В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
20.06.2017 Справа №607/4194/13-к

Тернопільський міськрайонний суд в складі головуючого судді ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , обвинуваченого ОСОБА_5 в м.Тернополі в залі суду під час підготовчого судового засідання з розгляду провадження стосовно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Новофедорівка Пологівського району Запорізької області, українця, громадянина України, освіта неповна середня, не одруженого, не працюючого, жителя АДРЕСА_1 , раніше не судженого, з обвинувальним актом про обвинувачення за ч.2 ст.296 КК України та угодою про визнання винуватості, -
встановив:
ОСОБА_5 10 липня 2011 року близько 20 год. 30 хв. у м.Тернополі по вул.Чорновола, 2 на газоні поблизу піцерії «Сицилія», тобто в громадському місці, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння грубо порушив громадський порядок, з мотивів явної неповаги до суспільства, що виразилось у зневажливому ставленні до громадського порядку та існуючих у суспільстві загальновизнаних норм поведінки і моральності, маючи на меті показати свою винятковість та розгнузданість самолюбства, пов`язаного з неповагою до законів та правил поведінки, байдужим ставленням до суспільних відносин, які забезпечують спокійний відпочинок громадян і дотримання правил поведінки в побуті, діючи з винятковим цинізмом, що виразився у безсоромності. Так, ОСОБА_5 разом з іншою особою жіночої статі привселюдно оголилися та зайнялися статевими зносинами в присутності сторонніх осіб, які в цей час поряд відпочивали. В результаті дій ОСОБА_5 та іншої особи жіночої статі було грубо порушено громадський порядок - дотримання правил поведінки у побуті.
Під час підготовчого судового розгляду прокурор надала суду угоду про визнання винуватості від 20 червня 2017 року укладену між нею та обвинуваченим. Згідно з цією угодою ОСОБА_5 повністю визнав свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст.296 КК України та зобов`язався беззастережно визнати обвинувачення в повному обсязі в судовому провадженні. Також, сторони погодилися на призначення обвинуваченому за ч.2 ст.296 КК України покарання у виді двох років обмеження волі з випробуванням і випробуванням та звільненням від відбування призначеного покарання з іспитовим строком один рік, а також покладенням на нього відповідних обов`язків.
Отже, ОСОБА_5 обвинувачений у вчиненні кримінального правопорушення середньої тяжкості. Шкода завдана лише державним та суспільним інтересам, потерпілих осіб у кримінальному провадженні немає.
В суді обвинувачений ОСОБА_5 пояснив, що угода про визнання винуватості між ним і прокурором укладена добровільно, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз, або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді. Він цілком розуміє, що має право на судовий розгляд, під час якого прокурор зобов`язаний довести кожну обставину щодо кримінального правопорушення, у вчиненні якого його обвинувачують, має право мовчати, і факт мовчання не матиме для суду жодного доказового значення; мати захисника, у тому числі на отримання правової допомоги безоплатно, або захищатися самостійно; допитати під час судового розгляду свідків обвинувачення, подати клопотання про виклик свідків і подати докази, що свідчать на його користь; характер кожного обвинувачення, щодо якого він визнає себе винуватим; вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом і те, що для нього наслідком укладення і затвердження угоди про визнання винуватості є обмеження його права на оскарження вироку, згідно з положеннями статей 394 та 424 КПК України та його відмова від здійснення прав, передбачених абзацами першим і четвертим пункту 1 частини четвертої статті 474 КПК України. Просить затвердити угоду про визнання винуватості укладену між ним і прокурором.
Захисник просив затвердити угоду про визнання винуватості.
Прокурор просить затвердити угоду про визнання винуватості та пояснив, що її укладено добровільно. Угода відповідає вимогам закону. Він розуміє, що для прокурора наслідком укладення сторонами і затвердження судом угоди про визнання винуватості є обмеження його права на оскарження вироку, згідно з положеннями статей 394 та 424 КПК України. Проаналізувавши наведене, суд прийшов до переконання, що укладення сторонами угоди є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді. При укладенні угоди прокурором враховано обставини передбачені ст.470 КПК України.
Із змісту угоди вбачається, що вона відповідає вимогам ст.472 КПК України. За наведених обставин суд прийшов до переконання, що дана угода може бути затверджена.
При призначенні покарання обвинуваченому суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного, його характеристику, молодий вік і те, що він раніше не суджений, а також обставину, що пом`якшує покарання це визнання вини, сприяння встановленню істини. З метою виправлення ОСОБА_5 та запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень йому доцільно призначити покарання передбачене ч.2 ст.296 КК України у виді обмеження волі.
З врахуванням обставин, які пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого обвинуваченим кримінального правопорушення суд прийшов до переконання, що ОСОБА_5 може бути перевихований без ізоляції від суспільства. Тому, доцільно звільнити його від відбування основного покарання з випробуванням та встановивши йому іспитовий строк, в порядку ст.75 КК України, а також покласти на нього відповідні обов`язки передбачені ст.76 КК України. Отже, обвинуваченому може бути призначено покарання узгоджене сторонами в угоді.
Керуючись статтями 314, 373-376, 392 - 395, 468 - 476, 532, 533, 535 КПК України, суд,-
ухвалив:
Затвердити угоду про визнання винуватості від 20 червня 2017 року укладену між прокурором Тернопільської місцевої прокуратури ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_5 .
ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст.296 КК України та призначити йому покарання у виді обмеження волі строком - два роки.
Відповідно до ст.75 КК України ОСОБА_5 звільнити від відбування покарання з випробуванням та встановити йому іспитовий строк один рік.
На підставі ст.76 КК України на ОСОБА_5 покласти обов`язки: періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку, з підстав передбачених ч.4 ст.394 КПК України, шляхом подачі апеляції до апеляційного суду Тернопільської області через Тернопільський міськрайонний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляції, якщо її не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що вирок суду не набрав законної сили.
Вирок суду, який набрав законної сили, обов`язковий для виконання осіб, які беруть участь у кримінальному провадженні, а також для усіх фізичних та юридичних осіб, органів державної влади та органів місцевого самоврядування, їх службових осіб, і підлягають виконанню на всій території України.
Судове рішення, яке набрало законної сили підлягає негайному виконанню. Судове рішення звертається до виконання не пізніше як через три дні з дня набрання ним законної сили або повернення матеріалів кримінального провадження до Тернопільського міськрайонного суду із суду апеляційної чи касаційної інстанції або Верховного суду України.
У разі невиконання угоди про визнання винуватості прокурор має право звернутися до суду, який затвердив угоду, з клопотанням про скасування вироку. Клопотання про скасування вироку, яким затверджена угода, може бути подано протягом встановлених законом строків давності притягнення до кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення. Умисне невиконання угоди про визнання винуватості є підставою для притягнення особи до відповідальності, встановленої ст.389-1 КК України.
Копію вироку негайно вручити прокурору і обвинуваченому.
Головуючий суддя ОСОБА_1