Провадження № 1-кп/331/26/2017
ЄУН 331/2021/15-к
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
26 квітня 2017 року Колегія суддів Жовтневого районного суду м. Запоріжжя у складі: головуючого судді ОСОБА_1 , суддів: ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , при секретарі ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Запоріжжя кримінальне провадження з обвинувальним актом щодо
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Запоріжжя, українця, громадянина України, одруженого, з вищою освітою, працюючого начальником відділу постачання ТОВ «Єандіс», одруженого, має на утриманні двох неповнолітніх дітей, зареєстрований та мешкає за адресою: АДРЕСА_1
за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 та ч.5 ст. 368 КК України,
за участю
прокурора ОСОБА_6
представників потерпілих ОСОБА_7 , ОСОБА_8
потерпілих ОСОБА_9 , ОСОБА_10
захисника ОСОБА_11
обвинуваченого ОСОБА_5
В С Т А Н О В И Л А:
Органом досудового розслідування висунуто ОСОБА_5 обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 368 КК України, за наступних обставинах.

Згідно з наказом №32/9-ок-12 про прийом на роботу від 01.08.2012 ОСОБА_5 прийнято на посаду першого заступника начальника МКП «Основаніє». Відповідно до розпорядження Запорізького міського голови №1396к від 01.11.2012 виконання обов`язків начальника міського комунального підприємства «Основаніє» з 02.11.2012 покладено на першого заступника начальника підприємства ОСОБА_5 .

Згідно з наказом №161 к/тр від 13 лютого 2013 року ОСОБА_5 призначено на посаду директора міського комунального підприємства «Основаніє» на умовах укладеного контракту на термін з 14 лютого 2013 року по 11 лютого 2016 року, звільнивши його з посади першого заступника начальника міського комунального підприємства «Основаніє». Відповідно до положень контракту, укладеного між Запорізькою міською радою та ОСОБА_5 , на останнього у період з 14.02.2013 по 11.02.2016 покладено виконання організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських функцій, а отже згідно з п. 1 Примітки до ст. 364 КК України ОСОБА_5 є службовою особою.

Так, ОСОБА_5 розробив та реалізував злочинний план, відповідно до якого, шляхом вимагання, повинен був одержувати від керівників підприємств м. Запоріжжя неправомірну вигоду в особливо великому розмірі, за вчинення дій, з використанням свого службового становища, за наступних обставин:

Перебуваючи на посаді керівника МКП «Основаніє», ОСОБА_5 розуміючи, що МКП «Основаніє» є правоприємником всіх ПРЕЖО у м. Запоріжжя, та в силу виконання своїх службових обов`язків отримав дані про те, що на обслуговуванні МКП «Основаніє» знаходиться переважна більшість будників в м. Запоріжжя, які обладнані ліфтами.

Так, станом на 01.01.2013 у м. Запоріжжя на балансі знаходилися житлові будинки, обладнані 3 824 ліфтами, при цьому на обслуговуванні МКП «Основаніє» знаходяться 859 житлових будинків, у тому числі обладнанні ліфтами у кількості 3153 шт. При цьому, ОСОБА_12 усвідомлював, що підприємства, які здійснюють діяльність у сфері обслуговування ліфтового господарства МКП «Основаніє», мають специфічну направленість і можуть працювати тільки для обслуговування ліфтів, крім того, всі інші можливі замовники робіт у м. Запоріжжя є незначними, та вже мають договори по обслуговуванню ліфтового обладнання. Також, ОСОБА_5 розумів, що у разі створення перешкод у вигляді не підписання договору на обслуговування ліфтів, у підрядних організацій, які вже обслуговували ліфтове обладнання, не буде іншої можливості для роботи з обслуговування ліфтів у м. Запоріжжя, у тому ж обсязі.

Враховуючи наведене, ОСОБА_5 вирішив, що може створити для керівників таких підприємств умови, за яких вони вимушені будуть передавати йому неправомірну вигоду в особливо великому розмірі за виконання ним своїх службових повноважень, а саме за підписання договорів на надання послуг та надання вказівок на перерахування грошових коштів на розрахункові рахунки таких підприємств за фактичне виконання робіт з обслуговування ліфтового обладнання, що знаходилося на балансі МКП «Основаніє».

Так, будучи призначеним на посаду виконуючого обов`язки начальника МКП «Основаніє», та маючи реальну можливість приймати рішення щодо укладання договорів від імені МКП «Основаніє» та надавати вказівку на перерахування грошових коштів з розрахункового рахунку МКП «Основаніє», приступаючи до реалізації свого злочинного плану, за укладення вказаного договору ОСОБА_5 висунув директору ПП «Вира ХХІ» ОСОБА_10 вимогу передати йому особисто в майбутньому грошові кошти готівкою в розмірі 10% від загальної суми грошових коштів, які будуть поступати на розрахунковий рахунок ПП «Вира ХХІ» від МКП «Основаніє» щомісячно за надані підприємством послуги з обслуговування ліфтового господарства.

При цьому, ОСОБА_5 , розуміючи, що специфіка діяльності підприємства ПП «Вира ХХІ» дозволяє працювати у місті Запоріжжя тільки з МКП «Основаніє», умисно створив для ОСОБА_10 такі умови, за яких вона була змушена сплачувати грошові кошти в розмірі 10% від загальної суми для забезпечення господарської діяльності її підприємства. Приблизно на початку грудня 2012 року ОСОБА_5 остаточно сформував для ОСОБА_10 незаконну вимогу, направлену на одержання неправомірної вигоди в особливо великому розмірі за укладання договору на надання послуг між МКП «Основаніє» та ПП «Вира ХХІ», на яку ОСОБА_10 вимушена була погодитися.

29.12.2012 між МКП «Основаніє» в особі ОСОБА_5 та ПП «Вира ХХІ» в особі ОСОБА_10 укладено договір технічного обслуговування та ремонт ліфтів та диспетчерських систем. 01.04.2013 між МКП «Основаніє» в особі ОСОБА_5 та ПП «Вира ХХІ» в особі ОСОБА_10 укладено договір технічного обслуговування та ремонт ліфтів та диспетчерських систем, на строк до 31.12.2013.

Так, у період з січня по вересень 2013 року ОСОБА_5 , розуміючи, що за виконання службових повноважень у подальшому буде одержувати неправомірну вигоду від ОСОБА_10 , надавав вказівку шляхом затвердження реєстру планових платежів на перерахування грошових коштів на розрахунковий рахунок ПП «Вира ХХІ» № НОМЕР_1 , відкритому у ПАТ «Мета Банк», з розрахункового рахунку МКП «Основаніє» № НОМЕР_2 Запорізького РУ АТ «Банк Фінанси та Кредит». Упродовж січня 2013 року, за вказівкою директора МКП «Основаніє» ОСОБА_5 з рахунку МКП «Основаніє» № НОМЕР_2 Запорізького РУ АТ «Банк Фінанси та Кредит» на розрахунковий рахунок ПП «Вира ХХІ» № НОМЕР_1 ПАТ «Мета Банк» були перераховані грошові кошти на загальну суму 152 тис. грн. за технічне обслуговування та ремонт ліфтів та диспетчерських систем.

Приблизно на початку лютого 2013 року директор міського комунального підприємства «Основаніє» ОСОБА_5 , діючи умисно, із корисливих мотивів, будучи службовою особою, знаходячись у своєму службовому кабінеті МКП «Основаніє», розташованому за адресою: м. Запоріжжя, вул. Українська, 29-а, одержав від директора ПП «Вира ХХІ» ОСОБА_10 у якості неправомірної вигоди грошові кошти у розмірі 15 200 грн., які він вимагав за перерахування у січні 2013 року бюджетних грошових коштів з розрахункового рахунку МКП «Основаніє» на розрахунковий рахунок ПП «Вира ХХІ» за надані підприємством послуги.

Протягом лютого 2013 року, за вказівкою директора МКП «Основаніє» ОСОБА_5 з рахунку МКП «Основаніє» № НОМЕР_2 Запорізького РУ АТ «Банк Фінанси та Кредит», на розрахунковий рахунок ПП «Вира ХХІ» № НОМЕР_1 ПАТ «Мета Банк» були перераховані грошові кошти на загальну суму 241 727,65 грн. за технічне обслуговування та ремонт ліфтів та диспетчерських систем. Приблизно на початку березня 2013 року директор міського комунального підприємства «Основаніє» ОСОБА_5 , діючи умисно, із корисливих мотивів, будучи службовою особою, знаходячись у своєму службовому кабінеті МКП «Основаніє», розташованому за адресою: м. Запоріжжя, вул. Українська, 29-а, продовжуючи свої злочинні дії, направлені на одержання неправомірної вигоди в особливо великому розмірі за виконання дій з використанням службового становища, одержав від директора ПП «Вира ХХІ» ОСОБА_10 неправомірну вигоду у розмірі 24 200 грн., які він вимагав за перерахування у лютому 2013 року бюджетних грошових коштів з розрахункового рахунку МКП «Основаніє» на розрахунковий рахунок ПП «Вира ХХІ» за надані підприємством послуги.

Упродовж березня 2013 року, за вказівкою директора МКП «Основаніє» ОСОБА_5 з рахунку МКП «Основаніє» № НОМЕР_2 Запорізького РУ АТ «Банк Фінанси та Кредит», на розрахунковий рахунок ПП «Вира ХХІ» № НОМЕР_1 ПАТ «Мета Банк» були перераховані грошові кошти на загальну суму 209 955,09 грн. за технічне обслуговування та ремонт ліфтів та диспетчерських систем. Приблизно на початку квітня 2013 року директор міського комунального підприємства «Основаніє» ОСОБА_5 , діючи умисно, із корисливих мотивів, будучи службовою особою, знаходячись у своєму службовому кабінеті МКП «Основаніє», розташованого за адресою: м. Запоріжжя, вул. Українська, 29-а, продовжуючи свої злочинні дії, направлені на отримання неправомірної вигоди за виконання дій, що входять до його компетенції та пов`язані із його службовими обов`язками, одержав від директора ПП «Вира ХХІ» ОСОБА_10 у якості неправомірної вигоди грошові кошти у розмірі 21 000 грн. які він вимагав за перерахування у березні 2013 року бюджетних грошових коштів з розрахункового рахунку МКП «Основаніє» на розрахунковий рахунок ПП «Вира ХХІ» за надані підприємством послуги.

Протягом квітня 2013 року, за вказівкою директора МКП «Основаніє» ОСОБА_5 з рахунку МКП «Основаніє» № НОМЕР_2 Запорізького РУ АТ «Банк Фінанси та Кредит», на розрахунковий рахунок ПП «Вира ХХІ» № НОМЕР_1 ПАТ «Мета Банк» були перераховані грошові кошти на загальну суму 200 000 грн. за технічне обслуговування та ремонт ліфтів та диспетчерських систем. Приблизно на початку травня 2013 року директор міського комунального підприємства «Основаніє» ОСОБА_5 , діючи умисно, із корисливих мотивів, будучи службовою особою, знаходячись у своєму службовому кабінеті МКП «Основаніє», розташованого за адресою: м. Запоріжжя, вул. Українська, 29-а, продовжуючи свої злочинні дії, направлені на отримання неправомірної вигоди за виконання дій, що входять до його компетенції та пов`язані із його службовими обов`язками, одержав від директора ПП «Вира ХХІ» ОСОБА_10 у якості неправомірної вигоди грошові кошти у розмірі 20 000 грн. які він вимагав за перерахування у квітні 2013 року бюджетних грошових коштів з розрахункового рахунку МКП «Основаніє» на розрахунковий рахунок ПП «Вира ХХІ» за надані підприємством послуги

Протягом травня 2013 року, за вказівкою директора МКП «Основаніє» ОСОБА_5 з рахунку МКП «Основаніє» № НОМЕР_2 Запорізького РУ АТ «Банк Фінанси та Кредит», на розрахунковий рахунок ПП «Вира ХХІ» № НОМЕР_1 ПАТ «Мета Банк» були перераховані грошові кошти на загальну суму 349 607,62 грн. за технічне обслуговування та ремонт ліфтів та диспетчерських систем. Приблизно на початку червня 2013 року директор міського комунального підприємства «Основаніє» ОСОБА_5 , діючи умисно, із корисливих мотивів, будучи службовою особою, знаходячись у своєму службовому кабінеті МКП «Основаніє», розташованого за адресою: м. Запоріжжя, вул. Українська, 29-а, продовжуючи свої злочинні дії, направлені на отримання неправомірної вигоди за виконання дій, що входять до його компетенції та пов`язані із його службовими обов`язками, одержав від директора ПП «Вира ХХІ» ОСОБА_10 у якості неправомірної вигоди грошові кошти у розмірі 35 000 грн. які він вимагав за перерахування у квітні 2013 року бюджетних грошових коштів з розрахункового рахунку МКП «Основаніє» на розрахунковий рахунок ПП «Вира ХХІ» за надані підприємством послуги

Протягом червня 2013 року, за вказівкою директора МКП «Основаніє» ОСОБА_5 з рахунку МКП «Основаніє» № НОМЕР_2 Запорізького РУ АТ «Банк Фінанси та Кредит», на розрахунковий рахунок ПП «Вира ХХІ» № НОМЕР_1 ПАТ «Мета Банк» були перераховані грошові кошти на загальну суму 450 000 грн. за технічне обслуговування та ремонт ліфтів та диспетчерських систем. Приблизно на початку липня 2013 року директор міського комунального підприємства «Основаніє» ОСОБА_5 , діючи умисно, із корисливих мотивів, будучи службовою особою, знаходячись у своєму службовому кабінеті МКП «Основаніє», розташованого за адресою: м. Запоріжжя, вул. Українська, 29-а, продовжуючи свої злочинні дії, направлені на отримання неправомірної вигоди за виконання дій, що входять до його компетенції та пов`язані із його службовими обов`язками, одержав від директора ПП «Вира ХХІ» ОСОБА_10 у якості неправомірної вигоди грошові кошти у розмірі 45 000 грн. які він вимагав за перерахування у квітні 2013 року бюджетних грошових коштів з розрахункового рахунку МКП «Основаніє» на розрахунковий рахунок ПП «Вира ХХІ» за надані підприємством послуги

Протягом липня 2013 року, за вказівкою директора МКП «Основаніє» ОСОБА_5 з рахунку МКП «Основаніє» № НОМЕР_2 Запорізького РУ АТ «Банк Фінанси та Кредит», на розрахунковий рахунок ПП «Вира ХХІ» № НОМЕР_1 ПАТ «Мета Банк» були перераховані грошові кошти на загальну суму 719 350,07 грн. за технічне обслуговування та ремонт ліфтів та диспетчерських систем. Приблизно на початку серпня 2013 року директор міського комунального підприємства «Основаніє» ОСОБА_5 , діючи умисно, із корисливих мотивів, будучи службовою особою, знаходячись у своєму службовому кабінеті МКП «Основаніє», розташованого за адресою: м. Запоріжжя, вул. Українська, 29-а, продовжуючи свої злочинні дії, направлені на отримання неправомірної вигоди за виконання дій, що входять до його компетенції та пов`язані із його службовими обов`язками, одержав від директора ПП «Вира ХХІ» ОСОБА_10 у якості неправомірної вигоди грошові кошти у розмірі 72 000 грн. які він вимагав за перерахування у квітні 2013 року бюджетних грошових коштів з розрахункового рахунку МКП «Основаніє» на розрахунковий рахунок ПП «Вира ХХІ» за надані підприємством послуги

Протягом серпня 2013 року, за вказівкою директора МКП «Основаніє» ОСОБА_5 з рахунку МКП «Основаніє» № НОМЕР_2 Запорізького РУ АТ «Банк Фінанси та Кредит», на розрахунковий рахунок ПП «Вира ХХІ» № НОМЕР_1 ПАТ «Мета Банк» були перераховані грошові кошти на загальну суму 500 003,06 грн. за технічне обслуговування та ремонт ліфтів та диспетчерських систем. Приблизно на початку вересня 2013 року директор міського комунального підприємства «Основаніє» ОСОБА_5 , діючи умисно, із корисливих мотивів, будучи службовою особою, знаходячись у своєму службовому кабінеті МКП «Основаніє», розташованого за адресою: м. Запоріжжя, вул. Українська, 29-а, продовжуючи свої злочинні дії, направлені на отримання неправомірної вигоди за виконання дій, що входять до його компетенції та пов`язані із його службовими обов`язками, одержав від директора ПП «Вира ХХІ» ОСОБА_10 у якості неправомірної вигоди грошові кошти у розмірі 50 000 грн. які він вимагав за перерахування у квітні 2013 року бюджетних грошових коштів з розрахункового рахунку МКП «Основаніє» на розрахунковий рахунок ПП «Вира ХХІ» за надані підприємством послуги

Протягом вересня 2013 року, за вказівкою директора МКП «Основаніє» ОСОБА_5 з рахунку МКП «Основаніє» № НОМЕР_2 Запорізького РУ АТ «Банк Фінанси та Кредит», на розрахунковий рахунок ПП «Вира ХХІ» № НОМЕР_1 ПАТ «Мета Банк» були перераховані грошові кошти на загальну суму 350 000 грн. за технічне обслуговування та ремонт ліфтів та диспетчерських систем. 10 січня 2014 року директор міського комунального підприємства «Основаніє» ОСОБА_5 , діючи умисно, із корисливих мотивів, будучи службовою особою, знаходячись у своєму службовому кабінеті МКП «Основаніє», розташованому за адресою: м. Запоріжжя, вул. Українська, 29-а, вимагав та одержав від директора ПП «Вира ХХІ» ОСОБА_10 у якості неправомірної вигоди грошові кошти у розмірі 35000 грн. за перерахування у вересні 2013 року бюджетних грошових коштів з розрахункового рахунку МКП «Основаніє» на розрахунковий рахунок ПП «Вира ХХІ» за надані підприємством послуги.

Всього за період з січня по вересень 2013 року за вказівкою директора МКП «Основаніє» ОСОБА_5 з рахунку МКП «Основаніє» на розрахунковий рахунок ПП «Вира ХХІ» було перераховано грошові кошти на загальну суму 3 254 091,9 грн. Таким чином, у період з січня 2013 по січень 2014 року, включно, ОСОБА_5 одержував від директора «Вира ХХІ» ОСОБА_10 неправомірну вигоду у розмірі 10% від перерахованих на розрахунковий рахунок ПП «Вира ХХІ» грошових коштів за підписання договорів від імені МКП «Основаніє» та надання вказівок на перерахування грошових коштів з розрахункового рахунку МКП «Основаніє» на розрахунковий рахунок ПП «Вира ХХІ».

Всього за вказаний період директор МКП «Основаніє» ОСОБА_5 одержав від ОСОБА_10 неправомірну вигоду в особливо великому розмірі у сумі 325 600 грн., що у п`ятсот і більше разів перевищує неоподаткований мінімум доходів громадян, і є особливо великим розміром.

