Справа № 495/464/17
№ провадження 1-кс/495/174/2017
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
06 лютого 2017 року м. Білгород-Дністровський
Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області у складі:
слідчого судді: ОСОБА_1

при секретарі судового засідання: ОСОБА_2

за участю:
скаржника: ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області скаргу ОСОБА_3 на постанову про закриття кримінального провадження в порядку ст.303 КПК України,

В С Т А Н О В И В :
26.01.2017 року ОСОБА_3 (далі - скаржник) звернулася до Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області зі скаргою на постанову про закриття кримінального провадження старшого слідчого СВ Білгород-Дністровського ВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_4 від 21.03.2016 року.
Так, ОСОБА_3 просить суд скасувати постанову старшого слідчого Білгород-Дністровського ВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_4 про закриття кримінального провадження від 21.03.2016 року по кримінальному провадженню № 0000444 від 22.02.2015 року.

Дана скарга мотивована тим, що 21 березня 2106 року старшим слідчим Білгород-Дністровського ВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_4 винесено постанову про закриття кримінального провадження № 0000444 у зв`язку з відсутністю в діянні складу кримінального правопорушення (п.2 ч. 1 ст. 284 КПК України).Копію вказаної постанови про закриття кримінального провадження від 21.03.2016 року ОСОБА_3 було вручено в приміщенні канцелярії Білгород-Дністровського ВП ГУНП в Одеській області 16.01.2017 спеціалістом Крижановською під розписку, а відтак скаргу подано в межах строку, передбаченого ч.1 ст.304 КПК України.
За твердженням скаржника, 21.02.2015 року ОСОБА_3 звернулася до чергової частини Білгород-Дністровського ВП ГУНП в Одеській облсті про вчинення кримінального відносно ОСОБА_3 , а саме, 26.12.2014 року керівник ДНЗ «Малятко», ОСОБА_5 грубо порушила законодавство про працю та незаконно звільнила її з роботи.Відомості про вчинення даного кримінального правопорушення були внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000444 від 22.02.2015 року за ст.172 ч.1 КК України та розпочато досудове розслідування.Однак, згідно із оскаржуваною постановою, вказано, що об`єктивна сторона цього злочину передбачає дію або бездіяльність, що полягають, зокрема у незаконному звільненні з роботи або іншому грубому порушенні законодавства про працю.
При цьому, зазначено, що звільнення з роботи працівника вважається незаконним, якщо воно здійснене з порушенням установленого порядку або без законних підстав для цього. А під іншим грубим порушенням законодавства про працю слід розуміти випадки обмеження трудових прав громадян або зневажливого до них ставлення.Крім того, зазначається, що суб`єктивна сторона даного злочину виражається у прямому умислі та незаконне звільнення передбачає як обов`язкову ознаку наявність особистих мотивів.
У зв`язку з цим, скаржник вважає, що старшим слідчим Білгород-Дністровського ВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_4 винесено постанову передчасно та не зібрано належних доказів по справі, які підтверджують обставини скоєння ОСОБА_6 кримінального правопорушення, що полягає у незаконному звільненні ОСОБА_3 з роботи з особистих мотивів та іншому грубому порушенні законодавства про працю та, крім того, в діях ОСОБА_7 , містяться ознаки злочину, передбаченого ч.2 ст.172 КК України, оскільки ОСОБА_3 було незаконно звільнено.
Так, ОСОБА_3 працювала в ДНЗ № 1 «Малятко» двірником з 08.09.2008 року на 1,5 окладу та 10% доплати за використання в роботі дезінфікуючих засобів.Однак, 24.07.2012 року завідувачка ДНЗ № 1 «Малятко» ОСОБА_5 , згідно із наказом № 53-К, незаконно звільнила ОСОБА_3 з роботи за ч.3 ст.40 Кодексу законів про працю України за систематичне порушення трудової дисципліни, невиконання своїх обов`язків.
Згодом, 17.02.2014 року за рішенням Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області (справа № 495/2044/13-ц), ОСОБА_3 була законно та справедливо поновлена на роботі в ДНЗ № 1 «Малятко» на посаді двірника з 08.09.2008 року на 1,5 окладу та 10% доплати за використання в роботі дезінфікуючих засобів. За твердженням скаржника, після поновлення ОСОБА_3 на роботі в ДНЗ № 1 «Малятко» завідувачка ОСОБА_8 почала мститися: не виділила підсобного приміщення, де можна було б переодягнутися, приймати їжу чи зігрітися в холодну та зимову пору року; не виділяла в повному обсязі робоче приладдя, робочий одяг, тощо; порушувався режим праці, оскільки ОСОБА_3 не мала обідньої перерви;оголосила три догани, хоча законодавство забороняє притягнення особи до відповідальності декілька разів за один і той же проступок.
В результату ряду спланованих протиправних дій завідувачки ОСОБА_7 , 26.12.2014 року згідно з наказом № 103-К/тр вона повторно незаконно звільнила ОСОБА_3 з роботи з ДНЗ № 1 «Малятко» вдруге по ст.40 Кодексу законів про працю України.
При цьому, в день звільнення ОСОБА_3 не була належним чином повідомлена, не надано наказ про звільнення, трудову книжку з записом про звільнення, остаточного розрахунку.Копію наказу про повторне звільнення ОСОБА_3 отримала 19.01.2015 року на території ДНЗ № 1 «Малятко» у присутності дільничного інспектора Комісаренко та ОСОБА_3 фактично працювала до 19.01.2015 року, оскільки документів про звільнення були відсутні.
Згідно з актом № 15-02- 008/0242 від 11.12.2015 року ОСОБА_3 була незаконно звільнена з роботи та догани скасовано. Крім того, під час перевірки завідувачці було винесено догану та матеріали перевірки направлено до прокуратури Одеської області, де їй було вручено повідомлення про підозру.Додатково до цього, згідно із протоколом Територіальної державної інспекції з питань праці в Одеській області від 20.08.2012 № 15-02-007/0392 про адміністративне правопорушення, встановлено, що завідувачка ОСОБА_8 погодилася із матеріалами перевірки та визнала той факт, що вчиняла порушення.
У судовому засіданні скаржник у повному обсязі підтримав скаргу, просив скасувати постанову слідчого про закриття кримінального провадження та направити справу для повторного розслідування.

