Справа № 296/6008/17
УХВАЛА
Іменем України
02 серпня 2017 року м.Житомир

Слідчий суддя Корольовського районного суду м. Житомир ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

за участю прокурора ОСОБА_3

слідчого ОСОБА_4

підозрюваного ОСОБА_5

адвоката ОСОБА_6

розглянувши клопотання старшого слідчого в особливо важливих справах відділу розслідування злочинів у сфері транспорту слідчого управління Головного управління Національної поліції в Житомирській області підполковник поліції ОСОБА_4 , про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту відносно

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, освіта середня спеціальна, не одруженого, на утриманні малолітніх дітей немає, не працюючого, раніше не судимого в силу ст. 89 КК України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , -

В С Т А Н О В И В:

Слідчий звернувся до суду з клопотанням про обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту відносно ОСОБА_5 . В обґрунтування клопотання вказав, що в провадженні відділу розслідування злочинів у сфері транспорту слідчого управління Головного управління Національної поліції в Житомирській області перебуває кримінальне провадження № 0000125 від 29 червня 2017 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 286 ч. 3 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 28 червня 2017 року близько 15 год. 45 хв. ОСОБА_5 , керуючи технічно справним автомобілем «PEUGEOT 405» реєстраційний номер НОМЕР_1 , який згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 належить ОСОБА_7 , з перевищенням безпечної швидкості рухався ним по правій смузі проїзної частини автодороги «Іванопіль Бердичів» в напрямку м. Бердичів Житомирської області, перевозячи пасажирів ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 .

Наближаючись указаним транспортним засобом до с. Романівка (колишнє с. Радянське) зі сторони с. Гардишівка Бердичівського району на 06 км вищевказаної автодороги водій ОСОБА_5 проявив безпечність і неуважність до дорожньої обстановки та її змін, невірно оцінив дорожню обстановку і в порушення вимог пунктів 1.5, 2.3 «б», 10.1, 12.1 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001, не обравши безпечної швидкості руху, не впорався з керуванням свого транспортного засобу і допустив його виїзд на праве узбіччя та бічний занос, внаслідок чого виїхав на ліве узбіччя автодороги і з`їхав у лівий кювет, де керований ним транспортний засіб кілька разів перекинувся і зупинився в полі.

Внаслідок вказаної дорожньо-транспортної пригоди спричинено смерть пасажирів транспортного засобу ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 .

Порушення водієм ОСОБА_5 вимог пунктів 1.5, 2.3 «б», 10.1 та 12.1 Правил дорожнього руху України знаходиться у прямому причинному зв`язку із створенням аварійної обстановки, виникненням даної дорожньо-транспортної події та її наслідками.

За результатами досудового розслідування 28.07.2017 ОСОБА_5 , повідомлено про підозру в порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинили загибель кількох осіб, а саме ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , тобто у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ст. 286 ч. 3 КК України.

Обставини, що дають підстави підозрювати ОСОБА_5 у вчиненні вказаного кримінального правопорушення, підтверджуються зібраними у ході досудового розслідування, відповідно до вимог КПК України, доказами, а саме:

- протоколом огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 28.06.2017, в ході якого на 06 км автодороги «Бердичів Іванопіль» поблизу с. Романівка Бердичівського району Житомирської області виявлено та зафіксовано слідову інформацію, утворену внаслідок ДТП, розташування причетного до ДТП транспортного засобу та інше;

- висновком судово-медичної експертизи трупа ОСОБА_8 № 154 від 26.07.2017, згідно якого отримані нею внаслідок ДТП тілесні ушкодження відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, як небезпечних для життя, і знаходяться в прямому причинному зв`язку з її смертю;

- висновком судово-медичної експертизи трупа ОСОБА_9 № 155 від 26.07.2017, згідно якого отримані ним внаслідок ДТП тілесні ушкодження відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, як небезпечних для життя, і знаходяться в прямому причинному зв`язку з його смертю;

- лікарським свідоцтвом про смерть № 1801 від 01.07.2017, згідно якого смерть потерпілої ОСОБА_10 настала ІНФОРМАЦІЯ_2 в реанімаційному відділенні Бердичівської ЦМЛ, внаслідок травматичного шоку та травм із залученням декількох ділянок тіла;

