УКРАЇНА
Апеляційний суд Житомирської області

Справа №279/9138/14-к Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Категорія ч.3 ст.185 КК Доповідач ОСОБА_2

УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
24 січня 2017 року Апеляційний суд Житомирської області в складі:
головуючого-судді ОСОБА_2 ,
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
секретаря ОСОБА_5 ,
за участю: прокурора ОСОБА_6 ,
захисника ОСОБА_7 ,
обвинувачених ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,
ОСОБА_10 , ОСОБА_11 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Житомирі кримінальне провадження 279/9138/14-к за апеляційною скаргою прокурора Коростенської місцевої прокуратури ОСОБА_12 на вирок Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 17 травня 2016 року відносно
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканця АДРЕСА_1 ,
обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України,
В апеляційній скарзі прокурор, не оскаржуючи вирок в частині кваліфікації дій та призначенні міри покарання ОСОБА_11 , ОСОБА_9 і ОСОБА_10 , просить частково скасувати вирок суду першої інстанції та ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_8 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України, та призначити йому покарання у виді 3 років позбавлення волі. На підставі ст.71 КК України частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Коростенського міського суду Житомирської області від 10.12.2008 року та остаточно призначити останньому покарання у виді 4 років та 6 місяців позбавлення волі. В решті вирок Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 17.05.2016 просить залишити без змін. При цьому, наголошує на неповноті судового розгляду та невідповідності висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження. Звертає увагу, що виправдовуючи обвинуваченого ОСОБА_8 , суд першої інстанції трактував докази на користь обвинуваченого, не сприймаючи докази, які мають істотне значення для висновків суду, у судовому рішенні не зазначив чому взяв одні докази та відкинув інші, висновки суду не підтверджуються доказами дослідженими під час судового розгляду.
Адвокат ОСОБА_13 в своїх запереченнях на апеляційну скаргу прокурора, вважає вирок суду відносно ОСОБА_8 є законним та обґрунтованим. Наголошує, що суд першої інстанції належно проаналізував та дослідив всі докази та дійшов правильного висновку про те, що стороною обвинувачення не надано доказів, які в своїй сукупності та взаємозв`язку поза розумним сумнівом доводять вину ОСОБА_8 у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.185 КК України, відповідно до тих обставин, які вказані в обвинувальному акті.
Згідно вироку суду першої інстанції, ОСОБА_8 виправдано за ч.3 ст.185 КК України за недоведеністю вчинення ним кримінального правопорушення.
Цивільний позов потерпілого ОСОБА_14 залишено без розгляду.
Питання про речові докази вирішено у відповідності до положень ст.100 КПК України.
Цим же вироком суду першої інстанції визнано винними та засуджено ОСОБА_10 за ч.3 ст.185, ч.2 ст.186 КК України, ОСОБА_11 за ч.3 ст.185 КК України, ОСОБА_9 за ч.3 ст.185 КК України. Вирок в частині засуджених ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та ОСОБА_9 в апеляційному порядку не оскаржено та не є предметом апеляційного перегляду.
Відповідно до вироку суду першої інстанції, обвинувачені ОСОБА_11 , ОСОБА_10 , ОСОБА_9 та особа, відносно якої кримінальне провадження зупинено в зв`язку із його розшуком згідно ухвали Коростенського міськрайсуду від 28 серпня 2015 року, повторно, маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, діючи за попередньою змовою між собою, в період часу з 20 години по 23 годину 27.08.2014 р., на автомобілі марки ВАЗ 2101 державний номер НОМЕР_1 , 1975 року випуску приїхали до складського приміщення №1 ферми «КІС 1200» ДП «Грозинське» розташованої за адресою Коростенський район с.Зубівщина вул.Новаківська, де шляхом пошкодження дверей, проникли до вказаного складського приміщення, звідки таємно викрали чуже майно, яке належить ДП «Грозинське», а саме :
- кабель АВВГ 4x95мм довжиною 19,5 метрів вартістю по 62 гривні за 1 м погонний на суму 1209 гривень;
- кабель АВВГ 4x16мм довжиною 15,5 метрів вартістю по 24 гривні за один погонний метр на суму 372 гривні;
- кабель АВВГ 3x6мм довжиною 3,5x5 метрів вартістю по 9 гривень за 1 м погонний за суму 31 гривня 50 копійок;
- кабель АВВГ 14x10 мм довжиною 31 метр вартістю по 57 гривень за 1 м погонний на суму 1767 гривень;
- кабель АВВГ 19x4мм довжиною 12,3 метри вартістю по 66 гривень за 1 м погонний на суму 811 гривень 80 копійок;
- кабель АВВГ 4x16 мм довжиною 80 метрів вартістю по 24 гривні за 1 м погонний на суму 1920 гривень, а всього таємно викрали чужого майна, яке належить ДП «Трозинське» на загальну суму 6111 гривень 30 копійок, чим заподіяли ДП «Трозинське» майнової шкоди на вказану суму та з викраденим з місця події зникли.
Такі дії ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_9 кваліфіковано за ч.3 ст.185 ККМ України як таємне викрадення чужого майна, за попередньою змовою групою осіб, поєднане з проникненням у сховище.
Разом з тим, на думку суду першої інстанції, в судовому засіданні не доведено винуватість ОСОБА_8 у спільному вчиненні з ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та ОСОБА_9 кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України, у зв`язку з чим його виправдано.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення прокурора, який просив задовольнити апеляційні вимоги, пояснення обвинувачених та захисника, які просили вирок суду залишити без змін, перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційної скарги, а також вирок суду першої інстанції в межах, передбачених ст.404 КПК України, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга прокурора підлягає частковому задоволенню з таких підстав.
Згідно до ст.370 КПК України судове рішення має бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.
Суд першої інстанції, ухвалюючи виправдувальний вирок щодо ОСОБА_8 , вказаних вимог процесуального закону не дотримався.
Згідно обвинувачення ОСОБА_11 , ОСОБА_10 , ОСОБА_9 , ОСОБА_8 та особа, відносно якої кримінальне провадження зупинено в зв`язку із його розшуком згідно ухвали Коростенського міськрайсуду від 28 серпня 2015 року, повторно, маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, діючи за попередньою змовою між собою, в період часу з 20 години по 23 годину 27.08.2014 р., на автомобілі марки ВАЗ 2101 державний номер НОМЕР_1 , 1975 року випуску приїхали до складського приміщення №1 ферми «КІС 1200» ДП «Грозинське» розташованої за адресою Коростенський район с.Зубівщина вул.Новаківська, де шляхом пошкодження дверей, проникли до вказаного складського приміщення, звідки таємно викрали чуже майно (кабель АВВГ), яке належить ДП «Грозинське», на загальну суму 6111 гривень 30 копійок, чим заподіяли ДП «Трозинське» майнової шкоди на вказану суму та з викраденим з місця події зникли.
Апеляційний суд вважає, що ухвалюючи рішення про виправдання обвинуваченого ОСОБА_8 , суд першої інстанції допустив неповноту судового розгляду та невідповідність висновків фактичним обставинам кримінального провадження.
Так, суд першої інстанції не навів достатньо обґрунтовані доводи, які б спростували показання потерпілого ОСОБА_15 , який послідовно, як в ході досудового розслідування, так і в суді першої інстанції категорично стверджував, що він бачив обвинуваченого ОСОБА_8 на передньому сидінні автомобіля ВАЗ-2101 р.н. НОМЕР_1 , який виїжджав з території ДП «Грозинське» після вчинення крадіжки майна, що є підтвердженням того, що обвинувачений ОСОБА_8 причетний до вчинення інкримінованого йому кримінального правопорушення.
Такі показання потерпілий ОСОБА_15 підтвердив і в ході апеляційного розгляду провадження.
За результатами судового розгляду в суді першої інстанції залишилися не усунутими протиріччя щодо затонованості (затемнення) скла в автомобілі ВАЗ-2101, за допомогою якого було вчинено крадіжку з ДП «Грозинське», на що як на істотно значиму обставину звертають увагу, як сторона обвинувачення, так і сторона захисту.
Як вбачається з матеріалів провадження, в суді першої інстанції обвинувачені ОСОБА_11 , ОСОБА_10 , ОСОБА_9 та ОСОБА_8 стверджували, що крадіжку з ДП «Грозинське» вчинили тільки ОСОБА_11 та ОСОБА_10 , а ОСОБА_9 та ОСОБА_8 підсіли в автомобіль на вул.Київській в м.Коростені і до вчинення злочину не причетні.
Аналізуючи у вироку ці показання обвинувачених, суд першої інстанції, обґрунтовано, давши критичну оцінку показанням щодо невчинення злочину ОСОБА_9 , не переконливо визнав правдивими показання обвинувачених щодо непричетності до злочину ОСОБА_8 та допустився істотних суперечностей в оцінці цих доказів.
Задля усунення вище наведених протиріч та встановлення дійсних фактичних обставин провадження необхідно провести повторне повне дослідження всіх доказів, про що ніхто з учасників кримінального провадження з таким клопотанням до апеляційного суду не звернувся.
З врахуванням того, що судом першої інстанції при розгляді провадження допустив неповноту судового розгляду та невідповідність висновків фактичним обставинам провадження, беручи до уваги, що такі порушення за вище вказаних обставин неможливо усунути в апеляційному порядку, вирок суду першої інстанції в частині виправдання ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України, відповідно до вимог ст.ст.ст.9 ч.6, 407, 410, 411, ч.1 ст.412, ст.415 КПК України підлягає скасуванню з направленням провадження на новий судовий розгляд.
Керуючись ст.ст.404, 407 КПК України, апеляційний суд, -
П О С Т А Н О В И В :
Апеляційну скаргу прокурора Коростенської місцевої прокуратури ОСОБА_12 задовольнити частково.
Вирок Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 17 травня 2016 року щодо обвинуваченого ОСОБА_8 скасувати та в цій частині призначити новий судовий розгляд в Коростенському міськрайонному суді Житомирської області.
В решті вирок залишити без змін.
Ухвала апеляційного суду касаційному оскарженню не підлягає.
Судді :