АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 607/4338/17Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-сс/789/79/17 Доповідач - ОСОБА_2
Категорія - запобіжні заходи
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 квітня 2017 р. м.Тернопіль

Колегія суддів судової палати в кримінальних справах апеляційного суду Тернопільської області в складі:

Головуючої - ОСОБА_2

Суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5
прокурора ОСОБА_6
з участю підозрюваного ОСОБА_7

захисників ОСОБА_8 , ОСОБА_9

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Тернополі матеріали судового провадження за апеляційними скаргами захисників підозрюваного ОСОБА_7 - адвокатів ОСОБА_8 та ОСОБА_9 на ухвалу слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 01 квітня 2017 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, -
ВСТАНОВИЛА:
Цією ухвалою задоволено клопотання старшого слідчого в ОВС СУ ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_10 , погодженого прокурором Тернопільської місцевої прокуратури ОСОБА_6 відносно
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, одруженого, приватного підприємця, раніше не судимого,-

який підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України та застосовано до нього запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення суми застави, терміном до 00 год. 00 хв. 28 травня 2017 року.
В задоволенні клопотання захисників ОСОБА_9 , ОСОБА_8 та підозрюваного ОСОБА_7 про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту відмовлено.
Як слідує з оскаржуваної ухвали старший слідчий в ОВС СУ ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_10 , в межах кримінального провадження №0001107 від 30.03.2017р., звернувся із клопотанням, погодженим прокурором Тернопільської місцевої прокуратури ОСОБА_6 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_7 без визначення застави, якому 01.04.2017р. повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 187, яке мотивуються наступним.
Досудовим розслідуванням встановлено, що за невстановлених досудовим розслідуванням обставин ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та ОСОБА_7 вступили в злочинну змову, направлену на напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із погрозою застосування насильства небезпечного для життя та здоров`я особи, яка зазнала нападу та із застосуванням насильства небезпечного для життя та здоров`я особи, яка зазнала нападу, та розподілили між собою ролі.

Реалізуючи свій злочинний намір, 30 березня 2017 року близько 21.00 год. ОСОБА_11 , ОСОБА_12 прибули на автомобілі марки «MERCEDES Vito» реєстраційний номерний знак « НОМЕР_1 », за кермом якого знаходився ОСОБА_7 , на АДРЕСА_1 . Надалі відповідно до розподілених ролей ОСОБА_11 підійшов до потерпілої ОСОБА_13 та погрожуючи застосуванням насильства небезпечним для життя та здоров`я зокрема, представивши до голови предмет схожий на вогнепальну зброю, промовив: «віддай сумку, бо пристрелю». ОСОБА_13 , сприймаючи дії ОСОБА_11 як реальні та небезпеку для свого життя та здоров`я, відала йому свою сумку в якій знаходились грошові кошти у сумі 5100 $ США, що становить 137 700 грн. В цей час, з метою подолання опору потерпілого та її чоловіка ОСОБА_14 , ОСОБА_12 та ОСОБА_7 , відповідно до розподілених ролей, знаходилися у автомобілі марка «MERCEDES Vito» реєстраційний номерний знак « НОМЕР_1 », неподалік місця вчинення злочину. Надалі ОСОБА_14 , побачивши незаконні дії ОСОБА_11 почав затримувати останнього та між ними зав`язалась бійка, в ході якої ОСОБА_11 застосував до ОСОБА_14 насильство, небезпечне для життя та здоров`я особи, що виразилось у нанесенні ударів та пострілу у ОСОБА_14 із невставновленої слідством зброї, внаслідок чого ОСОБА_14 спричинено тілесні ушкодження. Після чого, відповідно до розподілених ролей ОСОБА_12 підбіг до ОСОБА_14 та з метою подолання опору, застосовуючи насильство небезпечне для життя та здоров`я особи, наніс ОСОБА_14 невідомим предметом удар в голову, від якого потерпілий перестав чинити опір. Надалі ОСОБА_11 з ОСОБА_12 сіли у автомобіль марки «MERCEDES Vito», за кермом якого знаходився ОСОБА_7 та втекли у невідомому напрямку.
31 березня 2017 року о 15 год.20 хв. ОСОБА_7 затримано, в порядку ст.208 КПК України за підозрою у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 187 КК України.
01 квітня 2017 року ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України.
Задовольняючи клопотання старшого слідчого в ОВС СУ ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_10 , погодженого прокурором Тернопільської місцевої прокуратури ОСОБА_6 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без визначення суми застави, слідчий суддя своє рішення мотивував тим, що ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України, із застосуванням насильства, тому суд прийшов до висновку про наявність ризиків, передбачених ст.177 КПК України.

