Дата документу 03.08.2017
Справа № 334/4719/17
Провадження № 1-кп/334/545/17
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
03 серпня 2017 року Ленінський районний суд м. Запоріжжя у складі головуючого

судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2

за участю прокурора ОСОБА_3

потерпілих ОСОБА_4 , ОСОБА_5

обвинуваченого ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Запоріжжі кримінальне провадження №0002952 від 05.07.2017р. відносно

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Осокорівка Нововоронцовського району Херсонської області, громадянина України, освіта середня, працюючого, одруженого, маючого на утриманні двох дітей, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 185, ч.1 ст. 357 КК України,

встановив:
24 червня 2017 року о 19 годині 00 хвилин ОСОБА_6 , маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, знаходячись на загальному балконі восьмого поверху під`їзду будинку №9 но вул. Узбекистанській в м. Запоріжжі, впевнившись, що за його протиправними діями ніхто не спостерігає, та переконавшись у відсутності власників, шляхом вільного доступу, таємно викрав чуже майно, що знаходилось на бетонній перекладині балкону, а саме гаманець з банківською картою ПАТ «Райффайзен Банк Аваль», яка була видана на підставі угоди № UAH, укладеної між ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» та ОСОБА_4 , та мобільний телефон марки «Леново А2010-а» в корпусі чорного кольору, imeil: НОМЕР_1 , imei2: НОМЕР_2 , СE 2200, SНОМЕР_3 (00), який належить ОСОБА_5 вартістю 2000 гривень.
Реалізовуючи свій злочинний умисел, направлений на викрадення грошових коштів, з метою приховати свою причетність до крадіжки банківської картки ПАТ «Райффайзен Банк Аваль», цього ж дня перебуваючи за місцем свого мешкання за адресою: АДРЕСА_2 ОСОБА_6 передав вищевказану банківську картку дружині ОСОБА_7 для здійснення продовольчих покупок, при цьому не повідомивши останній про те, що дана картка викрадена. У подальшому ОСОБА_7 направилась до магазину «Єва», що розташований за адресою: м. Запоріжжя, вул. Руставі 1-Д та в проміжок часу з 20 години 01 хвилини до 20 години 27 хвилин витратила на власні потреби грошові кошти з банківської картки у розмірі 1193 гривень 79 копійок. Далі остання направилась до магазину «Траш», що розташований за адресою: м. Запоріжжя, вул. Звенигородська, 14, та приблизно о 20 годині 30 хвилин витратила грошові кошти у розмірі 830 гривень 15 копійок.
В результаті своїх умисних злочинних дій ОСОБА_6 спричинив ОСОБА_4 матеріальні збитки на суму 2023 гривні 94 копійки та ОСОБА_5 матеріальний збиток на суму 2000 гривень.
Крім того, 24.06.2017, приблизно о 19 годині 00 хвилин, ОСОБА_6 маючи умисел на викрадення офіційного документу, діючи умисно, з корисливих мотивів, знаходячись у приміщенні під`їзду будинку № 9 по вул. Узбекистанській в м. Запоріжжі, а саме на спільному балконі восьмого поверху, шляхом вільного доступу, таємно викрав платіжну банківську картку ПАТ «Райффайзен Банк Аваль», яка є офіційним документом, виданим ОСОБА_4 на підставі угоди № UAH, яка була укладена між ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» та ОСОБА_4 , і яка належить останній, після чого використав її на власний розсуд в корисливих цілях.
Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 пояснив, що він повністю визнає свою вину, не оспорює фактичні обставини, викладені в обвинувальному акті. Дійсно, вечором 24 червня 2017 року на загальному балконі восьмого поверху під`їзду будинку, в якому він проживає, шляхом вільного доступу, таємно викрав банківську картку «Райффайзен Банк Аваль» і телефон марки «Леново» в корпусі чорного кольору, які належали потерпілим. Крадіжку банківської картки скоїв з метою заволодіння грошовими коштами, картка використовувалася для здійснення операцій без введення ПІН кода. З цією метою передав картку дружині, про те що, картка викрадена, не повідомляв. Дружина придбала товари для дому на загальну суму біля 2 тисяч гривень, розрахувавшись за них викраденою банківською карткою. На стадії досудового розслідування повністю відшкодував ОСОБА_4 спричинену шкоду. Викрадений телефон він злишив для власного користування, в ході досудового розслідування телефон був вилучений і повернутий власнику. Щиро кається у скоєному, просить сурово не карати.
Потерпілі ОСОБА_4 , ОСОБА_8 , які перебувають у фактичних шлюбних відностнах, надали аналогічні пояснення, що дійсно, за вказаних обставин у ОСОБА_4 було викрадено банківську картку, якою скористалися для викрадення грошових коштів, у ОСОБА_8 було викрадено телефон марки «Леново». Матеріальну шкоду обвинуваченим відшкодовано у повному обсязі, потерпілій ОСОБА_4 було повернуто грошові кошти, потерпілому ОСОБА_8 було повернуто телефон. Просять обвинуваченого суворо не карати, покарання призначити на розсуд суду.

Показання обвинуваченого, потерпілих відповідають фактичним обставинам справи, ніким з учасників процесу не оспорюються.

Згідно положень ч.3 ст. 349 КПК України, враховуючи думку всіх учасників процесу, суд визнав недоцільним дослідження доказів щодо обставин по даному кримінальному провадженню, у вчиненні яких обвинувачується ОСОБА_6 , і які ніким не оспорюються.

З урахуванням викладеного суд вважає, що вина ОСОБА_6 повністю доведена, дії ОСОБА_6 суд кваліфікує за ч. 1 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), і за ч.1 ст. 357 КК України як викрадення офіційних документів, вчинене з корисливих мотивів.

При призначенні покарання суд враховує характер і ступінь суспільної небезпеки скоєного, особу винного, який раніше не судимий, має постійне місце проживання, одружений, має на утриманні двох дітей, працевлаштований.

Обставинами, що пом`якшують покарання, суд визнає щире каяття і добровільне відшкодування спричиненої шкоди.

Обставин, що обтяжують покарання, судом не встановлено.
На підставі викладеного суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_6 покарання у виді штрафу в межах санкції ч.1 ст. 185 та ч.1 ст. 357 КК України, призначивши остаточне покарання за сукупністю злочинів відповідно до ч.1 ст. 70 КК України.

Питання про речові докази підлягає вирішенню відповідно до ст.100 КПК України.

Керуючись ст.ст. 366-371, 373-376 КПК України, суд,

З А С У Д И В:
ОСОБА_6 визнати винним у вчиненні злочинів, передбачених ч.1 ст. 185 КК України і ч.1 ст. 357 КК України та призначити йому покарання:

за ч.1 ст. 185 КК України у виді штрафу у розмірі шістдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1020,00 грн.

за ч.1 ст. 357 КК України у виді штрафу у розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850,00 грн.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України визначити остаточне покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим і остаточно призначити покарання у виді штрафу у розмірі шістдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1020,00 грн.

Речові докази по справі: мобільний телефон марки «Леново А2010-а» в корпусі чорного кольору, який передано на відповідальне зберігання потерпілому ОСОБА_8 , залишити йому за належністю.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржено до апеляційного суду Запорізької області через Ленінський районний суд м. Запоріжжя протягом тридцяти днів з моменту його проголошення.

Суддя: ОСОБА_1