н/п 1-кс/640/6160/17
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"27" липня 2017 р. Київський районний суд м. Харкова у складі:
слідчого судді - ОСОБА_1 ,
при секретарі - ОСОБА_2 ,
за участю слідчого - ОСОБА_3 ,
В ході здійснення досудового розслідування встановлено, що 23.07.2017 під час огляду місця події на МАПП «Гоптівка» МП «Щербаківка» виявлено автомобіль марки «Mitsubishi Grandis» держ. № НОМЕР_4 під керуванням ОСОБА_4 , який намагався перемістити через митний кордон до території Російської Федерації товари, що підлягають державному експортному контролю, а саме: двигун типу НОМЕР_7 , предмет у вигляді авіаційного скла, металевого предмета у вигляді електромагніту.
Крім того за результатом огляду місця події вилучено автомобіль марки «Mitsubishi Grandis», реєстр. № НОМЕР_4 , номер шасі НОМЕР_5 , із свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_6 .
Під час огляду здійснено первинний аналіз вищевказаних документів та предметів в результаті чого встановлено, що вони є носіями інформації, які містять відомості, які можуть бути використані як доказ факту та обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.
Автомобіль марки «Mitsubishi Grandis», реєстр. № НОМЕР_4 , за допомогою якого ОСОБА_4 намагався перемістити через митний кордон до території Російської Федерації товари, що підлягають державному експортному контролю, відповідно до п.1 ч.2 ст.167, ч.1 ст.98 КПК України є засобом вчинення кримінального злочину.
Двигун типу П52У4, предмет у вигляді авіаційного скла, металевий предмет у вигляді електромагніту, відповідно до п.3 ч.2 ст.167 КПК України є предметами кримінального провадження, а саме товарами, що підлягають державному експортному контролю.
До теперішнього часу у кримінальному провадженні жодній особі не повідомлялося про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.333 КК України.
Ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 24.07.2017, вказане клопотання повернуто прокурору для усунення недоліків та встановлено строк у 72 години з моменту отримання копії ухвали для усунення недоліків, яке фактично отримано прокурором 24.07.2017 о 18 год. 00 хв.
Слідчий посилаючись на ч. 1 ст. 170, п. 1 ч. 2 ст. 170, ч. 3 ст. 170 КПК України вказав, що документи та предмети, вилучені за результатом проведення огляду місця події 23.07.2017 відповідають критеріям статті 98 КПК України та можуть свідчити про причетність ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 до вчинення злочину, передбаченого ч.1 ст.333 КК України.
Таким чином, на підставі вищезазначеного можна дійти висновку, що вказані предмети та документи відповідають критеріям, зазначеним у ч. 3 ст. 170 КПК України.
Відповідно до вимог п. 3 ч. 2 ст. 171 КПК України, вилучення вказаних предметів та документів під час огляду місця події у ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 за участю та у присутності останнього у тому числі в автомобілі марки «Mitsubishi Grandis», реєстр. № НОМЕР_4 , який належить останньому згідно з свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_6 , є конкретним фактом, підтверджуючим право власності на майно.
Відповідно до ч.1 ст.100 КПК України речовий доказ який був наданий стороні кримінального провадження або нею вилучений повинен бути як найшвидше повернутий володільцю.
Згідно з ч.4 ст.173 КПК України у разі задоволення клопотання слідчий суддя, суд застосовує найменш обтяжливий спосіб арешту майна. Слідчий суддя зобов`язаний застосувати такий спосіб арешту майна, який не призведе до зупинення або надмірного обмеження правомірної підприємницької діяльності особи, або інших наслідків, які суттєво позначаються на інтересах інших осіб.
Слідчий вказав, що зважаючи на викладене, на час досудового розслідування та судового провадження на вказані предмети та документи необхідно накласти арешт з метою збереження речових доказів та недопущення його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі.
Незастосування арешту може призвести до наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню, зокрема псуванню, зникненню, знищенню, передачі, предметів та документів які є речовими доказами, тобто зберегли на собі сліди вчинення злочину та містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.
Місцем зберігання вилучених 23.07.2017 в ході огляду місця події документів та предметів є на теперішній час УСБУ в Харківській області, за адресою: м. Харків, вул. Мироносицька, 2.
У судовому засіданні слідчий підтримав подане клопотання, просив про його задоволення.
Власник майна та прокурор про день та час розгляду клопотання слідчого повідомлялись своєчасно та належним чином, проте у судове засідання не з"явились.
У судовому засіданні слідчим надано заяву прокурора ОСОБА_8 та власника майна ОСОБА_4 .
Відповідно до заяви ОСОБА_4 від 27.07.2017, він не заперечує проти арешту вилучених у нього предметів та рече, що належать йому на праві власності.Автомобіль та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу просив передати на відповідальне зберігання.
Відповідно до заяви прокурора відділу прокуратури Харківської області ОСОБА_8 від 27.07.2017 він просив розглядати клопотання про арешт майна без його участі. Зазначив, що підтримує клопотання в повному обсязі та просив його задовольнити.
Враховуючи вимоги ч.1 ст.172 КПК України щодо терміну розгляду клопотання, слідчий суддя вважає за можливе розглянути клопотання без участі власника майна та прокурора.
Більш того, власник майна, який не був присутнім при розгляді клопотання про арешт майна, має право заявити клопотання про скасування арешту майна в порядку та на підставах, визначених ст. 174 КПК України.
