УКРАЇНА
Апеляційний суд Житомирської області

Справа №274/2467/16-к Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Категорія : 537,539 КПК України Доповідач ОСОБА_2

УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
16 січня 2017 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Житомирської області
головуючого судді ОСОБА_2
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4
секретаря ОСОБА_5
за участю : прокурора ОСОБА_6
захисника ОСОБА_7
засудженого ОСОБА_8 ,

розглянувши у режимі відео конференції з РВК №73 в м. Житомирі судове провадження за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_8 на ухвалу Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 12 жовтня 2016 року,
в с т а н о в и л а:
Засуджений ОСОБА_8 , який відбуває покарання у Райківській ВК (№73) звернувся до районного суду з клопотанням про перерахунок строку відбування покарання відповідно до положень Закону України Про внесення змін Кримінального кодексу України (щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання), в якому просив зарахувати йому строк перебування під вартою в СІЗО за період з 27.01.2010 року по 09.09.2011 року зарахувати йому до строку відбування покарання з розрахунку, що одному дню тримання під вартою відповідає два дні позбавлення волі.
Ухвалою Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 12 жовтня 2016 року відмовлено в задоволенні вказаного клопотання.
Не погоджуючись з ухвалою суду, засуджений ОСОБА_8 подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу скасувати та постановити нову ухвалу, якою зарахувати йому строк перебування в СІЗО, після набрання вироком суду законної сили у період з 27.01.2010 року до 09.09.2011 року до строку відбування покарання з розрахунку один день тримання під вартою за два дні позбавлення волі.
Заслухавши доповідача, засудженого ОСОБА_8 та захисника про задоволення апеляційної скарги засудженого, прокурора, який вважав ухвалу суду законною і обґрунтованою, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
З матеріалів справи видно, що вироком Диканського районного суду Полтавської області від 13.03.2008 року ОСОБА_8 був засуджений за ст.185 ч.2 КК України на 1 рік 6 місяців позбавлення волі.Постановою Солом?янського районного суду Дніропетровської області від 13.03.2009 року він був умовно-достроково на 3 місяці 25 днів звільнений від відбування призначеного покарання.
Вироком Балтського районного суду Одеської області від 01.06.2010 року ОСОБА_8 був засуджений за ч.3 ст. 185, ч. 3 ст. 187, ст. 70 КК України на 7 років позбавлення волі з конфіскацією майна.
На підставі ст.71 КК України до покарання призначеного за даним вироком суду частково приєднана невідбута частина покарання за вироком Диканського районного суду Полтавської області від 13.03.2008 року і до відбуття призначено остаточне покарання 7 років 2 місяці позбавлення волі.
По вказаній кримінальній справі ОСОБА_8 був затриманий 27.01.2010 року і перебував під вартою до набрання вироком законної сили, 09.09.2010 року.
Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 17 грудня 2014 року ОСОБА_8 невідбута частина покарання була замінена на обмеження волі.
Вироком Ширяївського районного суду Одеської області від 26.11.2015 року ОСОБА_8 засуджений за ч.2 ст. 185, 71 КК України на 1 рік 10 місяців позбавлення волі.
Ухвалою апеляційного суду Одеської області від 18.02. 2016 року клопотання ОСОБА_8 задоволено, вирок Ширяївського районного суду Одеської області від 26.11.2015 року змінено, зараховано ОСОБА_8 строк попереднього ув`язнення з 29.10.2015 року по 18.02.2016 року до строку відбування покарання з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Розглядаючи клопотання засудженого про зарахування йому строку перебування під вартою у період з 27.01.2010 року по 09.09.2010 року до строку відбування покарання з розрахунку, що одному дню тримання під вартою відповідає два дні позбавлення волі, Бердичівський міськрайонний суд прийшов до правильного висновку, що воно не підлягає задоволенню.
Так, ОСОБА_8 під час досудового слідства дійсно був затриманий 27.01.2010 року та перебував під вартою до набрання вироком Балтського районного суду Одеської області від 01.06.2010 року законної сили - 09.09.2010 року. Невідбута частина призначеного покарання за даним вироком була частково приєднана до покарання, призначеного за вироком Ширяївського районного суду Одеської області від 26.11.2015 року в порядку ст.71 КК України. Ухвалою Апеляційного суду Одеської області від 18 лютого 2016 року вирок Ширяївського районного суду Одеської області був, змінений, клопотання засудженого про застосування положень ст.72 ч.5 КК України задоволено, зараховано ОСОБА_8 строк попереднього ув?язнення з 29.10.2015 року по 18.02.2016 року. В той же час зі змісту ухвали апеляційного суду видно, що доводи ОСОБА_8 про зарахування йому строку попереднього ув?язнення у період з 2010 року по 2011 рік визнані необгрунтованими та в цій частині в задоволенні клопотання відмовлено.
Таким чином, Апеляційним судом Одеської області вже прийнято рішення стосовно клопотання засудженого про зарахування йому строку попереднього ув?язнення за період з 27.01.2010 року до 09.09.2010 року до строку відбування покарання з розрахунку, що одному дню тримання під вартою відповідає два дні позбавлення волі.
Ухвала суду є законна та обґрунтована, підстав для її скасування з мотивів, наведених в апеляційній скарзі ОСОБА_8 , колегія суддів не знаходить.
Керуючись ст.ст. 404, 407, 376 ч.2 КПК України колегія суддів
п о с т а н о в и л а:
Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_8 залишити без задоволення, а ухвалу Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 12 жовтня 2016 року щодо нього без зміни.
Ухвала апеляційного суду в касаційному порядку оскарженню не підлягає.

Судді: