АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Провадження № 11кп/790/2459/16 Головуючий 1 інстанції ОСОБА_1
Справа № 635/6192/16-к Доповідач ОСОБА_2
Категорія: умовно-дострокове звільнення
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
08.12.2016 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого-судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участю прокурора ОСОБА_6 ,

засудженого ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові кримінальне провадження за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_7 на ухвалу Харківського районного суду Харківської області від 01.09.2016 року, -

В С Т А Н О В И Л А :
Вказаною ухвалою було відмовлено в задоволенні заяви засудженого про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Євлах Республіки Азербайджан, азербайджанця, без громадянства, з середньою освітою, одруженого, не працюючого, не маючого місця реєстрації, раніше судимого:
- 01.11.1995 року Ленінським районним судом м.Харкова за ст. 140 ч.2 КК України (в ред.1960р.) до 1 року позбавлення волі, звільнений 19.06.1996 року по відбуттю строку покарання;
- 13.11.1996 року Ленінським районним судом м.Харкова за ст. 140 ч.2 КК України (в ред.1960р.) до 3 років позбавлення волі з конфіскацією майна, звільнений 21.08.1999року по відбуттю строку покарання;
- 19.02.2001 року Московським районним судом м. Харкова за ст. 121 КК України до 1року1 місяця позбавлення волі, звільнений 24.02.2001р. по відбуттю строку покарання;
- 05.09.2003 року Жовтневим районним судом м.Харкова за ст. 185 ч. 2 КК України до 2 років позбавлення волі, на підставі ст. 3 Закону України "Об амністії" від покарання звільнений;
- 21.03.2005 року Червонозаводським районним судом м.Харкова за ст. 296 ч.1 КК України до 2 років 8 місяців обмеження волі, звільнений 26.03.2005р. по відбуттю строку покарання;
- 03.04.2006 року Київським районним судом м.Харкова за ст. ст. 185 ч.2, 309 ч.1 КК України в силу ст. 70 КК України до 1 року позбавлення волі, звільнений 12.12.2006 року умовно-достроково на невідбутий термін 2 місяці 29 днів;
- 04.01.2012 року Ленінським районним судом м. Харкова за ст.ст. 358 ч.1, 358 ч.3, 185 ч.2, 186 ч.2 КК України в силу ст. 70 КК України до 4 років 6 місяців позбавлення волі, звільнений 17.11.2012р. по відбуттю строку покарання;
- 17.03.2014 року Ленінським районним судом м.Харкова за ст.ст. 15 ч.2, ст. 185 ч.2 КК України до 3 років позбавлення волі з застосуванням ст. 75 КК України - іспитовим строком 3 роки;
- 08.12.2014 року Ленінським районним судом м. Харкова за ч.2 ст. 185, ч.2 ст.15, ч.2 ст. 185, ст.ст. 70,71 КК України до 3 років 1 місяця позбавлення волі.
На обґрунтування прийнятого рішення районний суд вказав, що ОСОБА_7 в місцях позбавлення волі знаходиться з 17 листопада 2014 року. Під час тримання у Харківському слідчому ізоляторі характеризувався посередньо, стягнень та заохочень не мав. З 26 травня 2015 року відбуває строк покарання в Темнівській виправній колонії (№100).
Згідно характеристики на засудженого, за період відбування покарання характеризується позитивно, дотримуються норм, які визначають порядок, умови відбування покарання та розпорядок дня установи, працевлаштований до господарчої обслуги машиністом з прання та ремонту спецодягу житлової зони установи, залучався до робіт з благоустрою установи, до праці ставиться позитивно, своєчасно та в повному обсязі виконує поставлені завдання.
Питання про застосування зміни умов тримання ОСОБА_8 відповідно до ст.ст. 100, 101 КВК України було розглянуто 02 грудня 2015 року, рішенням комісії відмовлено, за його заявою.
Питання щодо можливості застосування заміни невідбутої частини покарання більш м`яким згідно ст. 82 КК України розглянуте 02 березня 2016 року комісією установи та ОСОБА_8 було відмовлено за його заявою.
Питання щодо можливого застосування умовно-дострокового звільнення від відбування покарання згідно ст.81 КК України було розглянуто 22 червня 2016 року, комісією установи було відмовлено, як особі яка не довела своє виправлення.
ОСОБА_8 має 2 заохочення, які застосовувались фактично в період виконання робіт, до яких засуджені залучаються в порядку черговості і не більше як на дві години на день.
Суд прийшов до висновку, що ОСОБА_8 не довів свого виправлення та те, що він став на шлях виправлення.
В апеляційній скарзі засуджений просить переглянути рішення районного суду та застосувати до нього умовно-дострокове звільнення від подальшого відбування покарання. Вказав, що в колонії увесь час працює, не має жодного порушення, має 2 заохочення за зразкову поведінку та сумлінне ставлення до праці, режим утримання не порушує.
Заслухавши доповідь судді, з`ясувавши думку прокурора, яка вважала ухвалу законною та обґрунтованою, засудженого, який підтримав скаргу, дослідивши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляції, колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для її задоволення, виходячи з наступного.

Ухвалою Харківського райсуду Харківської області від 01.09.2016 року відмовлено засудженому в умовно-достроковому звільненні.

Згідно зі ст. 81 КК України, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання застосовується, якщо засуджений довів своєю сумлінною поведінкою та ставленням до праці виправлення.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що ОСОБА_8 був неодноразово судимий, в тому числі останній раз за ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК України із застосуванням ст. 71 КК України.

Районний суд витребував характеристику на засудженого із слідчого ізолятору, згідно з якою він стягнень не мав, заохочень теж не мав.

02.12.2015 року рішенням комісії установи ОСОБА_8 відмовлено про застосування зміни умов тримання, а 02.03.2016 року комісія установи також відмовила йому про заміну невідбутої частини покарання на більш м`яке відповідно до ст. 82 КК України.

Крім того, 22.06.2016 року комісія установи розглянула заяву засудженого ОСОБА_8 про застосування умовно-дострокового звільнення від відбування покарання та відмовила, пославшись, що він не довів своє виправлення.

Також, районний суд перевірив ці факти за участю прокурора та представника виправної колонії, дослідив матеріали провадження та вказав, що заохочення до ОСОБА_8 застосовувались в період виконання робіт, до яких він залучався в порядку черговості та не більш як 2 години на день.

Тому суд прийшов до висновку, що він своєю поведінкою та ставленням до праці не довів своє виправлення.

Районний суд, повно дослідивши матеріали провадження, докази по справі, заслухавши думку учасників та прокурора, дав їм правильну оцінку, прийняв законне та обґрунтоване рішення, а тому апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 404, 405, ст. 407, ст. 418, 419, ч. 2 ст. 376 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:
Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 залишити без задоволення, ухвалу Харківського районного суду Харківської області від 01.09.2016 р. щодо ОСОБА_7 без змін.

Ухвала набирає чинності з моменту проголошення та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим, що тримається під вартою, у той же строк з дня отримання копії ухвали.

Головуючий

Судді: