Справа № 314/4091/14-к
Провадження № 1-в/314/86/2017
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
19.01.2017 року м. Вільнянськ
Вільнянський районний суд Запорізької області у складі:

головуючого судді: ОСОБА_1 ,
за участю прокурора: ОСОБА_2 ,
представника установи: ОСОБА_3 ,

засудженого ОСОБА_4 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,
розглянувши у дистанційному судовому засіданні в залі суду в м. Вільнянськ заяву засудженого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який відбуває покарання в Софіївській виправній колонії УДПтСУ в Запорізькій області (№55),

громадянина України, за національністю українець, уродженця с. Михайло Лукашево, Вільнянський район, Запорізька область, освіта середня, до засудження не працював. Мешкав за адресою: АДРЕСА_1 .

Раніше судимого:

1)28.12.2006 року за ст. 185 ч.2, 185 ч.3, 70, 75, 76, 104 КК України до 3 років позбавлення волі з іспитовим строком 2 роки.

2)26.03.2008 року за ст. 187 ч.3, 69, 186 ч.2, 185 ч.3, 70, 71 КК України до 5 років позбавлення волі. Звільнений 04.04.2012 року умовно-достроково на 9 місяців 15 днів.

По даній справі засуджений: 07.10.2015 року Вільнянським районним судом Запорізької області за ст. 153 ч.1, 152 ч.2, 70 ч.1 КК України до 5 років позбавлення волі. Ухвалою Вільнянського районного суду Запорізької області від 09.02.2016 року на підставі ст.72. ч.5 КК України зарахувати строк попереднього ув`язнення, а саме з 12.05.2014 року по 09.11.2015 року із розрахунку 1 день попереднього ув`язнення відповідає 2 дням позбавлення волі.

Початок строку: 12.05.2014 року. Кінець строку: 16.11.2017 року

про вирішення питання щодо умовно-дострокового звільнення, -

ВСТАНОВИВ:
До Вільнянського райсуду від засудженого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який відбуває покарання в Софіївській виправній колонії УДПтСУ в Запорізькій області (№55), надійшло клопотання, про можливість умовно-дострокового звільнення.

Засуджений ОСОБА_4 в місцях позбавлення волі знаходиться з 13.05.2014 року.

Під час тримання у Вільнянському слідчому ізоляторі УДПтС України в Запорізькій області з 13.05.2014 року по 04.12.2015 року характеризувався наступним чином: вимоги режиму тримання порушував, за що мав 13 стягнень накладених правами начальника слідчого ізолятора. За сумлінну поведінку та ставлення до праці 1 раз заохочений правами начальника слідчого ізолятора.

З 04.12.2015 року відбуває покарання у Софіївській виправній колонії УДПтС України в Запорізькій області (№ 55). Характеризується наступним чином: вимоги режиму відбування покарання порушує, за що має 1 стягнення накладене правами начальника колонії, яке не знято та не погашено у встановленому законом порядку, поряд з цим має 2 заохочення накладені правами начальника колонії.

На виробництві установи працевлаштований на дільниці МПП.

Не завжди дотримується правомірних взаємовідносин з персоналом.

Намагається самостійно виконувати роботи із самообслуговування, достатніх навичок для самостійного їх виконання не має.

Не завжди бере особисту участь в організації виховних заходів, які проводяться в установі.

Не приймає участь в програмах диференційованого виховного впливу на засуджених.

Не прагне до підвищення наявного загальноосвітнього рівня та вдосконалення професійно-технічних навичок.

Не бере участь в роботі самодіяльних організаціях.

Іноді підтримує зв`язки з рідними шляхом телефонних розмов.

На профілактичному обліку установи не перебуває

Розглядатимуться питання про можливість застосування передбачених законом заохочувальних норм:

-зміна умов тримання згідно ст.101 КВК України, настала 15.07.2014 року; Комісією установи від 30.01.2016 року відмовлено як такому, що не стає на шлях виправлення.

-заміни не відбутої частини покарання більш м`яким, згідно статті 82 КК України настає 15.05.2015 року. Комісією установи від 14.04.2016 року відмовлено як такому, що не став на шлях виправлення.

-умовно-дострокове звільнення, згідно статті 81 КК України, настає 15.03.2016 року. Комісією установи від 14.04.2016 року відмовлено як такому, що не довів виправлення.

Прокурор клопотання не підтримав і вважає, що подання не належить задовольнити, оскільки засуджений не довів своє виправлення і не заслуговує на умовно-дострокове звільнення.

Суд, дослідивши матеріали справи, заслухавши учасників процесу приходить до висновку, що клопотання засудженого не підлягає задоволенню на підставі наступного:

Відповідно до ст. 81 КК України умовно-достроковому звільненню від відбування покарання підлягають особи, які сумлінною поведінкою та ставленням до праці довели своє виправлення та відбули частину покарання, призначеного залежно від тяжкості вчиненого ними злочину.

Згідно з ч. 1 ст. 6 КВК України, виправлення засудженого - процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки.

Відповідно до роз`яснень п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 26 квітня 2002 року № 2 «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну не відбутої частини покарання більш м`яким» рішення про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливе лише після повного і всебічного вивчення даних про особу засудженого та доведеності того, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення. При цьому суд має ретельно з`ясувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених виправної установи, а також його наміри щодо залучення до суспільно корисної праці.

Системний аналіз Кримінального та Кримінально-виконавчого законодавства України, постанови Пленуму Верховного Суду України від 26 квітня 2002 року № 2 «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну не відбутої частини покарання більш м`яким», свідчить про те, що висновок про можливість застосування умовно-дострокового звільнення засудженого повинен ґрунтуватися на аналізі даних про його поведінку за весь час відбуття покарання, в тому числі й даних, що характеризують ступінь тяжкості вчиненого злочину і особу засудженого в цілому. При цьому основним, вирішальним є не факт відбуття певної частини покарання, а виправлення засудженого. Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання є заохочувальною нормою кримінального та кримінально-виконавчого законодавства, оскільки має на меті стимулювання засуджених до чіткого виконання правил внутрішнього розпорядку, дотримання вимог режиму відбування покарання, прагнення до продуктивної праці, відшкодування матеріальних збитків, нанесених злочином, каяття у скоєному злочині. Доцільність умовно-дострокового звільнення визначається тим, що засуджений за певний час перебування у місцях позбавлення або обмеження волі виправився, змінив поведінку, з огляду на що відсутня необхідність повного відбування призначеного судом строку покарання. Отже, виправлення засудженого передбачає такі зміни у його поведінці та особистості, які дають підстави вважати, що він у разі застосування цієї пільги спроможний свідомо дотримуватись соціальних норм життя та не має установок на повернення до злочинної діяльності. Оцінка ступеню виправлення повинна ґрунтуватися не лише на юридичних критеріях, але й враховувати весь комплекс педагогічних га психологічних аспектів оцінки особистості, які мають підстави вважати, що у засудженого сформувалась соціально визначена самоврегульована поведінка. Сумлінна поведінка засудженого передбачає не тільки наявність у останнього заохочень, застосованих у порядку, визначеними статтями 67, 130 КВК України, але й те, що засуджений подає позитивний приклад для поведінки інших засуджених. При цьому, під сумлінною поведінкою слід розуміти зразкове додержання засудженим вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях, безперечне виконання законних вказівок та розпоряджень адміністрації установи виконання покарань, корисну ініціативу, соціальну активність, участь у вирішенні питань організації навчання, відпочинку, побуту, вплив на виправлення інших засуджених, розвиток корисних соціальних зв`язків, відсутність порушень дисципліни. Сумлінне ставлення до праці це чесне та повне виконання засудженим своїх трудових обов`язків відповідно до статей 59, 60, 118 КВК України, покращення кількісних та якісних показників роботи, підвищення робітничої кваліфікації, бережливе ставлення до обладнання та інструментів, суворе дотримання правил техніки безпеки тощо. Сумлінне ставлення до праці передбачає прагнення засудженого до перевиконання встановлених норм виробітку або зразкового виконання робіт, участь у вирішенні питань організації праці, відшкодування збитків, заподіяних злочином, та надання матеріальної допомоги сім`ї або виплати аліментів.

На підставі визначеного суд приходить до висновку, що засуджений не довів свого виправлення та не досяг стану, визначеного ст.6 КВК України.

Керуючись ст. 81 КК України , п.2 ч.1 ст. 537 КПК України, суд
ПОСТАНОВИВ:
У задоволені заяви засудженого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який відбуває покарання в Софіївській виправній колонії УДПтСУ в Запорізькій області (№55) - відмовити.
Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Запорізької області через Вільнянський районний суд Запорізької області протягом 7 днів з дня її оголошення.

Суддя: ОСОБА_1

19.01.2017