Справа № 529/529/17
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
23 червня 2017 року Диканський районний суд Полтавської області в складі:

головуючого - судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

з участю:

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4

преставник органу з

питань пробації ОСОБА_5 ,-

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт Диканька обвинувальний акт та матеріали кримінального провадження стосовно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з неповною середньою освітою, одруженого, маючого на утриманні двох неповнолітніх дітей, працюючого водієм у ТОВ «УкрПродСнекГруп», військовозобов`язаного, учасника антитерористичної операції, учасника бойових дій, раніше не судимого, обвинуваченого у вчиненні ним злочину, передбаченого ч. 1 ст. 410 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до ст. ст. 4, 10, 11, 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», Указу Президента України від 06 травня 2014 року № 454/2014 «Про часткову мобілізацію», затвердженого постановою Верховної Ради України № 1240-VII, ст. 39 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» в Україні обвинуваченого ОСОБА_4 . 05. 04. 2014 року було призвано на військову службу під час мобілізації ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Наказом командира військової частини - польова пошта НОМЕР_1 від 05. 04. 2014 року № 74, старшого сержанта - обвинуваченого ОСОБА_4 зараховано до списків частини та призначено на посаду старшого водія.

Під час проходження військової служби обвинувачений ОСОБА_4 повинен, окрім іншого, керуватися вимогами ст. ст. 11, 16, 93, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України №548-XIV від 24. 03. 1999 року, та ст. ст. 1, 3, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, затвердженого Законом України №551-XIV від 24. 03. 1999 року, які вимагають від нього свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, бути хоробрим, ініціативним і дисциплінованим, постійно бути зразком високої культури, скромності і витримки, берегти військову честь, захищати свою і поважати гідність інших людей, бути ввічливим і дотримуватись військового етикету, поводитися з гідністю і честю, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків.

Відповідно до ст. ст. 1, 3 Закону України «Про правовий режим майна у Збройних Силах України», військовим майном являється державне майно, закріплене за військовими частинами, закладами, установами та організаціями Збройних Сил України. Військове майно закріплюється за військовими частинами Збройних Сил України на праві оперативного управління. З моменту надходження майна до Збройних Сил України і закріплення його за військовою частиною Збройних Сил України воно набуває статусу військового майна. Військові частини використовують закріплене за ними військове майно лише за його цільовим та функціональним призначенням.

Положеннями п. п. 6, 7, Положення про порядок обліку, зберігання, списання та використання військового майна у Збройних Силах, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України №1225 від 04 серпня 2000 року передбачено, що облік військового майна ведеться з метою отримання даних про його наявність, втрату, нестачу, рух, вартість та якісний (технічний.) стан, необхідних для організації матеріально-технічного забезпечення військових частин, встановлення належного контролю за умовами зберігання, доцільністю та ефективністю його використання (витрачання), а також з метою підготовки даних для складення облікових документів та державної статистичної звітності. Обліку підлягає все військове майно незалежно від його призначення та джерел надходження.

В період проходження військової служби, старший сержант обвинувачений ОСОБА_4 виконував бойові завдання на території проведення антитерористичної операції в Донецькій та Луганській областях в період з 07. 06. 2014 року по 14. 10. 2014 року та в період з 19. 11. 2014 року по 24. 03. 2015 року.

Для ведення бойових дій у зоні проведення антитерористичної операції ОСОБА_4 забезпечувався бойовими припасами, шляхом отримання від командира роти, а саме гранатами Ф-1 з маркуванням 107.18-71Т та набоями калібру 5,45 мм 270 серії, що перебували на озброєнні у військовій частині-польова пошта НОМЕР_1 .
В подальшому, наприкінці листопада 2014 року, коли обвинуваченний, який до того перебував у складі військової частини-польова пошта НОМЕР_1 в зоні проведення антитерористичної операції у АДРЕСА_2 отримавши від командування військової частини тимчасове звільнення від виконання службових обов`язків та вибув до місця свого постійного місця проживання, за адресою: АДРЕСА_1 .

Прибувши додому та розпакувавши особисті речі, старший сержант обвинувачений ОСОБА_4 виявив у власному розвантажувальному жилеті отримані ним у військовій частині дві одиниці гранат Ф-1 та 93 одиниці патронів, калібру 5,45 мм. І замість того щоб здати ці бойові припаси до правоохоронних органів, обвинувачений усвідомлюючи протиправність своїх дій, переслідуючи мету обернення бойових припасів на свою користь, викрутивши запали, привласнив та заховав дві одиниці гранат Ф - 1 та 93 одиниці патронів, калібру 5,45 мм у приміщенні гаражу, за адресою: АДРЕСА_1 .

Потім, після закінчення звільнення, обвинувачений повернувся до розташування військової частини - польова пошта НОМЕР_1 , де діючи з метою приховування вчиненого ним привласнення бойових припасів, вартість яких становить 300 грн.78 коп., командуванню військової частини про це не доповів.

Відповідно до санкціонованого судом обшуку 04. 03. 2017 року вказані бойові припаси були були виявлені та вилучені працівниками поліції.

При розгляді справи в суді обвинувачений ОСОБА_4 свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 410 ч. 1 КК України визнав повністю та детально пояснив, що він був мобілізований до лав Збройних Сил України. Наприкінці 2014 та на початку 2015 років перебував на території проведення антитерористичної операції в Донецькій та Луганській областях, та при цьому його було забезпечено бойовими припасами, а саме гранатами Ф-1 та набоями калібру 5,45 мм. Наприкінці листопада 2014 року він відбувши у відпустку по місцю свого проживання, в смт. Диканька Полтавської області, під час розпакування особистих речей виявив у власному розвантажувальному жилеті отримані ним у військовій частині дві одиниці гранат Ф-1 та 93 одиниці патронів, калібру 5,45 мм, які вирішив залишити собі та заховав їх у приміщенні гаражу. Але, потім 04. 03. 2017 року, працівники поліції виявили та вилучили в нього зазначені бойові припаси. Розуміє, що вчинив кримінальне правопорушення, в скоєному щиросердечно розкаюється, просить карати не суворо.

