Справа № 183/3042/16
№ 1-кп/183/116/17

У Х В А Л А
21 квітня 2017 року м. Новомосковськ
Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі колегії суддів:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
секретаря ОСОБА_4 ,
прокурора ОСОБА_5 ,
захисника ОСОБА_6 ,
обвинуваченого ОСОБА_7 ,
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпропетровська, громадянина України, із середньою-спеціальною освітою, неодруженого, працюючого електрогазозварювальником ТОВ «Дніпропромлит», який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого,
- 22.12.2006 року вироком Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області за ч. 1 ст. 115 КК України до 10 років позбавлення волі;
- 22.05.2007 року вироком Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області за ч. 1 ст. 296, ч. 1 ст. 190 КК України до 1 року 6 місяців позбавлення волі, на підставі ч. 4 ст. 70 КК України за вироком Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 22.12.2006 року до 10 років позбавлення волі; на підставі ухвали Жовтоводського районного суду Дніпропетровської області від 13.05.2013 року не відбуту частину покарання 3 роки 1 місяць 22 дні замінено на більш м`яке покарання у виді обмеження волі на той самий строк; звільнений 21.02.2014 року Самарським районним судом м. Дніпропетровська умовно-достроково на 2 роки 4 місяці 4 дні на підставі ст. 81 КК України,
обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого п. 13 ч. 2 ст. 115 КК України, -
В судовому засіданні судом поставлено на обговорення питання щодо доцільності продовження строку тримання обвинуваченого під вартою, оскільки строк раніше обраного запобіжного заходу спливає 28.04.2017 року.
Прокурор ОСОБА_5 висловився про необхідність продовження строку тримання обвинуваченого під вартою на 60 днів, оскільки на теперішній час не змінились ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину, може ухилятися від суду з огляду на тяжкість покарання, що йому загрожує, та вчинити інші злочини.
Захисник ОСОБА_6 заперечував проти продовження строку тримання обвинуваченого під вартою і висловився про зміну запобіжного заходу обвинуваченому на цілодобовий домашній арешт. Послався на те, що обвинувачений тривалий час тримається під вартою, прокурор в черговий раз зазначає лише стандартні підстави, передбачені ст. 177 КПК України, і не наводить нових доводів та обгрунтувань для продовження строку тримання під вартою.
Обвинувачений ОСОБА_7 погодився з думкою свого захисника.
Вислухавши думку учасників кримінального провадження суд приходить до наступного висновку.
Вирішуючи питання щодо доцільності продовження раніше обраного запобіжного заходу ОСОБА_7 суд враховує, що на даний час триває судовий розгляд та ще не з`ясовані всі обставини, які мають значення для справи. ОСОБА_7 є раніше неодноразово судимою особою, у тому числі за вчинення умисного вбивства, і знову обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину в період умовно-дострокового звільнення від відбування покарання за попереднім вироком суду, яким ОСОБА_7 було призначено покарання у виді 10 років позбавлення волі. Судом приймається до уваги тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому у разі визнання його винуватим в інкримінованому йому злочині, яке може бути призначено із застосуванням ст. 71 КК України у виді реального позбавлення волі на тривалий строк. Тому, є достатні підстави вважати, що перебуваючи на волі обвинувачений може продовжити вчиняти нові злочини та ухилятися від суду з огляду на покарання, яке йому може бути призначене судом. Також, стороною захисту не надані належні та переконливі докази на підтвердження того, що ризики та обставини, які враховувались судом при обранні запобіжного заходу, на сьогодні змінились.
Відповідно до ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, а також практики Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках та за встановленою процедурою. При цьому суд враховує, що судове рішення щодо обрання та (або) продовження запобіжного заходу повинно забезпечити не тільки права підозрюваного чи обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.
Таким чином, враховуючи вказані вище обставини та особу обвинуваченого, суд приходить до висновку, що застосування іншого більш м`якого запобіжного заходу не зможе забезпечити належного виконання обвинуваченим своїх процесуальних обов`язків та не зможе запобігти ризикам, передбаченим п.п. 1,5 ч. 1 ст. 177 КПК України.
Тому, відповідно до положень ст.ст. 177, 178 КПК України, необхідно продовжити обвинуваченому запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 177, 178, 183, 194, 331 КПК України, суд,
п о с т а н о в и в :
Обвинуваченому у вчинені злочину, передбаченого п. 13 ч. 2 ст. 115 КК України, ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , продовжити строк раніше обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою по 16 червня 2017 року включно.
Ухвала окремому оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя ОСОБА_1

Судді ОСОБА_2

ОСОБА_3