Справа № 515/315/17
Провадження № 1-кс/515/625/17
Татарбунарський районний суд Одеської області
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
07 березня 2017 року м.Татарбунари

Татарбунарський районний суд Одеської області у складі слідчого судді ОСОБА_1 , за участі секретаря ОСОБА_2 , слідчого Татарбунарського ВП АВП ГУНП в Одеській області майора поліції ОСОБА_3 , прокурора Білгород-Дністровської місцевої прокуратури ОСОБА_4 , розглянувши клопотання про арешт майна по матеріалам кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000024 від 13.12.2013 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.191, ч.2 ст.366 КК України,

В С Т А Н О В И В:

06 березня 2017 року слідчий Татарбунарського ВП Арцизького ВП ГУНП в Одеській області майор поліції ОСОБА_3 звернулася до суду з клопотанням, погодженим прокурором Білгород-Дністровської місцевої прокуратури ОСОБА_4 , яка здійснює процесуальне керівництво по кримінальному провадженню №0000024 від 13.12.2013 року, про накладення арешту на майно, посилаючись на наступні обставини.

12.12.2011 року між головою Дмитрівської сільської ради та директором приватного підприємства «Арцизький відділ капітального будівництва» було укладено договір №16 на надання послуг на виготовлення проектно-кошторисної документації на «Капітальний ремонт Будинку культури у с. Дмитрівка Татарбунарського району Одеської області».

12.12.2011 року ОСОБА_5 , перебуваючи на посаді директора ПП «Арцизький відділ капітального будівництва» та будучи особою наділеною адміністративно-розпорядчими функціями, з метою заволодіння грошовими коштами, виділеними як субвенція з обласного бюджету Дмитрівській сільській раді на виконання інвестиційного проекту: виготовлення проектно-кошторисної документації на «Капітальний ремонт Будинку культури у с. Дмитрівка Татарбунарського району Одеської області», діючи умисно, за попередньою змовою з головою Дмитрівської сільської ради ОСОБА_6 , достовірно знаючи, що роботи за вищевказаним договором №16 від 12.12.2011 року не виконані, внесла до акту приймання виконаних послуг на виготовлення проектно-кошторисної документації на об`єкт «Капітальний ремонт Будинку культури у с.Дмитрівка Татарбунарського району Одеської області» №16 від 12.12.2011 року завідомо неправдиві відомості про виконання вказаних робіт у повному обсязі, завіривши акт своїм підписом та печаткою ПП «Арцизький відділ капітального будівництва».

На підставі акту приймання виконаних послуг на виготовлення проектно-кошторисної документації №16 від 12.12.2011 року з недостовірними відомостями в ньому, директор ПП «Арцизький відділ капітального будівництва» ОСОБА_5 на підставі платіжного доручення №1 від 18.06.2010 року, підписаного головою Дмитрівської сільської ради, отримала на розрахунковий рахунок ПП «Арцизький відділ капітального будівництва» № НОМЕР_1 в АБ «Укргазбанк», безпідставно перераховані Дмитрівською сільською радою бюджетні кошти в сумі 240195,35 грн., що спричинило тяжкі наслідки.

Після підписання акту приймання виконаних послуг головою Дмитрівської сільської ради ОСОБА_6 , цей акт став підставою для перерахування грошових коштів у сумі 240 195, 35 гривень на розрахунковий рахунок ПП «Арцизький відділ капітального будівництва», якими ОСОБА_5 незаконно заволоділа.

У вчиненні зазначених кримінальних правопорушень підозрюється ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженка смт.Перегінськ Рожнятівського району Івано-Франківської області, зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судима.

24.01.2017 року ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 191 КК України за ознаками: привласнення чужого майна шляхом зловживання посадовою особою своїм службовим становищем за попередньою змовою групою осіб, вчинене у великих розмірах.

10.02.2017 року ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 366 КК України за ознаками: службове підроблення, тобто внесення службовою особою до офіційних документів завідомо неправдивих відомостей, складання завідомо неправдивих документів, які спричинили тяжкі наслідки.

Наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_5 інкримінованих їй правопорушень повністю підтверджується зібраними у кримінальному провадженні матеріалами: доповідною запискою старшого прокурора прокуратури Татарбунарського району ОСОБА_7 , висновком судово-економічної експертизи, актом №16 приймання виконаних послуг на виготовлення проектно-кошторисної документації на об`єкт «Капітальний ремонт Будинку культури у с.Дмитрівка Татарбунарського району Одеської області» від 12.12.2011 року, платіжним дорученням №1 від 22.02.2012 року, листом директора філії ДП «Укрдержбудекспертизи».

24.01.2017 року та 10.02.2017 року ОСОБА_5 при допиті у якості підозрюваного дала правдиві показання та щиро зізналась у скоєному.

Беручи до уваги те, що Дмитрівська сільська рада у особі сільського голови ОСОБА_8 подала позовну заяву про відшкодування матеріальної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням у сумі 240 195, 35 було перевірено майновий стан підозрюваної ОСОБА_5 . Згідно результатів Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек у власності останньої перебуває об`єкт нерухомого майна, а саме: об`єкт житлової нерухомості, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 за реєстраційним номером об`єкта нерухомого майна: 51902572.

Тому, з метою забезпечення відшкодування матеріальної шкоди, завданої Дмитрівській сільській раді, на думку слідчої, вбачається необхідним накладення арешту на майно, яке перебуває у власності ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме будинок, об`єкт житлової нерухомості, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 , за реєстраційним номером об`єкта нерухомого майна: 5190572 та на документи, які підтверджують право власності на це майно.

