АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Справа №646/6362/15-к Головуючий 1 інстанції ОСОБА_1
Провадження №11-кп/790/145/17 Доповідач: ОСОБА_2
Категорія: ч.5 ст.27 ч.1 ст.171, ч.5 ст.27 ч.4 ст.296 КК України
УХВАЛА
Іменем України
08 лютого 2017 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі - ОСОБА_5 ,

за участю прокурора - ОСОБА_6 ,

захисників - ОСОБА_7 ,

обвинуваченого - ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні суду м. Харкова кримінальне провадження за апеляційною скаргою прокурора на вирок Червонозаводского районного суду м. Харковавід 08.07.2016р. відносно ОСОБА_8 ,-

ВСТАНОВИЛА:
Вказаним вироком

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець с. Сальниця, Хмельницького району, Віницької області, громадянин України, з вищою освітою, одружений працюючий директором ТОВ «АТП «Карусель», не судимий, мешкає за адресою: АДРЕСА_1 ,

виправдано за ч.5 ст.27 ч.1 ст.171 та ч.5 ст.27 ч.4 ст.296 КК України,

Відповідно до ст.100 КПК України вирішена доля речових доказів

Згідно вироку, органи досудового розслідування звинувачували ОСОБА_8 в тому, що він перебуваючи на посаді директора ТОВ «АТП «Карусель», юридична адреса: м. Харків, вул. Наріманова, 4/6, , та виконуючи, згідно статуту підприємства та посадових інструкцій, організаційно-розпорядчі функції, без оформлення у передбачений законодавством України спосіб правочинну на перевезення людей, в тому числі в порушення ст.39 Закону України «Про автомобільний транспорт», 19.02.2014р., в ранковий час, більш точний час в ході досудового розслідування не встановлений, маючи умисел на перешкоджання законній професійній діяльності журналістів, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння та передбачаючи його суспільно-небезпечні наслідки у вигляді недопущення поширення інформації про події, які відбувались під час масових заходів великої кількості людей, більше 100 осіб, у вигляді пікету, пов`язаного з недопущенням залучення курсантів Академії внутрішніх військ МВС України до подій пов`язаних з розгоном демонстрантів руху «Євромайдан» у м. Києві, який відбувся поблизу Академії внутрішніх військ МВС України, розташованої за адресою: м. Харків, пл. Повстання, 3, у засобах масової інформації шляхом створення різних перепон та обмежень щодо виконання журналістами професійної діяльності та бажаючи їх настання, діючи у співучасті з невстановленими під час досудового розслідування особами у виді пособництва, шляхом надання транспортного засобу автобусу марки «БАЗ - Еталон», моделі «А079.14», зеленого кольору, з бортовим номером «1143», р.н. « НОМЕР_1 », під керуванням водія ОСОБА_9 , який перебував у розпорядженні ТОВ «АТП «Карусель», надав вказаний транспортний засіб у користування добре організованим та заздалегідь підготовленим невстановленим слідством особам у кількості більше чотирьох осіб, які мали при собі заздалегідь заготовлені предмети для нанесення тілесних ушкоджень, що безпосередньо вказувало на наявність у них мети вчинення умисних правопорушень, у тому числі спричинення тілесних ушкоджень, і які 19.02.2014, у проміжок часу з 12год. 00хв. до 14год. 00хв., знаходячись неподалік від буд. АДРЕСА_2 , сіли у вказаний автобус та, під керуванням водія ОСОБА_9 , на наданому ОСОБА_8 транспортному засобі, виїхали до території, розташованої неподалік від Академії внутрішніх військ МВС України, розташованої за адресою: м. Харків, пл. Повстання, 3, де наділи на себе зелені жилети із світловідбиваючими стрічками і маски («балаклави»), з метою неможливості їх упізнання, більшість з яких взяли у руки заздалегідь заготовлені предмети для нанесення тілесних ушкоджень, та, у проміжок часу з 16год. 00хв. до 20год. 00хв., перебуваючи неподалік від в`їзних воріт до Академії внутрішніх військ МВС України зі сторони пл. Повстання у м. Харкові, скоїли умисні дії, пов`язані з перешкоджанням законній професійній діяльності журналістів телеканалу «СТБ», ПрАТ «ММЦ-СТБ», юридична адреса: Україна, м. Київ, вул. Івана Шевцова, б.1, , у складі кореспондента регіональної мережі програми «Вікна-Новини» ОСОБА_10 , 1982р.н., та відеооператора ОСОБА_11 , 1985р.н., які в той момент, у зв`язку із своєю професійною діяльністю, здійснювали відеозапис подій, що відбувались. Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на умисне перешкоджання професійній діяльності журналістів у вигляді недопущення поширення інформації про події, які відбувались, вказані невстановлені особи здійснили напад на вказаних журналістів, пов`язаний з перешкоджанням здійсненню відеозапису на місці подій шляхом створення різних перепон та обмежень щодо виконання журналістами професійної діяльності, в результаті чого журналісти програми «Вікна-Новини» ОСОБА_10 та ОСОБА_11 не здійснили покладені на них професійні обов`язки.