В апеляційних скаргах:

- захисник ОСОБА_8 просить вказану ухвалу слідчого судді скасувати і постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволення клопотання слідчого про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_7 .
Свої доводи аргументує тим, що у судовому засіданні слідчим та прокурором не було надано жодних реальних доказів, що б підтверджували наявність ризиків передбачених ст.177 КПК України, що всупереч наведеним вимогам кримінального процесуального закону, слідчим суддею враховано не було.
Зазначає, що в діях ОСОБА_7 немає складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України, дії підозрюваного кваліфіковані не вірно, зокрема суду надано документи, що підтверджують відсутність вини підзахисного.
Вважає, що судом не враховано обставини, що свідчать про міцність соціальних зв`язків підозрюваного, одружений, має на утримані малолітніх дітей та дружини в декретній відпустці, є членом ТОГО «Справа Честі» із січня 2015 року працює в організації на волонтерських засадах, характеризується позитивно, раніше не судимий.
Крім того, не можна брати до уваги покази потерпілої ОСОБА_13 , про те що вона знає підозрюваного,оскільки вона є зацікавленою особою та безпосереднім учасником подій.

- захисник ОСОБА_9 просить поновити строк на апеляційне оскарження, а вказану ухвалу слідчого судді скасувати і постановити нову ухвалу, якою обрати ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.
Свої доводи аргументує тим, що у судовому засіданні слідчим та прокурором не було надано жодних реальних доказів, що б підтверджували наявність ризиків передбачених ст.177 КПК України, що всупереч наведеним вимогам кримінального процесуального закону, слідчим суддею враховано не було.
Вказує, що у протоколах допиту потерпілих та протоколах огляду транспортних засобів відсутні відомості про причетність підозрюваного до вказаного злочину.
Крім того потерпіла ОСОБА_13 ствердила, що впізнала ОСОБА_7 тільки вже в приміщенні суду, а на досудовому слідстві вона не вказувала жодних ознак, за якими могла б розпізнати підозрюваного.
Зазначає, що слідчим суддею порушено порядок допиту потерпілих, а також пред`явлення особи для впізнання, що ставить під сумнів такі докази.

Заслухавши доповідь судді, доводи підозрюваного та захисників, які підтримали апеляційні скарги та просять постановити нову ухвалу, якою скасувати запобіжний захід у вигляді триманням під вартою, доводи прокурора, який вважає ухвалу суду першої інстанції законною та обґрунтованою, а апеляцію такою, що не підлягає до задоволення, вивчивши матеріали кримінального провадження, перевіривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів приходить до наступних висновків.
Як вбачається з матеріалів справи, 01 квітня 2017 року слідчим суддею було проголошено резолютивну частину ухвали, а повний текст ухвали проголошено 04 квітня 2017 року. Копія даної ухвали була отримана захисником підозрюваного ОСОБА_9 05.04.2017 року.

Таким чином, враховуючи те, що строк на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді був пропущений апелянтом з поважних причин, його слід поновити.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.
Аналогічне відображення принципів вирішення питання застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо особи міститься і в положеннях ст.177, 178, 183 КПК України.
Так, відповідно до положень ст.ст. 177, 178 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може переховуватися від органів досудового розслідування та /або суду; знищити або сховати будь яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального провадження; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; продовжити кримінальне правопорушення чи вчинити інше.
Відповідно до ч.1 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставин, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Згідно п.4 ч.2 ст. 183 КПК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосовано, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.
Матеріалами провадження встановлено, що ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України, санкція якого передбачає покарання у вигляді позбавлення волі на строк від семи до десяти років з конфіскацією майна, що в силу вимог ст.12 КК України належить до тяжкого кримінального правопорушення.
Слідчий, звертаючись з клопотанням про застосування щодо підозрюваного запобіжного заходу у виді тримання під вартою та прокурор при розгляді клопотання вказували про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_7 даного кримінального правопорушення, що свідчить про існування ризику, що підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, вчинити інше кримінальне правопорушення, незаконно впливати на свідків, потерпілих, а відтак, перешкодити повному, всебічному та неупередженому проведенні досудового розслідування.

