Ухвала
іменем україни
28 лютого 2017 року м. Київ

Вищийспеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складіколегії:
головуючого ОСОБА_1 ,
суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

при секретарі
судового засідання ОСОБА_4 ,
за участю прокурора ОСОБА_5 ,

розглянувши кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001601, за обвинуваченням

ОСОБА_6 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 ,

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 309 КК,

установив:

У касаційній скарзі прокурор, не оспорюючи доведеності винуватості ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованого злочину, просить скасувати ухвалу апеляційного суду і призначити новий розгляд у цьому суді на підставах, передбачених пунктами 13 ч. 1 ст. 438 КПК. Вважає, що ухвала суперечить положенням статей 370, 419 КПК. За твердженням прокурора, апеляційний суд, залишивши без задоволення вимоги, заявлені стороною обвинувачення, не навів обґрунтованих мотивів та не усунув допущених місцевим судом порушень статей 50, 65 КК. На думку скаржника, місцевий суд не врахував тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та характеру (змісту) протиправних дій засудженого, що призвело до неправильного застосування ст. 75 КК і, як наслідок, до призначення надто якого покарання.
У запереченні на касаційну скаргу прокурора засуджений ОСОБА_6 , посилаючись на безпідставність викладених у ній доводів, просить залишити ухвалу апеляційного суду без змін.

За вироком Волноваського районного суду Донецької області від 30 листопада 2015 року ОСОБА_6 засуджено за ч. 3 ст. 309 КК до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років. На підставі ст. 75 цього Кодексу ОСОБА_6 звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком тривалістю 2 роки та покладено обов`язки, передбачені пунктами 2, 3 ч. 1 ст. 76 КК. Вирішено питання щодо речових доказів та процесуальних витрат.
Ухвалою Апеляційного суду Донецької області від 26 квітня 2016 року вирок суду першої інстанції залишено без змін.
Згідно з вироком суду ОСОБА_6 визнано винуватим у тому, що він наприкінці вересня 2015 року біля поля між населеними пунктами с. Веселим та с. Малинівкою Волноваського району Донецької області, незаконно придбав та виготовив шляхом подріблення для власного вживання особливо небезпечний наркотичний засіб канабіс, який перевіз до місця свого проживання ( АДРЕСА_1 ).
20 жовтня 2015 року працівниками міліції в ході огляду за місцем проживання ОСОБА_6 було виявлено та вилучено 2884.44 г канабісу (у перерахунку на суху речовину).
Заслухавши доповідь судді, думку прокурора на підтримання касаційної скарги сторони обвинувачення, перевіривши матеріали кримінального провадження й обговоривши доводи, наведені у скарзі й поданих на неї запереченнях, суд касаційної інстанції дійшов висновку, що касаційна скарга підлягає задоволенню на таких підставах.
Відповідно до ст. 433 КПК суд касаційної інстанції переглядає ухвалу апеляційного суду в межах поданої касаційної скарги, в якій не заперечується висновок суду про доведеність винуватості ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення та правильності кваліфікації діяння за ч. 3 ст. 309 КК.
У силу ст. 370 КПК ухвала апеляційного суду має бути законною, обґрунтованою й вмотивованою.

Зважаючи на приписи ст. 419 вказаного Кодексу суд апеляційної інстанції зобов`язаний проаналізувати й зіставити з наявними у справі та додатково поданими матеріалами всі доводи, наведені в апеляційній скарзі, і дати на кожен із них вичерпну відповідь, пославшись на відповідну норму права; при залишенні заявлених вимог без задоволення в ухвалі має бути зазначено правові підстави, на яких подану скаргу визнано необґрунтованою.
Відповідно до статей 50, 65 КК особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації покарання, воно повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного.

Наведених вимог закону суд апеляційної інстанції не дотримався.

Як убачається з матеріалів кримінального провадження, прокурор подав апеляційну скаргу, в якій заперечував правильність застосування місцевим судом закону України про кримінальну відповідальність. Насамперед стверджував, що суд першої інстанції необґрунтовано звільнив ОСОБА_6 від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК.
Залишаючи апеляційну скаргу прокурора без задоволення, суд апеляційної інстанції не навів в ухваленому рішенні переконливих підстав для його прийняття, не дав вичерпної відповіді на доводи у скарзі щодо неправильного застосування судом першої інстанції ст. 75 КК.

Не погоджуючись із позицією сторони обвинувачення, апеляційний суд послався на позитивну характеристику ОСОБА_6 з місця проживання, наявність у нього на утриманні малолітньої дитини, а також на те, що він на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває.

Однак, з такими висновками колегія суддів не може погодитись, оскільки суд апеляційної інстанції хоча і зазначив, що місцевим судом враховано ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та особу винуватого, однак фактично не перевірив дотримання приписів статей 50, 65 КК, а відтак і правомірності застосування ст. 75 КК.

Зокрема, поза увагою апеляційного суду залишилось те, що засуджений вчинив злочин, який відповідно до ст. 12 КК відноситься до категорії тяжких. Разом із цим, апеляційний суд не зважив на конкретні обставини справи, обсяг, характер (зміст) протиправних дій ОСОБА_6 . Крім того, судом не було враховано особливої небезпечності наркотичного засобу, який засуджений незаконно придбавав, виготовляв та зберігав. Водночас, поза увагою суду залишилась значна вага вилученого у обвинуваченого канабісу (2884.44 г у перерахунку на суху речовину), а також те, що ОСОБА_6 суспільно-корисною працею не займається та не виявив щирого каяття.
Сукупність наведених обставин ставить під сумнів висновки суду про можливість застосування до ОСОБА_6 інституту звільнення від покарання та можливості його виправлення без відбування заходу примусу.
Зважаючи на викладене, колегія суддів вважає рішення суду про звільнення засудженого від відбування покарання з випробуванням невмотивованим, а обраний ОСОБА_6 із застосуванням ст. 75 КК захід примусу таким, що суперечить визначеним у статях 50, 65 КК меті та загальним засадам призначення покарання, як про це слушно наголошується прокурором у касаційній скарзі.

З наведеного слідує, що апеляційний перегляд кримінального провадження всупереч вимогам ст. 2 КПК відбувся формально.
Тому доводи прокурора щодо істотного порушення вимог кримінального процесуального закону при постановленні ухвали та про неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, що призвело до м`якості призначеного засудженому заходу примусу, слід визнати прийнятними.
Допущені порушення закону тягнуть за собою скасування ухвали щодо ОСОБА_6 на підставах, передбачених пунктами 13 ч. 1 ст. 438 КПК, із призначенням нового розгляду кримінального провадження в суді апеляційної інстанції. Отже, касаційна скарга підлягає задоволенню.
Під час нового розгляду апеляційний суд повинен ретельно перевірити наведені в апеляційній скарзі доводи прокурора, належно оцінити відомості про особу винного, обставини, які впливають на визначення заходу примусу та ухвалити рішення, яке відповідає ст. 370 КПК.
Якщо за наслідками нового апеляційного розгляду не буде змінено обсягу висунутого обвинувачення або не буде встановлено інших обставин, які можуть істотно вплинути на міру покарання, то призначений ОСОБА_6 захід примусу із застосуванням ст. 75 КК слід вважати неправильним і м`яким.
Керуючись статтями 433, 436, 441, 442 КПК, п. 6 розділу XII «Прикінцеві та Перехідні положення» Закону України від 02 червня 2016 року «Про судоустрій і статус суддів», суд

постановив:

Касаційну скаргу прокурора задовольнити.
Ухвалу Апеляційного суду Донецької області від 26 квітня 2016 року щодо ОСОБА_6 скасувати і призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення й оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3