Дата документу Справа № 326/14/17
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
ЄУ № 326/14/17 Головуючий в 1 інстанції ОСОБА_1
Провадж. № 11-кп/778/676/17 Доповідач в 2 інстанції ОСОБА_2

УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Запорізької області у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участю прокурора ОСОБА_6 ,

розглянула 22 серпня 2017 року у відкритому судовому засіданні в м. Запоріжжі кримінальне провадження за апеляційними скаргами прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_7 та заступника прокурора Запорізької області ОСОБА_8 на вирок Приморського районного суду Запорізької області від 31 січня 2017 року відносно

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Кернасовка Тульчинського району Вінницької області, громадянина України, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,
обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 128 КК України.

Вироком Приморського районного суду Запорізької області від 31 січня 2017 року ОСОБА_9 визнано винним за таких обставин: 13.11.2016 року він знаходився у будинку АДРЕСА_2 , де також перебували його дружина ОСОБА_9 та власник будинку ОСОБА_10 . Цього ж дня, приблизно об 11.40 годині ОСОБА_9 під час пошуку власного пенсійного посвідчення під ліжком в одній із кімнат домоволодіння знайшов мисливську рушницю «ТОЗ-25 Х № 4749-64», яку взяв та переніс до іншої кімнати, де знаходилась ОСОБА_10 .
У подальшому ОСОБА_9 , діючи з необережності, не усвідомлюючи можливості настання суспільно-небезпечних наслідків, які він повинен був та міг усвідомити, не переконавшись, що вказана мисливська рушниця споряджена мисливським патроном, випадково натиснув на спусковий гачок, в результаті чого відбувся постріл у напрямку ОСОБА_10 , яка лежала на дивані у кімнаті вказаного домоволодіння.
В результаті необережних злочинних дій ОСОБА_9 потерпілій ОСОБА_10 згідно з висновком судово-медичної експертизи № 921 від 14.12.2016 спричинені тілесні ушкодження у вигляді рани в ділянці правого колінного суглобу; огнестрільного, дробового, сліпого поранення, які кваліфікуються як в сукупності, так і по осторонь як тілесні ушкодження середнього ступеня тяжкості, не супроводжувалися небезпечними для життя явищами, спричинили тривалий розлад здоров`я, строком понад 3 тижні (більше ніж 21 день), згідно з «Правилами судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених наказом МОЗ України від 17.01.1995.
ОСОБА_9 за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст. 128 КК України, призначено покарання у виді обмеження волі на строк 1 (один) рік.
На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_9 звільнений від відбування призначеного покарання з іспитовим строком 1 (один) рік і з покладенням обов`язків, передбачених ст. 76 КК України, а саме: не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації та періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_9 не застосовувався.
Вирішена доля речових доказів.

В апеляційній скарзі прокурор ОСОБА_7 , не оспорюючи доведеність вини ОСОБА_9 , кваліфікацію його дій, не погоджується з вироком суду першої інстанції через неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність. Посилаючись на п.п. 2, 4 Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», зазначає про порушення судом вимог ст. 61 КК України, оскільки ОСОБА_9 є особою, яка досягла пенсійного віку. Вказуючи, що ОСОБА_9 майже 80 років, який є інвалідом ІІІ групи, відсутність у останнього умислу на вчинення вказаного злочину, наявність позитивної характеристики, після вчинення злочину ОСОБА_9 до адміністративної та кримінальної відповідальності не притягувався, вважає можливим звільнити останнього від кримінальної відповідальності у зв`язку із зміною обстановки на підставі ст. 48 КК України. Просить вирок скасувати та постановити ухвалу, якою звільнити ОСОБА_9 від кримінальної відповідальності за ст. 128 КК України.