Також, судом встановлено та підтверджується матеріалами провадження, у вчиненні даного кримінального правопорушення підозрюються ще й інші особи, а отже існує ризик вільного їх спілкування з підозрюваним, що перешкоджатиме кримінальному провадженню. Крім того на даний час досудовим розслідуванням проводиться пошук речових доказів у провадженні, місцезнаходження частини яких не встановлено, що свідчить про те, що перебуваючи на волі підозрюваний буде вчиняти дії, направлені на знищення вказаних речових доказів, а також існує ризик незаконного впливу на потерпілих та свідків з боку підозрюваного.
Задовольняючи зазначене клопотання слідчого, місцевий суд належним чином вмотивував своє рішення про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_7 , зазначив про наявність ризиків, визначених в ст.177 КПК України, а саме можливість переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; може продовжувати вчиняти кримінальні правопорушення, незаконно впливати на свідків та потерпілих у кримінальному провадженні, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, враховуючи здійснення пошуку речових доказів, а відтак перешкодити повному, всебічному та неупередженому проведенню досудового розслідування.
Також, слідчий суддя зазначив, що ОСОБА_7 , обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого злочину проти власності із застосуванням насильства, що при обставинах скоєного злочину та його негативних наслідків для потерпілих, свідчить про підвищену його суспільну небезпеку як особи, яка може вчинити інші кримінальне правопорушення, а застосування менш суворих запобіжних заходів не буде достатнім для запобігання вищевказаним ризикам.
Таким чином, судом встановлено та підтверджується матеріалами провадження, що обрання ОСОБА_7 іншого більш м`якого запобіжного заходу, не пов`язаного із триманням під вартою не зможе попередити ризикам, встановленим ст. 177 КПК України.
З таким висновком слідчого судді про застосування щодо ОСОБА_7 виняткового запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, колегія суддів повністю погоджується, оскільки прокурором в судовому засіданні доведено обставини, передбачені ст.194 КПК України.
Разом з тим, твердження апелянтів про те, що суд не взяв до уваги особу підозрюваного та міцність його соціальних зв`язків, постійне місце проживання - не відповідає даним обставинам провадження, оскільки слідчий суддя в повній мірі та у визначеному законом порядку врахував всі обставини при обранні запобіжного заходу у вигляді тримання під варту.

Враховуючи викладене, доводи апеляційних скарг щодо незаконності та необґрунтованості ухвали слідчого судді, колегія суддів приходить до переконання, що вони не заслуговують на увагу, оскільки слідчий суддя при розгляді клопотання дослідив всі обставини, з якими закон пов`язує можливість обрання запобіжного заходу.

Порушень вимог КПК України, які б могли стати підставою для скасування ухвали слідчого судді, по справі не встановлено.

З урахуванням зазначеного, колегія суддів вважає, що ухвала слідчого судді є законною та обґрунтованою, а тому її слід залишити без змін, а апеляційні скарги захисників підозрюваного ОСОБА_7 - адвокатів ОСОБА_8 та ОСОБА_9 - без задоволення.

На підставі наведеного та керуючись ст. ст. 176 179, 407, 422 КПК України, колегія суддів ,-

У Х В А Л И Л А :
Клопотання захисника підозрюваного ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_9 про поновлення пропущенного строку на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 01 квітня 2017 року задовольнити.

Поновити захиснику підозрюваного ОСОБА_7 - адвокату ОСОБА_9 строк на апеляційне оскарження.
Апеляційні скарги захисників підозрюваного ОСОБА_7 - адвокатів ОСОБА_8 та ОСОБА_9 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 01 квітня 2017 року про застосування щодо ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без змін.

Ухвала є остаточною та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий - підпис

Судді - два підписи
З оригіналом згідно:
Суддя апеляційного суду Тернопільської області ОСОБА_2