В судовому засіданні слідчий і прокурор підтримали клопотання і просили його задовольнити.

Розгляд клопотання здійснено без виклику особи, яка є власником майна, відповідно до ч.2 ст.172 КПК України, з метою забезпечення арешту майна.

Перевіривши надані матеріали клопотання, включаючи витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань щодо кримінального провадження, у рамках якого було подано клопотання, та дослідивши докази по даних матеріалах, заслухавши думку слідчого і прокурора, вважаю, що клопотання підлягає задоволенню з наступних підстав.

Клопотання про арешт майна відповідає вимогам ст.171 КПК України.

У відповідності до положень ч.1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існують достатні підстави вважати, що воно є предметом, засобом чи знаряддям вчинення злочину, доказом злочину, набуте злочинним шляхом, доходом від вчиненого злочину, отримане за рахунок доходів від вчиненого злочину або може бути конфісковане у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого чи юридичної особи, до якої може бути застосовано заходи кримінально-правового характеру, або може підлягати спеціальній конфіскації щодо третіх осіб, юридичної особи або для забезпечення цивільного позову. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

За п.4 ч.2 ст.170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до ч. 6 ст. 170 КПУ України у випадку, передбаченому п. 4 ч.2 цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, фізичної чи юридичної особи, яка в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діями (бездіяльністю) підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, а також юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності обґрунтованого розміру цивільного позову у кримінальному провадженні, а так само обґрунтованого розміру неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, щодо якої здійснюється провадження.

За ч.8 ст.170 КПК України вартість майна, яке належить арештувати з метою забезпечення цивільного позову або стягнення отриманої неправомірної вигоди, повинна бути співмірною розміру шкоди, завданої кримінальним правопорушенням або зазначеної у цивільному позові, розміру неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою.

Згідно ч.ч. 10-12 ст. 170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна. Заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна. Заборона використання житлового приміщення особам, які на законних підставах проживають у такому житловому приміщенні, не допускається.

Відповідно до статті 171 КПК у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено: 1) підстави, у зв`язку з якими потрібно здійснити арешт майна; 2) перелік і види майна, що належить арештувати; 3) документи, що підтверджують право власності на майно, що належить арештувати.

Відповідно до ч.3 ст.132 КПК України не допускається застосування заходів кримінального провадження, якщо слідчий, прокурор не доведе, що:

1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження;

2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора;

3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається з клопотанням.

Слід звернути увагу на те, що згідно зі ст. 170 КПК України арешт майна передбачає тимчасове позбавлення можливості відчужувати певне майно до скасування арешту майна у встановленому КПК порядку. З огляду на наведене, зазначення в ухвалі про арешт майна строку її дії за аналогією із ухвалою про тимчасовий доступ до речей і документів є необґрунтованим. На користь цього свідчить і мета, з якою застосовується арешт майна, зокрема забезпечення цивільного позову чи можливості конфіскації майна. Слідчий суддя на момент розгляду клопотання про арешт майна не має жодних підстав для того, щоб визначити часові межі, коли відпаде необхідність забезпечувати можливу конфіскацію майна або цивільний позов (фактично ухвалення обвинувального вироку щодо особи), а тому зазначення в ухвалах про арешт майна строку їх дії не сприятиме досягненню завдань кримінального провадження, які забезпечуються таким заходом як арешт майна.

Відповідно до ч.4 ст. 173 КПК України у разі задоволення клопотання слідчий суддя, суд застосовує найменш обтяжливий спосіб арешту майна. Слідчий суддя, суд зобов`язаний застосувати такий спосіб арешту майна, який не призведе до зупинення або надмірного обмеження правомірної підприємницької діяльності особи, або інших наслідків, які суттєво позначаються на інтересах інших осіб.

За таких підстав, вивчивши матеріали кримінального провадження, слідчий суддя вважає, що клопотання слідчої Татарбунарського ВП Арцизького ВП ГУНП в Одеській області майора поліції ОСОБА_3 про арешт майна підозрюваного з метою забезпечення відшкодування матеріальної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, відповідає вимогам ч. 3 ст. 171 КПК України, містить відомості щодо наявності правових підстав для вжиття заходів забезпечення позову, крім того, невжиття заходів забезпечення позову може призвести до відчуження цього майна підозрюваним, що може перешкоджати дієвості кримінального провадження в частині можливого відшкодування шкоди, завданої кримінальним правопорушенням.

Враховуючи розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, наслідки арешту майна для підозрюваного, слідчий суддя вважає, що заявлене клопотання підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 132, 170, 172, 173, 369-372 КПК України,

У Х В А Л И В:

Клопотання слідчої Татарбунарського ВП Арцизького ВП ГУНП в Одеській області майора поліції ОСОБА_3 про накладення арешту на майно задовольнити.

В рамках кримінального провадження №0000024 від 13.12.2013 року, з метою забезпечення відшкодування матеріальної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, накласти арешт на наступне майно: житловий будинок, об`єкт житлової нерухомості, який перебуває у власності ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та який розташований за адресою: АДРЕСА_1 , за реєстраційним номером об`єкта нерухомого майна: 5190572, та на документи, які підтверджують право власності на це майно.

Заборонити відчужувати та розпоряджатись майном, без заборони або обмеження використання вищевказаного майна, на яке накладено арешт.

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Копію ухвали вручити слідчому і прокурору.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду Одеської області протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Ухвала може бути скасована в порядку ст.174 КПК за клопотанням власника майна, що не був присутнім під час судового розгляду.

Слідчий суддя ОСОБА_1