АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/774/589/17 Справа № 183/1632/16 Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - ОСОБА_2

У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 лютого 2017 року Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справах апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_5

за участю прокурора ОСОБА_6

обвинуваченої ОСОБА_7

захисника ОСОБА_8

потерпілої ОСОБА_9

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпро кримінальне провадження №0000064 за апеляційними скаргами обвинуваченої ОСОБА_7 , захисника ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченої ОСОБА_7 , прокурора Новомосковської місцевої прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_10 на вирок Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 27 грудня 2016 року щодо:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Петровське Луганської області, громадянки Російської Федерації з вищою освітою, пенсіонерки, розлученої, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимої,

обвинуваченої у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 125 КК України, -

В апеляції:
-обвинувачена ОСОБА_7 , просить вирок суду першої інстанції скасувати та ухвалити свій вирок, яким закрити кримінальне провадження відносно неї за відсутності в її діях складу правопорушення.

В обґрунтування апеляційної скарги, зазначає, що вирок суду є незаконним та необґрунтованим, оскільки відповідно до ч. 1 ст. 125 КК України, вона повинна була мати намір на спричинення ушкоджень. Вказує на те, що такого наміру вона не мала.

Зазначає, що матеріали судової експертизи вважає підробкою, яку слідчий ОСОБА_11 , разом зі своїм батьком медекспертом ОСОБА_12 зробили на користь Берківської. Зауважила, що свідок ОСОБА_13 , під присягою давала неправдиві свідчення, оскільки вона є кумою сина ОСОБА_9 .

Вказує на те, що слідчий ОСОБА_11 жодного разу не виїжджав на місце події, ним не було додано схему місця злочину, не врахований рельєф доступу до сараю, а також споруду, яка міститься поруч із дверима. Судом першої інстанції розглянуті матеріали однобоко, взято до уваги свідчення неправдивих свідків, що призвело до неправильного вирішення справи та порушення норм кримінального права.

-захисник ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченої ОСОБА_7 в своїй апеляції просить вирок суду першої інстанції скасувати, та ухвалити свій, яким закрити провадження відносно ОСОБА_7 за відсутністю в її діях складу правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України.

В обґрунтування апеляційної скарги вказує, що ОСОБА_7 заперечує факт умисного нанесення тілесних ушкоджень ОСОБА_9 , вказуючи на те, що ОСОБА_14 спричинила сварку з цивільним чоловіком ОСОБА_7 . ОСОБА_15 , який страждає хворобами, погано пересувається та почала йому наносити тілесні ушкодження. Кувшинова вимушена була захищати свого чоловіка. На думку захисника пояснення обвинуваченої підтверджуються показами свідків ОСОБА_16 та ОСОБА_15 , які пояснювали, що саме ОСОБА_9 спричинила сварку та накинулася на хворого ОСОБА_15 . В апеляції зазначає, що свідчення ОСОБА_17 підлягають сумніву, так як остання не знаходилася в безпосередній близькості до місця події, а знаходилася на сусідньому подвір`ї та ще й в темний вечір зими. На думку захисту викликають сумніви акти СМЕ, так як слідчий та експерт є близькими родичами.

Підставами для скасування вироку захисник, вважає неповноту судового розгляду - суд відмовив у долучені копії витягу з ЄРДР, за зверненням 25.08.2016 року та заяви від 22.08.2016 року ОСОБА_7 про порушення відносно ОСОБА_9 кримінального провадження за ч.1 ст. 190 КК України, що свідчить про те, що остання неодноразово обманним шляхом заволоділа майном ОСОБА_7 та ОСОБА_15 .

Вказує на невідповідність висновку суду, викладеним у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження, так як за свідченнями ОСОБА_7 та свідків сторони захисту, саме ОСОБА_9 спричинила сварку та накинулася на хворого ОСОБА_15 , а ОСОБА_7 лише відтягнула потерпілу від ОСОБА_15 та впала з нею на землю, а свідчення свідка ОСОБА_17 підлягають сумніву, що судом не було взято до уваги.

В апеляції зазначає, що суд неправильно застосував закон України про кримінальну відповідальність, так як не закрив кримінальне провадження за відсутністю складу правопорушення. Судом не перевірені всі обставини, які містяться в показах свідків, обвинуваченої, не усунуто протиріччя в показах свідків, постановив вирок, який на її думку, не може бути визнаний законним і обґрунтованим у зв`язку з істотним порушенням кримінального закону. Вважає, що вина її підзахисної в частині пред`явлення їй обвинувачення за ч. 1 ст. 125 КК України стороною обвинувачення не доведена.

-прокурор в своїй апеляції просить вирок суду першої інстанції змінити та збільшити суму стягнуту в рахунок відшкодування моральної шкоди потерпілій ОСОБА_9 до 10 000 грн. В іншій частині вирок суду залишити без змін.