Крім того, органом досудового розслідування висунуто ОСОБА_5 обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 368 КК України, за наступних обставинах.

Так, реалізуючи вищевказану схему по отриманню неправомірної вигоди, діючи з корисливих мотивів, розуміючи, що специфіка діяльності підприємства ТОВ «КП Ліфт» дозволяє працювати у місті Запоріжжя тільки з МКП «Основаніє», умисно створив для ОСОБА_9 такі умови, за яких він був змушений сплачувати грошові кошти в розмірі 10% від загальної суми грошових коштів для забезпечення господарської діяльності його підприємства. Так, за укладення договору ОСОБА_5 , висунув директору ТОВ «КП Ліфт» ОСОБА_9 вимогу передачі йому особисто в майбутньому грошових коштів готівкою в розмірі 10% від загальної суми грошових коштів, які будуть поступати на розрахунковий рахунок ТОВ «КП Ліфт» від МКП «Основаніє» щомісячно, за надані підприємством послуги обслуговування ліфтового господарства.

При цьому, ОСОБА_5 , діючи повторно, розуміючи, що специфіка діяльності підприємства ТОВ «КП Ліфт» дозволяє працювати у місті Запоріжжя тільки з МКП «Основаніє», умисно створив для ОСОБА_9 такі умови, за яких він був змушений сплачувати грошові кошти в розмірі 10% від загальної суми грошових коштів для забезпечення господарської діяльності її підприємства, у кінці грудня 2012 року ОСОБА_5 остаточно сформував для ОСОБА_9 незаконну вимогу, направлену на отримання неправомірної вигоди за укладання договору на надання послуг між МКП «Основаніє» та ТОВ «КП Ліфт», на яку ОСОБА_9 вимушений був погодитися.

26.12.2012 між МКП «Основаніє» в особі ОСОБА_5 та ТОВ «КП Ліфт» в особі ОСОБА_9 укладено договір №02/13 про надання послуг технічного обслуговування обладнання диспетчерського зв`язку диспетчерських систем. 14.01.2013 між МКП «Основаніє» в особі ОСОБА_5 та ТОВ «КП Ліфт» в особі ОСОБА_9 укладено додаткову угоду до договору про надання послуг технічного обслуговування обладнання диспетчерського зв`язку диспетчерських систем №02/13 від 26.12.2012. 01.04.2013 між МКП «Основаніє» в особі Бугріма С.В. та ТОВ «КП Ліфт» в особі ОСОБА_9 укладено договір технічного обслуговування та ремонт ліфтів та диспетчерських систем, на строк до 31.12.2013.

Так, у період з січня по вересень 2013 року ОСОБА_5 , розуміючи, що за виконання службових повноважень у подальшому буде одержувати неправомірну вигоду від ОСОБА_9 , надавав вказівку шляхом затвердження реєстру планових платежів на перерахування грошових коштів на розрахунковий рахунок ТОВ «КП Ліфт» № НОМЕР_3 , відкритому у АКБ «Індустріалбанк» з розрахункового рахунку МКП «Основаніє» № НОМЕР_2 Запорізького РУ АТ «Банк Фінанси та Кредит».

У продовж січня 2013 року, за вказівкою директора МКП «Основаніє» ОСОБА_5 з рахунку МКП «Основаніє» № НОМЕР_2 Запорізького РУ АТ «Банк Фінанси та Кредит», на розрахунковий рахунок ТОВ «КП Ліфт» № НОМЕР_3 , відкритому у АКБ «Індустріалбанк» були перераховані грошові кошти на загальну суму 98 132,19 грн. за технічне обслуговування та ремонт ліфтів та диспетчерських систем. Приблизно на початку лютого 2013 року директор міського комунального підприємства «Основаніє» ОСОБА_5 , діючи умисно, із корисливих мотивів, будучи службовою особою, знаходячись у своєму службовому кабінеті МКП «Основаніє», розташованого за адресою: м. Запоріжжя, вул. Українська, 29-а, одержав від директора ТОВ «КП Ліфт» ОСОБА_9 у якості неправомірної вигоди грошові кошти у розмірі 9 900 грн. які він вимагав за перерахування у січні 2013 року бюджетних грошових коштів з розрахункового рахунку МКП «Основаніє» на розрахунковий рахунок ТОВ «КП Ліфт» за надані підприємством послуги.

У продовж лютого 2013 року, за вказівкою директора МКП «Основаніє» ОСОБА_5 з рахунку МКП «Основаніє» № НОМЕР_2 Запорізького РУ АТ «Банк Фінанси та Кредит», на розрахунковий рахунок ТОВ «КП Ліфт» № НОМЕР_3 , відкритому у АКБ «Індустріалбанк» були перераховані грошові кошти на загальну суму 177 000 грн. за технічне обслуговування та ремонт ліфтів та диспетчерських систем. Приблизно на початку березня 2013 року директор міського комунального підприємства «Основаніє» ОСОБА_5 , діючи умисно, із корисливих мотивів, будучи службовою особою, знаходячись у своєму службовому кабінеті МКП «Основаніє», розташованого за адресою: м. Запоріжжя, вул. Українська, 29-а, одержав від директора ТОВ «КП Ліфт» ОСОБА_9 у якості неправомірної вигоди грошові кошти у розмірі 17 700 грн. які він вимагав за перерахування у січні 2013 року бюджетних грошових коштів з розрахункового рахунку МКП «Основаніє» на розрахунковий рахунок ТОВ «КП Ліфт» за надані підприємством послуги.

У продовж березня 2013 року, за вказівкою директора МКП «Основаніє» ОСОБА_5 з рахунку МКП «Основаніє» № НОМЕР_2 Запорізького РУ АТ «Банк Фінанси та Кредит», на розрахунковий рахунок ТОВ «КП Ліфт» № НОМЕР_3 , відкритому у АКБ «Індустріалбанк» були перераховані грошові кошти на загальну суму 230 000 грн. за технічне обслуговування та ремонт ліфтів та диспетчерських систем. Приблизно на початку квітня 2013 року директор міського комунального підприємства «Основаніє» ОСОБА_5 , діючи умисно, із корисливих мотивів, будучи службовою особою, знаходячись у своєму службовому кабінеті МКП «Основаніє», розташованого за адресою: м. Запоріжжя, вул. Українська, 29-а, одержав від директора ТОВ «КП Ліфт» ОСОБА_9 у якості неправомірної вигоди грошові кошти у розмірі 23 000 грн. які він вимагав за перерахування у січні 2013 року бюджетних грошових коштів з розрахункового рахунку МКП «Основаніє» на розрахунковий рахунок ТОВ «КП Ліфт» за надані підприємством послуги.

У продовж квітня 2013 року, за вказівкою директора МКП «Основаніє» ОСОБА_5 з рахунку МКП «Основаніє» № НОМЕР_2 Запорізького РУ АТ «Банк Фінанси та Кредит», на розрахунковий рахунок ТОВ «КП Ліфт» № НОМЕР_3 , відкритому у АКБ «Індустріалбанк» були перераховані грошові кошти на загальну суму 200 000 грн. за технічне обслуговування та ремонт ліфтів та диспетчерських систем. Приблизно на початку травня 2013 року директор міського комунального підприємства «Основаніє» ОСОБА_5 , діючи умисно, із корисливих мотивів, будучи службовою особою, знаходячись у своєму службовому кабінеті МКП «Основаніє», розташованого за адресою: м. Запоріжжя, вул. Українська, 29-а, одержав від директора ТОВ «КП Ліфт» ОСОБА_9 у якості неправомірної вигоди грошові кошти у розмірі 20 000 грн. які він вимагав за перерахування у січні 2013 року бюджетних грошових коштів з розрахункового рахунку МКП «Основаніє» на розрахунковий рахунок ТОВ «КП Ліфт» за надані підприємством послуги.

У продовж травня 2013 року, за вказівкою директора МКП «Основаніє» ОСОБА_5 з рахунку МКП «Основаніє» № НОМЕР_2 Запорізького РУ АТ «Банк Фінанси та Кредит», на розрахунковий рахунок ТОВ «КП Ліфт» № НОМЕР_3 , відкритому у АКБ «Індустріалбанк» були перераховані грошові кошти на загальну суму 250 000 грн. за технічне обслуговування та ремонт ліфтів та диспетчерських систем. Так, приблизно на початку червня 2013 року директор міського комунального підприємства «Основаніє» ОСОБА_5 , діючи умисно, із корисливих мотивів, будучи службовою особою, знаходячись у своєму службовому кабінеті МКП «Основаніє», розташованого за адресою: м. Запоріжжя, вул. Українська, 29-а, одержав від директора ТОВ «КП Ліфт» ОСОБА_9 у якості неправомірної вигоди грошові кошти у розмірі 25 000 грн. які він вимагав за перерахування у січні 2013 року бюджетних грошових коштів з розрахункового рахунку МКП «Основаніє» на розрахунковий рахунок ТОВ «КП Ліфт» за надані підприємством послуги.

У продовж червня 2013 року, за вказівкою директора МКП «Основаніє» ОСОБА_5 з рахунку МКП «Основаніє» № НОМЕР_2 Запорізького РУ АТ «Банк Фінанси та Кредит», на розрахунковий рахунок ТОВ «КП Ліфт» № НОМЕР_3 , відкритому у АКБ «Індустріалбанк» були перераховані грошові кошти на загальну суму 269 580,14 грн. за технічне обслуговування та ремонт ліфтів та диспетчерських систем. Приблизно на початку липня 2013 року директор міського комунального підприємства «Основаніє» ОСОБА_5 , діючи умисно, із корисливих мотивів, будучи службовою особою, знаходячись у своєму службовому кабінеті МКП «Основаніє», розташованого за адресою: м. Запоріжжя, вул. Українська, 29-а, одержав від директора ТОВ «КП Ліфт» ОСОБА_9 у якості неправомірної вигоди грошові кошти у розмірі 27 000 грн. які він вимагав за перерахування у січні 2013 року бюджетних грошових коштів з розрахункового рахунку МКП «Основаніє» на розрахунковий рахунок ТОВ «КП Ліфт» за надані підприємством послуги.

