Коростишівський районний суд Житомирської області
Справа № 280/822/16-к
Провадження № 1-кп/280/46/17
ВИРОК
Іменем України
18 січня 2017 року м.Коростишів
Коростишівський районний суд Житомирської області у складі:

головуючого-судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілого ОСОБА_4 ,

законного представника

потерпілого ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, в м. Коростишів, Житомирської області обвинувальний акт, який надійшов до суду від прокурора Коростишівської місцевої прокуратури у кримінальному провадженні, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000349 від 11.05.2016 року відносно:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Коростишева, Житомирської області, громадянина України, українця,із середньо-спеціальною освітою, не одружений, не працює, депутатом та інвалідом не являється, не судимий, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 ,
обвинуваченого за ч.1 ст.125,ч.2 ст.146 КК України,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_6 ,11 травня 2016 року,близько 09 години 25 хвилин,в м.Коростишеві,Житомирської області,на відкритій ділянці місцевості,яка знаходиться поруч Коростишівської ЗОШ №1,на перехресті вулиць Шевченка та Миру,зустрів раніше знайомого йому малолітнього ОСОБА_4 ,з яким у ОСОБА_6 неприязні відносин через те,що малолітній ОСОБА_4 погано впливає на його сина ОСОБА_7 .В цей час та місці у ОСОБА_6 виник злочинний умисел,направлений на незаконне позбавлення волі малолітнього ОСОБА_4 ..

Реалізовуючи свій злочинний умисел,направлений на незаконне позбавлення волі, ОСОБА_6 ,у вказаний час та місці,усвідомлюючи суспільну небезпечність,караність та протиправність своїх дій,схопив правою рукою малолітнього ОСОБА_4 за плече,таким чином подолавши волю останнього до опору,застосовуючи психологічний тиск,наказав йому всупереч його волі,іти за ним до його автомобіля,де змусив сісти до автомобіля марки «FAW», моделі «301»,синього кольору,реєстраційний номер НОМЕР_1 , що знаходився на дорозі по вул.Київській,56.В автомобілі ОСОБА_6 позбавив змоги малолітнього потерпілого ОСОБА_4 вільно залишити його,оскільки почав рух на даному автомобілі в напрямку с.Мамрин,при цьому застосовуючи до малолітнього потерпілого ОСОБА_4 психологічний тиск,почав звинувачувати його у тому,що малолітній ОСОБА_4 спонукає до вчинення крадіжок його сина ОСОБА_8 ..

Продовжуючи свої злочинні дії,які охоплювалися єдиним злочинним умислом,направленим на незаконне позбавлення волі малолітнього потерпілого ОСОБА_4 , ОСОБА_6 ,усвідомлюючи суспільну небезпечність та протиправність своїх дій,утримуючи малолітнього ОСОБА_4 в салоні вказаного автомобіля,відвіз його на територію металобази в АДРЕСА_3 ,де,вийшовши з автомобіля наказав малолітньому ОСОБА_4 допомагати розвантажувати металобрухт та після чого сісти назад до вищевказаного автомобіля. Далі, ОСОБА_6 ,продовжуючи утримувати малолітнього потерпілого ОСОБА_4 в салоні автомобіля марки «FAW», реєстраційний номер НОМЕР_1 , з території металобази,яка знаходиться за адресою: с.Мамрин,вул.Залізнодорожня,4, відвіз останнього до закинутої залізнодорожньої станції, що знаходиться в м.Коростишів,по вул. Вокзальній,1, де наказав вийти з салону автомобіля та йти за ним до приміщення закинутої станції.

Після цього,11 травня 2016 року,у невстановлений у ході досудового розслідування час,в приміщенні закинутої станції,яка знаходиться за адресою:м.Коростишів,по вул.Вокзальній,1,у ОСОБА_6 виник злочинний умисел,направлений на спричинення тілесних ушкоджень малолітньому ОСОБА_4 .

Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_6 ,у вказаний день,час та місці,усвідомлюючи протиправний характер своїх дій,їх караність та настання суспільно-небезпечних наслідків у вигляді спричинення малолітньому потерпілому тілесних ушкоджень,діючи умисно,долонею правої руки наніс два удари по обличчю малолітнього ОСОБА_4 ,чим спричинив останньому тілесні ушкодження у вигляді синців на обличчі,які відносяться до легких тілесних ушкоджень без короткочасного розладу здоров`я.

