Справа № 577/446/17
Провадження № 1-кп/577/130/17

В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 лютого 2017 року Конотопський міськрайонний суд Сумської області
Конотопський міськрайонний суд Сумської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі засідань суду в м. Конотопі Сумської області кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000112 від 27 грудня 2016 року, по обвинуваченню

ОСОБА_4 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Немирів Вінницької області, українця, громадянина України, освіта вища, проходить військову службу за контрактом у військовій частині - польова пошта НОМЕР_1 на посаді командира взводу, учасника бойових дій, має на утриманні сина 2001 року народження, який є інвалідом з дитинства, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого:

у скоєнні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України,-

В С Т А Н О В И В :

Указом Президента України «Про часткову мобілізацію» від 17 березня 2014 року № 303/2014 в Україні оголошено часткову мобілізацію та з цього часу, відповідно до ст. 1 Закону України «Про оборону України», в Україні діє особливий період..

Обвинувачений ОСОБА_4 , який має звання капітана, 28 січня 2015 року ІНФОРМАЦІЯ_2 був призваний на військову службу під час мобілізації та 7 березня 2015 року направлений для подальшого проходження військової служби до військової частини - польова пошта НОМЕР_1 , де наказом командира військової частини - польова пошта НОМЕР_1 від 21 березня 2015 року № 25 призначений на посаду командира інженерно-технічної роти, а наказом від 23 липня 2015 року № 49 - на посаду оперативного чергового відділення всебічного забезпечення командного пункту військової частини - польова пошта НОМЕР_1 .

1 жовтня 2015 року ОСОБА_5 уклав контракт про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України на посадах офіцерського складу.

Однак 7 грудня 2016 року ОСОБА_4 в умовах особливого періоду, будучи військовослужбовцем військової служби за контрактом, в порушення вимог ст. ст. 17, 65 Конституції України, ст. ст. 1, 2 Закону «Про військовий обов`язок і військову службу», ст. ст. 11, 16 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст. ст. 1, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, без поважних причин, без дозволу командування військової частини, з метою тимчасового ухилення від виконання обов`язків військової служби, самовільно залишив місце служби - військову частину - польова пошта НОМЕР_1 , яка дислокується за адресою: АДРЕСА_2 , та поїхав за місцем свого проживання: АДРЕСА_1 .

ОСОБА_4 у період часу з 7 грудня 2016 року до 9 січня 2017 року був відсутній за місцем несення служби.

10 січня 2017 року обвинувачений ОСОБА_4 добровільно з`явився у розташування військової частини - польова пошта НОМЕР_1 .

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину визнав повністю та пояснив, що він має звання капітана та 28 січня 2015 року був призваний на військову службу під час мобілізації, а 7 березня 2015 року направлений для проходження військової служби до військової частини - польова пошта НОМЕР_1 , яка дислокується в АДРЕСА_2 . 1 жовтня 2015 року він уклав контракт про проходження військової служби у Збройних Силах України. 7 грудня 2016 року він дійсно самовільно без дозволу командування залишив місце розташування військової частини та поїхав додому до м. Вінниці, так як у його дружини стався інфаркт і вона перебувала у лікарні. 10 січня 2017 року він добровільно повернувся до військової частини. Щиро розкаюється у скоєному, прохає врахувати, що він і в подальшому бажає проходити військову службу у Збройних Силах України, а також, що він є учасником бойових дій.

Таким чином, вина обвинуваченого повністю доведена та своїми діями, які виразилися у самовільному залишенні ним як військовослужбовцем, з яким укладений контракт про проходження військової служби у Збройних Силах України на посадах офіцерського складу, у період з 7 грудня 2016 року до 9 січня 2017 року військової частини - польова пошта НОМЕР_1 в умовах особливого періоду він скоїв злочин, передбачений ч. 4 ст. 407 КК України - самовільне залишення військової частини, вчинене в умовах особливого періоду особою, зазначеною у ч. 2 ст. 407 КК України.

При призначенні покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу обвинуваченого, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_4 , суд не вбачає.

До обставин, які пом`якшуючих покарання, суд відносить: обвинувачений щиро розкаявся у вчиненому, активно сприяв розкриттю злочину, раніше не судимий. позитивно характеризується за місцем проживання.

Суд враховує, що, відповідно до ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню ним нових злочинів.

Зазначене узгоджується із положеннями ст. 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод, яка, відповідно до вимог ч. 1 ст. 9 Конституції України, ратифікована Законом України від 17 липня 1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 Конвенції» і є частиною національного законодавства України, якою встановлено, що кожен при встановленні обґрунтованості будь-якого кримінального обвинувачення, висунутого проти нього, має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Згідно ст. 17 Закону України «Про виконання рішень і застосування практики Європейського Суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію і практику Суду як джерело права.

У п. 33 рішення Європейського Суду з прав людини від 19 лютого 2009 року у справі «Христов проти України» суд зазначив, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване ч. 1 ст. 6 Конвенції, слід тлумачити в контексті преамбули Конвенції, яка, зокрема, проголошує верховенство права як складову частину спільної спадщини Договірних держав.

Європейський Суд з прав людини у справі «Ісмаїлов проти Росії» (п. 38 рішення від 6 листопада 2008 року), вказав, що при призначенні покарання «для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий надмірний тягар для особи»». Також, у справі «Бакланов проти Росії» (рішення від 9 червня 2005 року), та у справі «Фрізен проти Росії» (рішення від 24 березня 2005 року) Європейський Суд з прав людини зазначив, що «досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значним, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу законності і воно не було свавільним».

Виходячи з принципу індивідуалізації та співмірності заходів примусу, враховуючи обставини, що обтяжують та пом`якшують покарання ОСОБА_4 , а також приймаючи до уваги, що обвинувачений є учасником бойових дій, має на утриманні дитину інваліда сина ОСОБА_6 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_3 , самостійно повернувся у розташування військової частини, має намір і в подальшому проходити службу у Збройних Силах України, суд вважає, що вказані обставини істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого обвинуваченим злочину, а тому при призначнні покарання слід перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного у санкції ч. 4 ст. 407 КК України, у виді арешту.

Вказана міра покарання, на думку суду, буде необхідною і достатньою для виправлення ОСОБА_4 і попередження скоєння ним нових злочинів.

Оскільки обвинувачений є військовослужбовцем, то, відповідно до ч. 2 ст. 60 КК України, він має відбувати покарання у виді арешту на гауптвахті.

Керуючись ст.ст. 368-371, 373-376 КПК України,-

У Х В А Л И В :

ОСОБА_4 визнати винним у скоєнні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України, та призначити йому покарання із застосуванням ст. 69 КК України, у виді 2 (два) місяців арешту.

Запобіжний захід ОСОБА_4 до набрання вироком законної сили не обирати.

Покарання у виді арешту ОСОБА_4 , відповідно до ч. 2 ст. 60 КК України, відбувати на гауптвахті та строк відбування покарання рахувати з моменту його затримання.

Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Сумської області через Конотопський міськрайонний суд протягом 30 днів з дня проголошення, а обвинуваченим в той же строк з моменту вручення копії вироку.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги , якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги на вирок, якщо його не скасовано, вирок набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору .

Суддя ОСОБА_1