Справа № 191/2056/16-к
Провадження № 1-кп/191/92/17
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
14 березня 2017 року м. Синельникове

Синельниківський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:

Головуючого- судді ОСОБА_1 ,

За участю секретаря- ОСОБА_2

розглянувши в відкритому судовому засіданні в залі суду м. Синельникове обвинувальний акт в кримінальному провадженні №0001947 від 06 листопада 2015 року відносно: ОСОБА_3 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Першотравенськ Дніпропетровської області, громадянина України, з професійно-технічною освітою, не одруженого, не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КК України,

за участю прокурора ОСОБА_4 , потерпілого ОСОБА_5 , обвинуваченого ОСОБА_3

В С Т А Н О В И В:
09 жовтня 2015 року приблизно о 23-55 годин ОСОБА_3 , знаходячись в приміщенні кафе «Тет-аТет», яке знаходиться за адресою: Дніпропетровська обл., м. Синельникове, вул. Миру, 37, в ході раптово виниклої сварки, маючи умисел, направлений на спричинення тілесних ушкоджень, підійшов до потерпілого ОСОБА_5 , який стояв в приміщенні вищевказаного кафе біля барної стойки, та, реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на умисне спричинення тілесних ушкоджень, наніс спочатку один удар лівою рукою стисненою в кулак в область обличчя в район щелепи зліва, а після ще один удар правою рукою стисненою в кулак в область обличчя в район щелепи по центру, після чого з місця вчинення кримінального правопорушення зник в невідомому напрямку, в результаті чого потерпілий ОСОБА_5 отримав тілесні ушкодження у вигляді відкритого двобічного перелому нижньої щелепи в області кута справа та ментального зліва зі зміщенням, які згідно висновку судово-медичної експертизи, виданої Синельниківським міжрайонним відділенням КЗ «Дніпропетровського обласного бюро судово-медичної експертизи» ДОР» № 71 від 21 березня 2016 року відповідають категорії тілесних ушкоджень середнього ступеню тяжкості за ознакою тривалого розладу здоров`я строком понад 3 тижні (більш як 21 день).

Кримінальна відповідальність за діяння, що містить склад кримінального правопорушення, винним у вчиненні якого визнається обвинувачений, передбачена ч. 1 ст.122 КК України, тобто умисне середньої тяжкості тілесне ушкодження.

Потерпілим подано цивільний позов про стягнення з обвинуваченого матеріальної шкоди, завданої злочином в розмірі 10210,00 грн., яка складається з витрат на ліки та медичні обстеження в розмірі 1210,00 грн., внесення коштів в фонд лікарні ім.Мечнікова Дніпропетровської області в сумі 10000,00 грн., витрат на відновлення зубів в розмірі 8000,00 грн. Також просить стягнути з обвинуваченого моральну шкоду, завдану злочином, в розмірі 1000,00 грн.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою вину у вчиненні вищезазначеного кримінального правопорушення визнав у повному обсязі, щиро покаявся та пояснив обставини подій таким чином, як вони викладені вище. Цивільний позов визнав частково- щодо фактичних матеріальних витрат потерпілого на лікування. Також, зазначив, що під час досудового розслідування кримінального провадження він пропонував потерпілому відшкодувати понесені ним витрати на лікування, в загальній сумі 10 тисяч грн., однак останній відмовився.

Потерпілий ОСОБА_5 був допитаний судом в ході судового розгляду. Підтримав свої позовні вимоги в повному обсязі. Пояснив суду обставини події кримінального правопорушення, які узгоджуються з обставинами, що викладені в обвинувальному акті.

Щодо цивільного позову потерпілий пояснив суду, що після отриманої від дій ОСОБА_3 травми він перебував на стаціонарному лікуванні в обласній лікарні ім.. Мечникова; після цього ще тривалий час не міг працювати, хоча офіційно не був працевлаштований; йому потрібна була спеціальна їжа і загалом він два місяці був без роботи; на цей час має випадкові заробітки і не може знайти постійну роботу. Його травма вимагає лікування- необхідно зробити шини на зуби і поставити імплант, все це коштує значних коштів, яких у нього не має. Обвинувачений з ним жодного разу не спілкувався з приводу відшкодування шкоди, ще на слідстві дзвонила його матір і пропонувала 10 тис. грн., але він вважає, що його моральні страждання вимагають більшого відшкодування. Їм надано суду квитанції щодо фактичних витрат, які були після лікування і підтверджуються чеками, але в дійсності сума витрат була значно більшою. Щодо покарання, яке суд має призначити обвинуваченому- потерпілий свою думку не висловив.

Суд приходить до висновку, що своїми умисними діями, ОСОБА_3 скоїв кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.122 КК України, тобто умисне середньої тяжкості тілесне ушкодження.

Оскільки учасники судового провадження не оспорювали обставин вчиненого кримінального правопорушення та не заперечували проти судового розгляду в порядку ч. 3 ст. 349 КПК України, відтак, у відповідності до вимог ч.3 ст. 349 КПК України, суд визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорювалися. При цьому суд з`ясував, чи правильно розуміють зазначені особи зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснив їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку. За таких обставин суд прийняв рішення про проведення судового розгляду в порядку ч. 3 ст. 349 КПК України.