У продовж липня 2013 року, за вказівкою директора МКП «Основаніє» ОСОБА_5 з рахунку МКП «Основаніє» № НОМЕР_2 Запорізького РУ АТ «Банк Фінанси та Кредит», на розрахунковий рахунок ТОВ «КП Ліфт» № НОМЕР_3 , відкритому у АКБ «Індустріалбанк» були перераховані грошові кошти на загальну суму 279 999,96 грн. за технічне обслуговування та ремонт ліфтів та диспетчерських систем. Приблизно на початку серпня 2013 року директор міського комунального підприємства «Основаніє» ОСОБА_5 , діючи умисно, із корисливих мотивів, будучи службовою особою, знаходячись у своєму службовому кабінеті МКП «Основаніє», розташованого за адресою: м. Запоріжжя, вул. Українська, 29-а, одержав від директора ТОВ «КП Ліфт» ОСОБА_9 у якості неправомірної вигоди грошові кошти у розмірі 28 000 грн. які він вимагав за перерахування у січні 2013 року бюджетних грошових коштів з розрахункового рахунку МКП «Основаніє» на розрахунковий рахунок ТОВ «КП Ліфт» за надані підприємством послуги.

У продовж серпня 2013 року, за вказівкою директора МКП «Основаніє» ОСОБА_5 з рахунку МКП «Основаніє» № НОМЕР_2 Запорізького РУ АТ «Банк Фінанси та Кредит», на розрахунковий рахунок ТОВ «КП Ліфт» № НОМЕР_3 , відкритому у АКБ «Індустріалбанк» були перераховані грошові кошти на загальну суму 214 637,26 грн. за технічне обслуговування та ремонт ліфтів та диспетчерських систем. Приблизно на початку вересня 2013 року директор міського комунального підприємства «Основаніє» ОСОБА_5 , діючи умисно, із корисливих мотивів, будучи службовою особою, знаходячись у своєму службовому кабінеті МКП «Основаніє», розташованого за адресою: м. Запоріжжя, вул. Українська, 29-а, одержав від директора ТОВ «КП Ліфт» ОСОБА_9 у якості неправомірної вигоди грошові кошти у розмірі 21 500 грн. які він вимагав за перерахування у січні 2013 року бюджетних грошових коштів з розрахункового рахунку МКП «Основаніє» на розрахунковий рахунок ТОВ «КП Ліфт» за надані підприємством послуги.

У продовж вересня 2013 року, за вказівкою директора МКП «Основаніє» ОСОБА_5 з рахунку МКП «Основаніє» № НОМЕР_2 Запорізького РУ АТ «Банк Фінанси та Кредит», на розрахунковий рахунок ТОВ «КП Ліфт» № НОМЕР_3 , відкритому у АКБ «Індустріалбанк» були перераховані грошові кошти на загальну суму 182 953,85 грн. за технічне обслуговування та ремонт ліфтів та диспетчерських систем.

Всього за період з січня по вересень 2013 року за вказівкою директора МКП «Основаніє» ОСОБА_5 з рахунку МКП «Основаніє», на розрахунковий рахунок ТОВ «КП Ліфт» було перераховано грошові кошти на загальну суму 1 902 303,4 грн., у тому числі за період з січня по серпень 2013 року 1 719 349,55 грн.

Таким чином, у період з січня 2013 по серпень 2013 року включно ОСОБА_5 , одержував від директора ТОВ «КП Ліфт» ОСОБА_9 неправомірну вигоду у розмірі 10% від перерахованих на розрахунковий рахунок ТОВ «КП Ліфт» грошових коштів за підписання договорів від імені МКП «Основаніє» та надання вказівок на перерахування грошових коштів з розрахункового рахунку МКП «Основаніє» на розрахунковий рахунок ТОВ «КП Ліфт».

Всього за вказаний період директор МКП «Основаніє» ОСОБА_5 одержав від ОСОБА_9 неправомірну вигоду у сумі 172 100 грн., що у двісті і більше разів перевищує неоподаткований мінімум доходів громадян, і є великим розміром.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 свою винуватість у скоєнні злочинів не визнав в повному обсязі та пояснив, що у період 2013-2014 років він працював на посаді директора КП «Основаніє» у м. Запоріжжі. На той момент ліфтове господарство міста перебувало у жахливому стані, до підприємства постійно надходили скарги громадян щодо неналежної роботи ліфтів, частих поломок, невідповідної роботи ліфтових господарств щодо ремонту ліфтів та своєчасності виїзду на виклики мешканців будинків. Усі ліфти м. Запоріжжя обслуговували два підприємства КП «Ліфт» та ПП «Вира ХХІ». За виконану ними роботу КП «Основаніє» сплачувало шалені гроші, однак якість їх робіт не відповідала потребам. Дійсно, часто відбувались затримки у перерахуванні грошових коштів за виконану роботу ліфтовим господарствам, однак причиною цього було відсутність грошових коштів на рахунках підприємства та недостатнє фінансування із бюджету. Однак керівники ліфтових господарств, погрожуючи невиходом на роботу своїх працівників, вимагали погашення боргів. Оскільки ситуація стала загрожуючою, ним та представниками місцевої влади стало вирішуватися питання про створення окремої організації у складі КП «Основаніє» з обслуговування ліфтів. Зрозуміло, що керівників КП «Ліфт» та ПП «Вира ХХІ» така ситуація не влаштовувала, оскільки вони не змогли б працювати із прибутком через зменшення замовлень. На той момент відносини із ОСОБА_10 у нього були натягнуті через заплановану реформу. Приблизно у середині літа 2013 року ОСОБА_10 прийшла до нього у кабінет із претензіями про неперерахування грошових коштів за виконану роботу. Після того, як вони звірили документи, то виявилось, що є помилка у написанні розрахункового рахунку підприємства. З метою уникнути таких непорозумінь у подальшому він попросив ОСОБА_10 перед перерахуванням грошей приходити до них в установу для звірки документів, що вона і робила. На початку осені у нього з ОСОБА_10 знову виник конфлікт з приводу можливого розірвання договорів через реформу ЖКХ, вони розмовляли на підвищених тонах, після чого ОСОБА_10 не приходила до нього у кабінет тривалий час. У січні 2014 року вона з`явилась без запрошення та стала розпитувати, як буде вирішено питання про продовження терміну дії договорів, а потім залишила у нього платіжні доручення для звірки. Оскільки він не бажав вести довгих бесід із ОСОБА_10 , то взяв платіжки та поклав із у шухляду столу. Через декілька хвилин до кабінету зайшли працівники поліції та стали розпитувати його про гроші. Про те, що у платіжках були загорнути гроші, він не знав. Вважає, що слідчим було порушено його право мати захисника та відмовитися від давання показань одразу на місці, проведено огляд його службового кабінету без ухвали слідчого судді та його дозволу на це. Факт вимагання та отримання грошей від ОСОБА_9 він також не визнає та вважає пояснення потерпілого його обмовою та бажанням отримати грошові кошти, пред`явивши цивільний позов. Він ніколи не вимагав грошових коштів ані у ОСОБА_10 , ані у ОСОБА_9 та не отримував їх, підписував акти виконаних робіт на підставі перевірок, які проводили підпорядковані йому працівники, грошові кошти ліфтовим підприємствам виплачувались по мірі їх надходження на розрахункові рахунки. Цивільні позови ОСОБА_9 та ОСОБА_10 вважав такими, що не підлягають задоволенню.
Колегія суддів, вислухавши пояснення обвинуваченого, потерпілих, свідків, дослідивши докази обвинувачення та захисту, вважає, що участь обвинуваченого ОСОБА_5 у скоєнні інкримінованого йому органом досудового розслідування правопорушення, передбаченого ч.4 та ч.5 ст. 368 КК України, в судовому засіданні не доведена.
Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, ст. 62 Конституції України та ч.3 ст. 373 КПК України, кожна людина має право на справедливий розгляд справи, не може піддаватися кримінальному покаранню, доки не буде визнана винною в законному порядку, обвинувачення не може ґрунтуватися на отриманих незаконним шляхом доказах або припущеннях, а обвинувальний вирок не може ґрунтуватися на припущеннях та ухвалюється лише за умови доведення у ході судового розгляду винуватості особи у вчиненні кримінального правопорушення.
На підставі частини 1 ст. 91 КПК України у кримінальному провадженні підлягають доказуванню: 1) подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення); 2) винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення; 3) вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, а також розмір процесуальних витрат; 4) обставини, які впливають на ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, характеризують особу обвинуваченого, обтяжують чи пом`якшують покарання, які виключають кримінальну відповідальність або є підставою закриття кримінального провадження; 5) обставини, що є підставою для звільнення від кримінальної відповідальності або покарання; 6) обставини, які підтверджують, що гроші, цінності та інше майно, які підлягають спеціальній конфіскації, одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від такого майна, або призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення чи винагороди за його вчинення, або є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом, або підшукані, виготовлені, пристосовані або використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення; 7) обставини, що є підставою для застосування до юридичних осіб заходів кримінально-правового характеру.
Відповідно до ч. 1 ст. 92 КПК України обов`язок доказування обставин, передбачених статтею 91 цього Кодексу покладається на слідчого та прокурора.
На думку суду, докази, подані стороною обвинувачення та досліджені судом безпосередньо в судовому засіданні, не доводять причетність ОСОБА_5 до злочину, у вчиненні якого він обвинувачується з огляду на наступне.
Так, допитана у судовому засіданні потерпіла ОСОБА_10 пояснила, що з 2008 року вона займає посаду директора ПП «Вира XXI», яке здійснює діяльність з обслуговування ліфтів у житлових будинках міста Запоріжжя. У 2012 році пройшла реформа комунального господарства та управління житловими будинками було передано КП «Основаніє». У січні 2013 року її підприємство та КП «Основаніє» в особі директора ОСОБА_5 уклали договори про співпрацю, вони обслуговували близько 2000 ліфтів, більшість з яких розташована у Хортицькому районі м. Запоріжжя. Однак, відносини із КП «Основаніє» не були продуктивними, оскільки її підприємству за виконану роботу постійно затримували перерахування грошових коштів, фактично кожного місяця КП «Основаніє» не додавало близько 50% суми, тому вона не могла належним чином здійснювати свою господарську діяльність, сплачувати податки, видавати заробітну плату працівникам. Тоді вона за власною ініціативою пішла до ОСОБА_5 з метою врегулювання даного питання. Він призначив зустріч десь по місту, не у своєму кабінеті та повідомив їй, що може дати вказівку на перерахування усіх грошових коштів своєчасно за виконану роботу у разі передання йому особисто 10% від отриманих сум, на що вона погодилась т.я. не бачила іншого виходу як врятувати господарську діяльність свого підприємства. Так кожного місяця вона приносила до ОСОБА_5 до кабінету грошові кошти у конверті, іноді із розрахунками 10 %. Приблизно на протязі трьох місяців вона не передавала грошові кошти, а потім принесла одразу 100000 грн. У жовтні 2013 року вона звернулась із заявою до правоохоронних органів щодо незаконних дій ОСОБА_5 т.я. у неї виникли великі борги та вона не мала більше можливості носити гроші. Оскільки у період жовтня-грудня 2013 року у місті Запоріжжі були численні арешти посадових осіб міської влади, вона тривалий час не могла попасти до кабінету ОСОБА_5 , оскільки його то не було, то він знаходився на лікарняному. 10.01.2014 року вона отримала від працівників правоохоронних органів помічені 35000 грн., які вона повинна була віддати ОСОБА_5 за вересень 2013 року, та поклала їх до конверту, після чого приїхала до КП «Основаніє» та у службовому кабінеті передала ОСОБА_5 зазначену суму, вказавши, що це борг за вересень 2013 року. Він узяв гроші та поклав їх до свого столу, після чого вона пішла. У подальшому їй відомо, що у кабінеті ОСОБА_5 був обшук, де було знайдено вказані грошові кошти. З червня 2014 року ПП «Вира XXI» закрито та більше не веде господарську діяльність. Просила суд залишити без розгляду її цивільний позов.
Потерпілий ОСОБА_9 у судовому засіданні пояснив, що у період 2012-2014 років він працював директором КП «Ліфт», яке обслуговувало ліфтове господарство м. Запоріжжя. У 2012 році КП «Основаніє» припинило перераховувати їм гроші за виконану роботу. Оскільки діяльність підприємства без грошей була на грані банкрутства, він пішов до ОСОБА_5 , який мав вирішити цю проблему. Останній повідомив, що грошові кошти будуть перераховуватися лише у разі, якщо йому будуть передаватися грошові кошти у розмірі 15 % від суми отриманих коштів. Подумавши декілька днів та врахувавши скрутне матеріальне становище підприємства, він погодився сплачувати 10% від отриманих сум та з жовтня 2012 року до вересня 2013 року особисто приносив ОСОБА_5 обумовлені суми. Усього за цей період він передав ОСОБА_5 277 тисяч гривень. Грошові кошти він займав у знайомих, або віддавав із власних заощаджень. У вересні 2013 року у м. Запоріжжі почалися гучні арешти керівництва та працівників комунальних підприємств, після чого він припинив носити гроші, однак КП «Ліфт» продовжувало працювати та отримувало гроші від КП «Основаніє». У січні 2014 року він дізнався, що ОСОБА_5 арештували, після чого його викликав слідчий, якій вів цю справу, якому він розказав про події вимагання і з нього неправомірної вимоги та передання її ОСОБА_5 щомісяця. Просив суд задовольнити його цивільний позов та стягнути із ОСОБА_5 незаконно отриману суму грошей.
Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_13 суду пояснив, що він працював водієм у КП «Вира XXI». Про те, що передавала ОСОБА_10 які-небудь грошові кошти директору КП «Основаніє» йому нічого невідомо, однак він підтвердив, що часто возив ОСОБА_10 до приміщення КП «Основаніє». Пам`ятає, що у січні 2014 року вони із ОСОБА_10 приїхали до вказаного підприємства, вона пішла до приміщення, а він залишився в автомобілі, через декілька хвилин, він зрозумів, що щось відбувається незвичне, оскільки поруч із будівлею було багато сторонніх осіб. Потім він дізнався, що у той день затримали директора КП «Основаніє» ОСОБА_5 .
Свідок ОСОБА_14 , будучи допитаною у судовому засіданні пояснила, що вона працювала на посаді бухгалтера КП «Основаніє», у той період директором був ОСОБА_5 . Більшість робочих питань вона вирішувала із фінансовим директором ОСОБА_15 , із ОСОБА_5 спілкувалась не часто. КП «Основаніє» мала господарські відносини із КП «Ліфт» та ПП «Вира XXI» з приводу обслуговування ліфтового господарства міста. Постійно вони мали заборгованість за надані послуги перед ліфтовими господарствами, оскільки грошових коштів не вистачало, 80% доходів уходило на оплату заробітної плати, місцевий бюджет не давав грошових коштів для належного фінансування діяльності підприємства. Їй особисто не відомо, хто приймав рішення на перерахування грошових коштів на користь ліфтових господарств, вона виконувала свої посадові обов`язки та готувала фінансові документи на підставі реєстрів, які були затверджені директором та фінансовим директором. З питання отримання ОСОБА_5 неправомірної вигоди їй нічого невідомо.
Свідок ОСОБА_16 у судовому засіданні пояснив, що він працював начальником управління з обслуговування житлового фонду КП «Основаніє» під керівництвом ОСОБА_5 . Дійсно вони мали господарські відносини із КП «Ліфт» та ПП «Вира XXI», які обслуговували майже усі ліфти у житлових будинках м. Запоріжжя. Під час роботи вони мали намір створити свій підрозділ для обслуговування ліфтів т.я. роботою вказаних підприємств часто були не задоволені ані громадяни, ані місцева влада. Постійно вони мали заборгованість перед ліфтовими господарствами за виконану ними роботу, оскільки бюджет не відповідав потребам КП «Основаніє», яким чином вирішувалась зазначена проблема, йому невідомо.
Будучи допитаною у судовому засіданні свідок ОСОБА_17 суду пояснила, що вона була присутня у приймальні КП «Основаніє» 10.01.2014 року. У той день до кабінету директора ОСОБА_5 прийшла ОСОБА_10 , яка була у нього 15-20 хвилин та пішла. Потім зайшов ОСОБА_18 у власних справах, а через нетривалий час прибули працівники поліції та стали проводити слідчі дії у кабінеті директора, а їм усім заборонили залишати свої місця. Вона пам`ятає, що з осені 2013 року між КП «Ліфт», ПП «Вира XXI» та КП «Основаніє» були натягнуті відносини через неякісне виконання робіт ліфтовими господарствами, часто проводили наради із директорами цих підприємств. ОСОБА_10 була невдоволена тим, що їй роблять зауваження, навіть одного дня була розмова на підвищених тонах у кабінеті директора. Якийсь час ОСОБА_10 не приходила до їх установи, а у січні 2014 року знову з`явилась та була дуже знервована.
Свідок ОСОБА_18 суду пояснив, що він працює директором ТОВ «Лакма», яке було підрядником КП «Основаніє». 10.01.2014 року він прийшов до кабінету ОСОБА_5 у справах, у цей момент зайшли працівники поліції та стали проводити обшук. Він бачив, що знайшли купюри, на яких було випромінювання, а на руках ОСОБА_5 такого випромінювання не було. Також пам`ятає, що ОСОБА_5 просив надати йому захисника, однак слідчий йому відмовила. Звідки у кабінеті ОСОБА_5 опинилися вказані гроші, він не знає.
Крім того, на підтвердження провини обвинуваченого ОСОБА_5 стороною обвинувачення було надано суду протокол прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 24.10.2013 року від ОСОБА_10 , яка вказувала на те, що директор КП «Основаніє» ОСОБА_5 щомісячно отримує від неї неправомірну вигоду у розмірі 10% від суми, що надходить на рахунок ПП «Вира ХХІ» від КП «Основаніє», за підписання договору про виконання робіт та надання відповідних замовлень.
Зазначений протокол на думку колегії суддів не є беззаперечним доказом провини ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованого йому злочину, а є лише підставою для початку досудового розслідування.
25.10.2013 року прокурором ОСОБА_6 була винесена постанова,згідно змісту якої вирішено використати під час контролю за вчинення злочину заздалегідь ідентифіковані (помічені) засоби шляхом огляду, помітки (ідентифікації) та вручення ОСОБА_10 грошових купюр, а у подальшому 12.11.2013 року було проведено огляд, помітка та вручення грошових купюр номінальною вартістю 500 грн. кожна у кількості 70 штук на загальну суму 35000 грн., які були вручені ОСОБА_10 .

Аналізуючи надані прокурором докази на предмет їх належності та допустимості, колегія суддів зазначає, що відповідно до ст. 241 КПК України негласні слідчі (розшукові) дії - це різновид слідчих (розшукових) дій, відомості про факт та методи проведення яких не підлягають розголошенню, за винятком випадків, передбачених цим Кодексом. Негласні слідчі (розшукові) дії проводяться у випадках, якщо відомості про злочин та особу, яка його вчинила, неможливо отримати в інший спосіб. Негласні слідчі (розшукові) дії, передбачені статтями 260, 261, 262, 263, 264 (в частині дій, що проводяться на підставі ухвали слідчого судді), 267, 269, 269-1, 270, 271, 272, 274 цього Кодексу, проводяться виключно у кримінальному провадженні щодо тяжких або особливо тяжких злочинів. Рішення про проведення негласних слідчих (розшукових) дій приймає слідчий, прокурор, а у випадках, передбачених цим Кодексом, - слідчий суддя за клопотанням прокурора або за клопотанням слідчого, погодженого з прокурором. Виключно прокурор має право прийняти рішення про проведення такої негласної слідчої (розшукової) дії, як контроль за вчиненням злочину. У рішенні про проведення негласної слідчої (розшукової) дії зазначається строк її проведення. За рішенням слідчого чи прокурора до проведення негласних слідчих (розшукових) дій можуть залучатися також інші особи.

Статею 256 КПК України передбачено, що протоколи щодо проведення негласних слідчих (розшукових) дій, аудіо- або відеозаписи, фотознімки, інші результати, здобуті за допомогою застосування технічних засобів, вилучені під час їх проведення речі і документи або їх копії можуть використовуватися в доказуванні на тих самих підставах, що і результати проведення інших слідчих (розшукових) дій під час досудового розслідування.

Відповідно до ч.7 ст. 271 КПК України прокурор у своєму рішенні про проведення контролю за вчиненням злочину, крім відомостей, передбачених статтею 251 цього Кодексу, зобов`язаний: 1) викласти обставини, які свідчать про відсутність під час негласної слідчої (розшукової) дії провокування особи на вчинення злочину; 2) зазначити про застосування спеціальних імітаційних засобів.

Таким чином, у судовому засіданні встановлено, що під час досудового розслідування вказаного кримінального провадження застосовувалися негласні слідчі дії, а саме: контроль за вчиненням злочину у вигляді спеціального слідчого експерименту із використанням заздалегідь ідентифікованих засобів та із залученням ОСОБА_10 до його проведення.

Діючим законодавством передбачено, що виключно прокурор має право прийняти рішення про проведення такої негласної слідчої (розшукової) дії, як контроль за вчиненням злочину. У судовому засіданні встановлено, що прокурором не було надано суду для дослідження постанова про проведення контролю за вчиненням злочину у формі спеціального слідчого експерименту, зазначена постанова взагалі відсутня.

Аналізуючи протокол про результати контролю за вчиненням злочину від 11.02.2013 року (вказана дата не відповідає дійсності), колегія суддів зазначає, що зі змісту вказаного протоколу випливає, що контроль за вчиненням злочину начебто було проведено на підставі постанови про контроль за вчиненням злочину у формі спеціального слідчого експерименту № 21/2-2042т від 26.12.2013 року. Однак вказана постанова не була надана стороною обвинувачення суду, що унеможливлює перевірити законність проведення подальших дій слідчими.

Крім того, колегія суддів зауважує, що постанова про використання заздалегідь ідентифікованих засобів під час контролю за вчиненням злочину була винесена 25.10.2013 року тобто за два місяці до винесення постанови про проведення контролю за вчиненням злочину, що є порушенням норм КПК та свідчить про те, що негласні слідчі дії, які проводяться таємно та пов`язані із вручанням у права та інтереси особи, були розпочаті без відповідної постанови прокурора.

Також прокурором не надано суду постанова про залучення до участі у проведенні контролю за вчиненням злочину ОСОБА_10 , що свідчить про відсутність будь-якого процесуального рішення про залучення вказаної особи до проведення негласної слідчої дії.

Відповідно до рішення Конституційного Суду України № 12 рп/2011 від 20 жовтня 2011 року, визнаватися допустимими і використовуватися як докази в кримінальній справі можуть тільки фактичні дані, одержані відповідно до вимог кримінально-процесуального законодавства. Перевірка доказів на їх допустимість є найважливішою гарантією забезпечення прав і свобод людини і громадянина в кримінальному процесі та ухвалення законного і справедливого рішення у справі.
Як позначив Європейський суд з прав людини по справі «Капо проти Бельгії», в кримінальних справах питання прийняття доказів належить досліджувати загалом в світі пункту 2 статті 6 Європейської Конвенції про захист з прав людини і вимагає воно, окрім іншого, щоб тягар доказування лежав на стороні обвинувачення.
Таким чином, колегія суддів приходить до висновку про те, що негласна слідча дія контроль за вчиненням злочину ОСОБА_5 була проведена із грубим порушенням діючого процесуального законодавства, тому усі докази, які були отримані під час її проведення суд визнає недопустимими, а саме: протокол огляду, помітки та вручення заздалегідь ідентифікованих засобів грошових купюр від 12.11.2013 року із ксерокопіями грошових коштів та протокол про результати контролю за вчиненням злочину від 11.02.2013 року (вказана дата не відповідає дійсності) .

На підтвердження провини ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованого йому злочину стороною обвинувачення надано суду протокол дослідження інформації, отриманої при застосуванні технічних засобів, а саме: проведення аудіо-, відео контролю за директором комунального підприємства Запорізької міської ради «Основаніє» ОСОБА_5 , відеозапис якого було продемонстровано у судовому засіданні.

Колегія суддів не погоджується із доводами сторони захисту про те, що вказана негласна слідча дія була проведена у порушення норм КПК, оскільки зі змісту вказаного протоколу вбачається, що вона проводилась на підставі ухвали слідчого судді Апеляційного суду Запорізької області ОСОБА_19 № 08-7276т від 26.12.2013 року. Посилання захисника на ненадання вказаної ухвали для дослідження у судовому засіданні не має вирішального значення для визнання вказаного доказу недопустимим, оскільки питання розсекречування відповідної ухвали не входить до компетенції сторони обвинувачення, а відноситься лише до компетенції Апеляційного суду Запорізької області.

З продемонстрованого у судовому засіданні відеозапису вбачається, що ОСОБА_10 на автомобілі направляється до приміщення КП «Основаніє», заходить до приймальні, очікує, коли ОСОБА_5 звільниться та заходить до нього у кабінет. У подальшому між ними відбувається розмова з приводу продовження терміну дії укладених раніше договорів на обслуговування ліфтів, ОСОБА_5 зазначає, що він зазначені питання на сьогоднішній день не вирішує, наступного тижня ситуація вирішиться та ОСОБА_10 про це повідомлять. ОСОБА_5 пояснює, що на сьогодні вони взагалі не перераховують гроші жодному з підприємств за вказівкою начальника департаменту. ОСОБА_10 продовжує: «на сегодня у меня как бы готов сентябрь». ОСОБА_5 відповідає: «ну нет» та тривалий час мовчить. ОСОБА_10 продовжує: «подумайте, короче. Или как?». ОСОБА_5 відповідає: «я посоветуюсь с человеком и вам потом…». ОСОБА_10 наполягає: «вот это я сентябрь готовила, готовила….» та дістає із сумки купу паперів та передає їх ОСОБА_5 , який бере папери та кладе їх до шухляди.

Аналізуючи зазначене відео колегія суддів зауважує на те, що під час розмови ОСОБА_10 та ОСОБА_5 відсутні будь-які слова, які б свідчили про те, що ОСОБА_10 привезла та намагається передати ОСОБА_5 грошові кошти за вчинення чи не вчинення будь-яких дій. ОСОБА_10 передає, а ОСОБА_5 бере купу згорнутих паперів. На відео об`єктивно не спостерігається передання грошових коштів ОСОБА_5 .

Крім того, на думку колегії суду, зміст розмови ОСОБА_10 та ОСОБА_5 свідчить про провокацію вчинення останнім злочину з боку заявника. Оскільки на пропозицію ОСОБА_10 «у меня готов сентябрь» ОСОБА_5 відмовляється від отримання будь-чого та каже «нет», однак ОСОБА_10 продовжує його умовляти, а потім сама дістає згорнуті папери та передає ОСОБА_5 .

Згідно ч.3 ст. 271 КПК України під час підготовки та проведення заходів з контролю за вчиненням злочину забороняється провокувати (підбурювати) особу на вчинення цього злочину з метою його подальшого викриття, допомагаючи особі вчинити злочин, який вона би не вчинила, як би слідчий цьому не сприяв, або з цією самою метою впливати на її поведінку насильством, погрозами, шантажем. Здобуті в такий спосіб речі і документи не можуть бути використані у кримінальному провадженні.

Згідно з п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, згода на обов`язковість якої надана Верховною Радою України: «Кожен має право на справедливий … розгляд його справи …».

Відповідно до практики Європейського Суду з прав людини, усі докази, отримані внаслідок провокації правоохоронних органів, слід визнавати недопустимими, оскільки вони отримані внаслідок істотного порушення права людини на справедливий судовий розгляд, що закріплене у пункті 1 статті 6 Конвенції. Визначення провокації наведене у Рішенні Європейського Суду з прав людини у справі Раманаускас проти Литви. Згідно цього визначення, провокація з боку правоохоронних органів: Має місце тоді, коли відповідні працівники правоохоронних органів або особи, які діють за їхніми вказівками, не обмежуються пасивним розслідуванням, а з метою встановлення злочину, тобто отримання доказів і порушення кримінальної справи, впливають на суб`єкта, схиляючи його до вчинення злочину, який в іншому випадку не був би вчинений.

Згідно рішення ЄСПЛ у справі Баннікова проти Росії, для відмежування провокації від допустимої поведінки правоохоронних органів Європейський Суд з прав людини виробив низьку критеріїв, а саме: змістовний та процесуальні критерії. При цьому під змістовним критерієм розуміється наявність або відсутність суттєвих змістовних ознак, притаманних провокації правоохоронних органів, а під процесуальним - наявність в суду можливості перевірити відомості про ймовірну провокацію під час судового засідання з дотриманням принципів змагальності та рівності сторін.

Як зазначає Європейський суд з прав людини стосовно змістовного критерію, будь-яка інформація, отримана внаслідок негласної діяльності, має відповідати вимозі щодо того, що слідство має проводитись в цілому у пасивній манері. Таке виключає, зокрема, будь-які дії, що можуть бути розтлумачені, як вплив на обвинуваченого з метою вчинення ним злочину, як то - прояв ініціативи в контактах, повторна пропозиція, наполегливі нагадування тощо (рішення у справі Баннікова проти Росії; рішення у справі Веселов та інші проти Росії; рішення у справі Ванян проти Росії; рішення у справі Малінінос проти Литви; рішення у справі Раманаускас проти Литви).

Аналізуючи проведену негласну слідчу дію аудіо та відео контроль за особою колегія суддів зазначає, що ОСОБА_10 , прибувши до службового кабінету ОСОБА_5 без запрошення, за власною ініціативою запропонувала ОСОБА_5 отримати від неї «обязательства за сентябрь», після відмови останнього, схиляла його до вчинення злочину («ну, вы подумайте»), до отримання згоди почала діставати із сумки згорнуті папери, що свідчить про провокацію вчинення злочину, який ОСОБА_5 не мав намір вчиняти. Таким чином, колегія суддів приходить до висновку про те, що результати вказаної негласної слідчої дії (протокол від 10.01.2014 року та відеозапис до нього) необхідно визнати недопустимим доказом на підставі ч.3 ст. 271 КПК України.

Про відсутність наміру ОСОБА_5 вчиняти вказаний злочин свідчать і встановлені судом обставини справи на підставі пояснень потерпілої ОСОБА_10 та ОСОБА_20 про те, що після серпня 2013 року вони припинили приносити ОСОБА_5 грошові кошти, при цьому взаєморозрахунки між КП «Ліфт», ПП «Вира ХХІ» та КП «Основаніє» продовжувалися, що підтверджується копіями банківських виписок, наданих стороною захисту. ОСОБА_10 суду пояснила, що після її звернення до правоохоронних органів, вона тривалий час не могла попасти до ОСОБА_5 до кабінету через його відсутність на робочому місці. 10.01.2014 року після повідомлення слідчого про перебування ОСОБА_5 на роботі, вона за власною ініціативою поїхала до нього з метою передання грошових коштів, отриманих та ідентифікованих раніше. Стороною обвинувачення не надано суду доказів на підтвердження факту спілкування ОСОБА_5 та ОСОБА_10 , або ОСОБА_20 у період вересня 2013 року та до 10.01.2014 року (особистого чи телефоном) з приводу необхідності передання йому грошових коштів, відсутні також будь-які дані про призначення ОСОБА_5 особистих зустрічей із директорами ліфтових господарств, а також судом не отримано жодних об`єктивних даних щодо вимагання ОСОБА_5 неправомірної вигоди від ОСОБА_10 та ОСОБА_20 , якими могли бути відомості негласних слідчих дій (зняття інформації з транспортних комунікаційних мереж, візуальне спостереження за особою, пояснення свідків та таке інше).

Крім того, колегія суддів зауважує, що КП «Ліфт» та ПП «Вира ХХІ» були єдиними підприємствами ліфтового господарства у м.Запоріжжі, що свідчить про те, що КП «Основаніє» вимушено було укладати угоди про обслуговування ліфтів саме із цими установами.

При цьому пояснення самих потерпілих ОСОБА_10 , та ОСОБА_9 про те, що у 2012 році після реформування КП «Основаніє» вони мали особисту зустріч із ОСОБА_5 , який повідомив їм про необхідність сплачувати 10% від отриманих грошових коштів на рахунки підприємства для продовження терміну дій договорів та отримання заказів від КП «Основаніє», а у разі відмови зазначив, що грошові кошти за виконану роботу перераховуватися не будуть, колегія суддів вважає суб`єктивними та такими, що не узгоджуються з іншими доказами по справі, оскільки самі потерпілі у судовому засіданні підтвердили, що після припинення сплати грошей ОСОБА_5 ніяких негативних наслідків для їх установ не настало. ОСОБА_9 за власною ініціативою із заявою про факт вимагання неправомірної вимоги до правоохоронних органів не звертався, надав пояснення слідчому лише після затримання ОСОБА_5 , що підтверджується копією протоколу про прийняття заяви про вчинений злочин від 14.01.2014 року, ніяких документальних підтверджень (письмових розрахунків, записів) факту передання грошових коштів ОСОБА_5 не мають. Допитані у судовому засіданні свідки сторони обвинувачення зазначили, що про факти передання грошових коштів ОСОБА_5 чи вимагання ним таких коштів у директорів ліфтових господарств, їм нічого невідомо.

Аналізуючи пояснення потерпілих колегія суддів приходить до висновку, що їх пояснення є неточними та нечіткими та не можуть бути покладені в основу обвинувального вироку суду та взяті до уваги судом як переконливі, оскільки у судовому засіданні ОСОБА_10 та ОСОБА_9 не повідомили конкретних обставин щодо пред"явлення їм вимоги передання неправомірної вимоги ОСОБА_5 (дату, місце та обставини подій), не зазначили конктетні суми та дані щодо фактичного передання грошових коштів ОСОБА_5 , а також не пояснили природу походження вказаних грошей (чи вони є особистими коштами потерпілих, чи вони були зняті з розрахункових рахунків підприємств). Перевірити їх пояснення у судовому засіданні іншими доказами не виявилось можливим.

У судовому засіданні були досліджені банківські виписки по рахункам КП «Основаніє» за період з 01.10.2013 року до 31.12.2013 року, з яких вбачається, що і КП «Ліфт», і ПП «Вира ХХІ» у вказаний період часу отримували грошові кошти за виконану роботу, що також спростовую покази потерпілих про вимагання грошових коштів з них ОСОБА_5 та настання негативних наслідків для підприємств у разі відмови у наданні йому неправомірної вигоди.

Обгрунтовуючи обвинувачення ОСОБА_5 за ч.5 та ч.4 ст. 368 КК України, прокурором було надано суду протокол огляду місця події від 10.01.2014 року службового кабінету ОСОБА_5 та відеозапис до нього, у ході якого обвинуваченому було запропоновано добровільно повідомити, чи отримував він грошові кошти та добровільно видати їх, на що останній повідомив, що гроші він ні від кого не отримував, але має при собі власні кошти. Під час огляду із шухляди столу були вилучені грошові кошти у розмірі 35000 грн., загорнути в аркуші паперу (копії платіжних доручень), які мали характерне випромінювання, в іншій шухляді вилучені грошові кошти у розмірі 2039 грн., які не мали характерного випромінювання, та у сумці ОСОБА_5 були вилучені грошові кошти у розмірі 46400 грн., які не мали характерного випромінювання, а також вилучені два мобільних телефони, планшет та письмові документи щодо діяльності КП «Основаніє». Під час огляду було зроблено змиви з рук ОСОБА_5 . Відеозапис вказаної слідчої дії, який було продемонстровано у судовому засіданні, підтверджує обставини проведення огляду, дії слідчого та поведінку ОСОБА_5 .

У судовому засіданні сторона захисту наполягала на визнанні вказаного протоколу недопустимим доказом, оскільки фактично слідчим проводився обшук приміщення, якій можливо проводити лише на підставі ухвали слідчого судді. Під час його проведення здійснювався допит ОСОБА_5 без роз`яснення його процесуальних прав та у відсутність захисника, якого він виявив бажання мати, а також проводилось освідування особи без постанови слідчого, що свідчить про порушення норм КПК під час його проведення.

Оцінивши надані суду докази, колегія суддів зазначає, що відповідно до ст.. 237 КПК України з метою виявлення та фіксації відомостей щодо обставин вчинення кримінального правопорушення слідчий, прокурор проводять огляд місцевості, приміщення, речей та документів. Огляд житла чи іншого володіння особи здійснюється згідно з правилами цього Кодексу, передбаченими для обшуку житла чи іншого володіння особи. При проведенні огляду дозволяється вилучення лише речей і документів, які мають значення для кримінального провадження, та речей, вилучених з обігу.

Вирішуючи питання правомірності проведення огляду приміщення службового кабінету ОСОБА_5 без отримання дозволу слідчого судді колегія суду виходить з того, що службовий кабінет, який розташований у приміщенні установи комунальної власності не є приватною власністю ОСОБА_5 та не можна вважати таким, що перебуває у володінні вказаної особи, оскільки використовується директором КП «Основаніє» лише у робочий час та для здійснення наданих йому функцій як службовій особі. Тому проведення огляду приміщення, у якому за даними слідчого щойно було вчинено злочин, відповідало вимогам ст.. 237 КПК України, тому не може бути визнано недопустимим доказом. Дійсно під час огляду ОСОБА_5 вимагає залучення захисника, однак слідчий йому відмовляє у цьому, що не є порушенням права на захист, оскільки під час вказаної слідчої дії участь захисника не є обов`язковою. Посилання сторони захисту на фактичне проведення допиту ОСОБА_5 під час проведення огляду, колегія суддів відкидає як підставу для можливого визнання протоколу огляду недопустимим доказом, оскільки вказані пояснення не беруться судом до уваги та не аналізуються, керуючись ч.4 ст. 95 КПК України, згідно якої суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 цього Кодексу. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них.

Посилання сторони захисту на те, що під час проведення змивів з рук ОСОБА_5 фактично проводилось його освідування, колегія суддів оцінює критично, оскільки це не відноситься до такої слідчої дії як відібрання біологічних зразків, т.я. вказані змиви з поверхні рук мають зовнішнє, а не біологічне походження.

Таким чином, дослідивши у судовому засіданні протокол огляду місця події від 10.01.2014 року, відеозапис до нього, а також протокол огляду документів від 18.01.2014 року, вилучених в ході огляду (копії платіжних доручень на перерахування грошових коштів від КП «Основаніє» на рахунки КП «Вира ХХІ» у вересні 2013 року), речові докази (грошові кошти, документи щодо кадрового складу КП «Основаніє», мобільні телефони та ноутбук, які не містять жодної інформації, яка стосується обставин вказаної справи, що підтверджується висновком експерта від 29.01.2014 року № 3-кт) та оцінивши їх у сукупності з іншими наданими прокурором доказами, які були визнані судом недопустимими, колегія суддів приходить до висновку про те, що під час проведення огляду місця події слідчим не знайдено доказів на підтвердження провини обвинуваченого ОСОБА_5 у вчиненні вимагання та отримання неправомірної вигоди. Грошові кошти у розмірі 35000 грн, які були знайдені правоохоронними органами у кабінеті ОСОБА_5 , судом визнані недопустимим доказами через їх незаконне використання під час проведення контролю за вчиненням злочину, тому відкидаються судом.

Згідно висновку експерта № 21 від 12.02.2014 року на грошових коштах у сумі 35000 грн. встановлено присутність спеціальної хімічної речовини люмінофору, на шістьох копіях доручень встановлено присутність спеціальної хімічної речовини люмінофору, на двох ватних тампонах змивах з обох рук ОСОБА_5 спеціальних хімічних речовин не виявлено. Оскільки сам по собі предмет неправомірної вигоди (грошові кошти) визнані судом недопустимим доказом, то і всі похідні від нього докази не можуть використовуватися судом під час вирішення питання про наявність у діях обвинуваченого складу інкримінованого йому злочину керуючись правилом «плоди отруйного дерева».

У судовому засіданні були досліджені копії документів, які підтверджують реєстрацію та здійснення господарської діяльності ПП «Віра ХХІ» (статут, довідка з державного реєстру підприємств та організацій, дозвіл на виконання робіт, договори на технічне обслуговування, ремонт ліфтів та диспетчерських систем, укладені між КП «Основаніє» та ПП «Вира ХХ» від 29.12.2012 року, 01.04.2013 року) та договори, укладені між КП «Основаніє» та КП «Ліфт» від 26.12.2012 року, 01.04.2013 року, які підтверджують наявність господарських відносин між вказаними підприємствами.

Висновком експерта № 29 від 26.02.2014 року встановлено, що у період з січня до вересня 2013 року з рахунку ПП «Вира ХХІ» знято готівкою грошові кошти на загальну суму 566155,67 грн.

Висновком експерта № 17 від 25.02.2017 року підтверджено, що з рахунку МКП «Основаніє» на рахунки ПП «ВираХХІ» за період з січня до вересня 2013 року було перераховано 3 254 091,9 грн., в тому числі за вересень 2013 року 350 000 грн. З рахунку МКП «Основаніє» на рахунки КП «Ліфт» за період з січня до вересня 2013 року було перераховано 1 902 303,4 грн.

Згідно матеріалів особової справи, копії якої долучені до матеріалів кримінального провадження, ОСОБА_5 з 14.02.2013 року призначений на посаду директора МКП «Основаніє».

Стороною захисту надано суду на спростування провини обвинуваченого документи, які свідчать про звернення громадян із численними скаргами на неналежне виконання працівниками ліфтових підприємств своїх обов`язків по ремонту та утримання у належному стані ліфтів м. Запоріжжя, які надходили до Запорізької міської ради та КП «Основаніє». Однак, колегія суддів вважає надані документи такими, що не стосуються обставин справи, оскільки питання належного чи неналежного виконання ліфтовими господарствами своїх обов`язків за договорами не є предметом розгляду даного кримінального правопорушення, не підтверджують та не спростовують жодної обставини у розумінні ст..91 КПК України.

Відповідно до ст. 62 Конституції України особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
Згідно з ст. 17 КПК України ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на користь такої особи.
Суд, оцінюючи всі докази за даним кримінальним провадженням в їх сукупності, враховує, що практика Європейського суду з прав людини вказує на необхідність оцінювати докази керуючись критерієм доведення «поза розумним сумнівом» (рішення у справі «Федорченко та Лозенко проти України»). Також має враховуватися якість доказів, включаючи те, чи не ставлять обставини, за яких вони були отримані, під сумнів їхню надійність та точність (рішення у справі «Вєренцов проти України»).
Таким чином, враховуючи вищевикладене, а також той факт, що стороною обвинувачення не надано суду жодного належного та допустимого доказу на підтвердження факту вимагання ОСОБА_5 неправомірної вигоди з ОСОБА_9 та ОСОБА_10 та отримання такої вигоди на протязі 2013-2014 років, пояснення потерпілих носять суб`єктивний характер та не підтверджуються жодними доказами, дослідженими у суді, слідчим під час розслідування вказаної справи були допущені численні порушення вимог КПК, які потягли за собою визнання низки доказів недопустимими, колегія суддів не вбачає підстав для притягнення обвинуваченого до кримінального відповідальності.
За таких обставин, колегія суддів, виходячи із загальних засад кримінального судочинства, а саме верховенства права, законності, презумпції невинуватості та забезпечення доведеності вини, створивши необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків, оцінивши докази в їх сукупності та взаємозв`язку, приходить до висновку, що під час судового розгляду стороною обвинувачення не надано безсумнівних доказів причетності обвинуваченого ОСОБА_5 до злочину, в якому він обвинувачується, та аналізуючи зібрані та досліджені докази в їх сукупності в межах пред`явленого обвинувачення, суд приходить до переконання про недоведеність причетності обвинуваченого ОСОБА_5 у вчиненні злочину, передбаченому ч.4 та ч.5 ст.368 КК України у зв`язку з недоведеністю участі його у вчиненні кримінального правопорушення, в якому він обвинувачується, тому колегія суддів приходить до переконання, що його необхідно визнати невинуватим та виправдати у відповідності до п. 2 ч. 1 ст. 373 КПК України.
Оскільки судом прийнято рішення про відсутність доказів участь обвинуваченого в інкримінованому йому злочині, колегія суддів вважає, що підстав для задоволення цивільних позовів потерпілих ОСОБА_9 та ОСОБА_10 немає.
Заходи забезпечення кримінального провадження у вигляді арештів грошових коштів та майна підлягають скасуванню.
Запобіжний захід щодо ОСОБА_5 у вигляді домашнього арешту через закінчення його дії 08.04.2016 року продовженню не підлягає.
Долю речових доказів необхідно вирішити на підстав ст..100 КПК України.
Керуючись ч. 2 ст. 373 КПК України, колегія суддів-
З А С У Д И Л А:
ОСОБА_5 визнати невинуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 та ч.5 ст. 368 КК України та виправдати за недоведеністю вчинення ним кримінального правопорушення.
У задоволенні цивільного позову ОСОБА_9 про стягнення з ОСОБА_5 матеріальної шкоди в розмірі 267717 грн. відмовити.

У задоволенні цивільного позову ОСОБА_10 про стягнення з ОСОБА_5 матеріальної шкоди в розмірі 480373 грн. відмовити.

Речові докази:

-оригінали документів щодо кадрового складу та бухгалтерські документи МКП «Основаніє», 6 копій платіжних доручень, диски з відеозаписами, карти пам`яті - залишити у матеріалах кримінального провадження;

-грошові кошти у сумі 35000 грн. - повернути ОСОБА_10

-грошові кошти в сумі 48439 грн., ноутбук Тошиба, планшет Apple3, мобільний телефон Нокія та Apple5, 4 флеш-накопичувача, носій інформації - повернути ОСОБА_5 ;

-змиви з рук ОСОБА_5 , сухий зразок марлевої серветки - знищити.

Зняти арешт з грошових коштів в сумі 48439 гривень, мобільного телефону Нокія та Apple5, планшету Apple3, які належать ОСОБА_5 .

Зняти арешт з квартири АДРЕСА_2 , яка належить ОСОБА_5 , накладений постановою слідчого від 07.02.2014 року
Вирок суду може бути оскаржений до Апеляційного суду Запорізької області через Жовтневий районний суд м. Запоріжжя протягом 30 діб з моменту його проголошення.
Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Копія вироку негайно після його проголошення вручається виправданому та прокурору. Інші учасники судового провадження мають право отримати у Жовтневому районному суді м. Запоріжжя копію цього вироку, подавши відповідну заяву
Головуючий -суддя: ОСОБА_1

Судді: ОСОБА_2

ОСОБА_3