1-кп/357/986/16
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
06.01.2017 Білоцерківський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючий суддя - ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участі прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження № 0000587 від 11.02.2016 року щодо ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Білої Церкви, Київської області, українця, громадянина України, з середньою освітою, неодруженого, не працюючого, жителя АДРЕСА_1 , зареєстрованого за тією ж адресою у кв. АДРЕСА_2 , до 2011 року не маючого судимості всилу ст. 89 КК України, судимого:

1). 01.07.2011 року Білоцерківським міськрайонним судом Київської області за ст. 296 ч. 4 КК України до 3-х років позбавлення волі;

2). 20.04.2015 року цим же судом за ст.ст. 185 ч. 1, 190 ч. 2, 70 ч. 1 КК України до 2-х років позбавлення волі і на підставі ст. 75 КК України звільненого від відбування покарання з випробуванням та іспитовим строком 2 роки;

3). 23.02.2016 року цим же судом за ст. 190 ч. 2, 71 ч. 1 КК України до 2-х років 6-и місяців позбавлення волі, обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ст. 185 ч. 2 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_7 , будучи судимим за викрадення чужого майна, 30 січня 2016 року, близько 11 год., перебуваючи в квартирі АДРЕСА_3 , у якій проживав його знайомий ОСОБА_8 , помітивши на дерев?яному столику в кімнаті мобільний телефон, марки «HUAWEI Asecend P6», вартістю 2 185 грн., з сім-картою оператора мобільного зв?язку «Київстар», вартістю 25 грн., який належав матері останнього ОСОБА_9 , скориставшись тим, що за його діями ніхто не спостерігав, повторно, таємно від оточуючих викрав указаний мобільний телефон і, покинувши з викраденим місце скоєння злочину, розпорядився ним на власний розсуд, спричинивши потерпілій ОСОБА_9 майнову шкоду в сумі 2 210 грн..

Будучи допитаним судом ОСОБА_7 повністю визнав свою винуватість у вчиненому і в повному обсязі підтвердив факт повторного таємного, за встановлених досудовим слідством обставин, викрадення 30.01.2016 року, близько 11 год., мобільного телефона, марки «HUAWEI Asecend P6», вартістю 2 185 грн., з сім-картою оператора мобільного зв?язку «Київстар», вартістю 25 грн., з квартири АДРЕСА_3 .

Ствердив, що прийшов до вказаної квартири, у якій мешкав його товариш ОСОБА_8 , напередодні увечері, переночував у ній, а вранці, помітивши на столику в кімнаті мобільний телефон марки «HUAWEI», який, як виявилось пізніше, належав матері ОСОБА_8 ОСОБА_9 , таємно, скориставшись тим, що за ним ніхто не спостерігав, викрав указаний телефон і, покинувши квартиру, продав його на вулиці незнайомому чоловіку. У вчиненому розкаявся.

Повністю визнавши себе винуватим у вчиненому, в повному обсязі погодившись з обвинуваченням та не оспорюючи фактичних обставин злочину, будучи належним чином ознайомленим з положеннями ст. 349 ч. 3 КПК України та наслідками їх застосування, ОСОБА_7 просив суд не досліджувати зібрані у провадженні докази та обмежитись його власним визнанням своєї винуватості.

Суд вважає, що винуватість ОСОБА_10 у вчиненому доведена в ході судового розгляду в повному обсязі обвинувачення, і що дії останнього вірно кваліфіковані досудовим слідством за ч. 2 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна крадіжка, вчинена повторно.

Обираючи покарання для обвинуваченого суд приймає до уваги характер і ступінь суспільної небезпеки скоєного злочину, пом?якшуючі відповідальність останнього обставини, як то повне визнання вини та щире каяття у вчиненому, активне сприяння розкриттю злочину, обставини, що обтяжують відповідальність, як то рецидив злочинів, враховує особу обвинуваченого, котрий раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності, скоїв злочин під час іспитового строку за попереднім вироком суду, за місцем проживання характеризується формально посередньо, і вважає, що виправлення ОСОБА_10 можливе лише в умовах ізоляції від суспільства.

Оскільки даний злочин скоєно до вироку Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 23.02.2016 року, яким ОСОБА_10 засуджено за ст. 190 ч. 2, 71 ч. 1 КК України до 2-х років 6-и місяців позбавлення волі, остаточне покарання останньому підлягає визначенню на підставі ст. 70 ч. 4 КК України за сукупністю злочинів, шляхом часткового складання призначених покарань.

На переконання суду саме таке покарання є необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження нових злочинів.

Цивільного позову потерпілою ОСОБА_9 у справі не заявлено.

Доля речових доказів підлягає вирішенню на підставі ст. 100 КПК України.

Процесуальні витрати у справі відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 366-368, 371, 374-376 КПК України, суд

З А С У Д И В :

ОСОБА_11 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ст. 185 ч. 2 КК України, та призначити йому покарання за ст. 185 ч. 2 КК України у виді 2 /двох років 6 /шести/ місяців позбавлення волі.

На підставі ст. 70 ч. 4 КК України, шляхом часткового складання призначеного обвинуваченому покарання з покаранням за вироком Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 23.02.2016 року, остаточне покарання ОСОБА_12 визначити у виді 2 /двох/ років 8 /восьми/ місяців позбавлення волі.

Обрати ОСОБА_13 на період до набрання вироком законної сили запобіжний захід у виді тримання під вартою в СІЗО УДПС України в м. Києві та Київській області, забравши останнього під варту в залі суду. Строк покарання обвинуваченому рахувати з 06.01.2017 року.

Частково відбуте обвинуваченим покарання за вироком суду від 23.02.2016 року (з 23.02.2016 року по 05.01.2017 року включно) зарахувати останньому в строк відбутого покарання.

Визнаний речовим доказом у справі CD-R диск «RED80M-80991» з інформацією ПрАТ «Київстар» зберігати в матеріалах кримінального провадження № 0000587 від 11.02.2016 року.

Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Київської області, через Білоцерківський міськрайонний суд, протягом 30 діб.

Суддя: ОСОБА_1 ,