Закінчуючи свої злочинні дії, ОСОБА_6 ,знаходячись в приміщенні закинутої станції в м.Коростишеві,по вулиці Вокзальній,1,відпустив малолітнього потерпілого ОСОБА_4 та наказав бігти додому.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 свою провину у висунутому обвинуваченні за ч.1 ст.125, ч.2 ст.146 КК України визнав повністю, у вчиненому щиросердно розкаявся, пояснив суду, що дійсно, при обставинах, зазначених в обвинувальному акті, скоїв інкриміновані діяння,11.05.2016 року підійшов до школи,позвав потерпілого ОСОБА_4 ,щоб з ним поговорити,про те,що він заставляв сина обвинуваченого ОСОБА_9 красти,обвинувачений потерпілого раніше попереджував про це. Потерпілий вийшов зі школи,сів в машину обвинуваченого,в машині ще знаходився знайомий обвинуваченого,приїхали на металобазу,вигрузили залізо. Обвинувачений поговорив з потерпілим, ОСОБА_4 розповів де були,з ким крали,обвинувачений ударив ОСОБА_4 два рази правою рукою в область обличчя. Пред,явленний цивільний представником потерпілого ОСОБА_5 про відшкодування матеріальної шкоди в сумі 2636,88 гривень,моральної шкоди в сумі 7000 гривень, визнав повністю,відшкодував суму у розмірі 300 гривень.

У судовому засіданні неповнолітній потерпілий ОСОБА_4 пояснив,що знає обвинуваченого, він є батьком його приятеля ОСОБА_7 , 11.05. 2016 року потерпілий був в школі,йому сказав ОСОБА_10 ,що його гукає якийсь дядя,разом вийшли до магазина,там була червона машина та обвинувачений,він схопив потерпілого за плече,посадив у машину посередині, потерпілий плакав. ОСОБА_6 сказав потерпілому,що він крав разом із його сином,приїхали на металобазу у с.Стрижівку, потерпілий вигружав там залізо,потім обвинувачений привіз ОСОБА_4 на закинуту станцію, де наніс йому декілька ударів по обличчю, голові. Потерпілий ОСОБА_4 просив застосувати до обвинуваченого покарання на розсуд суду.

Обвинувачений ОСОБА_6 , потерпілий ОСОБА_4 , законний представник неповнолітнього потерпілого ОСОБА_5 , прокурор, не заперечували фактичні обставини кримінального провадження і не заперечували проти визнання недоцільним дослідження доказів щодо фактичних обставин кримінального провадження, які ніким не оспорюються. При цьому судом встановлено, що всі учасники судового розгляду правильно розуміють зміст фактичних обставин кримінального провадження, і немає сумнівів у добровільності й істинності їх позиції. Учасникам судового провадження роз,яснено, що в такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржувати ці обставини в апеляційному порядку. У зв,язку з викладеним, на підставі ч.3 ст.349 КПК України, за згодою учасників судового провадження, судом визнано недоцільним дослідження доказів щодо фактичних обставин кримінального провадження, які ніким не оспорюються.

За таких обставин, сукупність наведених і оцінених судом доказів, дозволяє суду прийти до висновку, що винність обвинуваченого ОСОБА_6 доведена, дії обвинуваченого правильно кваліфіковані:

- за ст.125 ч.1 КК України, як умисні дії, які виразилися у заподіянні умисного легкого тілесного ушкодження без короткочасного розладу здоров`я;

-за ст.146 ч.2 КК України,як умисні дії,які виразилися у незаконному позбавленні волі людини, щодо малолітнього.

При призначенні виду та міри покарання обвинуваченому ОСОБА_6 ,суд враховує ступінь тяжкості вчинених останнім кримінальних правопорушень, особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Кримінальне правопорушення за ст.125 ч.1 КК України є злочином невеликої тяжкості,за ст.146 ч.2 КК України є злочином середньої тяжкості, ОСОБА_6 не судимий, не працює, не одружений, має на утриманні неповнолітніх дітей:доньку ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ,сина ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , на диспансерному психіатричному та наркологічному обліках не перебуває, відповідно довідки №471 від 14.12.2016 року, виданої Коростишівською ЦРЛ ім.Д.І.Потєхіна, ОСОБА_6 з 05.10.2016 року перебуває на обліку в протитуберкульозному кабінеті Коростишівської ЦРЛ з діагнозом ВДТБ лівобічний плеврит туберкульозної етиології, з 10.09.2016 року по 28.11.2016 року останньому проводилось лікування в обласній протитуберкульозній лікарні ОПТД, за місцем проживання характеризується негативно.

