Номер провадження: 11-кп/785/15/17
Номер справи місцевого суду: 495/2753/16-к
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.03.2017 року м. Одеса

Апеляційний суд Одеської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

за участю прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_7 та захисника ОСОБА_9 на вирок Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 17.11.2016 р. по кримінальному провадженню №0000078 відносно:

ОСОБА_7 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Білгород-Дністровський Одеської області, громадянина України, мешкаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

- 01.03.2012 року Білгород-Дністровським міськрайонним судом за ст. 186 ч.1 КК України до позбавлення волі на строк 1 рік, на підставі ст.ст. 75, 104 КК України звільнений з випробувальним терміном на 1 рік;

- 22.05.2013 року Білгород-Дністровським міськрайонним судом за ст. ст.189 ч.2, 186 ч.2, 187 ч.1, 70 ч.1 КК України до позбавлення волі на строк 3 роки 4 місяці позбавлення волі;

обвинуваченого у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 190, п. 2 ч. 2 ст. 115 КК України;

встановив:
Зазначеним вироком суду, ОСОБА_7 визнаний винуватим у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 190, п.2 ч.2 ст. 115 КК України та йому було призначено покарання:

- за ст. 115 ч.2 п.2 КК України у виді 14 років позбавлення волі.

- за ст. 190 ч.2 КК України у виді 2 років позбавлення волі.

Відповідно до ч.1 ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим призначити обвинуваченому ОСОБА_7 остаточно призначено покарання у виді 14 років позбавленні волі.

Зараховано обвинуваченому ОСОБА_7 у строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення, а саме строк тримання під вартою як запобіжний захід з 13.01.2016 р. по 17.11.2016 р., виходячи з співвідношення одного дня попереднього ув`язнення двом дням позбавлення волі відповідно до ст.72 ч.5 КК України.

Строк відбування покарання обвинуваченому ОСОБА_7 обчислений з моменту його фактичного затримання, тобто з 13.01.2016 року.

Вирішено питання щодо речових доказів.

Зазначеним вироком суду 1-ої інстанції, ОСОБА_7 визнаний винним в тому, що на початку грудня 2015 року, він, знаходячись в комп`ютерному клубі «Арена», по вул. Маяковського, 4, в м. Білгород-Дністровський Одеської області, побачив раніше знайомого - потерпілого ОСОБА_10 , який сидів за одним із комп`ютерів. Після чого ОСОБА_7 підійшов до ОСОБА_10 та попросив у нього мобільний телефон, який знаходився на столі, для того, щоб зателефонувати. ОСОБА_10 взяв біля себе зі столу свій мобільний телефон марки «NOKIA 220» та передав його ОСОБА_7 . Побачивши вказаний телефон у ОСОБА_7 виник злочинний намір на не законне заволодіння зазначеним майном, реалізуючи який, діючи умисно, з метою заволодіння мобільним телефоном «NOKIA 220», вартість якого 800 гривень, з сім карткою мобільного оператора «Київстар» вартістю 10 гривень та «МТС» вартістю 10 гривень, без грошових коштів на рахунку, шляхом зловживання довірою потерпілого ОСОБА_10 , ОСОБА_7 після отримання мобільного телефону вийшов з комп`ютерного клубу «Арена» у невідомому напрямку та не повернувся, обернувши незаконно отримане майно на свою користь, чим спричинив потерпілому ОСОБА_10 матеріальну шкоду на загальну суму 820 гривень.

Крім того, 12 січня 2016 року, приблизно об 11 год. 10 хв., ОСОБА_7 , знаходячись за місцем свого тимчасового проживання, а саме, в будинку АДРЕСА_1 , на ґрунті раптово виниклого неприязного ставлення до малолітнього ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , навмисно, з метою вбивства малолітнього, наніс багаточисленні удари кулаками в область голови та тіла останнього, спричинивши тяжкі тілесні ушкодження, а саме закриту черепно-мозкову травму у вигляді наступних ушкоджень: садна на обличчі, біля кута лівого ока та брови, різаної рани в лівій щічній ділянці, яка йде від кута рота в напрямку лівого кута нижньої щелепи, вогнищевих крововиливів у м`які тканини голови, які розташовуються у лобній ділянці зліва, лівих скроневій та тім`яній ділянках, а також у потиличній ділянці, крововилива під твердою мозковою оболонкою на опуклій поверхні та основі черепа у проекції передньої, середньої та задньої черепних ямок, крововиливів під м`якими мозковими оболонками на опуклій поверхні та основі півкуль мозку; закриту травму грудної клітки у вигляді наступних ушкоджень: синців на передній та лівій бічній поверхнях грудної клітки, у верхній та середній третині, крововиливів під плевру та тканину легенів; закриту травму живота у вигляді наступних ушкоджень: множинних розривів на вісцеральній поверхні печінки, які йдуть у різних напрямках та частково перетинаються між собою, з вогнищами забиття та розмічення тканини печінки по стінкам розривів, з крововиливами у за очеревину клітковину та жирові капсули нирок, а також крововиливом у черевну порожнину об`ємом 1700 мл, в результаті яких малолітній ОСОБА_11 помер на місці.

Після чого ОСОБА_7 , розуміючи характер своїх протиправних дій та те, що він скоїв умисне вбивство, з метою приховання слідів злочину, одягнув верхній одяг на труп малолітнього ОСОБА_11 та на руках виніс його на околицю міста до Середньовічної Фортеці, яка знаходиться на вулиці Ушакова, в місті Білгород-Дністровський Одеської області, де залишив труп в печері рову та зник в невідомому напрямку.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_7 вважає вирок суду необґрунтованим та незаконним, ухваленим з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону та неправильним застосуванням закону про кримінальну відповідальність, а висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи, обґрунтовуючи свої доводи наступним:

- судом не було враховано того, що свою провину у вчиненому злочині він не визнавав, а в 12.01.2016 року, він одягнув ОСОБА_11 та випустив у двір погуляти, після чого побачив, що під`їхав чорний автомобіль «Лада», в який затягнули дитину та викинули на землю записку про те, що ОСОБА_12 заборгувала 11 тис. доларів . Крім того, до вбивства дитини міг бути причетний його батько ОСОБА_13 , з яким у ОСОБА_12 були неприязні стосунки та він грозився вбити дитину;

- суд не врахував, що працівники поліції та прокуратури застосовували до нього фізичний та психологічний тиск.

- суд не прийняв до уваги його алібі, а саме те, що він зустрів однокласників, разом з якими пішов до ОСОБА_12 з приводу зникнення дитини.

У зв`язку з викладеним, обвинувачений просив вирок суду скасувати, призначити новий розгляд вказаного кримінального провадження в суді 1-ї інстанції.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_9 просить вирок суду за ст. 115 ч.2 п.2 КК України скасувати та закрити провадження по справі, посилаючись на наступне:

- доказів причетності ОСОБА_7 до скоєння вбивства ОСОБА_11 недостатньо для визнання його винним у вчиненні зазначеного злочину;

- поза увагою суду залишилось те, що потерпіла пояснювала, що ОСОБА_7 добре відносився до її сина, допомагав доглядати та виховувати, такі ж показання надали свідки ОСОБА_14 , яка є сестрою обвинуваченого та ОСОБА_15 , свідок ОСОБА_16 пояснила, що вона не бачила і не спілкувалась з ОСОБА_7 , свідок ОСОБА_17 бачила підзахисного з дитиною, з якою виходив з двору, а потім через деякий час побачила його самого, без дитини;

- у протиріччя вимогам діючого законодавства, судом не встановлено мотиву, що є обов`язковою умовою при визнанні винуватості та призначення покарання за умисне особливо тяжке правопорушення.

Вирок суду 1-ої інстанції в частині визнання ОСОБА_7 винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України, не оскаржується.
Заслухавши доповідача, обвинуваченого ОСОБА_7 та захисника ОСОБА_8 , які підтримали апеляційні скарги, думку прокурора, який заперечував проти їх задоволення, апеляційний суд приходить до висновку про таке.

Частина перша ст. 404 КПК України передбачає, що суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду 1-ї інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ч. 1 ст. 94 КПК України, … суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Згідно з приписами ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу.

Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Як видно зі змісту вироку суду 1-ої інстанції, він відповідає приписам ст. 370 КПК України.

Так, встановивши вину обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, що йому інкримінуються, суд першої інстанції обґрунтовано послався на досліджені ним докази, а саме:

- показання потерпілої ОСОБА_18 , яка суду пояснила, що протягом останнього тижня (до вбивства), вона з сином ( ОСОБА_19 ) тимчасово проживала у батьків співмешканця ОСОБА_7 по АДРЕСА_1 . 12 січня 2016 року, вранці, вона пішла на роботу, а син залишався з ОСОБА_20 . Приблизно о дев`ятій ранку, прийшов ОСОБА_21 без її сина, тому вона запитала де ОСОБА_22 . ОСОБА_21 відповів, що ОСОБА_22 у його старшої сестри. Нічого підозрілого у його поведінці вона не помітила, після чого ОСОБА_21 попросив 7 грн. і пішов, як він сказав, у інтернет-клуб. Через п`ятнадцять хвилин вона пішла в інтернет-клуб і попросила ОСОБА_23 піти до ОСОБА_22 . Близько 14 год. ОСОБА_21 прийшов до неї на роботу і вона звернула увагу, що він мав розгублений вигляд та сказав, що ОСОБА_22 пропав. Він також сказав, що сестра привела ОСОБА_22 додому і залишила його там, уклавши спати, але, оскільки ОСОБА_22 не спав, він його одягнув і випустив у двір гуляти. ОСОБА_21 також сказав, що почув, як під`їхав автомобіль «Лада» чорного кольору, без номерів, у який невідомі особи посадили ОСОБА_22 .

Спочатку вона подумала, що він жартує, але, не знайшовши ОСОБА_22 в будинку батьків ОСОБА_23 , розпочали його пошуки. Через деякий час ОСОБА_21 сказав, що з машини, в яку посадили ОСОБА_22 , кинули записку, у якій було написано, що потрібно готувати 11000 доларів, і «Дружина все знає, винна 11000 тисяч доларів».

Після цього вони повідомили поліцію про зникнення ОСОБА_22 . Про смерть сина їй повідомив слідчий;

- показання потерпілого ОСОБА_24 , який суду пояснив, що на початку грудня 2015 року, він, знаходячись в комп`ютерному клубі «Арена» по вул. Маяковського, 4 в м. Білгород-Дністровський Одеської області, побачив знайомого ОСОБА_7 , який попросив у нього мобільний телефон, щоб зателефонувати. Він передав свій мобільний телефон «NOKIA 220» ОСОБА_7 і той вийшов з комп`ютерного клубу і не повернувся. Через деякий час він побачив ОСОБА_7 , але він не повернув йому мобільний телефон, оскільки у нього його не було. Претензій до обвинуваченого не має, тому просить його суворо не карати;

- показання свідка ОСОБА_16 , яка у судовому засідання пояснила, що вона мешкає по АДРЕСА_2 . 12.01.2016 року, близько 11 год. 30 хв. вона поверталась з роботи додому і зустріла свою подругу ОСОБА_17 . На розі вул. Ушакова та Кишинівської вони зупинились поговорити. В цей час ОСОБА_17 побачила, що з боку лиману йде її сусід ОСОБА_7 , який був одягнений у темний одяг. ОСОБА_17 зауважила, що ОСОБА_7 в бік лиману йшов з дитиною на руках, а повертається без неї. Коли ОСОБА_7 проходив повз них ОСОБА_17 запитала його куди він подів дитину, з якою виходив з двору свого будинку, а що ОСОБА_7 відповів, що дитину залишив у матері, після чого пішов у бік вул. Кишинівської;

- показання свідка ОСОБА_17 , яка суду пояснила, що 12.01.2016 року вона пішла в будинок її покійної матері, який розташований по АДРЕСА_1 , поруч з будинком сім`ї ОСОБА_25 . Близько 11 год. 30 хв. вона зустріла свою подругу ОСОБА_16 і вони з нею спілкувались на розі вул. Ушакова та Кишинівської. Через деякий час вона побачила свого сусіда ОСОБА_7 , який виходив зі свого будинку з дитиною на руках та попрямував у бік лиману, повернувши до фортеці. Через хвилин сім вона побачила, що ОСОБА_7 направляється в їх сторону, але вже без дитини. Вона сказала про це ОСОБА_16 , а коли ОСОБА_7 проходив повз них, запитала у нього, куди він подів дитину, з якою виходив з двору свого будинку. ОСОБА_7 відповів, що дитину залишив у матері та пішов у невідомому напрямку. Вона наполягає, що дитину виносив на руках саме обвинувачений ОСОБА_7 , оскільки вона його добре бачила. До того ж останній завжди ходить в одному одязі;

- показання свідка ОСОБА_14 , яка у судовому засіданні пояснила, що обвинувачений ОСОБА_7 доводиться їй братом. 12.01.2016 року брата з ОСОБА_11 вона не бачила. ОСОБА_7 любив та доглядав за ОСОБА_11 . Вона попереджала потерпілу ОСОБА_18 , що у її батьків немає умов для нормального життя, однак останній було все одно, оскільки вона говорила, що її з дому вигнала мати. Вона не вірить, що її брат міг вбити ОСОБА_22 , оскільки ОСОБА_7 був добрий, неодноразово залишався вдома з її дітьми. Вона ніколи не бачила ОСОБА_7 у нетверезому стані і він не звертався до неї за допомогою з приводу зникнення ОСОБА_11 ;

- показання свідка ОСОБА_15 , який суду пояснив, що обвинувачений є його сином та проживав разом з ними. ОСОБА_18 з сином також проживали з ними близько двох тижнів. Вони говорили ОСОБА_18 , що у них вдома немає умов для проживання, але їй було все одно, оскільки вона любила його сина ОСОБА_7 . Син добре ставився до ОСОБА_11 , вони завжди гуляли разом. Потерпілій дитина не була потрібна, оскільки вона не перший раз залишала сина у чужих людей. Він також полюбив хлопця, оскільки неодноразово залишався з ним та проводив час. 12.01.2016 року ОСОБА_18 пішла на роботу близько 07 год. Через деякий час він з дружиною пішли на ринок. Приблизно через дві години вони з дружиною повернулись додому і побачили, що вхідні двері будинку відкриті, а вдома нікого не було. Він звернув увагу, що відсутній верхній одяг ОСОБА_11 та сина, тому подумав, що вони пішли в комп`ютерний клуб. Через деякий час додому прибіг ОСОБА_7 і повідомив, що зник ОСОБА_22 і пішов його шукати.

- витяг з кримінального провадження № 0000078 від 12.01.2016 року про те, що 12.01.2016 року близько 23 год., в печері рову середньовічної фортеці, розташованої по вул. Ушакова в м. Білгород-Дністровський Одеської область, був виявлений труп малолітнього ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з тілесними ушкодженнями;

- витяг з кримінального провадження № 0000078 від 03.03.2016 року та протоколом прийняття зави ОСОБА_10 про те, що на початку грудня 2015 року його знайомий по імені ОСОБА_26 , знаходячись в комп`ютерному залі «Арена» по вул. Маяковського в м. Білгород-Дністровський, шахрайським шляхом заволодів його мобільним телефоном «Нокіа-220», чим спричинив йому матеріальну шкоду;

