Справа № 728/226/16-к Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/795/997/2016
Категорія - ч. 2 ст. 289 КК України Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
01 грудня 2016 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Чернігівської області в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі ОСОБА_5 .

З участю учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_6

потерпілого ОСОБА_7

представника потерпілого - адвоката ОСОБА_8

захисника адвоката ОСОБА_9

обвинуваченого ОСОБА_10

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Чернігові матеріали кримінального провадження, внесеного 2 липня 2015 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000540, за апеляційними скаргами захисника адвоката ОСОБА_9 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_10 та потерпілого ОСОБА_7 на вирок Бахмацького районного суду Чернігівської області від 18 липня 2016 року щодо

ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , з загальною середньою освітою, не одруженого, не працюючого, раніше судимого Ніжинським районним судом Чернігівської області 10 грудня 2015 року за ч. 3 ст. 185 КК України до 4 місяців арешту, 20 січня 2016 року звільнений із Чернігівського слідчого ізолятора у зв`язку з закінченням строку відбування покарання,

який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України,

В С Т А Н О В И Л А:

Вироком Бахмацького районного суду Чернігівської області від 18 липня 2016 року ОСОБА_10 визнаний винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України, і йому призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років без конфіскації майна.

Цивільний позов по справі задоволено повністю та ухвалено стягнути з ОСОБА_10 на користь ОСОБА_7 150 193 грн. 00 коп. в рахунок відшкодування матеріальної шкоди та 20 000 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди, а всього 170193 грн. 00 коп.

Процесуальні витрати по справі в розмірі 368 грн. 28 коп. за проведення товарознавчої експертизи ухвалено стягнути з ОСОБА_10 на користь держави.

Питання речових доказів вирішено у відповідності до вимог ст. 100 КПК України.

Не погоджуючись з вироком суду були подані апеляційній скарги в яких:

- потерпілий ОСОБА_7 не оспорюючи фактичні обставини, доведеність вини та кваліфікацію дій обвинуваченого просить призначити ОСОБА_10 більш суворе покарання у виді позбавлення волі на строк 6 років 6 місяців. Вважає, що обвинувачений визнав вину та цивільний позов з метою мінімізувати відповідальність за вчинене, а його бажання відшкодувати завдані збитки є лише видимістю такого з огляду на суму коштів, які останній йому переказав. Також, не погоджується з визнанням обставиною, яка пом`якшує покарання щире каяття, оскільки обвинувачений під час досудового та судового слідства не вказав, де чи кому реалізував частини викраденого ним автомобіля;

- адвокат ОСОБА_9 в поданій в інтересах обвинуваченого ОСОБА_10 апеляційній скарзі просить вирок суду змінити та призначити її підзахисному покарання у виді позбавлення волі із застосуванням ст.. 75 КК України. В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначає, що намагання обвинуваченого частково відшкодувати завдану шкоду слід визнати окремою обставиною, яка пом`якшує покарання, як і активне сприяння у розгляді кримінального провадження в суді. На думку апелянта, судом в повній мірі не було враховано обставини життя та соціальні зв`язки обвинуваченого, який походить з багатодітної сім`ї, характеризується виключно позитивно, професійно займався спортом. Крім того, вважає немотивованим вирок в частині призначення ОСОБА_10 покарання саме у виді позбавлення волі.

Суд першої інстанції встановив, що 02 липня 2015 року, близько 02 години 30 хвилин, ОСОБА_10 перебуваючи в місті Бахмач, Бахмацького району, Чернігівської області по вулиці Чернігівській, біля будинку №7, маючи злочинний умисел на незаконне заволодіння транспортним засобом, побачив припаркований легковий автомобіль марки ВАЗ 2115 державний номер НОМЕР_1 , 2011 року, який на праві приватної власності належав ОСОБА_7 , де скориставшись відсутністю господаря та без його дозволу, шляхом відкриття дверей автомобіля через скло бокових дверей спеціальною відмичкою виготовленою із металевої лінійки, проник у салон автомобіля, де за допомогою спеціально виготовленого пристрою зламав замок запалювання автомобіля та привів двигун у дію і вказаним автомобілем переїхав у місто Ніжин, тобто незаконно заволодів вищезазначеним транспортним засобом, чим завдав потерпілому ОСОБА_7 згідно висновку експерта №180 від 21 жовтня 2015 року матеріальну шкоду на суму 100813 грн. 23 коп.

