справа № 710/2184/15-к
провадження № 1-кп/691/31/17
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
05 квітня 2017 рокуГородищенський районний суд Черкаської області

в складі :

судді ОСОБА_1

при секретарях: ОСОБА_2

ОСОБА_3

ОСОБА_4

з участю:

прокурорів ОСОБА_5

ОСОБА_6

ОСОБА_7

потерпілої ОСОБА_8

представника потерпілої ОСОБА_9

захисника ОСОБА_10

обвинуваченого ОСОБА_11

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Городище кримінальне провадження по обвинуваченню ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Іваньки, Маньківського району, Черкаської області, зареєстрованої по АДРЕСА_1 , жительки АДРЕСА_2 , українки, громадянки України, працюючої стропальником на Лебединському насіневому заводі с. Лебедин, Шполянського району, Черкаської області, не одруженої, маючої середню спеціальну освіту, раніше не судимої,

у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ст. 128 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Згідно обвинувального акта, ОСОБА_11 обвинувачується в тому, що вона, 19.04.2015 року, близько 01.00 години, знаходячись біля будинку культури с. Лебедин, Шполянського району, Черкаської області, в ході сварки, на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, не маючи умислу на нанесення тілесних ушкоджень, однак передбачала можливості настання тілесних ушкоджень, але, легковажно розраховуючи на їх відвернення, схопила за волосся ОСОБА_8 та повалила її на землю, в результаті чого ОСОБА_8 впала, вдарившись лівим плечовим суглобом об асфальтобетонне покриття на землі, отримавши при цьому тілесні ушкодження. Згідно висновку експерта № 181 від 21.09.2015 року, у ОСОБА_8 мають місце ушкодження у вигляді осколкового перелому акроміального кінця лівої ключиці, по ступеню тяжкості дані тілесні ушкодження відносяться до категорії середньої тяжкості за ознакою тривалості розладу здоров`я.

Вказані дії стороною обвинувачення кваліфіковані за ст. 128 КК України, як необережне середньої тяжкості тілесне ушкодження.

Допитана судом обвинувачена ОСОБА_11 винною себе у скоєні вказаного кримінального правопорушення не визнала та показала суду, що 18.04.2015 року, після 22.00 години вона, разом з подругами, прийшла до клубу на дискотеку у с. Лебедин, Шполянського району. Близько 24.00 години у неї стався конфлікт з ОСОБА_8 на танцполі, оскільки вона з необережності штовхнула ліктем останню. Вийшовши з танцполу в коридор, вони закінчили сварку, після чого вона повернулася в приміщення клубу, а Вовк залишилася розмовляти з її подругою на ім`я ОСОБА_12 . Через деякий час, вона вийшла на подвір`я клубу та присіла на лавку. Неподалік неї, в гурті з хлопцями, серед яких був ОСОБА_13 , стояла ОСОБА_8 . Зустрівшись поглядами з останньою, у них знову виникла сварка, в ході якої ОСОБА_8 покликала її до себе. Коли вона підійшла, то продовжуючи сварку, вони схопили одна одну за волосся та почали тягнути кожна на себе. Оскільки, позаду ОСОБА_8 рельєф поверхні мав схил, то, остання, потягнувши її за волосся, почала падати на спину і, оскільки не відпускала її волосся, то й вона, впала разом з нею таким чином, що падіння ОСОБА_8 прийшлось на лівий бік спини, а вона впала зверху на ОСОБА_8 . При падінні та після нього, вони обидві тримали одна одну за волосся. Ніяких інших ударів руками чи ногами, вона ОСОБА_8 не завдавала. Після того, як їх розборонили, вона пішла додому, а про отриману ОСОБА_8 травму, дізналася кількома днями пізніше.

Згідно зі ст.92 КПК України, обов`язок доказування обставин, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, передбачених ст.91 КПК України, покладається на слідчого, прокурора.

Так, сторона обвинувачення, на підтвердження винуватості ОСОБА_11 , посилалась на показання потерпілої та свідків, які були безпосередньо допитані в судовому засіданні, а саме:

