Справа № 191/2949/16-к
Провадження № 1-кп/191/182/16
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
19 грудня 2016 року м. Синельникове

Синельниківський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

захисника ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Синельникове кримінальне провадження по обвинуваченню:

ОСОБА_5 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Лозова, Харківської області, громадянин України, українець, маючий середню технічну освіту, не одружений, не працюючий, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючий: АДРЕСА_2 , раніше судимий: 04.12.2015 року Сахновщинським районним судом Харківської області за ч.2,3 ст. 185, ч. 3 ст. 297, 70 КК України до 4 років позбавлення волі, ст.75 КК України - 2 роки іспитового строку,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України,

а також за участю:

обвинуваченого ОСОБА_5

В С Т А Н О В И В :
ОСОБА_5 17 квітня 2016 року, приблизно о 06 годині 00 хвилин, прямував по вул. Транспортній, с. Зайцеве Синельниківського району, Дніпропетровської області, де зупинившись біля будинку № 1, в якому розташовано НВФГ «КОМПАНІЯ МАЇС», побачив висаджені вздовж паркану декоративні рослини - дерево туї «Смарагд 0.2» (вік 3 роки). В цей момент, у ОСОБА_5 раптово виник злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна. Після чого, ОСОБА_5 , продовжуючи перебувати біля вказаного будинку за адресою: АДРЕСА_3 , реалізуючи свій раніше виниклий злочинний намір, направлений на таємне викрадення чужого майна та звернення його на свою користь, впевнившись у відсутності свідків-очевидців та в тому, що його дії носять таємний характер та за ним ніхто не спостерігає, діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, за допомогою сили рук, шляхом ривку, висмикнув декоративні рослини дерево туї «Смарагд 0.2» (вік 3 роки) у кількості 9 штук, котрі належить НВФГ «КОМПАНІЯ МАЇС», вартістю 135 гривень кожна. Після чого, доводячи свій злочинний умисел до кінця, ОСОБА_5 , діючи умисно, з викраденим майном залишив вказане місце, належним НВФГ «КОМПАНІЯ МАЇС», чим заподіяв товариству матеріальних збитків на загальну суму 1215 гривень.

Обвинувачений ОСОБА_5 свою вину визнав повністю, щиро розкаявся в скоєному, та пояснив, що все було так як викладено в обвинувальному акті. Також доповнив, що туї забрав з собою та поїхав на електричці. В м. Лозова охоронець компанії «МАЇС» його затримав. Частину хотів продати, а частину посадити.

Оскільки учасники судового провадження не оспорювали обставин вчиненого кримінального правопорушення та не заперечували проти судового розгляду в порядку ч. 3 ст. 349 КПК України, відтак, у суворій відповідності до даних вимог, суд визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорювалися. При цьому суд з`ясував, чи правильно розуміють зазначені особи зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснив їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Крім того, це повністю узгоджується з вимогами п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, розділу ІІІ Рекомендації № 6 R (87) 18 Комітету міністрів Ради Європи «Відносно спрощеного кримінального правосуддя» та практики Європейського Суду з прав людини щодо їх застосування, згідно яким суд повинен забезпечити належну реалізацію права на справедливий суд під час розгляду кримінальних проваджень шляхом спрощеного і скороченого розгляду.

Враховуючи викладене вище, суд, допитавши обвинуваченого, дослідивши матеріали, що характеризують його особу, дійшов висновку, що його винуватість у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення при обставинах, викладених в обвинувальному акті, доведена повністю та встановлена винність обвинуваченого ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчиненого повторно.

Суд, призначаючи покарання обвинуваченому, враховує обставини вчинення кримінального правопорушення, його тяжкість, яке згідно з ст. 12 КК України відноситься до категорії злочинів середньої тяжкості, особу винного, який раніше судимий за вчинення аналогічного злочину, вчинив злочин в період іспитового строку, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, повністю визнав свою вину та щиро розкаявся в скоєному, матеріальну шкоду відшкодував шляхом повернення майна.

Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_5 згідно ст. 66 КК України суд враховує щире каяття.

Обставин, що відповідно до вимог ст. 67 КК України, обтяжують покарання обвинуваченого, судом не встановлено.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів, а згідно з ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого.

Під час судового розгляду детально проаналізовано поведінку обвинуваченого після вчинення злочину, його відношення до скоєного, наслідки суспільно-небезпечного діяння, а саме, потерпілому відшкодовано матеріальну шкоду шляхом повернення майна, а тому жодних претензій до обвинуваченого не має, відсутність у обвинуваченого будь-яких намірів уникнути кримінальної відповідальності, у зв`язку з чим та враховуючи вищевикладені обставини, суд дійшов висновку, що також при призначенні покарання має бути застосований принцип гуманізації відповідальності з врахуванням засад закріплених у Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка підлягає застосуванню згідно зі ст. 9 Конституції України та ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», а тому суд вважає, що покарання обвинуваченому повинно бути обрано необхідне та достатнє для його виправлення та попередження скоєння нових кримінальних правопорушень, а саме у вигляді позбавлення волі в межах санкції інкримінованої статті Кримінального Кодексу України, із застосуванням ст. 71 КК України.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 349, 369 - 371, 373 - 376 КПК України, суд,

У Х В А Л И В :
Визнати ОСОБА_5 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України та призначити йому покарання у виді 2 (двох) років позбавлення волі з поміщенням його до кримінально виконавчої установи закритого типу.

На підставі ч. 1 ст. 71 КК України за сукупністю вироків шляхом часткового складання покарань за попереднім вироком Сахновщинського районного суду Харківської області від 04.12.2015 року остаточно призначити покарання ОСОБА_5 у вигляді 4 (чотирьох) років 6 (шести) місяців позбавлення волі з поміщенням його до кримінально-виконавчої установи закритого типу.

Строк відбуття покарання засудженому ОСОБА_5 рахувати з моменту його затримання, тобто з 12.11.2016 року, зарахувавши в строк відбуття покарання строк його попереднього ув`язнення з 12.11.2016 року до набрання вироком законної сили з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Запобіжний захід ОСОБА_5 залишити тримання під вартою до набрання вироком законної сили.

Речовий доказ, що знаходиться під зберігальною розпискою у ОСОБА_6 (а. с. 11), залишити у володінні НПФХ «Компанія Маїс».

Вирок може бути оскаржений, з підстав, передбачених статтею 394 КПК України до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Синельниківський міськрайонний суд протягом 30 днів з дня його проголошення, а засудженим ОСОБА_5 в той же час та в тому ж порядку з моменту вручення йому даного вироку.

Суддя: ОСОБА_1