- висновком експертизи технічного стану транспортного засобу № 3/587 від 21.07.2017, згідно якого автомобіль «PEUGEOT 405» реєстраційний номер НОМЕР_1 під керуванням водія ОСОБА_5 на момент ДТП перебував у технічно справному стані;

- показаннями свідків ОСОБА_11 та ОСОБА_12 ;

- показаннями потерпілих ОСОБА_13 та ОСОБА_14 ;

- висновком експертизи механізму та обставин ДТП № 576/17-25 від 25.07.2017, згідно якого причиною створення аварійної обстановки і виникнення даної дорожньо-транспортної пригоди слід вважати невідповідність дій водія ОСОБА_5 вимогам пунктів 1.5, 2.3 «б» та 12.1 Правил дорожнього руху України.

В ході досудового розслідування виникла необхідність у застосуванні запобіжного заходу до ОСОБА_5 з метою забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування, зважаючи на передбачене покарання за вчинення вище викладених злочинів. Крім того запобіжний захід планується застосувати з метою уникнення ризиків пов`язаних з можливістю ОСОБА_5 незаконно впливати на свідків у даному кримінальному провадження.

Прокурор та слідчий в судовому засіданні підтримали подане клопотання, та просили його задовольнити.

Підозрюваний та його адвокат заперечили щодо застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту та просили застосувати більш м`який запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання.

Відповідно до вимог ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

З огляду на матеріали клопотання, пояснення учасників процесу, слідчий суддя дійшов висновку, що ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого 286 ч. 3 КК України.

Згідно з вимогами ст.181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

Тобто у розумінні Конституції України та Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини домашній арешт є способом обмеження констиційного права особи на свободу, а тому на думку слідчого судді є одним з запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Як вбачається з пункту 3 статті 5 Європейської конвенції про захист прав і основоположних свобод людини та практики Європейського суду з прав людини передбачено, що обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливо лише в передбачених законом випадках за встановленою законом процедурою, при цьому, ризик переховування обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватись виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику.

Відповідно до ч. 1 ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; репутацію підозрюваного, обвинуваченого; майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.

З огляду на викладене, слідчим суддею враховується особа підозрюваного, який має постійне місце проживання, характеризуючи , а також, як вбачається зі змісту клопотання та пояснень прокурора, відсутність ризику переховування підозрюваного від органів досудового розслідування.

З урахуванням вищевикладених обставин, вимог ст. ст. 177, 178, 181, 184, 186, 193, 194, 196 КПК України слідчий суддя вважає, що відсутні достатні підстави для застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, при цьому вважає, що для забезпечення виконання процесуальних обов`язків підозрюваного наявні достатні підстави для застосування більш м`якого та достатнього запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання.

Керуючись ст.ст.176-178, 179, 186, 193-194 КПК України, слідчий суддя

У Х В А Л И В :

В задоволенні клопотання старшого слідчого в особливо важливих справах відділу розслідування злочинів у сфері транспорту слідчого управління Головного управління Національної поліції в Житомирській області підполковник поліції ОСОБА_4 , про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту відносно ОСОБА_5 відмовити.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання.

Покласти на підозрюваного ОСОБА_5 такі обов`язки:

- прибувати на виклик слідчого та прокурора, суду;

- повідомляти слідчого, прокурора або суд, залежно від стадії кримінального провадження, про зміну свого місця проживання та/або роботи;

Термін дії ухвали до 30 вересня 2017 р.

У разі невиконання покладених на підозрюваного обов`язків, до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід і на нього може бути накладено грошове стягнення в розмірі від 0,25 розміру мінімальної заробітної плати до 2 розмірів мінімальної заробітної плати.

Контроль за виконанням особистого зобов`язання здійснює старший слідчий в особливо важливих справах відділу розслідування злочинів у сфері транспорту слідчого управління Головного управління Національної поліції в Житомирській області підполковник поліції ОСОБА_4 ,

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до апеляційного суду Житомирської області на протязі 5 днів з дня її винесення.

Слідчий суддя ОСОБА_1