Дата документу Справа № 5-819-55/11
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/778/687/17 Головуючий в 1-й інстанції: ОСОБА_1
Єдиний унікальний № 5-819-55/11 Доповідач в 2-й інстанції: ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 березня 2017 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Запорізької області у складі:

головуючого-судді ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі ОСОБА_5

за участю:

прокурора ОСОБА_6

засудженого ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні провадження за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_7 на ухвалу Оріхівського районного суду Запорізької області від 24 жовтня 2016 року щодо

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Оріхова, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

встановила:
В апеляційній скарзі засуджений ОСОБА_7 просить скасувати щодо нього оскаржувану ухвалу від 24.10.2016 року та надати можливість залишитись на волі, посилаючись на те, що судом не було взято до уваги те, що за час його розшуку він не вчиняв нових злочинів та став на путь виправлення, оскільки на даний час перебуває у цивільному шлюбі, неофіційно працює, є єдиним годувальником у родині, до якої входять молодша сестра та мати.

Ухвалою Оріхівського районного суду Запорізької області від 24 жовтня 2016 року задоволено подання Оріхівського РВ КВІ УДПтС України в Запорізькій області та скасовано звільнення від відбування покарання з випробуванням ОСОБА_7 , засудженому вироком Оріхівського районного суду Запорізької області від 10.03.2010 року за ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 185 КК України до 1 року позбавлення волі з іспитовим строком на 1 рік.

Початок строку постановлено рахувати з моменту затримання.

Мотивуючи своє рішення, суд послався на те, що ОСОБА_7 , засуджений 10.03.2010 року Оріхівським районним судом Запорізької області за ч. 2 ст. 15, ч.1 ст. 185 КК України до 1 року позбавлення волі, із застосуванням ст. ст. 75, 76 КК України з випробуванням на 1 рік, будучи обізнаним з порядком та умовами відбування покарання з випробуванням, дійсно не з`являвся на реєстрацію до Оріхівського РВ КВІ без поважних причин, а саме: 23.04.2010 року, 07.05.2010 року, 14.05.2010 року, 21.05.2010 року, 28.05.2010 року, 04.06.2010 року, 11.06.2010 року, 18.06.2010 року, 25.06.2010 року, 02.07.2010 року, згідно з поясненнями його матері - ОСОБА_8 за адресою: АДРЕСА_2 він не проживає та його місцезнаходження їй не відомо.

Також ОСОБА_7 на з`являвся в судові засідання 27.07.2010 року та 03.09.2010 року для розгляду подання КВІ, внаслідок чого, 03.09.2010 року постановою Оріхівського районного суду Запорізької області ОСОБА_7 було оголошено в розшук, а 21.10.2010 року було встановлено його місце знаходження та останнього було доставлено до суду, де він не заперечував факт того, що дійсно не з`являвся на реєстрацію до Оріхівського РВ КВІ без поважних причин, хоча з порядком та умовами відбування покарання був ознайомлений.

Заслухавши доповідь судді про сутність судового рішення та апеляційної скарги, засудженого, який підтримав апеляційну скаргу, просив її задовольнити, прокурора, який заперечував проти скарги засудженого, вивчивши матеріали провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів доходить висновку, що апеляційна скарга засудженого не підлягає задоволенню за наступних підстав.

Відповідно до норм, передбачених ч. 1 ст. 404 КПК України, ухвала суду першої інстанції переглядається в межах апеляційної скарги.

Так, згідно з ч. 2 ст. 78 КК України якщо засуджений не виконує покладені на нього обов`язки або систематично вчинює правопорушення, що потягли за собою адміністративні стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення, суд направляє засудженого для відбування призначеного покарання.

Частиною 3 статті 164 КВК України передбачено, що звільнені від відбування покарання з випробуванням зобов`язані: виконувати обов`язки, які покладені на них судом; повідомляти інспекцію про зміну місця проживання; з`являтися за викликом до кримінально-виконавчої інспекції.

Відповідно до ч. 1 ст. 166 КВК України у разі ухилення засудженого, звільненого від відбування покарання з випробуванням, від виконання обов`язків, які покладені на нього судом, або порушення громадського порядку, за яке його було притягнуто до адміністративної відповідальності, кримінально-виконавча інспекція застосовує до нього застереження у виді письмового попередження про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення для відбування призначеного покарання.

Згідно з ч. 2 ст. 166 КВК України якщо засуджений не виконує покладені на нього обов`язки або систематично вчинює правопорушення, що потягли за собою адміністративні стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення, кримінально-виконавча інспекція вносить до суду подання про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення засудженого для відбування призначеного покарання.

Частиною 3 цієї ж статті передбачено, що невиконанням обов`язків вважається таке, коли засуджений не виконав хоч один з обов`язків, які було покладено на нього судом.

Як вбачається із матеріалів провадження, ОСОБА_7 вироком Оріхівського районного суду Запорізької області 10.03.2010 року був засуджений за ч. 2 ст. 15, ч.1 ст. 185 КК України до одного року позбавлення волі та на підставі ст. 75 КК України був звільнений від відбування покарання з іспитовим строком один рік, з покладенням на нього відповідно до ст. 76 КК України обов`язку періодично з`являтися для реєстрації в кримінально-виконавчу інспекцію.

Відповідно до матеріалів особової справи ОСОБА_7 № 49/2010 року, він був поставлений на облік до Оріхівського РВ КВІ 12.04.2010 року та 16.04.2010 року ознайомлений з порядком та умовами відбування покарання.

Постановою про встановлення днів явки на реєстрацію від 16.04.2010 року його було зобов`язано з`являтися на реєстрацію до Оріхівського РВ КВІ в першу, другу, третю, четверту п`ятницю кожного місяця та він був попереджений, що у разі ухилення від виконання обов`язків, які покладені на нього судом, звільнення від відбування покарання з випробуванням може бути скасоване судом, і він буде направлений для відбування призначеного покарання.

Проте, ОСОБА_7 ухилився від виконання покладеного на нього судом обов`язку та не з`являвся на реєстрацію до Оріхівського РВ КВІ без поважних причин десять разів, а саме: 23.04.2010 року, 07.05.2010 року, 14.05.2010 року, 21.05.2010 року, 28.05.2010 року, 04.06.2010 року, 11.06.2010 року, 18.06.2010 року, 25.06.2010 року та 02.07.2010 року (а.о.с. 12, 14, 15).

У судових засіданнях суду першої та апеляційної інстанцій ОСОБА_7 не заперечував факт того, що він був ознайомлений з порядком та умовами відбування покарання і дійсно не з`являвся на реєстрацію до Оріхівського РВ КВІ, так як був на заробітках в Російській Федерації.

Таким чином, ОСОБА_7 не виконав покладені на нього судом обов`язки, що свідчить про його небажання стати на шлях виправлення, у зв`язку з чим, суд обґрунтовано скасував звільнення його від відбування покарання з випробуванням та направив засудженого для відбування призначеного покарання.

Керуючись ст. ст. 404, 407 КПК України, колегія суддів

ухвалила:
Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвалу Оріхівського районного суду Запорізької області від 24 жовтня 2016 року, якою задоволено подання Оріхівського РВ КВІ УДПтС України в Запорізькій області та скасовано звільнення від відбування покарання з випробуванням ОСОБА_7 , засудженому вироком Оріхівського районного суду Запорізької області від 10.03.2010 року за ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 185 КК України до 1 року позбавлення волі з іспитовим строком на 1 рік, залишити без змін.

Ухвала Апеляційного суду Запорізької області набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню не підлягає.

Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4