Вищевикладені обставини, органами досудового слідства кваліфіковані за ч.5 ст.27, ч.1 ст.171 КК України тобто звинувачували ОСОБА_8 у співучасті у виді пособництва в умисному перешкоджанні законній професійній діяльності журналістів за вищенаведених обставин.

Крім того, ОСОБА_8 обвинувачувався в тому, що перебуваючи на посаді директора раніше вказаної юридичної особи, та виконуючи згідно до статуту підприємства та посадових інструкцій, організаційно-розпорядчі функції, без оформлення у передбачений законодавством України спосіб правочинну на перевезення людей, в тому числі в порушення ст.39 Закону України «Про автомобільний транспорт», 19.02.2014р., в ранковий час, більш точний час в ході досудового розслідування не встановлений, маючи умисел на хуліганство, тобто грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалось особливою зухвалістю у вигляді завдання потерпілій особі побоїв чи іншого насильства, з метою спричинення тілесних ушкоджень, вчиненого групою осіб із застосуванням предметів, заздалегідь заготовлених для нанесення тілесних ушкоджень, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння та передбачаючи його суспільно-небезпечні наслідки у вигляді істотної шкоди особистим чи суспільним інтересам при подіях, які відбувались під час масових заходів великої кількості людей, більше 100 осіб, у вигляді пікету, пов`язаного з недопущенням залучення курсантів Академії внутрішніх військ МВС України до подій пов`язаних з розгоном демонстрантів руху «Євромайдан» у м. Києві, який відбувся поблизу Академії внутрішніх військ МВС України, розташованої за адресою: м. Харків, пл. Повстання, 3, у засобах масової інформації шляхом створення різних перепон та обмежень щодо виконання журналістами професійної діяльності та бажаючи їх настання, діючи у співучасті з невстановленими під час досудового розслідування особами у виді пособництва, шляхом надання транспортного засобу автобусу марки «БАЗ - Еталон», моделі «А079.14», зеленого кольору, з бортовим номером «1143», р.н. « НОМЕР_1 », під керуванням водія ОСОБА_9 , який перебував у розпорядженні ТОВ «АТП «Карусель», надав вказаний транспортний засіб у користування добре організованим та заздалегідь підготовленим невстановленим слідством особам у кількості більше чотирьох осіб, які мали при собі заздалегідь заготовлені предмети для нанесення тілесних ушкоджень, що безпосередньо вказувало на наявність у них мети вчинення умисних правопорушень, у тому числі спричинення тілесних ушкоджень, і які 19.02.2014, у проміжок часу з 12год. 00хв. до 14год. 00хв., знаходячись неподалік від буд. АДРЕСА_2 , сіли у вказаний автобус та, під керуванням водія ОСОБА_9 , на наданому ОСОБА_8 транспортному засобі, виїхали до території, розташованої неподалік від Академії внутрішніх військ МВС України, розташованої за адресою: м. Харків, пл. Повстання, 3, де наділи на себе зелені жилети із світловідбиваючими стрічками і маски («балаклави»), з метою неможливості їх упізнання, більшість з яких взяли у руки заздалегідь заготовлені предмети для нанесення тілесних ушкоджень, та, у проміжок часу з 16год. 00хв. до 20год. 00хв., перебуваючи неподалік від в`їзних воріт до Академії внутрішніх військ МВС України зі сторони пл. Повстання у м. Харкові, реалізуючи свій злочинний умисел на хуліганство, тобто грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалось особливою зухвалістю у вигляді завдання потерпілій особі побоїв чи іншого насильства, з метою спричинення тілесних ушкоджень, діючи групою осіб із застосуванням предметів, заздалегідь заготовлених для нанесення тілесних ушкоджень, вказані невстановлені особи здійснили напад на ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , які там знаходились як журналісти телеканалу «СТБ», ПрАТ «ММЦ-СТБ», юридична адреса: Україна, м. Київ, вул. Івана Шевцова, б.1, , та нанесли ОСОБА_11 більше двох ударів у різні частині тіла, такі як голова, тулуб та кінцівки, в результаті чого останньому було спричинено тілесні ушкодження.

В результаті неправомірних дій ОСОБА_8 , який виступив співучасником у виді пособництва та сприяв, шляхом надання засобів, вчиненню злочинів іншими співучасниками, потерпілий ОСОБА_11 , згідно висновку судово-медичної експертизи №1299-ая/14 від 24.04.2014р, отримав рану на голові, яка за ступенем тяжкості відноситься до легких тілесних ушкоджень.

Отже, органами досудового розслідування, ОСОБА_8 обвинувачувався у вчиненні злочину, передбаченому ч.5 ст.27, ч.4 ст.296 КК України, а саме в співучасті у виді пособництва в хуліганстві, тобто грубому порушенні громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалось особливою зухвалістю, вчиненого групою осіб із застосуванням предметів, заздалегідь заготовлених для нанесення тілесних ушкоджень, за вищезазначених обставин.

Виправдовуючи ОСОБА_8 за вищевикладеним обвинуваченням суд вказав, що органом досудового розслідування неповно та недостовірно були встановлені обставини нападу 19.02.2014р. на журналістів телеканалу «СТБ» ОСОБА_12 та ОСОБА_11 . Зокрема, з наданих прокурором доказів неможливо достовірно встановити осіб, які перешкоджали журналістам у їх діяльності, осіб-організаторів такого перешкоджання, а також коло осіб, які перевозились автобусом АТП «Карусель», їх причетність та ступень участі у нападі на журналістів.

Крім того суд послався на ст.62 Конституції України відповідно якої особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватись на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Також, суд вказав у своїх висновках про презумпцію невинуватості у кримінальному судочинстві яка має значення як правова гарантія встановлення істини у справі, та діє як система нормативних правил, одним з яких є обовязок прокурора доказати винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форму його вини, мотив та мету вчинення злочину, що передбачено у ст.91 КПК України.

За таких обставин, суд першої інстанції прийшов до висновку, що стороною обвинувачення не доведено, що в діях обвинуваченого ОСОБА_8 є склад кримінальних правопорушень, передбачених ч.5 ст.27, ч.1 ст.171 та ч.5 ст.27, ч.4 ст.296 КК України, а саме не доведений умисел обвинуваченого у пособництві добре організованим, заздалегідь підготовленим невстановленим слідством особам, так званим «тітушкам», в умисному перешкоджанні законній професійній діяльності журналістів та в хуліганстві, тобто грубому порушенні громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалось особливою зухвалістю, вчиненого групою осіб із застосуванням предметів, заздалегідь заготовлених для нанесення тілесних ушкоджень, що виключає можливість притягнення до кримінальної відповідальності обвинуваченого.

На підставі досліджених у суді доказів і проведеного правового аналізу, районний суд відповідно п.3 ч.1 ст.373 КПК України ухвалив виправдувальний вирок відносно ОСОБА_8 у зв`язку з недоведеністю складу інкримінованих кримінальних правопорушень, передбачених ч.5 ст.27, ч.1 ст.171 та ч.5 ст.27, ч.4 ст.296 КК України, в його діях.

Не погоджуючись з прийнятим судом рішенням прокурор подав апеляційну скаргу в якій просить вирок суду скасувати та ухвалити свій вирок, яким визнати ОСОБА_8 винним в інкримінованих йому злочинах і призначити остаточне покарання у виді 5 років позбавлення волі. Обґрунтовуючи свої вимоги апелянт звертає увагу на грубе порушення чинного кримінального процесуального законодавства яке допущене судом проте не конкретизує ці порушення, а лише цитує норми закону. При цьому прокурор стверджує, що висновки суду першої інстанції не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження, а судом допущені істотні порушення вимог кримінального процесуального закону.