- виписку ЖЄО № 341 від 12.01.2016 року, згідно з якою 12.01.2016 року надійшла заява від ОСОБА_18 , ІНФОРМАЦІЯ_3 про те, що 12.01.2016 року приблизно о 10 год. в м. Білгород-Дністровський пропав її малолітній син ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який, зі слів її співмешканця ОСОБА_7 , залишився без нагляду на подвір`ї та зник;

- протокол прийняття зави ОСОБА_18 від 13.01.2016 року про вчинення кримінального правопорушення, згідно якого остання просила встановити особу, яка 12.01.2016 року спричинила її малолітньому сину ОСОБА_11 тілесні ушкодження від яких він помер;

- протокол огляду місця події від 12.01.2016 року з фото-таблицею до нього, об`єктом огляду якого було подвір`я та будинок АДРЕСА_1 ;

- протокол огляду місця події від 13.01.2016 року з фото-таблицею до нього, під час якого: в кімнаті АДРЕСА_3 були виявлені светр червоного кольору зі слідами бурого кольору, плями бурого кольору на килимі; в кімнаті №2 були виявлені плями бурого кольору на комоді, серветка (платок) з плямами бурого кольору, лінійка з плямами бурого кольору;

- протоколи огляду місця події та трупа від 13.01.2016 року з фототаблицею до нього, згідно з якими, у печері середньовічної фортеці в м. Білгород-Дністровський Одеської області виявлений труп дитини;

- лікарське свідоцтво про смерть №10 від 13.01.2016 року, згідно якого ОСОБА_11 помер ІНФОРМАЦІЯ_4 , причина смерті напад з застосуванням фізичної сили з метою вбивства чи нанесення ушкодження;

- акт судово-медичного дослідження №57/10 від 15.01.2016 року, зі змісту якого випливає, що кров трупа ОСОБА_11 , 2012 р.н. відноситься до групи АВ(IV) за системою АВО;

- акт судово-медичного-гістологічного дослідження за №180/10 від 26.01.2016 року, відповідно до якого, у ОСОБА_11 , 2012 р.н. виявлено крововиливи у заочеревній клітковині, наднирковій залозі, під плеврою, травматичний розрив печінки з крововиливом; субдуральний, тонкий субарахноїдальний крововиливи головного мозку з нерівномірно вираженою початковою клітинною реакцією. Недокрів`я органів. Порушення гемодинаміки мікроциркулярного русла. Набряк легенів, головного мозку;

- висновок судово-медичної експертизи №10 від 04.03.2016, згідно з яким, на підставі даних лабораторних та додаткових методів дослідження встановлено, що при дослідженні трупа ОСОБА_11 , 2012 року народження, виявлено: закриту черепно-мозкову травму у вигляді наступних ушкоджень: садна на обличчі, біля кута лівого ока та брови, різаної рани в лівій щічній ділянці, яка йде від кута рота в напрямку лівого кута нижньої щелепи, вогнищевих крововиливів у м`які тканини голови, які розташовуються у лобній ділянці зліва, лівих скроневій та тім`яній ділянках, а також у потиличній ділянці, крововиливу під твердою мозковою оболонкою на опуклій поверхні та основі черепа у проекції передньої, середньої та задньої черепних ямок, крововиливів під м`якими мозковими оболонками на опуклій поверхні та основі півкуль мозку; закриту травму грудної клітки у вигляді наступних ушкоджень: синців на передній та лівій бічній поверхнях грудної клітки, у верхній та середній третині, крововиливів під плевру та тканину легенів; закриту травму живота у вигляді наступних ушкоджень: множинних розривів на вісцеральній поверхні печінки, які йдуть у різних напрямках та частково перетинаються між собою, з вогнищами забиття та розмічення тканини печінки по стінкам розривів, з крововиливами у за очеревину клітковину та жирові капсули нирок, а також крововиливом у черевну порожнину об`ємом 1700 мл.

