АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 11-кп/796/693/2017 Головуючий в 1 інст.: ОСОБА_1
Категорія КК: ч.4ст.187КК України Доповідач: ОСОБА_2

У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
14 лютого 2017 року м. Київ
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду м. Києва у складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Леово Республіки Молдова, громадянина республіки Молдова, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,
який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.187 КК України, -
за участю учасників кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_8 ,
захисника ОСОБА_9 ,
обвинуваченого ОСОБА_7 ,
в с т а н о в и л а:
Вироком Святошинського районного суду м. Києва від 30 листопада 2016 року, ОСОБА_7 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 187 КК України та призначено йому покарання, із застосування положень ст. 69 КК України, у виді 6/шести/ років позбавлення волі без конфіскації майна.
Строк відбуття покарання ОСОБА_7 обчислено з моменту його затримання, тобто з 11.12.2015 з урахуванням вимог, передбачених ч. 5 ст. 72 КК України.

Запобіжний захід ОСОБА_7 у виді тримання під вартою - залишено без змін, та постановлено утримувати його в Київському слідчому ізоляторі Державного департаменту України з питань виконання покарань в місті Києві та Київській області.

Вирішено питання щодо речових доказів.

Не погоджуючись з вироком суду перший заступник прокурора м. Києва ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій просить вирок Святошинського районного суду м. Києва від 30 листопада 2016 року скасувати, у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність та невідповідністю призначеного покарання тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок м`якості та ухвалити новий вирок, яким призначити ОСОБА_7 покарання за ч.4 ст. 187 КК України у виді позбавлення волі строком на 8 років з конфіскацією майна, в решті вирок залишити без змін.

Мотивуючи доводи апеляційної скарги апелянт вказує на те, що суд першої інстанції не навів мотиви чому визнав обставини, що пом`якшують покарання ОСОБА_7 а саме: щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину, що істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину і як наслідок застосував положення ст. 69 КК України.
Захисник ОСОБА_9 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 подав заперечення на апеляційну скаргу прокурора, в якій просить вирок Святошинського районного суду м. Києва від 30.11.2016 залишити без змін.

Іншими учасниками судового провадження, які мають право подати апеляційну скаргу, вирок суду першої інстанції в апеляційному порядку не оскаржений.

Потерпілий ОСОБА_10 в судові засідання не з`являвся про день та час був повідомлений належним чином та на адресу суду надіслав клопотання про здійснення апеляційного розгляду у його відсутність. У відповідності до вимог ст. 405 КПК його неявка не перешкоджає апеляційному розгляду.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, прокурора, який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити, обвинуваченого та його захисника, які заперечували проти задоволення апеляційної скарги, провівши судові дебати, вислухавши останнє слово обвинуваченого, перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора не підлягає задоволенню виходячи з наступних підстав.

Судом визнано доведеним, що ОСОБА_7 05.12.2015 приблизно о 22 год. 00 хв., знаходячись за адресою: м. Київ, вул. Чорнобильска, 22 у м. Києві, підійшов до ОСОБА_10 та заволодівши майном останнього, а саме мобільним телефоном Lenovo S 960 та використовуючи кухонний ніж, умисно заподіяв ОСОБА_10 проникаюче колото-різане поранення живота, яке є небезпечним для життя в момент заподіяння.

Так, ОСОБА_7 05.12.2015 приблизно о 21 год. 00 хв. знаходився неподалік буд. 22 по вул. Чорнобильська, в м. Києві, де побачив раніше невідомих йому чоловіків, які вживали алкогольні напої, серед яких був ОСОБА_10 , після чого ОСОБА_7 , відчуваючи потребу в грошових коштах у зв`язку з відсутністю постійного місця роботи та інших джерел заробітку, вирішив незаконно заволодіти чужим майном, шляхом розбою, використовуючи заздалегідь заготовлений ніж, який знаходився при ньому. Знаходячись у дворі буд. АДРЕСА_3 , ОСОБА_7 підійшов до ОСОБА_10 та його друзів, почав разом з ними вживати алкогольні напої.

05.12.2015, приблизно о 22 год. 00 хв. ОСОБА_7 , залишившись на одинці з ОСОБА_10 , діючи умисно, переслідуючи корисливий мотив, з метою заволодіння чужим майном шляхом обману та зловживання довірою, знаходячись по вул. Чорнобильська, 22 в м. Києві, підійшов до ОСОБА_10 та усвідомлюючи свої злочинні дії, з метою подальшої втечі, під приводом здійснення термінового телефонного дзвінка попросив у потерпілого мобільний телефон, на що останній погодився та передав ОСОБА_7 свій мобільний телефон «Lenovo S 960», після чого ОСОБА_7 відмовився повертати даний мобільний телефон потерпілому. Будучи викритим потерпілим та незважаючи на неодноразові його вимоги про повернення мобільного телефону, ОСОБА_7 продовжив свої злочинні дії та намагався втекти, з метою відкритого викрадення чужого майна.