- показання потерпілої ОСОБА_8 про те, що 17.04.2015 року, близько 22.00 години, вона разом з ОСОБА_14 прийшла до клубу в с. Лебедин, Шполянського району Черкаської області на дискотеку. По приходу, вона піднялась на другий поверх та відпочивала там в барі. Близько 24.00 години, вона зійшла на перший поверх до танцполу де танцювала. Під час танцю, обвинувачена стала танцювати поруч та штовхати її, внаслідок чого між ними зчинилася сварка, в ході якої, вони посперечались та розійшлися в різні сторони. Вона вийшла з приміщення клубу на вулицю, оскільки їй зателефонувала бабуся. Після розмови з бабусею, вона залишилась стояти на вулиці в гурті знайомих хлопців, серед яких був ОСОБА_13 та ОСОБА_15 . Через деякий час на подвір`я вийшла обвинувачена ОСОБА_11 та показала їй середній палець руки. Після цього, вона запитала у обвинуваченої чого та хоче. У відповідь на запитання, ОСОБА_11 підійшла до неї та повідомила, що хоче з нею з`ясувати стосунки. Після цих слів, обвинувачена схопила її за волосся та потягнула на себе, а вона, в свою чергу схопила за волосся обвинувачену та потягнула на себе. Оскільки, позаду неї рельєф поверхні йшов на схил, і вона оступилась та з обвинуваченою, тримаючи одна одну за волосся, впали в її сторону, тобто, вона впала на лівий бік спини, а обвинувачена на неї. Після падіння, вони продовжували тримати одна одну за волосся до тих пір, як їх почали піднімати хлопці, серед яких був і ОСОБА_13 , а ОСОБА_15 , стоячи неподалік, спостерігав за тим що відбувалося. Через деякий час після падіння, вона відпустила волосся обвинуваченої, оскільки відчула біль у лівому плечі, а обвинувачена продовжувала тримати її за волосся до тих пір доки її руки не розжав ОСОБА_13 . Після того як їх розвели в сторони, обвинувачена висловлювала в її сторону образливі слова та кричала, що з її вини, вона забруднила свій одяг;

- показання свідка ОСОБА_16 про те, що в квітні 2015 року, він разом з потерпілою ОСОБА_8 , за її пропозицією, прийшли до клубу в с. Лебедин, Шполянського району Черкаської області на дискотеку. По приходу, вони піднялась на другий поверх та відпочивали там в барі в різних компаніях. Близько 24.00 години, він зійшов на перший поверх до танцполу, де розмовляв з товаришем, а потерпіла в цей час, зі своєю подругою, танцювали. Під час танцю, обвинувачена стала танцювати поруч та штовхати потерпілу, внаслідок чого між ними зчинилася сварка, в ході якої, вони сперечались та ображали одна одну. Він підійшов до потерпілої та сказав, що в разі потреби, щоб покликала його, після чого піднявся на другий поверх клубу. Через деякий час, він з товаришем зійшли на перший поверх та потанцювавши вийшли на подвір`я клубу, де він побачив потерпілу ОСОБА_8 , яка стояла з ОСОБА_13 та ОСОБА_15 , які повідомили йому, що відбулася бійка ОСОБА_8 з ОСОБА_11 в ході якої, ОСОБА_13 намагався розборонити дівчат, а ОСОБА_15 спостерігав за цим зі сторони. При цьому, ОСОБА_8 скаржилася на біль в лівому плечі. Зі слів потерпілої та ОСОБА_15 , він дізнався, що обвинувачена схопила потерпілу за волосся та штовхнула, внаслідок чого вони впали та остання отримала тілесні ушкодження. При цьому, він чув як ОСОБА_11 висловлювала претензії до ОСОБА_8 про те, що з вини останньої вона забруднила свій одяг;

- показання свідка ОСОБА_13 про те, що в квітні 2015 року, він разом з потерпілою ОСОБА_8 прийшли до клубу в с. Лебедин, Шполянського району Черкаської області на дискотеку. В клубі вони відпочивали в різних компаніях. Він не був свідком того, коли розпочалася сварка між потерпілою та обвинуваченою на танцполі. Його, про те, що відбулося, повідомила сестра. Після чого він, потерпіла та ОСОБА_15 вийшли на подвір`я клубу та трохи відійшовши від входу в клуб, зупинившись обговорювали подію, що сталася. Через деякий час на подвір`я вийшла ОСОБА_11 та неподалік від них присіла на лавку. Після цього, між потерпілою та обвинуваченою знову зав`язалась сварка, в ході якої вони ображали одна одну нецензурною лайкою та потерпіла покликала обвинувачену до себе. ОСОБА_11 підійшла до них та вони з потерпілою відразу вперлися лобами, при цьому, одна одну схопивши за волосся, продовжували сварку та рухалися в бік. Кожна з них тягнула волосся суперниці на себе. Проте, там мінявся рельєф, далі йшла низина і вони впали та скотилися до низу тримаючи одна одну за волосся. Сам момент падіння він чітко не бачив, так як там не було світла і через це дівчат було погано видно. Він відразу підійшов до них, вони сиділи на землі, тримали одна одну за волосся та намагалися ногами нанести удари, проте в них це не виходило. Сама бійка тривала не довго, довше він їх розбороняв;