В апеляційній скарзі заступник прокурора Запорізької області ОСОБА_8 , не оспорюючи обставини кримінального провадження та доведеність вини обвинуваченого, вказує про неправильне застосування судом першої інстанції закону України про кримінальну відповідальність з урахуванням вимог ст. 61 КК України, оскільки ОСОБА_9 досяг пенсійного віку і згідно вимог ст.ст. 56, 57, 61 КК України, не одно з покарань, передбачених санкцією ст. 128 КК України, не може бути до нього застосоване. Просить вирок змінити та звільнити ОСОБА_9 від кримінальної відповідальності за ст. 128 КК України, як особу до якої не може бути застосоване жодне з передбачених вказаною нормою покарань.

Встановлені судом апеляційної інстанції обставини та мотиви, з яких суд виходив при постановленні ухвали.
Заслухавши доповідь судді, думку прокурора, який підтримав частково вимоги апеляційної скарги прокурора ОСОБА_7 та повністю вимоги апеляційної скарги заступника прокурора Запорізької області ОСОБА_8 , дослідивши матеріали кримінального провадження і перевіривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Відповідно до ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_9 у вчиненні кримінального правопорушення, правильність кваліфікації його дій та відповідність призначеного покарання ступеню тяжкості вчиненого злочину особі винної в апеляційних скаргах не оспорюються та повністю підтверджуються доказами, наявними в матеріалах кримінального провадження.

Санкцією статті 128 КК України передбачено покарання у виді громадських робіт, виправних робіт, або обмеження волі.

Згідно ч. 3 ст. 56 КК України громадські роботи не призначаються особам, визнаним інвалідами першої або другої групи, вагітним жінкам, особам, які досягли пенсійного віку, а також військовослужбовцям строкової служби.

Згідно ч. 2 ст. 57 КК України виправні роботи не застосовуються до вагітних жінок та жінок, які перебувають у відпустці по догляду за дитиною, до непрацездатних, до осіб, що не досягли шістнадцяти років, та тих, що досягли пенсійного віку, а також до військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, працівників правоохоронних органів, нотаріусів, приватних виконавців, суддів, прокурорів, адвокатів, державних службовців, посадових осіб органів місцевого самоврядування.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що обвинувачений ОСОБА_9 вчинив злочин у віці 78 років, будучи особою пенсійного віку.

Згідно ч. 3 ст. 61 КК України обмеження волі не застосовується до неповнолітніх, вагітних жінок і жінок, що мають дітей віком до чотирнадцяти років, до осіб, що досягли пенсійного віку, військовослужбовців строкової служби та до інвалідів першої і другої групи.

Крім того, за положеннями ст.ст. 56, 57 КК України до ОСОБА_9 не можуть бути застосовані і інші альтернативні види покарання у вигляді громадських робіт, виправних робіт, що визначені санкцією ст. 128 КК України.

Відповідно до Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», суд не вправі перейти до більш м`якого виду покарання у випадках, коли санкцією закону, за яким засуджується особа, передбачено лише такі покарання, які з огляду на її вік чи стан не можуть бути до неї застосовані. В таких випадках суд, за наявності до того підстав, відповідно до ст. 7 КПК повинен закрити справу і звільнити особу від кримінальної відповідальності або постановити обвинувальний вирок і звільнити засудженого від покарання.
Колегія суддів, з урахуванням обставин, які були встановлені під час апеляційного розгляду цього кримінального провадження, дійшла висновку про необхідність звільнення обвинуваченого ОСОБА_9 від покарання, оскільки відносно останнього не може бути застосовано жодне з визначених санкцією ст. 128 КК України видів покарань.

Виходячи з того, що суд апеляційної інстанції дійшов висновку про звільнення ОСОБА_9 від покарання, обвинувальний вирок щодо нього підлягає зміні.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів
у х в а л и л а :
апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_7 задовольнити частково.
Апеляційну скаргу заступника прокурора Запорізької області ОСОБА_8 задовольнити.

Вирок Приморського районного суду Запорізької області від 31 січня 2017 року відносно ОСОБА_9 змінити.

ОСОБА_9 звільнити від покарання, як особу, до якої не може бути застосоване жодне з альтернативних видів покарання, визначених санкцією ст. 128 КК України.

Ухвала набирає законної сили з моменту оголошення, може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом трьох місяців з дня оголошення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4