Справа № 487/2825/17
Провадження № 1-кп/487/327/17
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
12.06.2017 року

Заводський районний суд м. Миколаєва у складі головуючого судді ОСОБА_1 ,секретаря ОСОБА_2 ,прокурора Миколаївської місцевої прокуратури №1 Миколаївської області ОСОБА_3 ,обвинуваченої ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 ,розглянувши у підготовчому судовому засіданні кримінальне провадження внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0001835 за обвинуваченням

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка народилась с.Покровське Веселинівського району Миколаївської області,українки, гр.України, вдови, , пенсіонерки , без реєстрації в м.Миколаєві, проживає АДРЕСА_1 раніше не судимої
- у скоєні злочину, передбаченого ч.1 ст.309 КК України,

В С Т А Н О В И В

У невстановлені в ході досудового розслідування дату та час, у невстановленому місці у невстановленої особи, ОСОБА_4 незаконно придбала для власного вживання особливо небезпечний наркотичний засіб - ацетильований опій масою не менше 0,3986 г. без мети збуту для власних потреб та почала незаконно зберігати його за адресою АДРЕСА_1 до моменту вилучення співробітниками правоохоронного органу.

Так, 21.04.2017 року в ході проведення санкціонованого обшуку за адресою: АДРЕСА_1 виявлено та вилучено два одноразових медичні шприца з речовиною бурого кольору.

Обвинувачена ОСОБА_4 в ході підготовчого судового засідання свою вину визнала повністю. Суду вона показала, що приблизно 19.04.2017 року біля свого будинку по АДРЕСА_1 знайшла два медичних шприца з особливо небезпечним наркотичним засобом - ацетильованим опієм , який занесла в свій дім та зберігала для власних потреб до моменту вилучення їх співробітниками правоохоронного органу.

Так, 21.04.2017 року в ході проведення обшуку за її адресою: АДРЕСА_1 ними було виявлено та вилучено два одноразових медичні шприца з ацетильованим опієм. В скоєному вона щиро розкаялась.

Таким чином, суд вважає, що вина обвинуваченої ОСОБА_4 в інкримінованому їй злочині доведена повністю і її дії суд кваліфікує за ч. 1 ст. 309 КК України, а саме незаконному придбанні, зберіганні наркотичних засобів без мети збуту.
23.05.2017 року в даному кримінальному провадженні між прокурором та підозрюваною ОСОБА_4 в порядку, передбаченому ст.ст. 468,469,472 КПК України укладено угоду про визнання винуватості.

На момент укладення угоди, прокурор вважає, що ОСОБА_4 за кримінальне правопорушення , передбачене ч.1 ст.309 КК України слід

призначити покарання у вигляді позбавлення волі на 1 рік.

Відповідно до положень ст.75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання із іспитовим строком терміном на 1 рік та покласти на неї обовязки, передбачені п.п.1,2 ч.1 п.2 ч.2 ст.76 КК України ,а ОСОБА_4 згодна понести за вчинене нею протиправне діяння вищезазначене покарання.

В угоді передбачені наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, встановлені ст.473 КПК України та наслідки її невиконання.

Враховуючи, що обвинувачена ОСОБА_4 та прокурор досягли угоди про визнання винуватості , підписали її, ОСОБА_4 беззаперечно визнала свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення за вказаних обставин, - суд розглянув справу відповідно до положень ст.473, ч.5 ст.474 КПК України.

Розглядаючи в порядку п.1 ч.3 ст.314 КПК України питання про можливість затвердження угоди про визнання винуватості, суд приходить до наступного:

Відповідно до п.2 ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Згідно ч.4 ст.469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості , тяжких злочинів ,внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам. Укладання угоди про визнання винуватості у кримінальному проваджені, в якому бере участь потерпілий, не допускається.

ОСОБА_4 вчинила злочин, передбачений ч.1 ст.309 КК України, що відповідно до ст.12 КК України є злочином середньої тяжкості.

В судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_4 вказала, що вона цілком розуміє характер обвинувачення та повністю визнає свою вину у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.309 КК України. Крім того зазначила , що розуміє надані їй законом права, розуміє наслідки та укладання та затвердження угоди про визнання винуватості, визначені ст.473 ч.2 КПК України, наслідки її невиконання, передбачені ст. 476 КПК України, згодна з видом покарання, який до неї буде застосований в результаті затвердження угоди про визнання винуватості та наполягає на затвердженні угоди.

Суд переконався, що затвердження угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді та дійшов висновку про наявність всіх правових підстав для затвердження цієї угоди.

За таких обставин, угоду належить затвердити, а ОСОБА_4 визнати винною у вчинені злочину, передбаченого ч.1 ст.309 КК України.

Керуючись ст.ст. 369-374 КПК України, суд

У Х В А Л И В

Затвердити угоду від 23.05.2017 року ,укладену між прокурором Заводського відділу Миколаївської місцевої прокуратури №1 ОСОБА_6 та підозрюваною ОСОБА_4 у кримінальному провадженні №0001835 за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні злочину, передбаченого

ч.1 ст.309 КК України та призначити їй покарання за вказаною статтею у вигляді 1 року позбавлення волі. На підставі ст.75 КК України ОСОБА_4 від відбуття покарання звільнити строком на 1 рік та покласти на неї обов*язки, передбачені п.п.1,2 ч.1 п.2 ч.2 ст.76 КК України.

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ч.4 ст. 394 КПК України до апеляційного суду Миколаївської області через Заводський районний суд м.Миколаєва протягом 30 днів з дня його проголошення.

Обмеження права оскарження вироку визначені ч.2 ст.473 КПК України.

СУДДЯ ОСОБА_7