Так як, обвинувачений ОСОБА_4 свою винуватість у вчиненні вказаного кримінального правопорушення визнав повністю, в суді заявив, що сумнівів у достовірності доказів по справі, зібраних під час досудового розслідування кримінального провадження, він не має, ніякі обставини не оспорює, тому він та прокурор вважали недоцільним дослідження судом доказів, які ніким не оспорюються. За вказаних обставин після роз`яснення обвинуваченому положень та наслідків ст. 349 КПК України, судове слідство по справі було обмежене допитом обвинуваченого та дослідженням матеріалів кримінального провадження, які характеризують особу обвинуваченого і досудової доповіді уповноваженого органу з питань пробації.

Кваліфікація злочинних дій обвинуваченого ОСОБА_4 за статтею 410 ч. 1 КК України як привласнення військовослужбовцем бойових припасів, є вірною, так як старший сержант обвинувачений ОСОБА_4 , будучи військовослужбовцем та проходячи військову службу під час мобілізації на посаді механіка-водія військової частини польова пошта НОМЕР_1 , підрозділи якої дислокуються га території Луганської області, діючи умисно, з корисливих мотивів, в порушення вимог ст. ст. 11, 16, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст. 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, ст. ст. 1, 3 Закону України Про правовий режим у Збройних Силах України, наприкінці листопада 2014 року прибувши до місця свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 , розпаковуючи свої особисті речі та виявивши дві одиниці гранат Ф-1 та 93 одиниці патронів, калібру 5,45 мм, діючи всупереч інтересам військової служби, переслідуючи мету обернення бойових припасів на свою користь, привласнив та заховав вищевказані бойові припаси, у приміщенні гаражу, за адресою: АДРЕСА_1 , де зберігав їх до проведення санкціонованого судом обшуку працівниками Диканського ВП ГУНП в Полтавській області 04. 03. 2017 року.

Призначаючи покарання обвинуваченому за статтею 410 ч. 1 КК України, суд враховує тяжкість вчиненого злочину, дані про особу обвинуваченого, обставини, що обтяжують та пом`якшують покарання.

Згідно ст. 66 КК України обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченому, суд враховує його щире каяття, активне сприяння у розкритті злочину, наявність на утриманні двох неповнолітніх дітей, те що він є учасником антитерорестичної операції та учасником бойових дій, позитивно характеризується за місцем проживання та роботи, відсутність тяжких наслідків.

Згідно ст. 67 КК України обставинами, що обтяжують покарання обвинуваченого, суд по справі не вбачає.

Беручи до уваги ту обставину, що обвинувачений хоча і вчинив тяжкий злочин, але він чистосердечно розкаявся у вчиненому, активно сприяв розкриттю злочину, характеризується позитивно, має на утриманні неповнолітніх дітей, займається суспільно-корисною діяльністю, суд приходить до висновку, що його виправлення та перевиховання можливе без ізоляції від суспільства, а досягне мети при призначенні йому покарання у виді позбавлення волі із застосуванням ст. 75 КК України при звільненні від відбування покарання з випробуванням, якщо він протягом іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки відповідно до ст. 76 КК України.

Свою думку, щодо призначення виду покарання обвинуваченому ОСОБА_4 в судовому засіданні було висловлено в досудовій доповіді представником органу пробації, з якої вбачається, що на думку органів пробації, виправлення обвинуваченого можливе і досягне мети без ізоляції від суспільства.

Як вбачається з матеріалів справи, обвинувачений ОСОБА_4 вироком Диканського районного суду Полтавської області від 07 червня 2017 року, відповідно до ст. 263 ч. 1 КК України, вже був засуджений до покарання у виді трьох років і шести місяців позбавлення волі із застосуванням ст. 75 КК України з іспитовим строком один рік і шість місяців, але фактичні обставини даної справи відбувались наприкінці листопада 2014 року, тобто раніше ніж обвинувачений вчинив кримінальне правопорушення, за яке його було засуджено вказаним вироком.

За вказаних обставин до обвинуваченому ОСОБА_4 слід призначити покарання відповідно до вимог ч. 4 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, так як після постановлення вироку Диканським районним судом за ст. 263 ч. 1 КК України було встановлено, що засуджений ОСОБА_4 винен і ще в іншому злочині, який він вчинив до постановлення попереднього вироку.

На підставі викладеного, керуючись ст. 31, 369 - 371, 373 - 377, 391, 395 КПК України, суд ,-

ЗАСУДИВ:
ОСОБА_6 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого статтею 410 ч. 1 КК України, та призначити йому покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення більш суворого покарання за вироком Диканського районного суду Полтавської області від 07 червня 2017 року менш суворим покарання за даним вироком, остаточно визначити покарання ОСОБА_4 у виді 3 років і 6 місяців позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити обвинуваченого ОСОБА_4 від призначеного покарання з випробуванням, якщо він протягом двох років іспитового строку не вчинить нового злочину та виконає покладені на нього обов`язки.

Відповідно до ст. 76 КК України зобов`язати обвинуваченого ОСОБА_4 період іспитового строку не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу органу з питань пробації; повідомляти орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи; періодично з`являтися для реєстрації в орган з питань пробації.

Згідно з ч. 6 ст. 376 КПК України копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору, інші учасники судового провадження копію вироку суду мають право отримати після подачі відповідної заяви про це до суду.

Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Полтавської області протягом 30 днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляції через Диканський районний суд.

Головуючий: