Справа № 333/2378/17
Провадження № 1-кп/333/339/17
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
22 серпня 2017 року м. Запоріжжя
Комунарський районний суд м. Запоріжжя в складі:

головуючої судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2 ,

з участю:

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

захисники ОСОБА_5

ОСОБА_6

потерпіла ОСОБА_7

представник потерпілої ОСОБА_8

перекладач ОСОБА_9

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження №0006058 відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Курилівка Петриківського району Дніпровської області, українця, громадянина України, який має середню освіту, одружений, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України, -
ВСТАНОВИВ:
14 грудня 2016 року приблизно о 06 год. 30 хв. ОСОБА_4 , маючи умисел на спричинення тілесних ушкоджень, знаходячись у під`їзді біля входу до квартири АДРЕСА_3 , в ході словесного конфлікту з раніше знайомою ОСОБА_7 на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, діючи умисно, наніс потерпілій один удар кулаком руки в обличчя, чим спричинив потерпілій, згідно висновків експерта від 22.03.2017 р. за №№ 505, 506-Д травму лівого ока з розривами та випадіння оболонок лівого ока з крововиливами у камери ока, що у клінічному перебігу потягло відшарування сітківки, повною втратою зору на ліве око із наступною його атрофією (зморщуванню), кваліфікується як тілесне ушкодження середньої тяжкості, що спричинило стійку втрату працездатності менш ніж на третину, що виникла від не менш ніж одного травматичного впливу.

Обвинувачений ОСОБА_4 при допиті в судовому засіданні визнав себе винним в пред`явленому обвинуваченні, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України. Розкаявся у вчиненні вищезазначеного кримінального правопорушення. Пояснив, що дійсно він 14 грудня 2016 року приблизно о 06 год. 30 хв., знаходячись у під`їзді біля входу до квартири АДРЕСА_3 , в ході словесного конфлікту зі знайомою ОСОБА_7 наніс останній один удар кулаком руки в обличчя, чим спричинив потерпілій травму лівого ока.

Відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України, інші докази кримінального провадження судом не досліджувались. Суд визнав недоцільним дослідження інших доказів, оскільки ОСОБА_4 в судовому засіданні не оспорював факт вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1ст. 122 КК України при вищезазначених обставинах, учасники судового провадження проти цього не заперечували. Фактичні обставини справи є доведеними, суд вважає їх доведеними та визнає недоцільним дослідження інших доказів відносно фактичних обставин, які ніким не оспорюються. Судом з`ясовано, чи правильно учасники судового провадження розуміють зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також їм роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Вирішуючи питання щодо кваліфікації дій обвинуваченого, суд вважає, що органами досудового розслідування правильно кваліфіковані його дії за ч. 1 ст. 122 КК України, оскільки своїми діями ОСОБА_4 скоїв умисне середньої тяжкості тілесне ушкодження, тобто умисне ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у статті 121 КК України, але таке, що спричинило значну стійку втрату працездатності менш як на одну третину.

При призначенні покарання обвинуваченому суд виходить із загальних принципів призначення покарання, що передбачені ст. 65 КК України. Суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного, наявність пом`якшуючих та обтяжуючих покарання обставин.

Так, судом враховується, що скоєне ОСОБА_4 кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 122 КК України, є злочином середньої тяжкості, обвинувачений раніше не судимий, позитивно характеризується за місцем проживання і роботи, на обліках у психіатра і нарколога не перебуває, є інвалідом 3 групи.

Обставини, що обтяжують покарання: відсутні.

Пом`якшуючими покарання обставинами є: щире каяття.
Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що для виправлення обвинуваченого і для попередження вчинення нових кримінальних правопорушень у майбутньому буде справедливим та достатнім обрати йому покарання у виді позбавлення волі з іспитовим строком.

ОСОБА_7 заявлено цивільний позов про стягнення з ОСОБА_4 майнової шкоди в сумі 2 496 грн. та моральної шкоди в сумі 200 000 грн.

Відповідно до ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана майну фізичної чи юридичної особи неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, що заподіяла таку шкоду.

В ході розгляду справи, представник позивача повідомив суд, що матеріальна шкода в сумі 2 496 грн. відшкодована обвинуваченим повністю. У зв`язку з чим, судом відмовляється у задоволенні вимог в цій частині.

Щодо вимог про стягнення моральної шкоди, то суд виходить з наступного.

Відповідно до ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, у приниженні честі та гідності фізичної особи.

Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» право на відшкодування моральної (немайнової) шкоди є важливою гарантією захисту прав і свобод громадян.

Під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні нормальних життєвих зав`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

Так, визначаючи розмір відшкодування моральної шкоди, завданої протиправними діями обвинуваченого, судом враховано характер, тривалість та обсяг фізичних, душевних та психічних страждань, тривалість часу для відновлення здоров`я потерпілої, які полягали у відчуттях фізичного болю, у переживаннях за стан свого здоров`я, порушеннях звичайного укладу життя у зв`язку із необхідністю проходження лікування, у психологічних хвилюваннях та тривогах. Крім того, втрата одного ока призвело до переведення потерпілої на іншу роботу та посаду; судом враховано, що обвинувачений, в свою чергу, відшкодував матеріальну шкоду повністю.

Отже, з огляду на викладене, враховуючи засади розумності, виваженості та справедливості, суд вважає за необхідне позовні вимоги про стягнення моральної шкоди задовольнити частково в сумі 80 000 грн. У задоволенні іншої частини вимог відхиляється.

Судові витрати та речові докази відсутні.

Керуючись ст. ст. 368, 373, 374 КПК України, суд, -
УХВАЛИВ:
Визнати ОСОБА_4 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України та призначити йому покарання у виді двох років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання, якщо він протягом двох років іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки, передбачені п.п. 1, 2 ч. 1, п. 2 ч. 2 ст. 76 КК України, а саме:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання;

- не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Цивільний позов ОСОБА_7 про стягнення з ОСОБА_4 майнової шкоди та моральної шкоди задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_7 80 000 (вісімдесят тисяч) грн. 00 коп. моральної шкоди. У задоволенні іншої частини вимог відмовити.

Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Запорізької області через Комунарський районний суд м. Запоріжжя протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що вирок суду не набрав законної сили.
Суддя Комунарського районного суду
м. Запоріжжя ОСОБА_1