Макарівський районний суд Київської області
Макарівський районний суд Київської області у складі:
Головуючого судді Тандира О.В.,
при секретарі Лизі Л.М.,
за участю прокурора Малашич Ю.Ю.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Макарів Київської області справу, за якою обвинувачується
ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженець м. Києва, українець, громадянин України, з середньою спеціальною освітою, не працює, розлучений, невійськовозобов'язаний, раніше не судимий, проживає АДРЕСА_1,
у вчиненні злочину, передбаченого ст. 185 ч. 2 КК України,
На початку листопада 2010 року, точної дати не встановлено, ОСОБА_1, в денну пору доби шляхом вільного доступу, з корисливих мотивів, з метою заволодіння чужим майном, з господарства по АДРЕСА_2 таємно викрав двоє металевих ліфтових дверей, вартістю по 150 грн., кожна, що належали ОСОБА_2, спричинивши останній матеріальних збитків на суму 300 грн.
Крім цього, в середині листопада 2010 року, точної дати не встановлено, ОСОБА_1, в денну пору доби шляхом вільного доступу, з корисливих мотивів, з метою заволодіння чужим майном, з господарства по АДРЕСА_2 таємно викрав двоє металевих ліфтових дверей, вартістю по 150 грн., кожна, що належали ОСОБА_2, спричинивши останній матеріальних збитків на суму 300 грн.
Крім цього, в кінці листопада 2010 року, точної дати не встановлено, ОСОБА_1, в денну пору доби шляхом вільного доступу, з корисливих мотивів, з метою заволодіння чужим майном, з господарства по АДРЕСА_2 таємно викрав двоє металевих ліфтових дверей, вартістю по 150 грн., кожна, що належали ОСОБА_3, спричинивши останній матеріальних збитків на суму 300 грн.
Таким чином, своїми діями ОСОБА_1, заподіяв ОСОБА_2, збитків на загальну суму 900 грн.
Допитаний в судовому засіданні підсудний ОСОБА_1, винним себе визнав, щиро розкаявся у скоєному і підтвердив викладене, пояснивши, що в листопаді 2010 року з дачної ділянки ОСОБА_2, що знаходиться по АДРЕСА_2 тричі викрадав металеві ліфтові двері, які здавав на пункт прийому металобрухту. Допомагав йому грузити двері ОСОБА_4, якому він не сказав, що двері крадені, а сказав, що придбав їх у ОСОБА_2 На пункті прийому металобрухту за металеві двері він отримав в сумі 300 грн., які потратив на сигарети, спиртне, продукти харчування. Про те, що двері крадені, ОСОБА_5, який їх приймав, він не сказав.
Показання підсудного відповідають фактичним обставинам справи і ніким не оспорюються.
В зв'язку з повним визнанням підсудним своєї вини інші докази по справі не досліджуються відповідно до ч. З ст. 299 КПК України.
За результатами судового слідства суд вважає, що винність підсудного
ОСОБА_1, у вчиненні інкримінованого йому діяння знайшла своє підтвердження в судовому засіданні.
Злочинні дії підсудного ОСОБА_1, суд кваліфікує за ч. 2 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна, вчинене повторно.
При призначенні покарання підсудному суд враховує, суспільну небезпечність вчиненого злочину, який є злочином середньої тяжкості, особу підсудного, пом'якшуючі та обтяжуючі покарання обставини.
ОСОБА_1, до кримінальної відповідальності притягується вперше, по місцю проживання характеризується позитивно, на обліку у лікаря нарколога чи психіатра не перебуває.
Обставин, що обтяжують його відповідальність не встановлено.
Пом'якшуючою його покарання обставиною є щире каяття.
На підставі викладеного суд вважає, що підсудному ОСОБА_1, має бути призначено покарання у межах санкції, передбаченої ст. 185 ч. 2 КК України у вигляді обмеження волі.
Водночас, приймаючи до уваги тяжкість злочину, обставини його вчинення, враховуючи щире каяття підсудного ОСОБА_1, а також те, що тяжких наслідків від його дій не настало, суд вважає за можливе на підставі ст. 75 КК України звільнити останнього від відбування покарання з випробуванням, якщо він протягом визначеного судом іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього відповідно до ст. 76 КК України обов'язки.
Речові докази у справі відсутні.
Керуючись ст. ст. 299, 323, 324 КПК України, суд,-
Визнати винним ОСОБА_1 у вчиненні злочину, передбаченого ст. 185 ч. 2 КК України і призначити йому покарання у вигляді обмеження волі строком на 3 (три) роки.
На підставі ст. 75 КК України засудженого ОСОБА_1, від відбування призначеного покарання звільнити, якщо він протягом іспитового строку 1 (один) рік 6 (шість) місяців не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов'язки.
На підставі ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_1, обов'язки - повідомляти органи кримінально-виконавчої системи про зміну місця проживання та періодично з'являтися для реєстрації в органи кримінально-виконавчої системи.
Запобіжний захід засудженому ОСОБА_1, до набрання вироком законної сили залишити попередній - підписку про невиїзд з постійного місця проживання.
Вирок може бути оскаржено до апеляційного суду Київської області протягом 15 діб з моменту його проголошення через Макарівський районний суд Київської області.