Вказані ушкодження могли бути спричинені дією тупого/тупих травмуючих предметів, якими могли бути стиснута в кулак кисть руки, або стопа ноги, як взута так і без взуття, а також інші предмети, індивідуальні ознаки контактуючої поверхні яких в ушкодженнях не відтворилися, у відносно короткий проміжок часу, обчислюємого хвилинами, що не дає змогу встановити послідовність їх спричинення, незадовго до настання смерті потерпілого.

Сукупність ушкоджень, які складають комплекс закритої черепно-мозкової травми та закритої травми живота, були небезпечними для життя в момент їх заподіяння, а також спричинили розвиток загрозливих для життя явищ і по цим критеріям, відповідно до «Правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень», мають ознаки тяжких тілесних ушкоджень.

Смерть ОСОБА_11 перебуває у прямому причинному зв`язку з наявною у нього травмою голови, грудної клітки та живота у вигляді крововиливу під тверду мозкову оболонку, крововиливів під м`які мозкові оболонки головного мозку, крововиливів під плевру та тканину легенів, травматичних розривів печінки, з крововиливом у черевну порожнину, та настала від гострої крововтрати.

Беручи до уваги ступінь враженості та динаміку розвитку трупних явищ, виявлених при дослідженні трупа 13.01.2016 року о 10 год. 30 хв. (помірно рівномірно виражене у всіх групах звичайно досліджуваних м`язів трупне заклякання, блідно-синюшний колір, розлитий характер трупних плям, розташування їх на задньобічних поверхнях тіла, збліднення та відновлення їх первинної забарвленості через 10-11 хвилин при дозованому натисканні на них з силою 2 кг/см протягом 3 секунд, відсутність ознак гнильних змінень трупа), слід вважати, що смерть ОСОБА_11 настала на 24 год. 30 хв. раніше від проведення дослідження трупа, тобто 12.01.2016 року в проміжок часу від 04 год. 30 хв. до 10 год. 30 хв.

Морфологічні особливості ушкоджень, а також наявність нерівномірно вираженої початкової клітинної реакції, малокров`я внутрішніх органів та порушення гемодинаміки мікроциркуляторного русла, виявлених при судово-гістологічному дослідженні, дають можливість вважати, що від моменту нанесення ушкоджень до моменту настання смерті могло пройти від 30 хвилин до 2-х годин.;

- висновок експерта №76 від 23.11.2016 року, згідно якого на тампоні косметичної палички зі змивом з комоду (об`єкт №1) та серветці (об`єкт №2), вилучених при огляді місця події (приміщень будинку АДРЕСА_1 ), виявлена кров людини, при встановленні групової приналежності якої виявлені антигени А і В (ізогемаглютиніни не виявлені), властиві у разі походження крові від однієї особи, групі АВ за системою АВО, що не виключає її походження від потерпілого ОСОБА_11 .

Суд 1-ої інстанції також врахував висновок судово-психіатричних експертів №18 від 22.02.2016 року, відповідно до якого, ОСОБА_7 на період часу, який відноситься до скоєння кримінального правопорушення, в якому він обвинувачується, на хронічний психічний розлад, недоумство, інший, в тому числі тимчасовий розлад психічної діяльності, не страждав, у зв`язку с чим він був здатен повною мірою усвідомлювати свої дії та керувати ними.

Колегія суддів вважає, що суд 1-ої інстанції, дослідивши наведені вище докази та надавши їм правову оцінку у їх сукупності, дійшов правильного висновку про винуватість обвинуваченого ОСОБА_7 у вчиненні злочинів, передбачених п. 2 ч. 2 ст. 115 та ч. 2 ст. 190 КК України.

За таких обставин, суд апеляційної інстанції вважає, що дії обвинуваченого правильно кваліфіковані: за п. 2 ч. 2 ст. 115 КК України як умисне вбивство, тобто умисне протиправне заподіяння смерті малолітній дитині; за ч. 2 ст. 190 КК України як заволодіння чужим майном шляхом обману та зловживання довірою (шахрайство) вчинене повторно.