У доповненнях до апеляції прокурор просить викликати до судового засідання та допитати потерпілих та певних свідків жодним чином не обґрунтовуючи свої вимоги.

Захисник обвинуваченого, у поданих письмових запереченнях на апеляційну скаргу прокурора звертає увагу на те, що встановлені судом фактичні обставини ґрунтуються на доказах які були досліджені у суді. Так, цей учасник судового провадження вважає, що суд правильно оцінив представлені докази і не припустився жодних порушень процесуального законодавства.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення прокурора, який підтримав апеляційну скаргу, з`ясувавши позицію сторони захисту, які вважали вирок суду правомірним, перевіривши апеляційні доводи та матеріали провадження, колегія суддів вважає, що апеляція не підлягає задоволенню виходячи з наступних підстав.

Так, ч.1 ст.404 КПК України передбачає, що суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно вироку (т.2 а.с.147-156) фактичні обставини справи встановлені у загальному порядку, на підставі досліджених у суді доказах.

Відповідно до ч.3 ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції зобов`язаний повторно дослідити обставини, встановлені під час кримінального провадження лише за клопотанням учасників судового провадження та за умови, що вони досліджені судом першої інстанції не повністю або з порушеннями або дослідити докази, які не досліджувалися судом першої інстанції, виключно якщо про дослідження таких доказів учасники судового провадження заявляли клопотання під час розгляду в суді першої інстанції або якщо вони стали відомі після ухвалення судового рішення, що оскаржується.
Обговоривши з учасниками судового провадження заявлене прокурором клопотання про допит потерпілих та вказаних у клопотання свідків, колегія суддів, враховуючи вищенаведену процесуальну норму прийшла до висновку, що воно не підлягає задоволенню оскільки прокурор не довів, що вони досліджені судом першої інстанції не повністю або з порушеннями.
Так, апелянт у поданій скарзі з доповненнями не вказав у чому на його думку полягає неповнота і не послався на те, що судом першої інстанції були відхилені його клопотання про допит певних осіб, дослідження доказів або вчинення інших процесуальних дій для підтвердження чи спростування обставин, з`ясування яких може мати істотне значення для ухвалення законного, обґрунтованого та справедливого судового рішення.
Разом з цим, не зазначив прокурор і необхідність дослідження тієї чи іншої підстави яка випливає з нових даних, встановлених при розгляді справи в суді апеляційної інстанції.
За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційні доводи апелянта про неповноту судового розгляду у суді першої інстанції є надуманими та такими, що не відповідають матеріалам кримінального провадження.
Допитані у районному суді потерпілі дали пояснення згідно яких, ОСОБА_10 в судовому засіданні пояснила, що є кореспондентом регіональної мережі програм «Вікна-Новини». 19.02.2014р. близько 13год. вона разом із відеооператором ОСОБА_11 робили репортаж біля Академії внутрішніх військ МВС України. Біля магазину «Борисфен» на перехресті пл. Повстання вул. Б.Хмельницького у м. Харкові бачили та зняли на відеокамеру зелену маршрутку №219, а в ній чоловіки спортивної статури, водія не розгледіла. Близько 17год. вони з ОСОБА_11 знову повернулись до Академії внутрішніх військ МВС України, та вона бачила як із зеленої маршрутки, яка була трошки в іншому місці (номера не знає), виходили спортивні молодики з палками, одягали жилети та маски, та направлялись до Академії, де активісти Євромайдану не випускали курсантів. Правоохоронні органи пропускали цих молодиків, один з них повернувся до них та намагався вибити ногою відеокамеру у ОСОБА_11 та ще декілька людей у жилетах погнались за ними, щоб нанести тілесні ушкодження. Вона добігла до бійців «Беркуту», вихопивши камеру у ОСОБА_11 , а він біг за нею, де вже бійці «Беркуту» розбили ОСОБА_11 голову та нанесли їй тілесні ушкодження, також розбили камеру. Люди в жилетах їй тілесних ушкоджень не наносили та які саме ушкодження нанесли ОСОБА_11 не знає, але саме вони спочатку перешкодили їм у журналістській діяльності.
