Ухвала іменем україни 13 червня 2017 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у кримінальних справах
Вищого спеціалізованого суду України

з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,
суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю:
секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,
переглянула в судовому засіданні вирок Яворівського районного суду Львівської області від 02 березня 2016 року та ухвалу Апеляційного суду Львівської області від 10 листопада 2016 року за касаційною скаргою потерпілої ОСОБА_6 щодо ОСОБА_7 .

Вказаним вироком, залишеним без зміни апеляційним судом, засуджено:
ОСОБА_7 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Іваничі Волинськоїобласті, громадянина України, який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , такого, що не має судимості,

за ч. 2 ст. 414 КК до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки.

На підставі ч. 5 ст. 72 КК ОСОБА_7 зараховано в строк відбуття покарання, строк попереднього ув`язнення, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, з 02 лютого 2015 року з часу його затримання до 02 березня 2016 року, дати ухвалення вироку.
Вирішено питання про речові докази та судові витрати.

Згідно з вироком суду ОСОБА_7 визнано винним та засуджено за вчинення злочину за наступних обставин.
Відповідно до наказу командира військової частини польова пошта В НОМЕР_1 № 27НР від 29.01.2015 року, солдати ОСОБА_7 та ОСОБА_8 30 січня 2015 року заступили у добовий наряд по несенню служби з посилення охорони та оборони складу ракетно-артилерійського озброєння зазначеної військової частини. Для несення служби ними було одержано зброю автомати АКС-74 та боєприпаси до них у кількості 60 набоїв калібру 5,45 мм, у тому числі ОСОБА_7 автомат АКС-74 № НОМЕР_2 та 2 магазини до нього, кожний з яких споряджений набоями калібру 5,45 мм у кількості 30 штук. 30 січня 2015 року, близько 15.30 години, солдати ОСОБА_7 та ОСОБА_8 з метою перепочити та зігрітися зайшли в будівлю клубу вказаної військової частини, де ІНФОРМАЦІЯ_2 , перебуваючи біля тильного входу будівлі клубу, діючи у порушення вимог законодавства щодо порядку заряджання автомату АКС-74 та виконання стройових прийомів руху із вказаною зарядженою зброєю, безпідставно у невизначеному для цього місці, зарядив свій автомат, приєднавши споряджений бойовими патронами магазин і дославши патрон у патронник. Після чого на запобіжник автомат не поставив, та у подальшому автомат не розрядив. Під час руху по сходовій клітці між першим і другим поверхами вказаної будівлі клубу, тримаючи зброю у непередбаченому правилами стройових прийомів руху положенні, спіткнувшись, необережно натиснув на спусковий гачок автомата, що був направлений в сторону ОСОБА_9 та здійснив два постріли, внаслідок чого заподіяв ОСОБА_10 тілесні ушкодження у вигляді двох наскрізних вогнепальних ушкоджень грудної клітки справа, від яких останній помер.

У касаційній скарзі потерпіла ОСОБА_6 , посилаючись на неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність та невідповідність призначеного судом покарання ступеню тяжкості злочину й особі засудженого внаслідок м`якості порушує питання про скасування судових рішень і призначення нового розгляду провадження в суді першої інстанції. Своє прохання обґрунтовує тим, що призначене ОСОБА_7 покарання у мінімальному розмірі, передбаченому санкцією ч. 2 ст. 414 КК, не повною мірою відповідає особі засудженого та тяжкості злочину. Звертає увагу на те, що засуджений скоїв тяжкий злочин від якого настали смертельні наслідки, завдану шкоду не відшкодував, щиро не розкаявся, на що не звернув увагу і суд апеляційної інстанції.

На касаційну скаргу від захисника засудженого адвоката ОСОБА_11 надійшли заперечення, в яких він просить скаргу залишити без задоволення, а вирок районного суду та ухвалу апеляційного суду без зміни.
Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора, який не підтримав доводи касаційної скарги потерпілої та просив судові рішення щодо засудженого залишити без зміни, перевіривши матеріали кримінального провадження й обговоривши наведені у скарзі доводи, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга потерпілої не підлягає задоволенню з огляду на таке.
Відповідно до положень ч. 2 ст. 433 КПК суд касаційної інстанції переглядає судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій у межах касаційної скарги.
Згідно положень ч. 2 ст. 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів, а згідно з ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого.
Як убачається з матеріалів провадження, при вирішенні питання про призначення покарання засудженому суд повною мірою дотримався вимог зазначених законів.
При цьому суд обґрунтовано врахував тяжкість вчиненого злочину, обставини його скоєння, а також дані про особу засудженого (добре характеризується за місцем проживання та служби, раніше до кримінальної відповідальності не притягувався). Обставинами, що пом`якшують покарання, судом вірно визнано щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину.
Врахувавши наведене, та відсутність обставин, які б обтяжували покарання, районний суд дійшов вірного висновку про призначення покарання засудженому у межах санкції частини 2 статті 414 КК у розмірі ближчому до мінімального строку покарання, яке визначено санкцією цього закону.
Отже, колегія суддів вважає, що призначене засудженому покарання є таким, що відповідає загальним засадам призначення покарання і є необхіднім і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів. Вважати його невиправдано м`яким, як про це йдеться у касаційній скарзі потерпілої, колегія суддів підстав не знаходить.

Апеляційний суд, переглянувши кримінальне провадження, ретельно перевірив викладені у апеляційних скаргах доводи, у тому числі і щодо покарання, які за змістом аналогічні доводам касаційної скарги потерпілої, й обґрунтовано визнав їх безпідставними, навівши у своїй ухвалі докладні мотиви такого висновку.
Ухвала апеляційного суду відповідає вимогам ст. 419 КПК.
З огляду на наведене, касаційна скарга потерпілоїне підлягає задоволенню.
Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність, які були б підставами для зміни або скасування судових рішень, не встановлено.
Керуючись статтями 433436 КПК, п. 6 розділу XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02 червня 2016 року, колегія суддів

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу потерпілої ОСОБА_6 залишити без задоволення, а вирок Яворівського районного суду Львівської області від 02 березня 2016 року та ухвалу Апеляційного суду Львівської області від 10 листопада 2016 року щодо ОСОБА_7 без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3