23.07.2017 під час огляду місця події було вилучене вищевказане майно, що підтверджується протоколом огляду місяця події від 23.07.2017 (а.с. 9-14).
Вказану ухвалу отримано прокурором 24.07.2017 о 18-00 год. (а.с. 30).
Клопотання про арешт майна подано до суду 25.07.2017 о 17-32 год. (а.с. 2).
Відповідно до вимог ст. 116 КПК України, строк не вважається пропущеним, якщо скаргу або інший документ здано до закінчення строку на пошту або передано особі, уповноваженій їх прийняти.
Таким чином, слідчим виконані вимоги ч. 3 ст. 172 КПК України, та дотримано вимоги закону щодо звернення в межах встановленого суддею строку з клопотанням про арешт майна після усунення недоліків.
Згідно п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України, заходом забезпечення кримінального провадження є арешт майна. У відповідності до ч. 5 ст. 132 КПК України, під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді докази обставин, на які вони посилаються.
Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.
Згідно вимог п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.
За змістом ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 цього Кодексу, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 цього Кодексу.
Згідно ч. 1 ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Відповідно до ч. 2 ст. 98 КПК України, документи є речовими доказами, якщо вони містять ознаки, зазначені в частині першій цієї статті.
Відповідно до ч.2 ст.173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу).
Згідно ч. 11 ст. 170 КПК України, заборона на використання майна, а також заборона розпоряджатися таким майном можуть бути застосовані лише у випадках, коли їх незастосування може призвести до зникнення, втрати або пошкодження відповідного майна або настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню.
Слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу (ч. 1 ст. 173 КПК України).
Слідчим доведено, що вищевказане майно, вилучене під час проведення огляду, за виключенням нище вказаного майна, має значення для забезпечення даного кримінального провадження, за існування розумних підозр вважати, що це майно є доказом злочину, за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України.
Вилучене відповідно до протоколу огляду від 23.07.2017 майно, за виключенням нище вказаного майна, підлягає арешту, оскільки не застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна може в подальшому перешкодити кримінальному провадженню. На виконання вимог ч.1 ст.173 КПК України слідчий довів слідчому судді необхідність арешту майна, а також наявність ризиків, передбачених ч.1 ст.170 КПК України.
Постановою слідчого 3-го відділення СВ Управління СБ України в Харківській області ОСОБА_3 від 23.07.2017 визнано речовими доказами та долучено до кримінального провадження предмети, вилучені в ході огляду місця події 23.07.2017 (а.с. 16-17 )
Враховуючи викладене, слідчий суддя приходить до висновку про наявність правових підстав до часткового арешту майна, враховує можливість використання його як доказів у даному кримінальному провадженні, наслідки арешту майна, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а тому клопотання про арешт майна в цій частині підлягає задоволенню.
Відповідно до ч.4 ст.173 КПК України слідчий суддя, суд зобов`язаний застосувати такий спосіб арешту майна, який не призведе до зупинення або надмірного обмеження правомірної підприємницької діяльності особи, або інших наслідків, які суттєво позначаються на інтересах інших осіб.
Завданням кримінального провадження визначено захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень.
Враховуючи вказану норму КПК України ч. 4 ст. 173 КПК України, слідчий суддя вважає необхідним зобов`язати слідчого передати на відповідальне зберігання ОСОБА_4 мобільний телефон марки «SONY» ІМЕІ НОМЕР_2 , НОМЕР_3 вилучений під час огляду місця події 23.07.2017, одночасно дозволивши слідчому здійснити огляд мобільного телефону марки «SONY» ІМЕІ НОМЕР_2 , НОМЕР_3 , за участю спеціаліста в області комп`ютерної техніки в обсязі, необхідному для досягнення мети кримінального провадження та виготовлення копій даних, які містяться на вказаному телефоні та можуть бути використані як докази у даному кримінальному провадженні.
Разом з тим, слідчий суддя не вбачає підстав для задоволення клопотання слідчого в частині накладення арешту на автомобіль марки «Mitsubishi Grandis», реєстр. № НОМЕР_4 , номер шасі НОМЕР_5 та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_6 , що належать ОСОБА_4 .
В цій частині стороною обвинувачення на теперішній час не доведено, що потреби досудового розслідування в конкретному вищевказаному кримінальному провадженні на теперішній час виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи осіб, про який йдеться в цій частині клопотання слідчого, прокурора, не доведено значення вищевказаних речей та документів, для встановлення обставин у вищевказаному кримінальному провадженні, та можливість використання як доказів відомостей, що містяться у речах та документах, а тому клопотання в цій частині задоволенню не підлягає.
Відповідно до ч.3 ст.173 КПК України, відмова у задоволенні або часткове задоволення клопотання про арешт майна тягне за собою негайне повернення особі відповідно всього або частини тимчасово вилученого майна.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 2, 7, 98, 132, 167, 170-173, 309, 372 КПК України, слідчий суддя,-
Місцем зберігання арештованого майна визначити УСБ України в Харківській області, за адресою: м. Харків, вул. Мироносицька, 2, в порядку, визначеному Порядком зберігання речових доказів стороною обвинувачення, їх реалізації, технологічної переробки, знищення, здійснення витрат, пов`язаних з їх зберіганням і пересиланням, схоронності тимчасово вилученого майна під час кримінального провадження, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 19.11.2012 №1104.
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Апеляційного суду Харківської області протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1