Крім того, потерпіла також пояснила, що біля Академії внутрішніх військ МВС України 19.02.2014р. знаходилось декілька зелених маршруток у різних місцях і вона не знає з якої саме маршрутки вийшли люди, що напали на них з ОСОБА_11 . Їх було біля Академії близько 50 осіб. Ті, що напали могли приїхати і на іншій маршрутці. Про будь-який зв`язок ОСОБА_8 з людьми в жилетах їй не відомо, але він, як директор, на її думку, повинен цікавитись кому та для чого надає автобуси.
Аналогічні за змістом показання дав і потерпілий ОСОБА_11 пояснивши, що він працює оператором регіональної мережі програм «Вікна-Новини». 19.02.2014р. разом з кореспондентом ОСОБА_10 робив відеоматеріал як активісти Євромайдану заблокували ворота Академії внутрішній військ МВС України. Близько 13год. біля вул. Б.Хмельницького у м. Харкові знімав маршрутку №219, в якій знаходились спортивні молодики, водія не розгледів. Близько 17год. 30хв. того ж дня він бачив, як від вул. Б.Хмельницького йшли «тітушки», маршрутку він вже тоді не бачив. Всього біля Академії зібралось близько 80 «тітушек» у масках, бронежилетах, він їх знімав. Тоді, один з них, який був без маски повернувся до нього та ногою намагався розбити відеокамеру, але не вдалося, та ще близько 4 «тітушек» стали кричати «Що ви тут знімаєте?», та протягом 30 секунд нанесли близько 10 ударів по голові та іншим частинам тіла. Оскільки він прикривав голову руками, то лише сильно напух палець, інших тілесних пошкоджень не було. Вони з ОСОБА_10 добігли до бійців «Беркуту», де вже бійці розбили камеру, що була у ОСОБА_10 , розбили йому голову та нанесли інші ушкодження. «Тітушки» голову йому не розбивали, та чи приїхали вони на маршрутці №219 йому невідомо. Про зв`язок ОСОБА_8 з «тітушками» йому нічого невідомо, але вважає, що ОСОБА_8 повинен знати, як директор, для яких цілей надає транспорт та повідомити про тих, хто його замовляв.
Таким чином, показання самих потерпілих спростовують висунуте органами досудового слідства обвинувачення ОСОБА_8 у вчиненні злочину, передбаченого ч.5 ст.27, ч.4 ст.296 КК України, а саме в співучасті у виді пособництва в хуліганстві, оскільки ОСОБА_11 , отримав рану на голові від дій бійців «Беркуту».
Сам обвинувачений повністю заперечував свою вину у вчиненні інкримінованих йому злочинів та пояснив, що працює директором АТП «Карусель» що підтверджується трудовим контрактом та наказом (т.3 а.к.п.155-160). 11.01.2013р. департаментом транспорту ХМР з його підприємством укладено типовий договір, де передбачені права та обов`язки сторін. Одним із обов`язків АТП «Карусель» є надання транспорту на вимогу департаменту для забезпечення перевезень під час масових заходів, що підтверджується п.2.2 договору №25-2013 про перевезення пасажирів на автобусних маршрутах загального користування м. Харкова від 11.01.2013р. (т.3 а.к.п.181-182). Тому, протягом десяти років його підприємство регулярно виділяє автобуси на замовлення департаменту транспорту ХМР для перевезення працівників міліції, прокуратури, журналістів, дітей. Департамент транспорту жодного разу не просив виділити автобуси для «тітушек», або інших хуліганів. Інші підприємства перевізники також постійно надають автобуси на вимогу департаменту транспорту, що є звичайною практикою у їх діяльності.
При цьому обвинувачений підтвердив, що дійсно 19.02.2014р. йому, як звичайно, подзвонив хтось із співробітників департаменту транспорту та попросив надати автобус відповідно до умов договору. Він доручив організувати надання автобусу начальнику гаражу ОСОБА_13 . Той виділив автобус з номерним знаком НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_9 . Водій йому не дзвонив та не повідомляв про якісь екстрені події під час поїздки 19.02.2014р. Після, від ОСОБА_13 він дізнався, що автобус їздив у район Кінного ринку у м. Харкові. А через 2-3 дні він із засобів масової інформації дізнався про заворушення біля Академії внутрішніх військ МВС України. Та через деякий час, коли точно не пам`ятає, із засобів масової інформації дізнався про побиття журналістів. Йому були незнайомі журналісти ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , як і особи, яких називають «тітушками». До побиття журналістів та пошкодження їх майна він немає жодного відношення.