Прийняття такого рішення свідчить про те, що обставини, які сторони не оспорюють, будуть вважатися встановленими в судовому засіданні і суд буде це враховувати при постановленні вироку. Крім того, це повністю узгоджується з вимогами п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, розділу ІІІ Рекомендації № 6 R (87) 18 Комітету міністрів Ради Європи «Відносно спрощеного кримінального правосуддя» та практики Європейського Суду з прав людини щодо їх застосування, згідно яким суд повинен забезпечити належну реалізацію права на справедливий суд під час розгляду кримінальних проваджень шляхом спрощеного і скороченого розгляду.

Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 відповідно зі ст. 66 КК України - є щире каяття .

Обставини, які відповідно зі ст. 67 КК України обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 - судом не встановлені.

Суд враховує ставлення обвинуваченого ОСОБА_3 до вчиненого кримінального правопорушення, ступінь тяжкості вчинення кримінального правопорушення, особу обвинуваченого ОСОБА_3 , який за місцем проживання характеризується задовільно, на обліку у лікаря-нарколога чи психіатра не перебуває, раніше не судимий, визнав свою провину .

Вирішуючи питання про вид та міру покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , суд враховує положення ст.ст. 50, 65 КК України, нормами яких встановлено, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів, як засудженими, так і іншими особами і особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

З урахуванням обставин справи та обставин, що характеризують обвинуваченого, ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення суд вважає за необхідне призначити покарання в межах санкції ч.1 статті 122 КК України.

Суд вважає, що виправлення обвинуваченого ОСОБА_3 можливо без його ізолювання від суспільства, а покарання йому повинно бути обрано необхідне та достатнє для його виправлення та попередження скоєння нових кримінальних правопорушень, а саме у вигляді позбавлення волі в межах санкції інкримінованої статті Кримінального Кодексу України, із застосуванням ст. ст. 75, 76 КК України, з випробуванням, встановивши іспитовий строк.

Вирішуючи цивільний позов законного представника потерпілого ОСОБА_5 суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги в частині відшкодування матеріальної та моральної шкоди підлягають частковому задоволенню з урахуванням встановлених судом фактичних обставин справи, та наданих потерпілим доказів.

Так, потерпілим надані копії чеків про придбання медичних засобів та ліків на суму 1211 грн.85 коп. Зазначені докази суд вважає належними та допустимими. Разом з тим, суд приймає до уваги те, що потерпілий вказав суму витрат на придбання ліків і медичне обстеження 1210 грн.; витрати на суму 1000 грн. в фонд лікарні ім.. Мечнікова- документально не підтверджені; щодо витрат на відновлення зубів у розмірі 8000 грн.- суду , також, не надані будь-які докази на підтвердження вказаної суми.

Таким чином, задоволенню підлягають вимоги про відшкодування матеріальної шкоди в сумі 1211 грн.85 коп. В іншій частині позовних вимог про відшкодування матеріальної шкоди необхідно відмовити у зв`язку з відсутністю належних доказів про оплату або висновку фахівця про вартість лікування вказаних пошкоджень. Також, судом враховано, що вартість відновлення зубів потерпілому ще не оплачена і не може бути судом відшкодована наперед, тому в цій частині позовних вимог необхідно відмовити.

Вирішуючи вимоги потерпілого в частині відшкодування моральної шкоди суд враховує поведінку обвинуваченого після спричинення тілесних ушкоджень середнього ступеню тяжкості потерпілому, в ході слідства, та в ході судового розгляду, те, що протягом тривалого часу з моменту вчинення кримінального правопорушення до моменту судового розгляду, тобто протягом півтора роки обвинувачений не надав потерпілому вибачень, та не відшкодував шкоду потерпілому, який позбавлений можливості закінчити лікування і змушений тривалий час терпіти незручності. Також, суд враховує те, що ОСОБА_3 обвинувачується у злочині, який вчинюється з прямою формою вини і є умисним злочином. З урахуванням викладених обставин суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги цивільного позивача- потерпілого ОСОБА_5 про відшкодування моральної шкоди в сумі 10 000,00 грн.

Таким чином, суд вважає, що матеріальна та моральна шкода повинна бути стягнута з обвинуваченого ОСОБА_3 на користь цивільного позивача, потерпілого ОСОБА_5 в сумі 1211 грн.85 коп. матеріальної шкоди та 10 000,00 тисяч гривень в рахунок відшкодування моральної шкоди.

Керуючись ст. ст. 99,100, 374,377 КПК України суд, -
УХВАЛИВ:
ОСОБА_3 ,визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч.1 ст.122 КК України та призначити йому покарання у вигляді 2( два ) роки позбавлення волі.

На підставі ст.ст. 75, 76 КК України ОСОБА_3 від відбування призначеного покарання звільнити з випробуванням, встановивши іспитовий строк на 1 ( один) рік.

На підставі п. 2,3 ст. 76 КК України зобов`язати засудженого ОСОБА_3 не виїжджати за межі України на постійне проживання; періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Міра запобіжного заходу засудженомуОСОБА_3 - не обиралась.

Стягнути зі ОСОБА_3 на користь ОСОБА_5 матеріальну шкоду в сумі 1211 ( тисяча двісті одинадцять) грн.85 коп. та моральну шкоду в сумі 10 000,00 ( десять тисяч) тисяч гривень; всього стягнути 11211 ( одинадцять тисяч двісті одинадцять) грн.85 коп.

На вирок суду може бути подана апеляція до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Синельниківський міськрайонний суд Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з моменту його проголошення, а для засудженого - протягом тридцяти днів з моменту вручення йому копії вироку.

Суддя: ОСОБА_1