Не визнання своєї вини обвинуваченим ОСОБА_7 у вчиненні злочину, передбаченого п. 2 ч. 2 ст. 115 КК України, суд 1-ої інстанції, на думку колегії суддів, огрунтовано розцінив як бажання уникнути кримінальної відповідальності.

Колегія суддів критично ставиться до доводів сторони захисту, з огляду на те, що обвинувачений висував версію події, яка очевидно суперечить показанням свідків ОСОБА_16 та ОСОБА_17 , не довіряти яким у суду підстав немає.

Суд апеляційної інстанції вважає безпідставним довід захисника, щодо не встановлення судом 1-ої інстанції мотиву вбивства, адже у мотивувальній частині вироку зазначено, що умисне вбивство сталось «на ґрунті раптово виниклого неприязного ставлення до малолітнього ОСОБА_11 » з боку обвинуваченого.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що правові для підстави скасування вироку суду першої інстанції, - відсутні.

Статтею 65 КК України передбачено, що суд призначає покарання: 1) у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинений злочин за винятком випадків, передбачених частиною другою статті 53 цього Кодексу; 2) відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу; 3) враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинений злочин призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових злочинів.

Призначаючи покарання обвинуваченому, суд 1-ої інстанції врахував характер та ступінь тяжкості вчиненого злочину, його суспільну небезпеку, негативну характеристику обвинуваченого, наявність у нього непогашеної судимості.

Обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого (ст. 66 КК України) та обтяжують покарання (ст. 67 КК України), судом першої інстанції та апеляційним судом не встановлено.

За таких обставин колегія суддів вважає, що покарання обвинуваченому призначене у відповідності з приписами ст. 65 КК України правильно, тому підстави для його пом`якшення також відсутні.

Згідно з приписами п. 2 ч. 1 ст. 407 КПК України, за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на вирок або ухвалу суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право змінити вирок або ухвалу.

На виконання приписів ч. 5 ст. 72 КК України судом 1-ої інстанції зараховано строк попереднього ув`язнення обвинуваченого з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі з 13.01.2016 року по 17.11.2016 року, тобто, з дня затримання по день ухвалення вироку.

Разом з тим, суд апеляційної інстанції вважає, що зарахування судом першої інстанції строку попереднього ув`язнення обвинуваченого здійснено неправильно.

Так, відповідно до припису ч. 1 ст. 1 Закону України «Про попереднє ув`язнення», попереднє ув`язнення є запобіжним заходом, який у випадках, передбачених Кримінальним процесуальним кодексом України, застосовується щодо підозрюваного, обвинуваченого (підсудного) та засудженого, вирок щодо якого не набрав законної сили.

З матеріалів кримінального провадження видно, що обвинувачений, у даному кримінальному провадженні, знаходиться у режимі попереднього ув`язнення з 13.01.2016 року по 17.03.2017 року (дата набрання вироком законної сили), а суд першої інстанції зарахував строк попереднього увязення лише до 17.11.2016 року.

Отже, вирок суду першої інстанції у цій частині підлягає зміні.

Керуючись ст.ст. 370, 404, 405, 407, 409, 419, 532 КПК України, апеляційний суд -

ухвалив:
Апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_7 та захисника ОСОБА_9 на вирок Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 17.11.2016 року залишити без задоволення.

Вирок Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 17.11.2016 року відносно ОСОБА_7 , обвинуваченого у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 190, п. 2 ч. 2 ст. 115 КК України змінити.

Абзац третій резолютивної частини вироку суду викласти в наступній редакції.

На підставі ч. 5 ст. 72 КК України, зарахувати засудженому ОСОБА_7 в строк відбутого покарання час його попереднього ув`язнення в період з 13.01.2016 року до набрання вироком законної сили із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
В решті вирок суду залишити без змін.
Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня отримання ним копії даної ухвали.
Судді Апеляційного суду Одеської області:
ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3