ДЗЕРЖИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КРИВОГО РОГУ
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
В И Р О К
іменем України
Справа № 1-79/05
Провадження № 1/210/7/17

"11" липня 2017 р.

Дзержинський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, в складі колегії суддів:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

судді - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю секретаря ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

потерпілої ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

підсудний ОСОБА_9 ,

під час розгляду у закритому судовому засіданні в залі суду м. Кривого Рогу кримінальну справу за обвинуваченням:

ОСОБА_9 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Новоекономічне Донецької області, освіта середньоспеціальна, не працює, мешкає: АДРЕСА_1 , раніше засуджений 24.04.1992 року Дніпропетровським обласним судом за ст.ст. 81 ч. 2, 84 ч. 2, 117 ч. 4, 118 ч. 2 КК України (в редакції 1960 року) до 10 років позбавлення волі, звільнений 03.08.2001 року по відбуттю строку,

у вчиненні злочинів, передбачених пунктом 9 частини другої статті 115, частиною другою статті 152, частиною другою статті 153, частиною першою статті 187, частиною другою статті 185 Кримінального кодексу України, колегія суддів, -

ВСТАНОВИЛА:
Так, 22 червня 2005 року, приблизно о 16-00 годині, ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , будучи в стані алкогольного сп`яніння, знаходився на автобусній зупинці, розташованій в 15 метрах від повороту на автодорогу Зеленодольськ-П`ятихатки з автодороги Кіровоград-Запоріжжя, Апостолівського району Дніпропетровської області. В цей же час на даній автобусній зупинці знаходилася раніше незнайома йому ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Побачивши, що поблизу немає людей, у ОСОБА_9 виник умисел на вчинення зґвалтування ОСОБА_10 . Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_9 підійшов до ОСОБА_10 ззаду, з метою придушити можливий опір ОСОБА_10 , схопив останню рукою за талію, підняв над землею, і швидко переніс її за будівлю автобусної зупинки. ОСОБА_10 намагалася чинити опір ОСОБА_9 у вигляді спроб звільнитися від його захоплення, просила відпустити її.

З метою реалізації свого злочинного наміру, ОСОБА_9 придушив спроби опору ОСОБА_10 , шляхом висловлення погроз про застосування фізичного насильства, спрямованого на позбавлення життя потерпілої. ОСОБА_10 сприйняла загрозу ОСОБА_9 реально, і перестала надавати спроби опору, побоюючись за своє життя і здоров`я. Для реалізації свого наміру, ОСОБА_9 , вказуючи шлях, провів ОСОБА_10 на територію лісопосадки, розташованої уздовж автодороги Зеленодольськ-П`ятихатки, приблизно в 150 метрах від повороту з автотраси Кіровоград-Запоріжжя, де він мав намір здійснити свій злочинний умисел.

Прибувши у вказане місце, ОСОБА_9 дав вказівку ОСОБА_10 приспустити джинси, спідню білизну і опуститися на коліна на землю, що остання виконала. ОСОБА_9 , діючи повторно, підійшов до ОСОБА_10 ззаду і вступив з нею в насильницьке статеві зносини.

Відразу ж після вчинення зґвалтування, 22.06.2005 року, приблизно в 16-05 годин, не залишаючи місця злочину, у ОСОБА_9 , раптово виник умисел на задоволення статевої пристрасті неприродним способом. Для запобігання можливого опору з боку ОСОБА_10 , висловлюючи погрози про застосування фізичного насильства, небезпечного для життя і здоров`я потерпілої, утримуючи ОСОБА_10 руками, пригнічуючи тим самим можливий опір з її боку, ОСОБА_9 , діючи повторно, не змінюючи пози, задовольнив свою статеву пристрасть неприродним способом з ОСОБА_10 .

Після скоєння зґвалтування і задоволення статевої пристрасті неприродним способом, 22.06.2005 року, приблизно в 16-10час, не залишаючи місця скоєння злочину, у ОСОБА_9 раптово виник умисел на напад на ОСОБА_10 з метою заволодіння її майном. З цією метою ОСОБА_9 , висловлюючи погрози про застосування насильства небезпечного для життя і здоров`я потерпілої, які остання сприймала реально, зважаючи на раніше скоєних стосовно неї злочинів, змусив ОСОБА_10 проти її волі, передати йому, що знаходилися при ній і належать їй ювелірні вироби з жовтого металу у вигляді кільця, вартістю 175 гривень, пари сережок, вартістю 200 гривень, чим заподіяв шкоду ОСОБА_10 на суму 375 гривень.

Після скоєння ОСОБА_9 зґвалтування, задоволення статевої пристрасті неприродним способом, розбою, потерпіла ОСОБА_10 , з метою чинення опору злочинним діям ОСОБА_9 , та подальшого викриття його злочинної діяльності, висловила намір подати на ОСОБА_9 заяву у правоохоронні органи, про вчинені проти неї злочини.

Побоюючись дій ОСОБА_10 , спрямованих на здійснення викриття його злочинної діяльності та подальшого покарання, у ОСОБА_9 виник умисел на вчинення умисного вбивства ОСОБА_10 , з метою приховування скоєних ним раніше злочинів щодо потерпілої. Реалізуючи свій злочинний умисел на вбивство ОСОБА_10 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, ОСОБА_9 , з метою позбавлення життя, підійшов до ОСОБА_10 ззаду, навмисне, правою рукою обхопив її за шию і з силою здавив, в результаті чого ОСОБА_10 знепритомніла і впала на землю При падінні, у ОСОБА_10 з піджака випав мобільний телефон моделі «Самсунг Х-100», вартістю 879 гривень. У цей момент у ОСОБА_9 виник умисел на таємне викрадення мобільного телефону моделі «Самсунг Х-100». Скориставшись тим, що потерпіла ОСОБА_10 знаходиться без свідомості, ОСОБА_9 , діючи повторно, реалізував свій злочинний умисел на таємне викрадення чужого майна, заволодівши мобільним телефоном «Самсунг Х-100» вартістю 879 грн., що належить потерпілій ОСОБА_10 .

Після цього, продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел на вчинення умисного вбивства потерпілої ОСОБА_10 з метою приховати інші скоєні злочини, ОСОБА_9 22.06.2005 року, приблизно в 16-15 годин, перебуваючи на вищевказаному місці, відірвав один кінець шнура від парасольки, що належить ОСОБА_10 , і обв`язав його у вигляді петлі навколо шиї потерпілої, затягнувши вузол на шиї ззаду. Доводячи свій злочинний умисел до кінця, ОСОБА_9 підняв на шнурі від парасольки ОСОБА_10 , яка перебувала в непритомному стані, підтягнув до дерева і, навмисне, з метою вбивства, підвісив останню на шнурі парасольки, на висоті приблизно 1,6 метрів, закріпивши парасольку між розгалуженням гілки дерева.

В результаті злочинних дій ОСОБА_9 смерть потерпілої ОСОБА_10 наступила від здавлення органів шиї петлею при повішенні, на місці скоєння злочину.

Своїми умисними діями ОСОБА_9 заподіяв потерпілій ОСОБА_10 тілесні ушкодження у вигляді прижиттєвої, замкнутої, странгуляційної борозни на ділянці шиї, яка має кососхідний характер - спереду назад, знизу вгору, з наявністю крововиливів на ділянках м`язів в м`які тканини шиї з внутрішнього боку, по ходу странгуляційної борозни; дрібнокрапкові (плями Тардье) в склеру очей, під плевру легких, під епікардом серця; темна рідка кров у порожнинах серця і великих судин; набряк і гостра емфізема легенів; набряк головного мозку; венозне повнокров`я внутрішніх органів; периваскулярні мікрогеморагіі в речовині мозку і міокарді; ділянки «шокової» печінки, що відносяться до тяжких тілесних ушкоджень небезпечним для життя, в даному, конкретному випадку, закінчилося настанням смерті ОСОБА_10 .

Крім того, ОСОБА_9 заподіяв потерпілій ОСОБА_11 тілесні ушкодження у вигляді садна обличчя та саден нижніх кінцівок, які щодо живих осіб, відносяться до легких тілесних ушкоджень.

Смерть ОСОБА_10 наступила від здавлення органів шиї петлею при повішенні.

В судовому засіданні підсудний ОСОБА_9 винним себе в скоєнні злочину не визнав, від давання показів відмовився на підставі статті 63 Конституції України.

Не зважаючи на заперечення щодо своєї вини та відмову від давання показів підсудним, колегія суддів вважає, що вина підсудного у вчиненні злочинів за обставин, викладених в обвинувальному висновку, доведена сукупністю досліджених в ході судового слідства доказів та підтверджується наступними даними.
Допитана у судовому засіданні потерпіла ОСОБА_7 зазначила, що її дочка ОСОБА_10 працювала в СЕС Апостолівського району. 22.06.2005 року останній раз бачила доньку ОСОБА_10 вранці, приблизно в 07-00 год., коли вона їхала на роботу. З собою вона брала сумку чорного кольору, парасольку, та інші речі, уваги не звернула. Крім того, у неї був мобільний телефон «Самсунг X-100», сріблястого кольору, панель світлого кольору, ювелірні прикраси: золоті сережки у вигляді ромбів, золота обручка з білим напиленням і маленькими камінчиками, золотий ланцюжок. 22.03.2005 року донька не повернулася додому. Вона подумала, що донька залишилася в м. Апостолове у подруги, з якою вони разом працюють. Вона припустила, що у неї немає грошей на рахунку. 23.06.2005 року приблизно в 10-30 год. вона зателефонувала до доньки на роботу, але там сказали, що її не було на роботі, мобільний телефон не відповідає. Тоді взялися за пошуки дочки і працівники Апостолівської СЕС виявили її в посадці уздовж дороги Апостолове-Зеленодольськ, про що повідомили їй і в прокуратуру.

Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_12 , пояснив, щовін проводив досудове слідство у вказаній справі. Ним були вжиті усі передбачені діючим на той час законом заходи щодо забезпечення права на захист обвинуваченого ОСОБА_9 . У слідчих діях ОСОБА_9 брав участь без будь якого примусу. Під час відтворення обстановки та обставин події чітко та послідовно продемонстрував на місці, як він вчиняв злочинні дії щодо потерпілої ОСОБА_10 . Особисто до нього ОСОБА_9 із скаргами не звертався. Досудове розслідування було проведено відповідно до вимог чинного законодавства.

Допитана у судовому засіданні свідок ОСОБА_13 , пояснила,що працювала разом з ОСОБА_10 22.06.2005 року прийшли на роботу, погода була дощова, в загиблої був зонтик схожий на рушницю. Поїхали на виїзд до дитячого лагерю. На зворотньому шляху ОСОБА_10 попросила висадити її на залізничному переїзді, там вона мала пересісти на іншу маршрутку. Наступного дня дізналася, що ОСОБА_10 не повернулася додому, було прийнято рішення всім співробітникам поїхати на місце, де востаннє бачили ОСОБА_14 та її шукати. Зібрались та поїхали двома машинами на місце де вона зникла та розпочали пошуки. Вона висіла на гілці, коліна не діставали до землі, ноги підібгані, близько вона не підходила, але коли зрозуміла, що ОСОБА_10 мертва закричала і вибігла з посадки. Пізніше після приїзду працівників міліції показала їм місце злочину.

Також, за клопотанням прокурора, на підставі частини 2 статті 306 КПК України (1960 року), були оголошені покази свідків дані під час досудового слідства та під час допиту в суді, оскільки їх явка в судове засідання є неможливою з об`єктивних причин (Т.4 а.с. 36,37, 72-74). Крім того, підсудний та його захисник не заперечували на оголошені показів свідків, забезпечити явку яких в судове засідання не є за можливе.
Потерпілий ОСОБА_15 під час досудового слідства, надавав наступні покази, а саме,зазначав, що 22 червня 2005 року він востаннє бачив дочку ОСОБА_10 приблизно о 7 год. ранку, вона їхала на роботу. Було прохолодно, вона була одягнена тепло. З собою у неї була сумка чорного кольору, парасолька, мобільний телефон "Самсунг Х-100" сріблястого кольору, ювелірні прикраси, золоті сережки, обручка, ланцюжок, на інші речі уваги не звертав. 22 червня 2005 року донька додому не повернулася. 23 червня 2017 року близько 11 години подзвонив до дочки на роботу і дізнався що її не було на роботі, мобільний телефон її не відповідав. Він повідомив в міліцію. Працівники Апостолівського СЕС виявили її в посадці уздовж дороги Апостолове- ОСОБА_16 і повідомили йому.( Т.1 а.с. 134-136)
Свідок ОСОБА_17 на досудовому слідстві показала, що ОСОБА_10 її старша сестра, працювала в СЕС Апостолівського району в відділі ГДП. У неї був мобільний телефон "Самсунг Х-100", зазвичай сестра носила сережки у вигляді ромбів, золоту обручку з камінчиками, золотий ланцюжок. ( т. 1 а.с. 137-138)
Свідок ОСОБА_18 під час досудового слідства та під час допиту в суді, надавала наступні покази, а саме, щопознайомилася з ОСОБА_9 взимку 2005 року, коли приходила до своєї знайомої на ім`я ОСОБА_19 , прізвища її не знає, яка проживає у АДРЕСА_2 . ОСОБА_9 22 червня 2005 року біля 9 год. їй подзвонив ОСОБА_9 і попросив з ним зустрітись.Близько з ОСОБА_9 не спілкувалася, тільки при зустрічах. Місцем зустрічі призначив перехрестя, поблизу будівлі міськгазу. Вона погодилася і пішла на зустріч. Зустрілася з ОСОБА_9 приблизно в 09-50час. Він запропонував пройти в руїни будівлі поблизу перехрестя. У приміщенні руїн будівлі, приблизно в 400-500 метрах від перехрестя, ОСОБА_9 дістав з пакета, який у нього був з собою, пляшку горілки, напої та закуску. Разом вживали спиртне, після чого приєдналися ще двоє людей, яких вона не знала. ОСОБА_9 посилав одного з них ще за пляшкою горілки, яку так само майже всю випили. Далі, приблизно в 11-05 год, свідок вирішила піти додому. ОСОБА_9 пішов проводжати. Коли вийшли з будівлі, то ОСОБА_9 почав пропонувати інтимні стосунки. Свідок почала кричати, а він почав бити долонею по обличчю, від чого у неї пішла кров з носа. ОСОБА_9 припинив бити, і вона пішла додому. ОСОБА_9 повернувся в будівлю, і більше в цей день свідок його не бачила. ОСОБА_9 був сильно напідпитку, коли вона йшла. У ОСОБА_20 бачила мобільний телефон "Самсунг Х-100" з панеллю чорного кольору. (Т.1 а.с. 153-154 )
Свідок ОСОБА_21 під час досудового слідства, надав наступні покази, а саме,що у нього є знайомий ОСОБА_9 , який проживає по АДРЕСА_1 . Він знає його, так як він раніше проживав поруч з АДРЕСА_3 . Періодично з ним спілкувався, але дружніх відносин не підтримував. У ОСОБА_9 приблизно пів року тому побачив мобільний телефон «Самсунг Х-100» з корпусом чорного кольору. Цей телефон йому сподобався і він неодноразово пропонував ОСОБА_9 продати його, але той відмовлявся. 22.06.2005 року, приблизно о 18-00 год, він знаходився у себе вдома, коли йому зателефонував ОСОБА_9 і запропонував придбати у нього мобільний телефон «Самсунг Х-100» за 500 гривень. Він пішов до нього додому на АДРЕСА_1 , де ОСОБА_9 показав мобільний телефон «Самсунг Х-100» з корпусом блакитного кольору і запропонував його придбати. На питання, звідки телефон, ОСОБА_9 пояснив, що його привіз брат його дружини з м. Дніпропетровськ. Так як він давно хотів купити мобільний телефон даної моделі, то погодився на пропозицію ОСОБА_9 і придбав у нього мобільний телефон «Самсунг Х-100» з корпусом блакитного кольору за 500 гривень. 25.06.2005 року, оглядаючи меню мобільного телефону, виявив, що в ньому є записи номерів телефону м Зеленодольськ Апостолівського району. Він відразу ж подзвонив ОСОБА_9 і зажадав пояснень з даного приводу. ОСОБА_9 пояснив, що купив проданий йому мобільний телефон у наркомана з м Зеленодольськ. Він сказав, що йому не потрібен такий телефон, щоб ОСОБА_9 або повернув гроші, або поміняв телефон. В цей же день, 25.06.2005 року, приблизно в 16-00 години, зустрівся з ОСОБА_9 , який йшов з залізничної станції «Апостолове», разом з дружиною. Як пояснив ОСОБА_9 , вони приїхали з м. Нікополь. По дорозі, біля магазину «Горішок», ОСОБА_9 передав йому телефон «Самсунг Х-100» з корпусом чорного кольору, а той, що продав раніше забрав. Крім того, на телефоні з чорним корпусом був подряпаний акумулятор. У зв`язку з цим ОСОБА_9 поміняв акумулятори телефонів, внаслідок чого, у нього знаходився корпус телефону дружини ОСОБА_9 і акумулятор з телефону, який як ОСОБА_9 пояснював, купив у наркомана. Після цього розійшлися і більше не бачилися з ОСОБА_9 ( Т.1 а.с.151-152).

Крім того, під час допиту в Апеляційному суді Дніпропетровської області, свідок ОСОБА_21 зазначав, що 22 червня 2005 року біля 18 год. він перебував у себе вдома, йому подзвонив ОСОБА_20 і сказав, що у нього є телефон мобільний "Самсунг Х-100" і він може продати. Він приїхав до ОСОБА_20 додому і побачив телефон "Самсунг X-100" сріблястого кольору. На питання, звідки телефон, ОСОБА_9 пояснив, що привіз брат його дружини з м. Дніпропетровська, він купив телефон у ОСОБА_20 за 500 грн. 25 червня 2005 року він виявив, що в меню мобільного телефону є номери телефонів м. Зеленодольськ. Коли він запитав у ОСОБА_9 про номера, він сказав, що купив телефон у наркомана з м. Зеленодольська. В цей же день вони з ОСОБА_9 обмінялися мобільними телефонами, він віддав йому телефон дружини "Самсунг Х-100" з чорним корпусом, а акумулятор з телефону який ОСОБА_9 купив, нібито у наркомана.( т.2 а.с. 164-165 )
Свідок ОСОБА_22 під час досудового слідства, надавала наступні покази, а саме, що проживала спільно з ОСОБА_9 з серпня 2003 року. ОСОБА_9 до останнього часу працював у ПП « ОСОБА_23 » в якості експедитора. 22.06.2005 року в середу, ОСОБА_9 приблизно о 06-30 год. пішов на роботу і його весь день не було вдома, він не дзвонив. Приблизно о 17-00 год. ОСОБА_9 прийшов додому. Він прийшов додому напідпитку. Він сказав, що погана новина це те, що його відправили у відпустку на роботі, а друга, то, що він, повертаючись додому по вул. Леніна в м. Апостолове, зустрів чоловіка, який запропонував йому купити мобільний телефон «Самсунг Х-100» за 100 гривень, але так як у нього було всього 50 гривень, то чоловік продав йому телефон за 50 гривень. Потім він показав цей телефон. Мобільний телефон дійсно був моделі «Самсунг Х-100», корпус сріблястого кольору ззаду і з боків, спереду світло-блакитного кольору. На питання про сім-карту, ОСОБА_9 відповів, що чоловік, який продав йому телефон, картку викинув. ОСОБА_9 відкрив телефон, там дійсно була відсутня сім-карта, і вставив свою сім-карту в телефон. Вона дивилася телефон, слухала мелодії на ньому. На екрані була тільки заставка, час, дата. Ніяких інших написів не було. У меню телефонної книги не входила. Щоб ОСОБА_9 приніс ще якісь речі, не бачила, і він нічого не говорив. Далі, приблизно в 17.40 годині, ОСОБА_9 зателефонував знайомому ОСОБА_24 , якому запропонував придбати телефон «Самсунг Х-100», який він купив у чоловіка і домовився з ним про зустріч. Приблизно о 18-00 год. приїхав ОСОБА_25 і ОСОБА_9 продав йому мобільний телефон «Самсунг Х-100», який він купив у чоловіка, за 500 гривень, а так само зарядний пристрій від її мобільного телефону «Самсунг Х-100». Її телефон тієї ж моделі, але передня панель у нього темно-синього кольору. Після цього, ОСОБА_25 поїхав, а вони весь вечір були вдома. ОСОБА_9 нормально поводився, нічого дивного по його поведінці не помічала. У п`ятницю, 24.06.2005 року, ОСОБА_9 сказав, що йому треба з`їздити в м Нікополь до своєї матері. При цьому, було мало грошей - 20 гривень. ОСОБА_9 сказав, що йому хтось винен грошей і він сходить забрати борг. Приблизно о 13-30 год, ОСОБА_9 пішов. Приблизно через дві години він повернувся і сказав, що гроші не віддали. Далі приблизно, через 1,5 години, ОСОБА_9 сказав, що йому замість боргу віддали золоті вироби і показав їх. Золотими виробами були: золоті сережки у вигляді ромбів середніх розмірів, золоте кільце, з візерунком у вигляді двох пелюсток, з`єднаних внизу, білого кольору, в які були вставлені камінчики білого кольору. Він сказав, що здасть ці золоті вироби в ломбард у м. Нікополь. Вони поїхали на електричці у м Нікополь о 18-10 год. В електричці, по дорозі в м. Нікополь вона розмовляла зі своєю знайомою з роботи і вона розповіла, що дівчину з СЕС Апостолівського району, зґвалтували поблизу Херсонського переїзду, позабирали золото, мобільний телефон і повісили. Вона почала здогадуватися, що мобільний телефон і золоті вироби, які приніс ОСОБА_9 , пов`язані з дівчиною з СЕС, і що до цього має відношення ОСОБА_9 , але йому нічого не говорила. Приїхавши в м. Нікополь, розповіла ОСОБА_9 , про те, що дізналася в електричці. Після цього він почав нервувати.

У суботу, 25.06.2005 року, приблизно о 08-00 год, ОСОБА_9 віддав їй кільце і разом зі своєю матір`ю пішов. Поки його не було, він надіслав СМС на мобільний телефон і запитав номер ОСОБА_25 , і вона йому послала СМС з номером. Коли вони повернулися, приблизно о 11-30 год, то ОСОБА_9 сказав, що здав сережки в ломбарді в магазині «АТБ» на площі, за яку ціну не уточнював. Крім того, ОСОБА_9 викликав її на подвір`я і сказав, що дзвонив його брат і повідомив, що його шукає ОСОБА_26 . Він телефонував ОСОБА_25 , і той сказав, що телефон, який він купив у ОСОБА_9 , швидше за все належав вбитій дівчині з СЕС , що в телефоні є СМС з привітаннями з днем ??медика. Так само сказав, що він домовився з ОСОБА_25 зателефонувати і зустрітися. Після цього, ОСОБА_9 почав сильно нервувати, намагався цього не показувати, але по ньому це було видно. Далі, приблизно в 13-15 год., ОСОБА_9 сказав, щоб вона сходила в ломбард і здала кільце. Вона сходила, однак кільце в ломбарді не прийняли. Приблизно в 15-00 год. на електричці поїхали з м. Нікополь в м. Апостолове. По дорозі, ОСОБА_9 віддав 50 гривень, нічого при цьому не пояснивши. Кільце, по дорозі в м Апостолове, за вказівкою ОСОБА_9 , сховала в дитячий м`ячик. По приїзду в м. Апостолове, ОСОБА_9 передзвонив ОСОБА_25 , і вони домовилися про зустріч біля магазину «Горішок» по вул. Б. Хмельницького. Приблизно в 17-00 год., ОСОБА_9 і ОСОБА_25 зустрілися біля магазину «Горішок». Вона пішла в магазин і не чула про що вони говорили. При цьому, віддала свій мобільний телефон «Самсунг Х-100» ОСОБА_9 , за його вказівкою. Коли підійшла до них, то ОСОБА_9 сказав, що віддав ОСОБА_25 її телефон, при цьому вони поміняли на телефонах батареї, а той телефон, що він раніше продав ОСОБА_25 поки побуде у нього. Золоте кільце так і залишалося схованим в дитячому м`ячику. У подальшому вона видала його працівникам міліції. (Т.1 а.с.141-144 )

Крім того, під час допиту в Апеляційному суді Дніпропетровської області, свідок ОСОБА_22 , зазначала, що 22 червня 2005 року біля 17 год. ОСОБА_20 прийшов додому напідпитку. Далі він сказав, що йому на тиждень дали вихідний, і що він купив мобільний телефон в центрі на вул. Леніна у чоловіка за 50 грн. 24 червня 2005 року ОСОБА_20 їй сказав, що йому знайомий віддав борг золотом, що він продасть і будуть гроші. Телефон ОСОБА_20 продав за 500 грн. ОСОБА_26 . Коли їхали в м. Нікополь в електричці знайома їй розповіла, що згвалтували поблизу Херсонського переїзду і повісили дівчинку, позабирали золото, мобільний телефон. Золоті сережки ОСОБА_20 здав в м. Нікополь в ломбард, обручка залишалося дома. 25 червня 2005 року їй ОСОБА_20 повідомив, що дзвонив його брат і сказав що його шукає ОСОБА_27 . Коли він передзвонив ОСОБА_27 , то той сказав, що телефон, який він купив у ОСОБА_9 скоріше всього належав вбитій дівчині з СЕС, що в телефоні є СМС з привітаннями з днем ??медика. Після цього ОСОБА_9 почав сильно нервувати. З ОСОБА_28 в м. Апостолове вони поїхали приблизно о 15 год. ОСОБА_20 і ОСОБА_27 зустрілися, і ОСОБА_20 віддав їй телефон ОСОБА_27 , при цьому поміняли на телефонах батареї. А той телефон, що раніше продав ОСОБА_25 , залишив у себе. (Т.2 а.с.169-171)
Свідок ОСОБА_29 під час досудового слідства, надавала наступні покази, а саме, що ОСОБА_9 її син, приїжджав до неї в м. Нікополь наприкінці червня 2005 року зі своєю співмешканкою ОСОБА_30 . Разом з ним, ходила на ринок, в магазин "АТБ". Всього ОСОБА_9 і ОСОБА_31 перебували два дні, на другий же день поїхали назад в м. Апостолове.(Т.1 а.с. 139-140)
Під час допиту в Апеляційному суді Дніпропетровської області, свідок ОСОБА_32 , зазначив, що з ОСОБА_9 випадково зустрілись на автозаправній станції «ТНК», в кінці червня місяця 2005 року, число не пам`ятає, близько 16 год. 30 хв., він попросив його підвезти, на що свідок погодився та довіз ОСОБА_9 в центр до пожежної частини. Під час спілкування, ОСОБА_9 повідомив, що саме в цей день він звільнився з роботи, а також сказав, що купив мобільний "Самсунг Х-100" сріблясто-блакитного кольору. Чіп карти в ньому не було, картку взяв зі свого телефону. Коли вставив, висвітилося вітання і він подумав, що телефон належав дівчині. У кого купував ОСОБА_9 телефон він не бачив, говорив, що за 50 грн. у чоловіків.( Т.2 а.с.181-184)
Під час допиту в Апеляційному суді Дніпропетровської області, свідок ОСОБА_33 , зазначила, що разом з батьком ОСОБА_32 приїхали на автозаправну станцію «ТНК», де зустріли ОСОБА_9 , це було в кінці червня місяця 2005 року, число не пам`ятає, близько 16 год. 30 хв., він попросив його підвезти, вони погодились та підвезли ОСОБА_9 в центр до пожежної частини. ОСОБА_9 , сказав, що саме в цей день звільнився з роботи, а також сказав, що купив мобільний "Самсунг Х-100" сріблясто-блакитного кольору. ( Т.2 а.с.184)
Покази вищевказаних свідків є логічними, послідовними та взаємопов`язаними, що узгоджуються між собою.
Вина ОСОБА_9 в скоєнні вищевказаних злочинів підтверджується також:
- протоколом огляду місця події та трупа ОСОБА_10 з доданою фототаблицею, в ході якого встановлено місце розташування трупа, поза і локалізація ушкоджень на трупі, та в ході якого вилучено: пакет чорного кольору, сумка жіноча, ланцюжок жовтого кольору з хрестиком, парасолька, (т.1 а.с. 9-19);
- протоколами огляду мобільного телефону "Самсунг Х-100" кольору металік, з панеллю блакитного кольору і акумулятора до нього, вилучений в ході огляду домоволодіння за місцем мешкання ОСОБА_9 за адресою: АДРЕСА_1 , який належав ОСОБА_10 (т.1 а.с. 161),
- протоколом огляду мобільного телефону "Самсунг Х-100" з панеллю чорного кольору і акумулятора до нього,виданого свідком ОСОБА_21 (т.1 а.с. 162);
- протоколом огляду документів до мобільного телефону "Самсунг Х-100" з панеллю блакитного кольору, який належав потерпілій ОСОБА_10 (т.1 а.с. 167-169)
- протоколом огляду обручки з жовтого металу, надане добровільно ОСОБА_9 для огляду, яке належало ОСОБА_10 (т.1 а.с. 164-166 );
- заявою ОСОБА_9 , в якому він вказує, що добровільно надає до огляду обручку, яку він взяв 22.06.2005 року у ОСОБА_10 в лісопосадці і яку зберігав у себе вдома (т.1 а.с. 16З );
- протоколом пред`явлення для впізнання предмета, а саме обручки жовтого металу, згідно якого ОСОБА_7 впізнала серед обручок з жовтого металу обручку, яка належала її доньці ОСОБА_10 (т.1 а.с. 156-158);
- протоколом відтворення обстановки та обставин події від 05.07.2005 року, проведений в присутності захисника ОСОБА_34 , відповідно до якого ОСОБА_9 показав, що він 22 червня 2005 року приблизно о 16 год. знаходився на автобусній зупинці, поблизу повороту на м. Зеленодольськ з автотраси Кіровоград-Запоріжжя, чекаючи маршрутне таксі з метою поїздки в м. Зеленодольськ. В цей час на зупинку приїхала раніше незнайома йому ОСОБА_10 і стала так само на зупинці. Далі він, переконавшись, що поблизу немає людей, вирішив вступити з ОСОБА_10 в статевий зв`язок. З цією метою він підійшов до неї ззаду, схопив рукою за талію, підняв над землею і швидко переніс за автобусну зупинку, пригнічуючи її опір у вигляді спроб звільнитися від його захоплення. Там він запропонував ОСОБА_10 вступити в статевий зв`язок з ним, але, отримавши відмову, пригрозив, що вона не поїде, поки не вступить з ним в статевий зв`язок. ОСОБА_10 більш опору не висловлювала, і він, вказуючи шлях, повів її на територію лісопосадки, приблизно в 150 метрах від повороту з автотраси Кіровоград-Запоріжжя. Прийшовши на вказане ним місце, він дав вказівку ОСОБА_10 роздягнутися і стати на коліна після чого підійшов до неї ззаду і вступив з нею в статевий зв`язок природним способом. Завершивши статевий акт, він і ОСОБА_14 одяглися. У цей момент ОСОБА_14 зняла з себе і простягнула йому пару сережок і обручку, з метою, щоб він забрав їх собі і відпустив її додому. Він погодився і взяв сережки і обручку. Далі ОСОБА_14 повернулася до нього спиною і висловила намір подати на нього заяву в міліцію за згвалтування. Тоді він, з метою уникнути відповідальності і покарання за вчинені ним дії, вирішив скоїти вбивство ОСОБА_10 . З цією метою, він підійшов до неї ззаду і правою рукою обхопив останню за шию і здавив, в результаті чого остання втратила свідомість, і впала на землі. Під час падіння у ОСОБА_14 випав мобільний телефон "Самсунг Х-100", який він забрав собі. Далі, з метою вбивства ОСОБА_10 , він відірвав один кінець шнура від парасольки ОСОБА_10 , обв`язав його у вигляді петлі навколо шиї потерпілої, зав`язав вузел ззаду, підняв останню на шнурі і підтянув до найближчого дерева, де підвісив її на шнурі від парасольки, закріпивши парасольку на розгалуженні гілки дерева. Після скоєння вбивства він зник з місця пригоди. Пізніше він продав мобільний телефон "Самсунг Х-100" і пару сережок, що належала ОСОБА_10 ( Т.1 а.с.85-101) ;
- Висновком судово-медичної експертизи № 105 від 23.06.2005 року, трупа ОСОБА_10 , згідно з якою у потерпілої ОСОБА_10 виявлено: прижиттєва, замкнута, странгуляційна борозда на ділянці шиї, яка має кососхідний характер спереду назад, від низу до верху, з наявністю крововиливів на ділянках м`язів в м`які тканини шиї з внутрішнього боку, по ходу странгуляційної борозни; дрібнокрапкових кровиливів (плями Тардье) в склеру очей, під плевру легких, під епікардом серця; темна рідка кров у порожнинах серця і великих судин; набряк і гостра емфізема легенів; набряк головного мозку; венозне повнокров`я внутрішніх органів; периваскулярні мікрогеморагіі в речовині мозку і міокарді; ділянки «шокової» печінки; садно обличчя і садна нижніх кінцівок. Смерть ОСОБА_10 настала від здавлення органів шиї петлею при повішення, що підтверджується наявністю странгуляційної борозди на шиї трупа і загальноасфіктічними явищами, виявленими при дослідженні трупа. Тілесні ушкодження, виявлені при дослідженні трупа ОСОБА_10 , у вигляді странгуляційної борозни на шиї трупа носять прижиттєвий характер, що підтверджується: характером самої борозди, крововиливами під ділянці м`язів в м`які тканини шиї по ходу странгуляційної борозни, а так само явищами асфіксії, які виникли після здавлення органів шиї, у вигляді дрібнокрапкових крововиливів в склеру очей, під епікардом серця, під плеврою легких; гострої емфіземою легенів, з наявністю крововиливів в легеневу тканину; периваскулярних дрібнокрапкових крововиливів в речовину головного мозку заподіяне дією м`якого тупого предмета, яким може бути здавлення органів шиї мотузкою при повішенні. Тілесні ушкодження у вигляді садна обличчя та саден нижніх кінцівок - прижиттєві, заподіяні дією тупих твердих предметів або при ударі об такі. Тілесні ушкодження, у вигляді странгуляційної борозди на шиї трупа з подальшим розвитком стану асфіксії, відноситься до тяжких тілесних ушкоджень, небезпечних для

життя, в даному, конкретному випадку, закінчилося настанням смерті для ОСОБА_10 . Тілесні ушкодження у вигляді садна обличчя та саден нижніх кінцівок, щодо живих осіб, відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень. З огляду на трупні явища, встановлені на місці виявлення трупа і часу розтину трупа в морзі, можна вказати про те, що смерть громадянки ОСОБА_10 наступила не більше 24-30 годин до моменту розтину трупа в морзі. З огляду на характер тілесних ушкоджень можна вказати, що всі вони виникли в короткий проміжок часу, послідовно одне за іншим, при чому тілесне ушкодження у вигляді странгуляційної борозни на шиї трупа, яке призвело до смерті потерпілої, могло виникнути останніми. Малоймовірно, що після розвитку стану асфіксії, в результаті здавлення органів шиї петлею, потерпіла могла вчиняти будь-які активні дії. Будь-яких тілесних ушкоджень на верхніх кінцівках трупа ОСОБА_10 не виявлено. Нападник, по відношенні до потерпілої, на період затягування мотузки на шиї потерпілої, міг знаходиться позаду останньої, яка могла перебувати як у вертикальному, так і в горизонтальному положенні. Будь-яких тілесних ушкоджень на ділянці статевих органів і анального отвору трупа ОСОБА_10 не виявлено. При судово-медичному дослідженні мазків і тампона з вмістом піхви з трупа ОСОБА_10 виявлені сперматозоїди. При судово-медичному дослідженні мазків і тампона з вмістом прямої кишки з трупа ОСОБА_10 виявлені сперматозоїди. При судово-медичному дослідженні мазків і тампона з вмістом ротової порожнини з трупа ОСОБА_10 сперматозоїди не виявлені. На момент розтину трупа ОСОБА_10 , вагітності в порожнині тіла матки не виявлено.

При судово-токсикологічному дослідженні крові з трупа ОСОБА_10 , етиловий спирт виявлений в кількості 0,45%. Дана концентрація етилового алкоголю, щодо живих дорослих осіб, будь-якого значимого впливу не робить. При судово-імунологічному дослідженні крові з трупа ОСОБА_10 встановлена ??група крові О (перша). Будь-яких органічних захворювань, якими могла хворіти при життя ОСОБА_10 , при дослідженні трупа не виявлено (т.1 а.с. 203-206 );
- висновком додаткової судово-медичної експертизи №105 від 19 вересня 2005 року, згідно з якою, відповідно до огляду на характер і місце виявлення тілесних ушкоджень, виявлених на тілі трупа ОСОБА_11 вони можуть збігатися з показаннями, зазначеними ОСОБА_9 при відтворенні обстановки та обставин подій, які були проведені за участю судово-медичного експерта ( т. 1 а.с. 215-216 );
- висновком судово-імунологічної експертизи №466 від 23 серпня 2005 року, згідно з якою кров потерпілої ОСОБА_10 відноситься до групи О, з ізогамаглютінінамі анти-А і анти-В. Кров громадянина ОСОБА_9 відноситься до групи А з ізогамаглютініном анти-В. Він є виокремлювачем своєї груповий особливості А, що встановлено дослідженням його слини. В мазках і на тампонах з вмістом піхви і прямої кишки потерпілої ОСОБА_10 виявлені сперматозоїди. При серологічному дослідження вмісту піхви і прямої кишки виявлені антигени А і Н. З огляду на те, що крові і виділенням потерпілої ОСОБА_10 властивий лише антиген-Н, можна зробити висновок, що антиген-А має походження за рахунок сперми чоловіка, виділенням і крові якого він характерний, тобто, не виключається можливість походження сперми від громадянина ОСОБА_9 (т.1 а.с. 231-238).
Висновки вищевказаних експертиз належним чином аргументовані та вмотивовані.
Крім цього, судова колегія звертає свою увагу на наступне.
Рішенням Європейського суду з прав людини у справі «Чопенко проти України» (далі - Суд) від 15 січня 2015 року, яке набуло статусу остаточного 15 квітня 2015 року, констатовано порушення пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини й основоположних свобод (далі - Конвенції) у поєднанні з підпунктом «с» пункту 3 статті 6 Конвенції у зв`язку з відсутністю доступу до захисника на початку розслідування та можливості брати участь у засіданні суду касаційної інстанції.

У мотивувальній частині рішення Суду зазначено:

50. Що перший офіційний допит заявника як підозрюваного у вчиненні умисного вбивства ОСОБА_35 відбувся 28 червня 2005 року у присутності захисника, М. Проте із тверджень заявника випливає - і це не було спростовано Урядом, - що за день до допиту заявника вже було поміщено під варту без складання відповідного протоколу і допитано щодо його причетності до відповідного вбивства. Як випливає з матеріалів справи, 27 червня 2005 року заявник написав у відділі міліції явку з повинною, засвідчивши свою причетність до вчинення злочину щодо ОСОБА_36 . Крім того, 28 червня 2005 року заявника у прокуратурі допитав слідчий, який зафіксував його детальні визнавальні покази як «пояснення». Час проведення цих допитів не встановлено. Проте за відсутності жодних пояснень від Уряду Суд погоджується з версією заявника, згідно з якою допити проводилися ще до його офіційного затримання того дня.
51. Із цього випливає, що на підставі вищезазначених принципів, закріплених практикою Суду, заявник мав право на доступ до адвоката під час допитів 27 та 28 червня 2005 року. Проте у ці дати заявника було допитано за відсутності захисника, а будь-якого офіційного документа, який би підтверджував, що перед допитом заявника було повідомлено про його право на юридичну допомогу, немає. Ґрунтуючись на фактах цієї справи, Суд не вбачає жодних вагомих причин, що виправдовують таке обмеження права заявника на доступ до захисника. Із цього випливає, що впродовж відповідного періоду цього права дотримано не було.
52. Стосовно тверджень заявника про те, що його визнавальні покази слід було вилучити з доказової бази, Суд зазначає, що заявник неодноразово надавав визнавальні покази у присутності двох захисників і не відмовлявся від них, доки до провадження не було допущено третього захисника. Також немає доказів, що початкові визнавальні покази, надані заявником за відсутності захисника, було отримано внаслідок жорсткого поводження або під загрозою його застосування. З іншого боку, Суд зазначає, що тоді, коли заявник добровільно надав початкові визнавальні покази, він міг не повністю усвідомлювати їхню значущість, оскільки пред`явлені йому спершу обвинувачення стосувалися лише умисного вбивства без обтяжуючих обставин. Коли їх змінили на обвинувачення у вчиненні умисного вбивства за обтяжуючих обставин, зґвалтування та розбою, заявник вирішив - можливо, за порадою свого захисника - не давати свідчень і згодом відмовився від своїх визнавальних показів. Ще більш важливим є те, що початкові визнавальні покази, які, як зазначалося вище, було отримано у порушення права заявника на правову допомогу, становили частину матеріалів справи. Отже, ці покази вплинули на хід слідства та встановили рамки, у яких мав будуватися захист заявника. Із цього випливає, що, незважаючи на те, чи вирішив заявник відмовитися від визнавальних показів, чи дотримуватися їх, початкове порушення його права на захист не могло бути виправлено самим лише подальшим наданням йому правової допомоги. Для виправлення зазначеного порушення потрібні були додаткові заходи відповідних органів влади.
53. Проте національні суди посилалися на визнавальні покази заявника як на основну підставу для визнання його винним і не вжили заходів за його скаргами на порушення права на захист. Дійсно, визнавальні покази не були єдиною підставою для визнання заявника винним. Проте за відсутності будь-якого судового рішення щодо ролі початкових свідчень, отриманих від заявника у порушення його права на правовий захист та включених до матеріалів справи, це порушення не було виправлено у рамках судового провадження.
54. Вищенаведених міркувань достатньо для того, щоб Суд дійшов висновку про порушення пункту 1 та підпункту «с» пункту 3 статті 6 Конвенції у зв`язку з обмеженням права заявника на доступ до захисника під час його початкового допиту та використанням його визнавальних показів як підстави для визнання його винним.
Враховуючи вищевикладене, при вирішенні питання про винуватість підсудного в інкримінованих йому злочинах, судова колегія, не бере до уваги початкові визнавальні покази ОСОБА_9 , оскільки було порушено його право на захист.
Також відповідно до ухвали суду від 08.09.2016 року було доручено прокурору Дніпропетровської області організувати проведення перевірки заяви підсудного ОСОБА_9 про застосування до нього недозволених методів дізнання та досудового слідства працівниками Апостолівського РВ МВС України та здійснення тиску іншими особами, прийняти рішення в порядку ст. 97 КПК України.

Згідно постанови про закриття кримінального провадження від 09.11.2016 року, зазначено, в ході проведення досудового розслідування встановлено, що ОСОБА_9 при вищевказаних обставинах, не спричинено ніякої шкоди, у тому числі і матеріальної шкоди.

Крім того, не отримано будь яких даних які б свідчили, що до ОСОБА_9 з боку працівників міліції або прокуратури при розслідування відносно нього вищевказаної кримінальної справи застосовувалось психічне або фізичне насильство або погрози застосування насильства, або якісь недозволені методи слідства та дізнання.

Відповідно до зібраних матеріалів у ОСОБА_9 не виявлено жодних тілесних ушкоджень, та його покази про те, що до нього застосовувались заходи фізичного впливу з боку працівників поліції, являються не об`єктивними.

Обґрунтувавши всі зібрані по кримінальному провадженню докази та обставини, можливо прийти до висновку, що ОСОБА_9 навмисно заявив в суді про факти застосування до нього з боку працівників міліції недозволенних методів слідства та дізнання, з метою ухилення від кримінальної відповідальності за скоєні ним особливо тяжких злочинів. Його доводи щодо застосування до нього недозволених методів слідства та дізнання не підтверджено жодними фактами та доказами.

В зв`язку з вищевикладеним в діях працівників Апостолівського РВ УМВС України в Дніпропетровській області та працівників прокуратури Апостолівського району Дніпропетровської області відсутній склад кримінального правопорушення, передбачений ч. 2 ст. 365 КК України, або склад якого не будь іншого кримінального правопорушення.

Кримінальне провадження, зареєстроване до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000843 від 28.09.2016 року за ухвалою Дзержинського районного суду від 08.09.2016 за заявою підсудного ОСОБА_9 за фактом можливого застосування до нього недозволених методів дізнання та досудового слідства з боку працівників Апостолівського РВ УМВС України в Дніпропетровській області, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 365 КК України закрито в зв`язку з відсутністю складу вказаного кримінального правопорушення. (Т.4 а.с.244-248).

Вищезазначена постанова слідчого про закриття кримінального провадження від 09.11.2016 року до слідчого судді в порядку ст. 303 КПК в ред. 2012 року не оскаржена ні захисником, ні підсудним, та у судовому засіданні усних чи письмових заперечень від підсудного та його захисника не надходило.
Враховуючи вищевикладене, оцінивши досліджені докази за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом з урахуванням з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору їх достатності, та взаємозв`язку, з урахуванням того, що по справі забезпечено всебічний, повний та об`єктивний розгляд всіх обставин в їх сукупності, судова колегія, приходить до висновку про доведеність вини підсудного ОСОБА_9 у вчиненні інкримінованих діянь.

Доводи захисника ОСОБА_8 про те, що підсудний ОСОБА_9 у випадку залишення місця злочину о 16.30 годині, ніяким чином не міг дістатися міста Апостолово до 17.00 години, спростовуються дослідженими у судовому засіданні показами свідків ОСОБА_32 та ОСОБА_37 .. Свідки зазначили, що зустрілись з ним на автозаправній станції «ТНК» близько 16 год. 30 хв., у кінці червня 2005 року, та під час спілкування ОСОБА_9 звертав увагу, що саме в цей день його звільнили з роботи. Свідок ОСОБА_18 зазначала, що зустрічалась з підсудним 22.06.2005 року, тобто в день вчинення злочину, і під час зустрічі він сказав, що в цей день його звільнили з роботи. Отже, свідки ОСОБА_32 та ОСОБА_33 , зустрілись з підсудним 22.06.2017 року близько 16.30 години, тобто безпосередньо після вчинення злочину та підвезли ОСОБА_9 в центр м. Апостолово до пожежної частини. Під час спілкування з свідками ОСОБА_9 їм повідомив, що купив мобільний телефон "Самсунг Х-100" сріблясто-блакитного кольору. Під час демонстрації телефона свідку ОСОБА_32 , останній побачив по привітанню в телефоні, що він належав дівчині. Крім того, протоколами огляду мобільного телефону "Самсунг Х-100" кольору металік, з панеллю блакитного кольору і акумулятора до нього, вбачається, що він вилучений саме в ході огляду домоволодіння за місцем мешкання ОСОБА_9 за адресою: АДРЕСА_1 .
На підставі чого, судова колегія приходить до висновку, що за часом відразу після вчинення злочину у підсудного знаходився телефон, який належав загиблій ОСОБА_10 , та в подальшому належний загиблій телефон був вилучений за місцем мешкання підсудного, що свідчить про безпосередню причетність підсудного до інкрімінованих йому злочинів.
Крім цього, із аналізу показів свідків ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , а також свідків ОСОБА_32 та ОСОБА_33 у їх сукупності вбачається, що свідку ОСОБА_21 підсудний ОСОБА_9 повідомив, що мобільний телефон "Самсунг Х-100" сріблясто-блакитного кольору привіз брат його дружини з м. Дніпропетровська, а в подальшому ОСОБА_9 продав йому цей телефон, та вже після того, як свідок ОСОБА_21 почав здогадуватись про те що, придбаний у ОСОБА_9 телефон пов`язаний із злочином відносно ОСОБА_10 , підсудний сказав, що даний телефон придбав у наркомана в м. Зеленодольск. Проте, свідку ОСОБА_22 22.06.2017 року сказав, що телефон придбав у невідомого чоловіка в м. Апостолово. Так само і свідкам ОСОБА_32 та ОСОБА_33 , ОСОБА_9 повідомив, що придбав мобільний телефон.
Аналізуючи вищевикладені покази свідків, ОСОБА_9 постійно змінював свою версію придбання мобільного телефону "Самсунг Х-100" сріблясто-блакитного кольору, та водночас, бажав скоріше його продати, відповідні дії підсудного судова колегія, розцінює, як вчиненні з метою приховання доказів скоєного злочину.
Крім того, позицію захисту щодо непричетності ОСОБА_9 до інкримінованих діянь, спростовується показами потерпілих, свідків ОСОБА_17 , ОСОБА_22 , протоколами слідчих дій, виходячи з наступного. Так, із показів потерпілого ОСОБА_15 , наданих під час досудового слідства, вбачається, що 22 червня 2005 року його донька ОСОБА_10 була одягнена тепло, у неї була сумка чорного кольору, парасолька, мобільний телефон "Самсунг Х-100" сріблястого кольору, ювелірні прикраси: золоті сережки, обручка, ланцюжок. Свідок ОСОБА_17 на досудовому слідстві також показала, що ОСОБА_10 у день подій мала мобільний телефон "Самсунг Х-100", та зазвичай сестра носила сережки у вигляді ромбів, золоту обручку з камінчиками, золотий ланцюжок. Свідок ОСОБА_22 під час досудового слідства, та під час допиту в Апеляційному суді Дніпропетровської області засвідчила, що ОСОБА_9 22.06.2005 року повернувся із роботи напідпитку, та повідомив їй що купив мобільний телефон «Самсунг Х-100» в корпусі сріблястого кольору ззаду і з боків, спереду світло-блакитного кольору без сімкарти, який в подальшому продав ОСОБА_24 . Через день, а саме 24 червня 2005 року, ОСОБА_9 в якості повернення боргу від невідомої особи приніс за їх місцем мешкання золоті вироби: золоті сережки у вигляді ромбів середніх розмірів, золоте кільце, з візерунком у вигляді двох пелюсток, з`єднаних внизу, білого кольору, в які були вставлені камінчики білого кольору. У подальшому, вона почала здогадуватися, що мобільний телефон і золоті вироби, які приніс ОСОБА_9 , пов`язані з дівчиною з СЕС, та розпитувала про це у ОСОБА_9 , після цього, наступного дня, а саме 25 червня 2005 року, ОСОБА_9 віддав їй кільце, а сережки здав в ломбарді в магазині «АТБ» на площі у м. Нікополь. У подальшому, цього ж дня ОСОБА_9 намагався здати до ломбарду і обручку, направивши ОСОБА_22 до ломбарду, але кільце там не прийняли. За вказівкою ОСОБА_9 , ОСОБА_22 сховала кільце в дитячий м`ячик. Золоте кільце було передано працівникам міліції добровільно. У подальшому, вказана обручка, була пред`явлення для впізнання та ОСОБА_7 мати загиблої ОСОБА_10 впізнала її як обручку, яка належала її доньці ОСОБА_10 .
Стосовно доводів захисника, що дослідження зразка крові підсудного під час проведення експертизи могла містити припущення, і тільки аналіз сперми підсудного міг підтвердити, належність сперми виявленої на тілі ОСОБА_10 до ОСОБА_9 , судова колегія оцінює критично, оскільки висновком судово-імунологічної експертизи №466 від 23 серпня 2005 року, зазначено при серологічному дослідження вмісту піхви і прямої кишки виявлені антигени А і Н. З огляду на те, що крові і виділенням потерпілої ОСОБА_10 властивий лише антиген-Н, можна зробити висновок, що антиген-А має походження за рахунок сперми чоловіка, виділенням і крові якого він характерний, тобто, не виключається можливість походження сперми від громадянина ОСОБА_9 .

Щодо посилань захисника на Рішення Європейського суду з прав людини у справі «Чопенко проти України» (далі - Суд) від 15 січня 2015 року, судова колегія звертає увагу на наступне.

Так, відповідно до пункту 54, Суд дійшов висновку про порушення пункту 1 та підпункту «с» пункту 3 статті 6 Конвенції у зв`язку з обмеженням права заявника на доступ до захисника під час його початкового допиту та використанням його визнавальних показів як підстави для визнання його винним.
Крім цього, в пункті 53, Суд зазначив, що визнавальні покази не були єдиною підставою для визнання заявника винним.Проте національні суди посилалися на визнавальні покази заявника як на основну підставу для визнання його винним і не вжили заходів за його скаргами на порушення права на захист.
З огляду на вищевикладене, судова колегія, не бере до уваги початкові визнавальні покази підсудного під час допитів 27 та 28 червня 2005 року, проте вина підсудного підтверджується сукупністю досліджених доказів у судовому засіданні, крім тогопроведено перевірку Прокуратурою Дніпропетровської області за фактом можливого застосування до ОСОБА_9 недозволених методів дізнання та досудового слідства з боку працівників Апостолівського РВ УМВС України в Дніпропетровській області, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 365 КК України, та кримінальне провадження закрито, в зв`язку з відсутністю складу вказаного кримінального правопорушення.

Не визнання ОСОБА_9 своєї вини у скоєних злочинах, колегія суддів розцінює як прагнення ОСОБА_9 уникнути від відповідальності за скоєне.
Дії ОСОБА_9 слід кваліфікувати за ст.. 115 ч. 2 п.9 КК України, які виразилися в умисному вбивстві ОСОБА_10 скоєному з метою приховати інший злочини за ст. 152 ч. 2 КК України, зґвалтування, тобто статеві зносини із застосуванням погрози застосування фізичного насильства, вчинене повторно, ст. 153 ч. 2 КК України, насильницьке задоволення статевої пристрасті неприродним способом, тобто задоволення статевої пристрасті неприродним способом із застосуванням погрози застосування фізичного насильства, вчинене повторно, особою, яка раніше вчинила злочин, передбачений ст. 152 КК України, за ст. 187 ч. 1 КК України, розбій, тобто, напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний з погрозою застосування насильства небезпечного для життя і здоров`я потерпілого, ст. 185 ч. 2 КК України, таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно.

При призначенні покарання суд, у відповідності до положень ст. ст. 65-67 КК України, враховує ступінь тяжкості та конкретні обставини вчинення кримінального правопорушення, зокрема дані, які характеризують особу обвинуваченого, наявність обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання.

За висновком стаціонарної судово-психіатричної експертизи №364 від 08 вересня 2005 року ОСОБА_38 будь-яким хронічним психіатричним захворюванням не страждав і не страждає, виявляє психопатію збуджену, що позбавляла його можливості в період від часу, що відноситься до інкрімінованого йому діянню та не позбавляє в даний час віддавати собі звіт у своїх діях / бездіяльності / і керувати ними. У застосування примусових заходів медичного характеру не потребує, в разі засудження може відбувати покарання в місцях позбавлення волі (т. 1 а.с. 245-249).
Відповідно до ч.1 ст.66 КК України обставинами, які пом`якшують покарання підсудному ОСОБА_9 , судова колегія не встановила.

Відповідно до ст. 67 КК України, обставини які обтяжують покарання підсудному ОСОБА_9 , судова колегія, визнає, обставину, що скоїв злочин в стані алкогольного сп`яніння.
Призначаючи покарання ОСОБА_9 , колегія суддів, керуючись положенням ст. 63, 64, 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчинених злочинів, особу винного та відсутність обставин, що пом`якшують покарання, та наявність обставин, що обтяжують покарання, а саме: ОСОБА_9 раніше судимий за особливо тяжкий злочин проти статевої свободи відносно малолітньої потерпілої (Т.2 а.с.2-3), маючи не зняту та не погашену судимість, висновків для себе не зробив, вчинив особливо тяжкий злочин проти життя людини, внаслідок якого спричинив смерть ОСОБА_10 , з метою приховати інші тяжкі злочини, яким зазіхнув на статеву недоторканість потерпілої, поєднаний з нападом та викраденням чужого майна, враховуючи негативну характеристику за місцем роботи, посередню характеристику за місцем проживання (т.2 а.с. 28,25), колегія суддів приходить до висновку, що виправлення та перевиховання ОСОБА_9 не можливе без ізоляції останнього від суспільства, та вважає за необхідне призначити йому покарання у вигляді позбавлення волі за ст.ст. 185, 187, 152, 153 КК України в межах санкцій, передбачених КК України, та враховуючи, що ОСОБА_9 представляє виключну небезпеку для суспільства, оскільки відбувши покарання за злочини проти статевої свободи, на шлях виправлення не став, скоїв умисне вбивство з метою приховання згвалтування та розбою, колегія суддів вважає за необхідне призначити за ст. 115 КК України покарання у вигляді довічне позбавлення волі.
Остаточне покарання визначити з урахуванням ч. 1, 2 ст. 70 КК України.
Цивільні позови по справі потерпілими не заявлені.
Речові докази у відповідності до ст. 81 КПК України, що знаходяться в справі - зберігати при справі, непридатні - знищити, що належали потерпілій - залишити за належністю.
Витрати за проведену експертизу підлягають стягненню з ОСОБА_9 у зв`язку із постановленням обвинувального вироку.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст.323,324 КПК України (1960 року), п. 11 Розділу ХІ Перехідних положень КПК України (2012 року), колегія суддів,
УХВАЛИЛА:
ОСОБА_9 , визнати винним в скоєнні злочинів передбачених п. 9 ч.2 ст.115, ч.2 ст. 152, ч.2 ст. 153, ч.1 ст. 187, ч.2 ст. 185 Кримінального кодексу України та призначити йому покарання:

за ст. 152 ч. 2 КК України 8 років позбавлення волі,

за ст. 153 ч. 2 КК України 7 років позбавлення волі,

за ст. 187 ч. 1 КК України 5 років позбавлення волі,

за ст. 185 ч. 2 КК України 3 роки позбавлення волі,

за ст. 115 ч. 2 п. 9 КК України довічне позбавлення волі.

Відповідно до ч. 1, 2 ст.70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно до відбуття визначити ОСОБА_9 покарання у вигляді довічного позбавлення волі.

Початок строку відбування покарання визначити 28 червня 2005 року.

Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_9 на користь держави витрати в розмірі 70 грн. 54.коп.

Речові докази парасолька, шнур с петлею та фрагментами волосся, ковпачок,-знищити; пакет документів мобільного телефону "Самсунг Х-100" блакитного кольору, мобільний телефон "Самсунг Х-100", кільце жовтого металу з п`ятьма камінчиками- повернути потерпілій ОСОБА_7 , мобільний телефон "Самсунг Х-100" чорного кольору, -повернути ОСОБА_21 , відеокасету залишити в матеріалах кримінального провадження.
Вирок може бути оскаржений в Апеляційний суд Дніпропетровської області протягом 15 діб з дня його оголошення шляхом подання апеляційної скарги через Дзержинський районний суд міста Кривого Рогу.
Роз`яснити ОСОБА_9 право на помилування відповідно до ч. 2 ст. 87 КК України.

Суддя: ОСОБА_1

Судді ОСОБА_39

ОСОБА_3