Справа № 164/1634/17
п/с 1-кп/164/93/2017
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
7 серпня 2017 року. Смт. Маневичі.
Маневицький районний суд Волинської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2 ,
потерпілої ОСОБА_4 ,
обвинуваченого ОСОБА_5 ,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КК України,-
ОСОБА_5 , будучи зобов`язаним на підставі судового наказу Маневицького районного суду № 2-н-124 від 14 листопада 2011 року сплачувати на користь ОСОБА_4 аліменти на утримання неповнолітніх дітей, в тому числі сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на кожну дитину щомісячно, починаючи з 7 листопада 2011 року та до досягнення нею повноліття, знаючи про вказаний свій обов`язок і ухвалене рішення суду, протягом тривалого часу від сплати аліментів злісно ухиляється, а з вересня 2015 року по 18 березня 2017 року взагалі не сплачує кошти на утримання сина.
Так, ОСОБА_5 , будучи зареєстрованим та постійно проживаючи в с.Розничі Маневицького району Волинської області, не маючи обмежень до фізичної праці та протипоказань по стану здоров`я, починаючи з 1 листопада 2012 року і по даний час нікуди на роботу не влаштовувався, на обліку в Маневицькому центрі зайнятості не перебуває і не перебував. Проживаючи окремо від своєї дитини неповнолітнього сина ОСОБА_6 , будучи його батьком по крові, всупереч вимогам ст. 180 Сімейного Кодексу України, маючи обов`язок утримувати дитину до досягнення нею повноліття, та в супереч вимог ст.12 Закону України «Про охорону дитинства», умисно життям дитини не цікавиться, вихованням не займається, з сином не спілкується, матеріально не забезпечує. Також під час викликів до Маневицького РВ ДВС у Волинській області державним виконавцем із боржником проводились профілактичні бесіди про недопустимість ухилення від сплати аліментів, недопущення зростання заборгованості по несплаті аліментів, настання за вказані протиправні дії відповідальності, про що письмово він був неодноразово попереджений про можливість притягнення до кримінальної відповідальності, а саме: 05 грудня 2011 року, 28 жовтня 2013 року, 22 листопада 2013 року, 03 лютого 2014 року, 24 липня 2014 року.
Внаслідок вищевказаний умисних дій, спрямованих на невиконання рішення суду по сплаті аліментів, у ОСОБА_5 утворилася заборгованість, починаючи з 1 листопада 2012 року і станом на 18 березня 2017 року (тобто, на час досягнення сином повноліття), на утримання неповнолітнього сина - ОСОБА_6 , в розмірі 19 849,55 гривень, що сукупно перевищує суму відповідних платежів більш як за три місяці.
Допитаний в судовому засіданні по суті пред`явленого обвинувачення ОСОБА_5 вину в інкримінованому йому злочині визнав повністю, пояснив, що аліменти не сплачував, оскільки ніде офіційно не працевлаштований та не має коштів навіть для особистих потреб. Підтвердив, що знав про судове рішення, згідно якого зобов`язаний сплачувати аліменти, до центру зайнятості для працевлаштування не звертався. Зазначив, що розкаюється у вчиненому.
Потерпіла просила обвинуваченого покарати відповідно до закону, пояснила, що обвинувачений дітям не надає матеріальної допомоги взагалі, хоча є гостра необхідність у коштах для лікування одного з синів - ОСОБА_7 .
Враховуючи те, що ОСОБА_5 в повному обсязі визнав вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення при обставинах, що наведені в обвинувальному акті, беручи до уваги те, що інші учасники судового розгляду не бажають оспорювати фактичні обставини справи, і судом встановлено, що обвинувачений правильно розуміє зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності та істинності його позиції, роз`яснивши йому положення ст. 349 КПК України, вислухавши думку учасників судового розгляду, які не заперечували щодо розгляду кримінальної справи в порядку, передбаченому ст. 349 КПК України, суд визнає недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються.
Крім повного визнання обвинуваченим своєї вини, його вина у вчиненні встановленого злочину повністю доведена доказами, що містяться в обвинувальному акті та матеріалах кримінального провадження, які ніким з учасників процесу не оспорюються, є належними і допустимими.
Обвинувачений вірно розуміє зміст обставин справи та у суду немає сумнівів у добровільності та істинності його позиції.
Тому суд приходить висновку, що своїми умисними діями, які виразились в злісному ухилення від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання дитини (аліментів), ОСОБА_5 скоїв кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 164 КК України.
При призначенні покарання обвинуваченому за ч. 1 ст. 164 КК України, суд враховує, що ОСОБА_5 вчинив злочин невеликої тяжкості, однак не залишається поза увагою суду те, що обвинувачений належних висновків не зробив, на даний час не є працевлаштованим.
До обставин, що пом`якшують покарання, суд відносить його щире каяття.
Обтяжуючих покарання обставин не встановлено.
Враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, обставини його вчинення та особу винного, його посередню характеристику за місцем проживання, суд вважає що виправлення обвинуваченого, а також запобігання вчиненню нових злочинів, як самим засудженим, так і іншими особами, можливе при призначенні йому покарання у виді обмеження волі в межах санкції статті, по якій він притягується до кримінальної відповідальності, із встановленим іспитовим строком.
Речові докази, судові витрати та цивільний позов у даній справі відсутні, запобіжний захід не обирався.
Керуючись ст. ст. 349, 373, 374 КПК України, суд,-
З А С У Д И В:
ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КК України, призначивши йому покарання у виді 1 (одного) року обмеження волі.
На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_5 звільнити від відбування покарання з випробуванням і встановити йому іспитовий строк11 (один) рік.
На підставі ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_5 періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи.
Речові докази, судові витрати та цивільний позов у даній справі відсутні, запобіжний захід не обирався.
Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Волинської області через Маневицький районний суд Волинської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя
Маневицького районного суду ОСОБА_1