочати штовханину, не виключав, що під час бійки завдавав ударів по ОСОБА_9 . Як він пам`ятає, лезо ножа було вузьким, довжиною приблизно 10 см.

Допитаний під час судового розгляду у якості свідка ОСОБА_11 зазначив, що, повертаючись після відпочинку у кафе, він з друзями вийшов з підземного переходу по просп. Перемоги у м. Києві. Їх товариш ОСОБА_10 , який рухався останнім, зав`язав розмову з невідомим. У зв`язку з цим вони повернулися назад, щоб розібратися, що відбувається. Свідок не виключив, що причиною конфлікту могли бути дії ОСОБА_10 . Обвинувачений дещо ворожо поставився до їхніх запитань, тому між ними та ОСОБА_9 розпочалася штовханина. У якийсь момент він побачив у руці обвинуваченого ніж. На допомогу обвинуваченому став його товариш, який на початку участі у конфлікті не приймав. Коли учасники бійки побачили на обличчі ОСОБА_12 кров, конфлікт припинився. Обвинувачений почав вибачатися, пояснював, що їх дії розцінив як загрозу для себе, тому діяв для самозахисту. В решті показання ОСОБА_11 збігаються з наведеними вище показаннями інших свідків.

Вина ОСОБА_9 , крім його показань, показань потерпілого та свідків, підтверджується також іншими, дослідженими під час судового розгляду доказами.

Так, відповідно до протоколу прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 15.01.2016 потерпілий ОСОБА_6 заявив, що 14.01.2016 о 23.30 год. за вказаною у даному вироку адресою невідома особа спричинила йому проникаючу колото-різану рану живота.

Оглядом місця події, результати якого зафіксовані у протоколі від 15.01.2016, вилучені предмети одягу потерпілого ОСОБА_6 - джинси, майка, кофта та куртка з плямами бурого кольору. Крім того, куртка має різану діру.

Відповідно до протоколів впізнання від 19.01.2016 свідки ОСОБА_10 , ОСОБА_11 вказали на обвинуваченого ОСОБА_9 , який 14.01.2016 завдав тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_6 .

Також впізнав обвинуваченого по пред`явленим фотознімкам потерпілий ОСОБА_6 , що відображено у дослідженому судом протоколі впізнання від 05.02.2016.

Згідно з висновком судово-медичного експерта ОСОБА_14 від 11.03.2016 № 346/Е у гр. ОСОБА_6 під час його звернення 14.01.2016 о 23.54 год. за медичною допомогою виявлені колото-різана рана, розміром 3х0,5 см на передній черевній стінці у лівій здухвинній ділянці, з рановим каналом, що відходить від неї в заднє-медіальному напрямку, по ходу якого перетинаються підшкірно-жирова клітковина, м`язи, пристінкова очеревина, вісцеральна очеревина в ділянці лівої стінки сечового міхура та ушкоджується ліва стінка його, крововилив в черевну порожнину (до 150 мл крові) проникаюче колото-різане поранення живота. Дані ушкодження утворились внаслідок однократної травмуючої дії гострого предмету, що має колюче-ріжучі властивості та відноситься до тяжкого тілесного ушкодження.

Як встановлено у результаті проведеної судово-психіатричної експертизи (висновок від 02.02.2016 № 74) ОСОБА_9 на психічний розлад не страждав та не страждає, за своїм психічним станом міг і може усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними.

Наведені докази у своїй сукупності та взаємному зв`язку свідчать про доведеність вини ОСОБА_9 у вчиненні кримінального правопорушення.

У той же час, суд не погоджується з кваліфікацією дій обвинуваченого за ч. 1 ст. 121 КК України, оскільки вказана правова норма передбачає кримінальну відповідальність за тяжке тілесне ушкодження, що заподіяне умисно. Тобто за умови, що винувата особа розуміла, що своїми діями може заподіяти тяжку шкоду здоров`ю потерпілого, бажає або свідомо допускає її настання.

Попри зазначене, встановлені судом обставини спричинення потерпілому ОСОБА_6 тяжкого тілесного ушкодження не дають можливості беззаперечно стверджувати, що своїми діями ОСОБА_9 переслідував мету завдати потерпілому відповідної тяжкості тілесні ушкодження.

Суд приймає до уваги, що ситуація, яка склалася на момент виникнення та розвитку конфлікту обвинуваченого з потерпілим ОСОБА_6 та його оточенням, давала ОСОБА_9 лише суб`єктивні підстави побоюватися за своє здоров`я.

Зокрема, сутичка між конфліктуючими сторонами мала місце у нічний час, за відсутності очевидців, наявність яких могла б слугувати запобіжником подальшого загострення словесної суперечки.

Крім того, суд враховує, що стороною обвинувачення не надано переконливих даних, які б спростовували доводи ОСОБА_9 , що ініціатором конфлікту був представник протилежної сторони.

Дана обставина у сукупності з тим, як швидкоплинно розвивались події, цілком логічно могла спонукати обвинуваченого до висновку, що ОСОБА_6 та його товариші навмисно провокують конфлікт з метою його виведення у найбільш гостру фазу для подальшого побиття обвинуваченого.

Суд також не може проігнорувати те, що суттєва чисельна перевага була на боці потерпілого.

Отже наведені чинники, які обвинувачений, виходячи з його життєвого досвіду, об`єднав у певний зв`язок, привели ОСОБА_9 до переконання про наявність загрози для його безпеки.

Однак такий висновок виявився хибним, оскільки у обвинуваченого була можливість вчасно усвідомити його помилковість з огляду на те, що загостренню ситуації послужили, у тому числі і поведінка самого обвинуваченого, інтенсивність дій ОСОБА_6 та присутніх на місці події його друзів, ступінь небезпеки не вбачалися такими, що примушувала ОСОБА_9 негайно вжити заходів для застосування предметів, спеціально пристосованих для нанесення тілесних ушкоджень.

На переконання суду, обвинувачений помилково визначив для себе наявність реального суспільно небезпечного посягання на його охоронювані законом права, оскільки об`єктивні та суб`єктивні обставини справи в описаній ситуації не давали достатніх підстав для вказаної помилки.

Відповідно до ч. 1 ст. 37 КК України дії, пов`язані із заподіянням шкоди за таких обставин, коли реального суспільно небезпечного посягання не було, і особа, неправильно оцінюючи дії потерпілого, лише помилково припускала наявність такого посягання, є уявною обороною.

Згідно з ч.4 ст. 37 КК якщо в обстановці, що склалася, особа не усвідомлювала, але могла усвідомлювати відсутність реального суспільно небезпечного посягання, вона підлягає кримінальній відповідальності за заподіяння шкоди через необережність.

Враховуючи, що кримінальна відповідальність за необережне тяжке тілесне ушкодження передбачена ст. 128 КК, саме за даною статтею мають кваліфікуватися дії обвинуваченого.

Вивченням особи обвинуваченого встановлено, що ОСОБА_9 на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, раніше судимий, у тому числі вироком Дніпровського районного суду м. Києва від 18.03.2016 він за ч.2 ст.15, ч.2 ст.185, ч.3 ст.15, ч. 2 ст.185, ст. 75 КК України засуджений до 3 років позбавлення волі з іспитовим строком 1 рік, за злочини, вчинені у листопаді 2015 року.

Обставини, які відповідно до ст.66 КК України пом`якшують покарання, судом не встановлені.

Обставинами, які згідно з ст.67 КК України обтяжують покарання, є вчинення злочину у стані алкогольного сп`яніння, а також рецидив злочинів.

При призначенні покарання суд у відповідності з ст.65 КК України враховує обставини скоєння злочину, а саме те, що дії обвинуваченого були необережними, яка мала характер злочинної недбалості.

Суд також враховує характер та ступінь суспільної небезпеки кримінального правопорушення, об`єктом злочинного посягання якого є здоров`я людини та яке ст.12 КК України віднесене до категорії злочинів невеликої тяжкості.

За сукупністю обставин вчинення злочину, його ступеню тяжкості, даних про особу обвинуваченого, суд вважає необхідним та достатнім для виправлення ОСОБА_9 та запобігання вчиненню ним нових злочинів застосування до нього покарання у виді обмеження волі у межах санкції інкримінованої статті Особливої частини Кримінального кодексу України.

Відповідно до ст. 72 КК строк попереднього ув`язнення переводиться в обмеження волі у співвідношенні один день попереднього ув`язнення за два дні обмеження волі.

ОСОБА_9 затриманий 18.01.2016, тобто на день ухвалення даного вироку термін його попереднього ув`язнення становить 10 місяців 29 днів, що дорівнює 1 року 9 місяцям 28 дням обмеження волі.

У силу ст. 73 КК у разі зарахування попереднього ув`язнення допускається обчислення строків покарання у днях.

Під час досудового розслідування процесуальні витрати не понесені, речові докази відсутні. Цивільний позов потерпілим не заявлений.

На підставі викладеного, керуючись, ст. 38, 61, 65, 128 КК України, ст. 373, 374 КПК України, суд

у х в а л и в :
ОСОБА_9 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ст. 128 КК України, та призначити йому покарання у виді обмеження волі на строк 1 рік 9 місяців 28 днів.

На підставі ч. 5 ст.72 КК України період перебування ОСОБА_9 під вартою - з 18.01.2016 по день ухвалення даного вироку включно зарахувати ОСОБА_9 у співвідношенні один день попереднього ув`язнення за два дні обмеження волі.

Відрахувавши початок строку відбування призначеного ОСОБА_9 покарання з 18.01.2016, що на день ухвалення даного вироку становить 10 місяців 29 днів та дорівнює 1 року 9 місяцям 28 дням обмеження волі, вважати ОСОБА_9 таким, що відбув призначене даним вироком покарання повністю.

Звільнити ОСОБА_9 з-під варти негайно в залі суду.

До набрання вироком законної сили застосувати до ОСОБА_9 запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання, поклавши на нього обов`язки прибувати за першим викликом до суду, не відлучатися з м. Києва без дозволу суду.

Вирок Дніпровського районного суду м. Києва від 18.03.2016 щодо ОСОБА_9 підлягає самостійному виконанню.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Апеляційного суду м. Києва через Шевченківський районний суд м. Києва протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя ОСОБА_1