Придніпровський районний суд м.Черкаси
Справа № 711/6772/16-к
У Х В А Л А

12 січня 2017 року Придніпровський районний суд м. Черкаси в складі:

головуючого: судді ОСОБА_1 ,
за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
прокурора - ОСОБА_3 ,
в присутності представника Черкаської виправної колонії №62 ОСОБА_4 ,

особи, що звернулася із клопотанням, засудженого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Черкаси клопотання засудженого:

ОСОБА_5 , 1989 року народження, громадянина України, про умовно дострокове звільнення,-

встановив:
Засуджений ОСОБА_5 звернувся до Придніпровського районного суду м. Черкаси з клопотанням про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання. Мотивуючи його тим, що своєю поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Початок строку: 17 січня 2013 року.

Кінець строку: 09 травня 2018 року.

Відповідно до ч.3 ст.12 КК України він був засуджений за злочин середнього ступеня тяжкості.

Відповідно до п.1 ч.3 ст.81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбуття покарання може бути застосоване після фактичного відбуття засудженим не менше 1/2 строку покарання, призначеного судом за злочин середнього ступеня тяжкості.

Відповідно до ч.2 ст.81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Прокурор в судовому засіданні повідомив, що ОСОБА_5 має 4 заохочення та 7 стягнень. А тому він заперечує проти задоволення клопотання засудженого, оскільки вважає, що даний засуджений не заслуговує на умовно-дострокове звільнення, так як не довів свого виправлення, просив відмовити в задоволенні клопотання засудженого щодо застосування до нього умовно-дострокового звільнення.

В судовому засіданні представник Черкаської виправної Колонії №62 заперечив проти задоволення клопотання засудженого, просив відмовити та пояснив наявність нестабільної поведінки та посередньої характеристики, необхідність постійного впливу із боку адміністрації на поведінку засудженого.

ОСОБА_5 прохав задовольнити його клопотання, пояснивши, що усвідомив свою вину, виправився, працює на установі на швейному виробництві, до праці ставиться по можливості сумлінно, так визнає, що допускав порушення, однак, вони були не грубими та уже погашені та зняті. Повідомив, що коли звільниться умовно-достроково то продовжить своє виправлення, влаштується на роботу та буде працювати, щоб сплатити цивільні позови.

Дослідивши надану характеристику, в якій зазначено що засуджений характеризується посередньо, на даний час працевлаштований, до праці ставиться не завжди сумлінно. Потребує періодичного контролю за поведінкою з боку персоналу установи під час перебування на виробничій зоні. Має 4 заохочення. Участі в роботах з благоустрою установи в цілому не приймає, веде пристосовницький спосіб життя. Провину у скоєному визнав повністю. Засуджений не довів своє виправлення та не заслуговує на умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

В судовому засіданні також досліджувалася особова справа засудженого у повному обсязі. В результаті чого суд прийшов до висновку, що засуджений допускав дрібні порушення порядку відбування покарання, за що правомірно застосовувалися до нього стягнення. Кількість порушень та їхня спрямованість свідчить про нестабільність поведінки під час відбування покарання, бажання протестувати. Однак, вподальшому порушення припинилися, саме на періоді можливості застосування чергової пільги у вигляді умовно-дострокового звільнення. Що вказує на пристосовницький спосіб відбування покарання, а не про фактичне виправлення. Тому висновок комісії щодо неможливості застосування пільги цілком об`єктивний і заслуговує на увагу суду, при прийнятті рішення в даному випадку.

Відповідно до п.2 постанови Пленуму Верховного суду України від 26.04.2002 року за №2 умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливе лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому головною умовою прийняття такого рішення є доведеність того, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Абзац 2 п.17 вказаної постанови зобов`язує суд перед прийняттям рішення ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях установи тощо.

Суд, дослідивши матеріали подання, враховуючи особу засудженого, його вік, стан здоров`я та сімейний стан, підходячи в комплексі до характеристики особи, наявності 7 стягнень, які переважають над 4 заохоченнями, що свідчить про нестабільність поведінки, не дивлячись на їхнє погашення, твердження представника установи, в якому відбуває покарання засуджений про дотримання режиму відбування покарання під контролем адміністрації установи, вважає, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці не довів своє виправлення.

При цьому також взято до уваги наявність неодноразових судомостей, вчинення злочину під час відбування іспитового строку, що також вказує на відсутність бажання виправлення у особи.

На підставі ст.81 КК України, керуючись ст.ст.537, 539 КПК України, ч.3 ст.154 КВК України,

п о с т а н о в и в:
В задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_5 відмовити.

По набранню ухвали законної сили засуджений підлягає етапуванню у визначене місце відбування покарання (ЧВК №62).

Виконання ухвали в цій частині доручити начальнику Черкаського СІЗО № 30 та начальнику Черкаської виправної колоніїУДПтСУ в Черкаській області.
Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо вона не скасована, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

На ухвалу суду може бути подана апеляційна скарга до Апеляційного суду Черкаської області через Придніпровський районний суд м. Черкаси, який постановив ухвалу протягом 7 днів з дня її проголошення.

Проголошення повного тексту ухвали призначити на 13 січня 2017 року о 12 год.15 хв.
Головуючий: ОСОБА_1