Щире каяття у вчиненні кримінальних правопорушень є обставиною, яка пом,якшує покарання.

Обставин,які обтяжують покарання,не встановлено.

Обираючи вид і міру покарання обвинуваченому ОСОБА_6 , суд враховує обставини кримінального провадження, дані про особу обвинуваченого, його відношення до вчиненого, наслідки, що наступили від вчиненого, і вважає, що його виправлення і перевиховання, попередження з його боку здійснення нових злочинів і досягнення інших цілей покарання можливо без ізоляції від суспільства, останньому слід призначити покарання у виді позбавлення волі в межах санкції статей 125 ч.1 та 146 ч.2 Кримінального Закону,остаточно-за правилами ст.70 ч.1 КК України, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим,із застосуванням ст.75 КК України, звільнивши від відбування призначеного покарання з випробуванням, поклавши на нього обов`язки, передбачені ст. 76 КК України.

Відповідно до вимог ч.2 ст.65 КК України,особі,яка вчинила злочин,має бути призначене покарання,необхідне і достатнє для виправлення та попередження нових злочинів,а згідно ч.2 ст.50 КК України,покарання має на меті не тільки кару,а й виправлення засуджених.

На думку суду, застосування звільнення від покарання з випробуванням у даному випадку, є більш дієвим заходом впливу на обвинуваченого,таке покарання буде справедливим, необхідним і достатнім для виправлення і перевиховання ОСОБА_6 та запобігання останнім нових злочинів.

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_6 не обирався.

Цивільний позов представника потерпілого ОСОБА_5 ,діючої в інтересах неповнолітнього потерпілого ОСОБА_4 ,підлягає повному задоволенню за наступних підстав.

Як встановлено в судовому засіданні, внаслідок протиправних дій обвинуваченого ОСОБА_6 потерпілому ОСОБА_4 були завдані тілесні ушкодження. Внаслідок отриманих тілесних ушкоджень,представник неповнолітнього потерпілого-мати ОСОБА_5 понесла витрати на лікування останнього в розмірі 2636,88 гривень, що підтверджується квитанціями на придбання лікарняних засобів.

Вказана сума підлягає відшкодуванню з обвинуваченого відповідно до ст. 1166 ЦК України.

Окрім того, відповідно до ст. 23 ЦК України потерпілий має право на відшкодування моральної шкоди у зв`язку з порушенням його прав. В даному випадку моральна шкода полягає у фізичних та душевних стражданнях, які він відчував внаслідок завдання йому тілесних ушкоджень,моральна шкода в розмірі 7000 гривень підлягає стягненню відповідно до ст. 1167 ЦК України.

Арешт на майно обвинуваченого ОСОБА_6 у кримінальному провадженні не накладався.

Процесуальні витрати у кримінальному провадженні відсутні.

Питання щодо речових доказів у кримінальному провадженні необхідно вирішити в порядку ст.100 КПК України.

Керуючись ст.ст. 100, 124, 368, 370, 373, 374 КПК України, суд,

З А С У Д И В:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.125 ч.1 КК України і призначити покарання у виді 100(ста) годин громадських робіт.

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.146 ч.2 КК України і призначити покарання у виді 2 (двох) років обмеження волі.

На підставі ст.70 ч.1 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , остаточно призначити покарання у виді 2 (двох) років обмеження волі.

Звільнити ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від відбування покарання у виді обмеження волі на підставі ст.75 КК України,з випробуванням, встановити іспитовий строк терміном 1(один) рік, в період якого, відповідно до ст.76 КК України зобов`язати його періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання,роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Стягнути з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_5 в рахунок відшкодування матеріальної шкоди суму у розмірі 2636(дві тисячі шістсот тридцять шість)гривень 88 копійок.

Стягнути з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_5 в рахунок відшкодування моральної шкоди суму в розмірі 7000(сім тисяч)гривень.

Речові докази:автомобіль марки «FAW»,з державним номерним знаком НОМЕР_1 ,який знаходиться на зберіганні у обвинуваченого ОСОБА_6 -залишити у розпорядженні останнього.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Житомирської області через Коростишівський районний суд Житомирської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя ОСОБА_1