В подальшому, ОСОБА_7 , ігноруючи вимогу ОСОБА_10 повернути належний останньому мобільний телефон «Lenovo S 960», вартість якого згідно висновку спеціаліста становить 2977 грн., з метою доведення свого злочинного умислу, спрямованого на заволодіння майном ОСОБА_10 до кінця, дістав з кишені свого одягу ніж і утримуючи його в правій руці, умисно наніс даним ножем один удар по тілу потерпілого після чого з місця вчинення злочину втік.

За таких обставин потерпілому ОСОБА_10 були нанесені тілесні ушкодження, які за критерієм небезпеки для життя відносяться до тяжкого тілесного ушкодження.

Таким чином, ОСОБА_7 вчинив напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із насильством, небезпечним для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу /розбій/ та із заподіянням тяжких тілесних ушкоджень, тобто вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.4 ст. 187 КК України.

Відповідно до вимог ч.1 ст.404 КПК України, вирок суду першої інстанції перевіряється апеляційним судом в межах поданих апеляційних скарг.

Встановлені судом першої інстанції фактичні обставини вчиненого кримінального правопорушення та кваліфікація дій обвинуваченого ОСОБА_7 за ч.4 ст. 187 КК України, апелянтом не оспорюються та не оскаржуються, а тому відповідно до вимог ст.404 КПК України апеляційною інстанцією не перевіряються.

Крім того, суд першої інстанції правильно застосував положення ст. 69 КК України при призначенні покарання за ч.4 ст. 187 КК України у виді 6 років позбавлення волі без конфіскації майна, з огляду на таке.
Згідно роз`яснень, викладених у п. 8 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24 жовтня 2003 р. «Про практику призначення судами кримінального покарання» призначення основного покарання, нижчого від найнижчої межі, передбаченої законом за даний злочин, або перехід до іншого, більш м`якого виду основного покарання, або непризначення обов`язкового додаткового покарання (ст. 69 КК) може мати місце лише за наявності декількох (не менше двох) обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного.

У кожному такому випадку суд зобов`язаний у мотивувальній частині вироку зазначити, які саме обставини справи або дані про особу підсудного він визнає такими, що істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину і впливають на пом`якшення покарання, а в резолютивній частині послатися на ч. 1 ст. 69 КК.

Призначаючи ОСОБА_7 основне покарання, нижче від найнижчої межі, передбаченої законом за кримінальне правопорушення, передбачене ч.4 ст. 187 КК України, та не призначаючи обов`язкове додаткове покарання у виді конфіскації майна, суд першої інстанції визнав обставинами, які пом`якшують покарання, - щире каяття у вчиненому, активне сприяння розкриттю злочину, позитивні характеристики.

Таким чином, з такими висновками суду першої інстанції, колегія суддів погоджується, а відтак доводи апеляційної скарги прокурора в частині безпідставного застосування положень ст. 69 КК України при призначенні покарання за ч.4 ст. 187 КК України є необґрунтованими.

Крім того, покарання обвинуваченому ОСОБА_7 призначене з дотриманням вимог ст.65 КК України, за своїм видом та розміром є справедливим, відповідає тяжкості вчиненого та даним про особу обвинуваченого, є необхідним і достатнім для його виправлення, перевиховання та попередження вчинення ним нових кримінально караних діянь.
При цьому, колегія суддів враховує вимоги ст.65 КК України, а також роз`яснення, наведені у Постанові Пленуму Верховного суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» від 24 жовтня 2003 року № 7, згідно з якими при призначенні покарання суд повинен в повній мірі враховувати ступінь суспільної небезпечності скоєного злочину, дані про особу, а також ступінь тяжкості вчиненого злочину, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, що скоїла злочин, повинно бути призначене покарання, необхідне і достатнє для його виправлення та попередження нових злочинів.
Таким чином, на думку колегії суддів, покарання обвинуваченому ОСОБА_7 призначено відповідно до вищезазначених вимог.

Призначаючи обвинуваченому ОСОБА_7 покарання, суд першої інстанції, у відповідності до ст.65 КК України, врахував ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, характер суспільної небезпеки ним скоєного, особу обвинуваченого, який раніше не судимий, має на утриманні матір похилого віку, позитивно характеризується, на обліку у лікаря-нарколога та психіатра не перебуває, наявність обставин, що пом`якшують покарання та відсутність обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_7 .

Крім того, колегією суддів, враховується, що викрадений телефон у ОСОБА_10 повернутий останньому, цивільний позов ним не заявлявся.

Інших переконливих доводів, які б безумовно спростовували висновки суду у вироку та були підставою для його скасування або зміни, апелянтом не наведено і при розгляді апеляційної скарги не встановлено.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 408, 409, 418 та 419 КПК України, колегія суддів Апеляційного суду м.Києва, -

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу першого заступника прокурора м. Києва ОСОБА_6 - залишити без задоволення.
Вирок Святошинського районного суду м. Києва від 30 листопада 2016 року, яким ОСОБА_7 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 187 КК України без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення, а обвинуваченим - в той же строк з дня вручення йому копії даної ухвали.

Судді:

_____________ _____________ _____________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4