- показання свідка ОСОБА_15 про те, що в квітні 2015 року, він відпочивав на дискотеці в клубі в с. Лебедин, Шполянського району Черкаської області. Під час відпочинку, він з ОСОБА_13 вийшли на подвір`я біля клубу та до них приєдналась потерпіла ОСОБА_8 і вони стояли, розмовляли. Через деякий час він відійшов від потерпілої та ОСОБА_13 на невелику відстань та спілкувався зі знайомим. В цей час з клубу вибігла обвинувачена ОСОБА_11 та між нею і потерпілою ОСОБА_8 виникла сварка, в ході якої, вони одна одну ображали нецензурною лайкою. Під час сварки, ОСОБА_11 підбігла до ОСОБА_8 та вони схопились за волосся одна одної. Потім він на деякий час відволікся і вже побачив, що ОСОБА_8 лежала спиною на асфальті, а ОСОБА_11 на ній. Після того, як їх розборонили, ОСОБА_11 висловлювала претензії ОСОБА_8 про те, що з вини останньої, вона забруднила свій одяг;

Від допиту свідка ОСОБА_17 прокурор відмовився, пояснивши, що той ніяких нових обставин, які б були доказами по даній справі, не надасть. Учасники процесу не заперечували проти клопотання прокурора. Суд, в силу положень ст. 92 КПК України, задоволив дане клопотання.

Крім того, стороною обвинувачення надано наступні докази, які безпосередньо досліджені судом, а саме:

- висновок експерта № 181 від 21.09.2015 року, у ОСОБА_8 мають місце ушкодження у вигляді осколкового перелому акроміального кінця лівої ключиці, по ступеню тяжкості дані тілесні ушкодження відносяться до категорії середньої тяжкості за ознакою тривалості розладу здоров`я;

- цивільний позов з додатками та документи, які характеризують обвинувачену.

Розглянувши справу в межах пред`явленого обвинувачення, проаналізувавши всі наявні в матеріалах кримінального провадження дані, які на думку сторони обвинувачення та сторони захисту є доказами, суд приходить до наступного висновку.

Відповідності до положень ст.62 Конституції України, п.18 Пленуму Верховного Суду України від 01.111996 року, №9 «Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя», винність особи повинна бути доведена у встановленому законом порядку. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Згідно з ч. 2 ст. 17 КПК України ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення, і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом. За положеннями ч.4 даної статті усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на користь цієї особи.

Відповідно до ч.1 ст.84 КПК України доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підстав яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню.

Так, в судовому засіданні встановлено, що 19.04.2015 року, близько 01.00 години, в результаті сварки, що відбулася на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, між ОСОБА_11 та ОСОБА_8 на подвір`ї клубу с. Лебедин, Шполянського району, Черкаської області, ОСОБА_8 отримала травму плечового суглобу за наступних обставин. Під час словесної сварки, потерпіла покликала обвинувачену до себе для з`ясування відносин. Після того, як обвинувачена підійшла до потерпілої, вони схопили одна одну за волосся та почали тягнути кожна в свою сторону. При цьому, рухаючись боком в сторону, обвинувачена та потерпіла дійшли до місця, де рельєф асфальтобетонного покриття мав схил, до якого потерпіла рухалась спиною та тягнула на себе за волосся обвинувачену. Оступившись, потерпіла почала падати на спину та, утримуючи обвинувачену за волосся, потягнула останню за собою, в результаті чого потерпіла впала на ліву сторону спини, а обвинувачена на неї зверху. Після падіння, обвинувачена та потерпіла продовжували утримувати одна одну за волосся, доки їх не почали піднімати хлопці. Свої руки від волосся обвинуваченої, потерпіла вивільнила сама, а руки обвинуваченої вивільнив свідок ОСОБА_13 .

Зазначені обставини не заперечуються ні потерпілою, ні обвинуваченою та узгоджуються з поясненнями ОСОБА_13 , який був безпосереднім свідком даної події та знаходився поруч з обвинуваченою та потерпілою. Свідок ОСОБА_16 не був безпосереднім очевидцем обставин подій, які відбувалися на подвір`ї та знає про них зі слів потерпілої ОСОБА_8 та ОСОБА_15 . Згідно пояснень свідка ОСОБА_15 , він за подією, що відбувалася на подвір`ї клубу між ОСОБА_11 та ОСОБА_8 , спостерігав періодично та на певній відстані і сам момент падіння останніх не бачив.

Відповідно до ст. 128 КК України, необережне тілесне ушкодження тягне кримінальну відповідальність за умови, якщо були заподіяні тяжкі або середньої тяжкості тілесні ушкодження.

Згідно висновку експерта № 181 від 21.09.2015 року, у ОСОБА_8 мають місце ушкодження у вигляді осколкового перелому акроміального кінця лівої ключиці, по ступеню тяжкості дані тілесні ушкодження відносяться до категорії середньої тяжкості за ознакою тривалості розладу здоров`я.

З об`єктивної сторони злочин, передбачений ст.128 КК України, характеризується: 1) дією або бездіяльністю у виді посягання на здоров`я іншої людини; 2) наслідками у виді спричинення тяжких або середньої тяжкості тілесних ушкоджень; 3) причинним зв`язком між вказаними діяннями та наслідками.

Згідно обвинувального акту, обвинувачена передбачала можливість настання тілесних ушкоджень, але легковажно розраховувала на їх відвернення, тобто, на думку сторони обвинувачення, ОСОБА_11 заподіяла ОСОБА_8 середньої тяжкості тілесне ушкодження внаслідок злочинної самовпевненості.

Злочинна самовпевненість має місце тоді, коли винний передбачає можливість настання зазначеної шкоди, але легковажно розраховує на її відвернення. При цьому, має бути розрахунок на конкретні обставини, які, на думку винного, перешкодять настанню злочинного наслідку. Цей розрахунок об`єктивно виявляється легковажним.

Згідно обвинувального акту, ОСОБА_11 схопила за волосся ОСОБА_8 та повалила її на землю, в результаті чого ОСОБА_8 впала, вдарившись лівим плечовим суглобом об асфальтобетонне покриття.

В судовому засіданні встановлено, що потерпіла ОСОБА_8 , тримаючи обвинувачену за волосся, впала разом з нею, саме внаслідок своїх необережних дій, так як, намагаючись потягнути ОСОБА_11 за волосся, з метою спричинення їй фізичного болю, не розрахувала свою силу та рельєф місцевості на подвір`ї клубу.

Щодо дій обвинуваченої ОСОБА_11 , то суд прийшов до висновку, що остання, беручи за волосся ОСОБА_8 , не передбачала можливості настання зазначеної шкоди у вигляді тілесних ушкоджень, отриманих потерпілою, та при таких обставинах була позбавлена можливості відвернути падіння, оскільки воно відбулось поза її волею.

Тобто, в даному разі, у діях ОСОБА_11 немає складу злочину, передбаченого ст. 128 КК України, оскільки, суд вважає, що відсутня суб`єктивна сторона злочину (злочинна самовпевненість, інкримінована стороною обвинувачення) та обов`язкова ознака об`єктивної сторони, а саме причинний зв`язок між діями ОСОБА_11 та наслідками у виді отриманих потерпілою ОСОБА_8 тілесних ушкоджень.

Таким чином, суд, виходячи із загальних засад кримінального судочинства, а саме верховенства права, законності, презумпції невинуватості та забезпечення доведеності вини, створивши необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків, дослідивши та оцінивши докази, надані стороною обвинувачення в їх сукупності, приходить до висновку про те, що під час судового розгляду стороною обвинувачення не надано безсумнівних доказів причетності ОСОБА_11 до спричинення необережного середньої тяжкості тілесного ушкодження, відтак, ОСОБА_11 у відповідності до п. 2 ч. 1 ст. 373 КПК України необхідно визнати невинуватою у вчиненні злочину, передбаченого ст. 128 КК України та виправдати.

Згідно ч. 3 ст. 129 КПК України, у разі виправдання обвинуваченого, за відсутності в його діях складу кримінального правопорушення або його непричетності до вчинення кримінального правопорушення, суд залишає цивільний позов без розгляду.

Речові докази та судові витрати у справі відсутні.

Заходи забезпечення кримінального провадження не обиралися.

Керуючись ч. 3 ст. 129, ст. ст. 369 371, 373 374, 392, 393, 395 КПК України, суд,

ЗАСУДИВ:

ОСОБА_11 визнати невинуватою у скоєнні злочину, передбаченого ст. 128 КК України та виправдати у зв`язку за недоведеністю вчинення ОСОБА_11 кримінального правопорушення.

Цивільний позов залишити без розгляду.

Речові докази та судові витрати у справі відсутні.

Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Черкаської області через Городищенський районний суд протягом 30 днів з дня його проголошення.

Копію вироку негайно, після його проголошення, вручити засудженому та прокурору.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя ОСОБА_1