У судове засідання прокурор та слідчий не з`явилися, були повідомлені належним чином. Згідно із ст.306 ч.3 КПК України, розгляд скарг на рішення, дії або бездіяльність під час досудового розслідування здійснюється за обов`язкової участі особи, яка подала скаргу, або його захисника, представника та слідчого чи прокурора, рішення, дії або бездіяльність яких оскаржується. Відсутність слідчого або прокурора не є перешкодою для розгляду скарги.

Дослідивши матеріали скарги, матеріали кримінального провадження №0000444 від 22.02.2015 року, суд вважає, що скарга ОСОБА_3 на постанову про закриття кримінального провадження старшого слідчого СВ Білгород-Дністровського ВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_4 від 21.03.2016 рокупідлягає задоволенню, а оскаржувана постанова скасуванню, з наступних підстав.

Обов`язок всебічного, повного і об`єктивного дослідження обставин справи лежить на прокуророві, слідчому і особі, яка провадить дізнання. На суд даний обов`язок не покладено у зв`язку з тим, що межі дослідження ним обставин справи зумовлені позицією скаржника і захисту, і суд не може самостійно змінювати дані межі, але суд зобов`язаний застосувати всі заходи до того, щоб були зібрані і досліджені всі докази, необхідні для прийняття законного і обґрунтованого рішення.

З матеріалів скарги вбачається, що 21.03.2016 року старшим слідчим СВ Білгород-Дністровського ВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_4 було винесено постанову, відповідно до якої кримінальне провадження №0000444 від 22.02.2015 року було закрите на підставі ч.1 п.2 ст.284 КК України у зв`язку із відсутністю складу злочину.
Між тим, суд вважає, що досудове розслідування слідчим ОСОБА_4 проводилося формально і матеріали закриття кримінального провадження винесені передчасно.

Відповідно до ч.2 ст.307 КПК України, слідчий суддя за результатами розгляду скарг на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора під час досудового розслідування може: скасувати рішення слідчого чи прокурора, зобов`язати припинити дію, зобов`язати вчинити певну дію, відмовити у задоволенні скарги.

Пункт 1 ч.1 ст.284 КПК України передбачає закриття кримінального провадження у разі встановлення відсутності події кримінального правопорушення. В той же час, КПК України визначає можливість прийняття такого рішення лише після всебічного, повного та неупередженого дослідження всіх обставин кримінального провадження та безпосереднього дослідження й оцінки слідчим показань, речей і документів, які стосуються цього провадження у їх сукупності.

Як вбачається з матеріалів скарги, перевірка обставин, всупереч вимогам КПК України, проведена слідчим поверхнево, не всебічно і не повно, а відтак рішення про його закриття є передчасним.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що постанова про закриття кримінального провадження за фактом скоєння кримінального порушення на підставі заяви скаржника, винесена ОСОБА_4 передчасно та підлягає скасуванню, бо слідчим не було виконано в повному обсязі вимоги щодо перевірок, які повинні були здійснені в обов`язковому порядку, а саме: не з`ясовано з усіх боків обставини та належні доказів, не перевірено та не спростовано версії заявника, що стосуються події злочину, а тому скарга підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись статтями 110, 214, 284, 303-305, 307, 369, 372, 392 Кримінального процесуального кодексу України, суд
У Х В А Л И В :
Скаргу ОСОБА_3 на постанову про закриття кримінального провадження в порядку ст.303 КПК України задовольнити.

Постанову старшого слідчого ОСОБА_4 від 21.03.2016 року про закриття кримінального провадження № 0000444, внесеного до ЄРДР 22.02.2015 року за ознаками злочину, передбаченого ч.1 ст.172 КК України скасувати.
Кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за 0000444 від 22.02.2015 року направити на подальше розслідування до Білгород-Дністровського відділу поліції ГУНП в Одеської області.
Ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дію чи бездіяльність слідчого чи прокурора не може бути оскаржена, окрім ухвали про відмову у задоволенні скарги на постанову про закриття кримінального провадження.

Слідчий суддя ОСОБА_1