Справа № 675/277/17
Провадження № 1-в/675/170/2017
У Х В А Л А

"17" березня 2017 р. м.Ізяслав
Ізяславський районний суд Хмельницької області в складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 ;
прокурора ОСОБА_3 ,
представника Державної установи ЗВК № 58 ОСОБА_4 ,
засудженого ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Ізяслав в режимі відеоконференції заяву засудженого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, -
в с т а н о в и в :
Засуджений ОСОБА_5 , який відбуває покарання у виді 10 років 2 місяців позбавлення волі за вироком Харківського районного суду Харківської області від 11 грудня 2008 року, звернувся до суду з заявою про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.
У судовому засіданні ОСОБА_5 свою заяву підтримав та просив її задовольнити, мотивуючи тим, що він довів своє виправлення.
Прокурор проти задоволення вказаної заяви заперечив, вказуючи, що засуджений не довів своє виправлення.
Представник установи виконання покарань заперечив проти задоволення заяви засудженого, зазначив, що засуджений своєю поведінкою не довів своє виправлення.
Заслухавши пояснення засудженого, представника ЗВК № 58, з`ясувавши думку прокурора, вивчивши надані матеріали, суд приходить до висновку, що клопотання до задоволення не підлягає з наступних підстав.
Відповідно до роз`яснень, що містяться у п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 26 квітня 2002 року «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким», умовно-дострокове звільнення особи від відбування покарання має сприяти досягненню мети, передбаченої ст. 50 КК України виправленню засудженого і запобіганню вчинення нових злочинів.
Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_5 був засуджений:
-09.02.1999 року вироком Широківського районного суду Дніпропетровської області за ст.ст.140 ч.2, 141 ч.2, 81 ч.3 КК України переданий під нагляд батьків;
-17.07.2000 року вироком Широківського районного суду Дніпропетровської області за ст.ст.140 ч.3, 140 ч.2 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі. Ухвалою Павлоградського міського суду Дніпропетровської області від 23.04.2002 року звільнений 24.04.2002 року умовно-достроково на 1 рік 8 місяців 5 днів;
-вироком апеляційного суду Дніпропетровської області від 03.06.2005 року за ст.115 ч.2 п.п.4, 6, 12, 187 ч.4, 70 ч.1 КК України до 13 років позбавлення волі;
-вироком Харківського районного суду Харківської області від 11.12.2008 року за ст.ст. 391, 71 КК України до 10 років 2 місяців позбавлення волі. Ухвалою Ізяславського районного суду Хмельницької області від 13 квітня 2016 року зараховано строк попереднього ув`язнення ОСОБА_5 з 07 січня 2005 року по 11 липня 2005 року та з 09 жовтня 2008 року по 08 квітня 2009 року в строк відбування покарання з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Початок строку відбування покарання - 09.10.2008 року.
Кінець строку 06.12.2017 року.
Покарання засуджений на даний час відбуває в Державній установі «Замкова виправна колонія № 58».
За змістом статті 81 КК України, умовно-дострокове звільнення засуджених від відбування покарання після фактичного відбуття певної частини строку покарання є правом, а не обов`язком суду.
Пунктом 3 частини 3 статті 81 КК України передбачено, що умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване після фактичного відбуття засудженим не менше трьох чвертей строку покарання, призначеного судом за умисний особливо тяжкий злочин, а також покарання, призначеного особі, яка раніше звільнялася умовно-достроково і знову вчинила умисний злочин протягом невідбутої частини покарання.
У частині 2 статті 81 КК України зазначено, що умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.
Згідно з роз`ясненнями, що містяться у п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» від 26 квітня 2002 року № 2, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливе лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого.
Як вбачається з матеріалів провадження, ОСОБА_6 за останнім вироком призначено покарання у виді 10 років 02 місяців позбавлення волі, з яких він відбув на час розгляду його заяви в суді більше 09 років.
Отже, ОСОБА_5 відбув визначений законом термін (3/4 строку покарання), після якого може ставитись питання про його умовно-дострокове звільнення на підставі ст. 81 КК України.
Слід вказати, що необхідною умовою застосування положень ст. 81 КК України, є те, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення, про що, зокрема, може свідчити дотримання засудженим правил внутрішнього трудового розпорядку, беззаперечне виконання законних вказівок і розпоряджень адміністрації органів кримінально-виконавчої системи, відсутність порушень дисципліни, зайняття трудовою діяльністю, добросовісне відношення до трудових обов`язків, загальноосвітнє і професійно-технічне навчання.
Засуджений ОСОБА_5 , під час утримування в слідчому ізоляторі м.Харкова та м.Луганська, відбування покарання в Шепетівській виправній колонії №98 та Замковій виправній колонії №58, характеризувався негативно та посередньо. Відбуваючи покарання в Замковій виправній колонії №58 з 19.02.2013 року по даний момент, характеризується посередньо. За час відбування покарання отримав чотири заохочення.
Вказані обставини безумовно характеризують ОСОБА_5 з позитивної сторони та свідчать, що він стає на шлях виправлення.
Водночас засуджений допустив порушення вимог режиму утримання, за що 11 раз притягувався до дисциплінарної відповідальності, останнє з яких накладене 22.07.2015 року.
Вказані стягнення хоч і є знятими та погашеними, проте, висновок про можливість застосування умовно-дострокового звільнення від відбування покарання повинен ґрунтуватися на аналізі даних про поведінку засудженого за весь час відбуття покарання, в тому числі й на даних, що характеризують ступінь тяжкості вчинених злочинів і особу засудженого в цілому. При цьому основним, вирішальним є не факт відбуття певної частини покарання, а те, що засуджений довів своє виправлення.
Крім того, як випливає з наданої до справи характеристики на ОСОБА_5 , останній хоч на даний період часу і працевлаштований в будівельній бригаді установи, але до роботи відноситься посередньо.
Тому, на думку суду, доводи ОСОБА_5 про можливість його умовно-дострокового звільнення від відбування покарання є непереконливими та передчасними.
Суд також враховує тяжкість вчинених суспільно-небезпечних діянь, дані про особу засудженого, який раніше неодноразово судимий, звільнявся з місць позбавлення волі умовно-достроково, однак, знову вчинив ряд особливо тяжких злочинів, за останнім вироком засуджений за злісну непокору вимогам адміністрації виправної установи.
Таким чином, суд приходить до висновку, що на даний час законні підстави для умовно-дострокового звільнення від відбування покарання ОСОБА_5 відсутні, оскільки клопотання, матеріали особової справи та пояснення засудженого в своїй сукупності не свідчать про досягнення мети, передбаченої ст. 50 КК України - виправлення засудженого і запобігання вчиненню нових злочинів.
На підставі вищевказаного, керуючись ст. 81 КК України, ст.ст. 537, 539 КПК України, суд, -
У Х В А Л И В :
У задоволенні заяви засудженого ОСОБА_5 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання відмовити.
Ухвала суду може бути оскаржена до апеляційного суду Хмельницької області через Ізяславський районний суд Хмельницької області протягом семи днів з дня її оголошення, а засудженим протягом семи днів з дня отримання копії ухвали.
Суддя: ОСОБА_1