Справа № 461/7735/16-к
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
08.02.2017

Галицький районний суд м.Львова в складі:
головуючого судді ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2
з участю прокурора ОСОБА_3
обвинуваченого ОСОБА_4
розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відео конференції в залі суду в м.Львові кримінальне провадження, відносно:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Катеринки, Володарськ-Волинського району Житомирської області, українця, громадянина України, з неповною середньою освітою, проживаючого та зареєтрованого за адресою АДРЕСА_1 , раніше неодноразово судимого, а саме: 17.01.2014 р. вироком Червоноармійського районного суду Житомирської області за ч. 3 ст. 185 КК України до 40 днів арешту, на підставі ст.75 КК України звільненого від відбування покарання з іспитовим терміном 1 рік 6 місяців; 23.12.2105 р. вироком Червоноармійського районного суду Житомирської області за ч. 2 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі, на підставі ст75 КК України звільненого від відбування покарання з іспитовим терміном 1 рік 6 місяців; 03.03.2016 р. вироком Червоноармійського районного суду Житомирської області за ч. 3 ст.185 КК України до 3 років позбавлення волі,-
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 15 ч.2 ст. ст.185 КК України,-
в с т а н о в и в :
ОСОБА_4 , 22 вересня 2015 року, приблизно о 02.00 годин, перебуваючи на пр.Свободи у м.Львові, неподалік пам`ятника Т.Шевченку, діючи за попередньою змовою з ОСОБА_5 , матеріали стосовно якого виділені в окреме провадження, шляхом розбиття скла морозильної камери, таємно викрали 79 морозив, загальною вартістю 413,87 грн., що належать ОСОБА_6 , однак свій злочинний умисел до кінця не довели з причин, що не залежали від їх волі, оскільки були затримані працівниками поліції та перехожими.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 , після роз`яснення йому суті обвинувачення, визнавши себе винним, підтвердив вищезазначені обставини та надав аналогічні показання,у вчиненому щиро розкаявся та просив суворо не карати.
Відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України за згодою учасників судового розгляду судом визнано недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються.

Відповідно до цих вимог закону суд обмежив дослідження доказів допитом обвинуваченого та дослідженням тих матеріалів кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченого.

Обвинувачений та інші учасники судового процесу правильно розуміють зміст цих обставин, а також те, що в такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці фактичні обставини справи. Суд не має сумнівів у добровільності та істинності їх позиції.

З врахуванням вищевикладеного, суд вважає доведеною вину ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого йому злочину та кваліфікує його дії за ч. 2 ст. 15 ч.2 ст. 185 КК України, як закінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжку), вчинений повторно, за попередньою змовою групою осіб.
Обираючи покарання ОСОБА_4 , суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, його характер та наслідки, особу обвинуваченого, який раніше неодноразово судимий, в тому числі за майнові злочини, позитивно характеризується, винність у вчиненні злочину визнав повністю, щиро розкаявся у вчиненому, активно сприяв розкриттю злочину, а тому приходить до висновку, що покарання слід обрати в межах санкції статті за якою кваліфіковано вчинений ним злочин у виді позбавлення волі в умовах ізоляції від суспільства, оскільки саме таке покарання на думку суду є необхідним для виправлення ОСОБА_4 та уникнення в майбутньому вчинення ним нових злочинів.

Крім того суд враховує, що вироком Червоноармійського районного суду Житомирської області від 03.03.2016 р., ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст.185 КК України, а саме у тому, що останній 07 грудня 2015 року, приблизно о 01.00 год, за попередньою змовою з ОСОБА_7 , перебуваючи у с.Сколобів Червоноармійського району Житомирської області, повторно таємно викрали майно потерпілого ОСОБА_8 шляхом проникнення в належне йому підсобне приміщення та призначено йому покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки. Оскільки після постановлення вироку Червоноармійського районного суду Житомирської області від 03.03.2016 рокувстановлено, що ОСОБА_4 винен ще в іншому злочині, вчиненому ним до постановлення зазначеного вироку, останньому, згідно ч.4 ст. 70 КК України слід призначити остаточне покарання із врахуванням ступеня тяжкості вчинених злочинів, його особи, застосувавши принцип поглинення менш суворого покарання більш суворим.

Речові докази у кримінальному провадженні відсутні.
Запобіжний захід відносно обвинуваченого у даному кримінальному провадженні не обирався.
Керуючись ст.ст.368,370,374 КПК України, суд,-
з а с у д и в :
ОСОБА_9 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст.185 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 1 (один) рік.

На підставі ст.70 ч.4 КК України, призначити ОСОБА_10 остаточне покарання шляхом поглинення менш суворого покарання за цим вироком у виді позбавлення волі на строк 1 (один) рік, більш суворим покаранням за вироком Червоноармійського районного суду Житомирської області від 03.03.2016 року у виді позбавлення волі на строк (три) роки.
Строк відбуття покарання ОСОБА_10 рахувати з 22.12.2015 року, згідно вироку Червоноармійського районного суду Житомирської області від 03.03.2016 року.
Вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було судом визнано недоцільним, відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України. З інших підстав вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Львівської області через Галицький районний суд м.Львова шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Вирок, якщо інше не передбачено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.
Головуючий суддя: ОСОБА_1