Заслухавши доповідача, обвинуваченого ОСОБА_10 та його захисника адвоката ОСОБА_9 , які підтримали подану захисником апеляційну скаргу та заперечували проти апеляційної скарги потерпілого, потерпілого ОСОБА_7 та його представника, які просили задовольнити його апеляційну скаргу та призначити обвинуваченому більш суворе покарання, думку прокурора, який заперечував проти задоволення поданих апеляційних скарг та просив вирок суду залишити без змін, дослідивши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи, наведені в апеляційних скаргах, колегія суддів вважає, що вони не підлягають задоволенню.

У відповідності з вимогами ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Висновок суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_10 у вчиненні кримінального правопорушення, за яке його засуджено, за обставин, встановлених місцевим судом і викладених у вироку, обґрунтований наявними в матеріалах провадження доказами, які досліджені і перевірені в судовому засіданні та об`єктивно оцінені у вироку, ніким із учасників судового провадження не оспорюється, тому в цій частині вирок не перевіряється.

За правильно встановлених у справі фактичних обставин, дії обвинуваченого ОСОБА_10 обґрунтовано кваліфіковані за ч. 2 ст. 289 КК України, як незаконне заволодіння транспортним засобом, вчинене повторно, яке завдало значної шкоди.

При обранні обвинуваченому ОСОБА_10 виду та міри покарання, суд вірно врахував ступінь тяжкості скоєного ним кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, його матеріальний та сімейний стан, те що він виховувався у багатодітній сім`ї, позитивні характеристики по місцю занять спортом та проживання. Прийняв до уваги обставину, яка пом`якшує покарання щире каяття та відсутність обставин, які обтяжує покарання і вмотивовано дійшов висновку про можливість призначити ОСОБА_10 покарання в мінімальних межах встановлених санкцією ч. 2 ст. 289 КК України без додаткового покарання.

Із цим висновком погоджується колегія суддів, оскільки, судом першої інстанції при винесенні вироку ОСОБА_10 дотримано вимоги ст.ст. 50, 65 КК України, а призначене покарання у визначеному розмірі є достатнім і необхідним для його виправлення та попередження нових злочинів, відповідає особі обвинуваченого та ступеню тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, і саме покарання у виді позбавлення волі є необхідним і достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів, а тому не вбачає підстав для зміни або скасування вироку в частині призначеного покарання.

Доводи, наведені в поданих апеляційних скаргах, колегія судді вважає необґрунтованими, оскільки вони були предметом розгляду місцевого суду, на них було дано вичерпні відповіді та враховані при ухваленні вироку.

Зокрема, доводи потерпілого, що намагання обвинуваченого частково відшкодувати шкоду являється лише намаганням останнього мінімізувати міру покарання колегія суддів також вважає необґрунтованими, оскільки по справі не було здобуто доказів, що обвинувачений на даний час має реальну можливість сплатити більшу суму відшкодування.

На думку колегії суддів є безпідставними і доводи сторони захисту про визнання інших обставини, як такими, що окремо пом`якшують покарання, з огляду на те, що положення ч. 2 ст. 66 КК України не містить імперативного характеру щодо обов`язкового визнання пом`якшуючими інші обставини, на які посилається будь яка зі сторін кримінального провадження і тому вважає обґрунтованим та вірним висновок місцевого суду, що про щире каяття обвинуваченого свідчить визнання вини, цивільного позову та намагання частково відшкодувати завдану шкоду.

Крім того, посилання адвоката ОСОБА_9 , в апеляційній скарзі, на практику призначення покарань у аналогічних кримінальних правопорушеннях колегія суддів не може взяти до уваги, оскільки в системі кримінального процесуального та кримінального права України не передбачено судового прецеденту, а покарання призначається в кожному конкретному випадку, на основі загальних засад призначення покарання, передбачених ст. 65 КК України.

Істотних порушень норм кримінального процесуального закону під час провадження досудового розслідування по даному кримінальному провадженню та його розгляді в суді, які були б підставою для скасування постановленого щодо обвинуваченого судового рішення не встановлено.

Керуючись ст. ст. 405, 407, 408, 418, 419 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:
Апеляційні скарги захисника адвоката ОСОБА_9 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_10 та потерпілого ОСОБА_7 залишити без задоволення, а вирок Бахмацького районного суду Чернігівської області від 18 липня 2016 року щодо ОСОБА_10 без змін.

Згідно ч.4 ст.532 КПК України дана ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку відповідно до ст.426 КПК України протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4