Дата документу Справа № 320/2082/17
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ

Єдиний унікальний №320/2082/17-к Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-сс/778/434/17 Доповідач у 2 інстанції: ОСОБА_2
Категорія оскарження: ст.194 КПК України
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
22 травня 2017 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Запорізької області у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участю прокурора ОСОБА_6 ,

підозрюваного ОСОБА_7 та його захисника адвоката ОСОБА_8 в режимі відеоконференції з приміщенням Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Запоріжжі провадження за апеляційною скаргою прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_9 на ухвалу слідчого судді Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 7 квітня 2017 року, якою відмовлено у задоволенні клопотання слідчого СВ Мелітопольського ВП ГУНП в Запорізькій області про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та щодо

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Мелітополя Запорізької області, громадянина України, який має середню спеціальну освіту, працюючого випробувачем в ТОВ «Рефма», неодруженого, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 186 КК України,

застосовано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, з забороною залишати своє місце мешкання в період часу з 19.00 год. до 07.00 год., строком на два місяці, а саме до 7 червня 2017 року, без застосування засобів електронного контролю та покладено наступні обов`язки: прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора, суду; не відлучатись з місця проживання, без дозволу слідчого, прокурора або суду; повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання; не відвідувати розважальні заклади та заклади, де дозволено вживати алкогольні напої,
В С Т А Н О В И Л А:

Слідчий за погодженням з прокурором звернувся до суду з клопотанням про застосування стосовно ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

За матеріалами провадження ОСОБА_7 підозрюється у тому, що він 7 квітня 2017 року, приблизно о 00-20 год., перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, маючи умисел на відкрите викрадення чужого майна, шляхом пошкодження вхідної двері, проник у приміщення громадського туалету, розташованого на території міжміської автостанції по вул. Інтеркультурна, 204-а в м. Мелітополі, яке є іншим приміщенням, де під загрозою застосування фізичного насильства, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я до вахтера туалету ОСОБА_10 , відкрито заволодів грошовими коштами у сумі 273 грн., які належали міжміської автостанції м. Мелітополя, чим спричинив майнову шкоду на вказану суму.
Відомості про вказане кримінальне правопорушення 7 квітня 2017 року внесені до ЄРДР за № 0001686 за ознаками злочину, передбаченого ч. 3 ст. 186 КК України.
7 квітня 2017 року о 12 годині 00 хвилин ОСОБА_7 затримано у порядку ст. 208 КПК України.
Того ж дня ОСОБА_7 повідомлений про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 186 КК України.
Відмовляючи у задоволенні клопотання та застосовуючи запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, слідчий суддя врахував обґрунтованість підозри, тяжкість злочину, у скоєнні якого підозрюється ОСОБА_7 , дані про особу підозрюваного, встановив недоведеність наявності всіх обставин, передбачених ч. 1 ст. 194 КПК України та недостатності застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризиками, зазначеним у клопотанні.

В апеляційній скарзі прокурор у кримінальному провадженні ОСОБА_9 просить ухвалу слідчого суді скасувати у зв`язку з невідповідністю висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження, постановити нову ухвалу, якою задовольнити клопотання слідчого та застосувати до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в СІЗО-10 строком 60 днів.
В обґрунтування апеляційної скарги прокурор зазначає, що під час досудового розслідування встановлено, що ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні умисного тяжкого злочину, за вчинення якого передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 4 до 8 років. Характеристика, надана на ОСОБА_7 , є вкрай негативною та в ній зазначено, що за адресою: АДРЕСА_1 підозрюваний з`являється періодично, оскільки там мешкає його мати. За місцем роботи ОСОБА_7 характеризується з негативної сторони, як хитра і агресивна особа. Однак, при обґрунтуванні свого рішення, слідчий суддя зазначив про те, що ОСОБА_7 має постійне місце проживання, позитивно характеризується, що суперечить матеріалам справи.

Ці обставини свідчать про наявність ризиків, передбачених п. 1, п. 4, п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, у зв`язку з чим слідчим суддею зроблені неправильні висновки щодо застосування до підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою.

Заслухавши доповідь судді, прокурора, яка підтримала апеляційну скаргу, вважала що більш м`які запобіжні заходи, ніж тримання під вартою не забезпечать належну процесуальну поведінку ОСОБА_7 , разом з тим, пояснила, що відомості про порушення підозрюваним умов вже застосованого до нього запобіжного заходу у неї відсутні, підозрюваного та його захисника, які заперечували проти задоволення апеляційної скарги та просили залишити ухвалу слідчого судді без змін, обговоривши доводи апеляційної скарги та провівши судові дебати, судова колегія приходить до висновку, що апеляційна скарга прокурора задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Так згідно ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що в разі обрання іншого більш м`якого запобіжного заходу підозрюваний, обвинувачений може ухилитися від слідства або суду, знищити речові докази, незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного у цьому ж провадженні, перешкоджати встановленню істини у справі або продовжувати злочинну діяльність. При цьому суд повинен врахувати обставини, які вказані в ст. 178 КПК України.

Відповідно до ст. 3 Загальної декларації прав людини, ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, п. 3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 25 квітня 2003 року № 4 «Про практику застосування судами запобіжного заходу у вигляді взяття під варту та продовження строків тримання під вартою на стадіях дізнання і досудового слідства», запобіжний захід у вигляді взяття під варту обирається лише тоді, коли на підставі наявних у справі фактичних даних із певною вірогідністю можна стверджувати, що інші запобіжні заходи не забезпечать належної процесуальної поведінки підозрюваного, обвинуваченого.

Крім того, не допускається застосування найбільш суворого запобіжного заходу лише з мотиву тяжкості вчиненого підозрюваним кримінального правопорушення.

Відповідно до матеріалів провадження, підозрюваний ОСОБА_7 раніше не судимий, має постійне місце проживання, офіційно працевлаштований, на обліку в спеціалізованих медичних закладах не перебуває.
Випадків не з`явлення підозрюваного за викликом до слідчого не зафіксовано, дані про переховування, перешкоджання кримінальному провадженню або вчинення іншого кримінального правопорушення відсутні, і такі дані судовою колегією не встановлені.
У зв`язку з викладеним, колегія суддів вважає, що підстави для застосування до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, в судовому засіданні свого об`єктивного підтвердження не знайшли і прокурором не доведено неможливість забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного шляхом застосування до нього іншого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою.
Судова колегія враховує також і фактичну поведінку підозрюваного після застосування відносно нього запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту.
Так, підозрюваний ОСОБА_7 , відносно якого 7 квітня 2017 року було застосовано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту самостійно за викликом апеляційного суду з`явився до судового засідання з розгляду апеляційної скарги прокурора, в якій ставилось питання про застосування відносно нього найсуворішого запобіжного заходу без застосування застави.
З огляду на зазначене судова колегія вважає, що фактична поведінка підозрюваного на час розгляду апеляційної скарги свідчить, що заявлений ризик переховування є мінімальним.
На підставі зазначеного, керуючись ст. ст. 177-178, 181, 407, 409, 422 КПК України, колегія суддів Апеляційного суду Запорізької області, -
У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_9 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 7 квітня 2017 року, якою щодо ОСОБА_7 застосовано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, залишити без змін.

Ухвала суду оскарженню в касаційному порядку не підлягає, набирає законної сили з моменту її оголошення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4