Отже, наведені вище показання обвинуваченого були повністю підтверджені допитаними у суді свідками ОСОБА_13 та ОСОБА_9 , які за своїм змістом в цілому не суперечать показанням потерпілих.
Свідки ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 . ОСОБА_18 були допитані у суді першої інстанції і згідно їх пояснень 19.02.2016р. поблизу Академії внутрішніх військ МВС України, розташованої за адресою: м. Харків, пл. Повстання, 3, відбулись масові заходи активістів «Євромайдану», які перешкоджали курсантам Академії внутрішніх військ МВС України виїхати до м. Києва для розгону демонстрантів руху «Євромайдан». Бійці спецпідрозділу «Беркуту» відігнали активістів від воріт Академії внутрішніх військ МВС України, після чого люди в зелених жилетах, масках та з палками, так звані «тітушки», у кількості приблизно 100 осіб відганяли активістів від навчального закладу.
Аналогічні фактичні дані, районний суд отримав з інших процесуальних джерел доказів, а саме та з протоколу огляду документів, диску з відеозаписом, скріншотів з інтернет-ресурсу (т.1 а.к.п.205-251).
Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції дослідив всі представлені стороною обвинувачення докази і дав їм належну оцінку визнавши допустимими.
Лише протоколи слідчих експериментів з потерпілими (т.2 а.к.п.183-202) суд визнав недопустимими доказами, оскільки вони проведені з порушенням вимог ч.7 ст. 223 КПКУкраїни, а саме відсутністю понятих та застосування відеозапису із перервами під час слідчих дій.
Таке рішення суду, колегія суддів вважає законним, оскільки воно ґрунтується на положенні передбаченому ст.87 КПК України про недопустимість доказів, отриманих внаслідок істотного порушення прав та свобод людини.
З показань допитаних у районному суді, кожного окремо, свідків ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 випливає, що департамент транспорту ХМР постійно у телефонному режимі звертається до перевізників м. Харкова, в тому числі до АТП «Карусель», з проханням надати транспорт для здійснення перевозок під час масових заходів. В лютому-березні 2014р. майже кожен день перевізники м. Харкова, в тому числі і АТП «Карусель», виділяли автобуси для перевезення правоохоронців. Показання вказаних свідків повністю відображені у вироку (т.2 а.с.153).
Наведені фактичні дані повністю підтверджують показання обвинуваченого про обставини надання автобусу 19.02.2014р. за вказівкою департаменту транспорту. При цьому належить врахувати, що сторона обвинувачення не надала доказів та не довела умисел обвинуваченого у пособництві в хуліганстві та перешкоджанні законній професійній діяльності журналістів.
З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає, що висновки суду, наведені у вироку, підтверджуються доказами, дослідженими під час судового розгляду, а тому судове рішення сід визнати таким, що відповідає фактичним обставинам кримінального провадження.
З огляду на викладені вищенаведені фактичні обставини, колегія суддів погоджується і з висновком суду першої інстанції, що в діянні обвинуваченого ОСОБА_8 , який 19.02.2014р. за вказівкою департаменту транспорту представив автобус, не доведеносклад кримінальних правопорушень у вчинені яких йому пред`явлено обвинувачення.
Отже апеляційною інстанцією не встановлені жодні порушення кримінального процесуального на які вказує апелянт, а тому апеляційні доводи слід визнати безпідставними, а апеляційну скаргу такою, що не підлягає задоволенню.
Керуючись ст.ст.405, 407, 409, 419 КПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА
Апеляційні скаргу прокурора залишити без задоволення, а вирок Червонозаводского районного суду м. Харковавід 08.07.2016р. відносно ОСОБА_8 без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня проголошення.

Головуючий

Судді