В обґрунтування апеляційної скарги вказує, що при вирішенні питання щодо розміру відшкодування моральної шкоди, суд першої інстанції, не достатньо врахував характер та обсяг фізичних, душевних, психічних страждань потерпілої ОСОБА_9 , пов`язаних з її одужанням, тяжкість вимушених змін у її життєвих стосунках, порушення нормальних життєвих зв`язків.

За вироком суду першої інстанції ОСОБА_7 , визнано винною у вчиненні кримінального правопорушення за ч.1 ст. 125 КК України та призначено їй покарання у виді штрафу на користь держави у розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, тобто у розмірі 850 (вісімсот п`ятдесят) грн.

Цивільний позов ОСОБА_9 задоволено частково та стягнуто з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_9 спричинену моральну шкоду у розмірі 3000 (три тисячі) грн.

Цим вироком ОСОБА_7 ,, визнано винною за ч. 1 ст.125 КК України та засуджено за вчинення злочину за таких обставин.

05 січня 2016 року приблизно о 17.00 годині ОСОБА_7 , від знайомого ОСОБА_16 , стало відомо, що на території домоволодіння за АДРЕСА_2 , яке належить їй на праві власності, між її цивільним чоловіком ОСОБА_15 та сусідкою ОСОБА_9 , виник конфлікт через наявність спору щодо права на теля, яке перебувало в господарській будівлі на території зазначеного домоволодіння.

ОСОБА_7 направилася на вказану адресу, де побачила ОСОБА_9 та ОСОБА_15 , які утримували один одного за верхній одяг, в результаті чого у ОСОБА_7 на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, виник умисел, направлений на умисне спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_9 .

Реалізуючи свій злочинний умисел 05 січня 2016 року приблизно о 17 годині 10 хвилин ОСОБА_18 , діючи умисно, підбігла ззаду до ОСОБА_9 , правою рукою нанесла удар по правій щоці, після чого штовхнула її на землю, від чого ОСОБА_9 впала на землю, а ОСОБА_7 , утримуючи лежачу на землі ОСОБА_9 колінами, схопила її за волосся та вдарила головою об землю.

В результаті умисних дій ОСОБА_7 потерпілій ОСОБА_9 спричинено тілесні ушкодження у виді садна на правій щоці, крововиливу та забійної рани на внутрішній поверхні губи зліва, які у своїй сукупності та кожне окремо відносяться до легкого ступеню тяжкості.

Заслухавши суддю-доповідача, вислухавши ОСОБА_7 та її захисника ОСОБА_8 , які підтримали доводи та вимоги своїх апеляційних скарг, кожного окремо та один одного, думку прокурора, яка підтримала апеляційну скаргу прокурора, та заперечувала проти задоволення апеляційних скарг ОСОБА_7 та її захисника ОСОБА_8 , проаналізувавши доводи, які викладені в апеляціях і співставивши їх з матеріалами кримінального провадження, колегія суддів вважає, що принесені апеляційні скарги задоволенню не підлягають з наступних підстав.

Згідно ст.404 КПК України, суд апеляційної інстанції перевіряє законність та обґрунтованість судового рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і мотивованим. Обгрунтованність судового рішення, означає відповідність висновків суду у рішенні фактичним обставинам, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні. Зазначені у ст. 91 КПК обставини повинні бути підтвердженні показаннями, речовими доказами, документами, висновками експертів.
Дані вимоги закону судом першої інстанції були виконані.
Суд першої інстанції правильно встановив фактичні обставини вчиненого обвинуваченою злочину та його висновки ґрунтуються на доказах, детально викладених у вироку.

Доводи апеляції про те, що судом допущено однобічність та неповноту судового слідства, суттєві порушення вимог кримінально-процесуального закону, неправильне застосування кримінального закону, безпідставні.

Так, як видно із матеріалів справи, судом детально перевірено доводи обвинуваченої ОСОБА_7 про її невинуватість у скоєні злочину, передбаченого ч.1 ст.125 КК України.

Як правильно вказав суд, версія обвинуваченої спростовується послідовними та взаємопов`язаними показами потерпілої, які узгоджуються між собою з показами свідка ОСОБА_17 , а також з іншими доказами, а саме актом судово-медичного обстеження №4, висновком судово-медичної експертизи від 14.01.2016 року та висновком додаткової судово-медичної експертизи №87/1/Д, якими підтверджується, що виявлені при експертизі потерпілої тілесні ушкодження у виді садна на правій шоці, крововиливу та забійної рани на внутрішній поверхні зліва могли утворитися при механізмі вказаному ОСОБА_9 в ході проведення слідчого експерименту, в ході якого потерпіла показала механізм нанесення їй тілесних ушкоджень обвинуваченою ОСОБА_7 .

Об`єктивних підстав ставити під сумніви покази потерпілої та свідка ОСОБА_17 , колегії суддів не вбачає. Дані покази узгоджуються між собою та іншими доказами і сумнівів не викликають.

Судом перевірено доводи обвинуваченої ОСОБА_7 щодо недопустимості доказів в кримінальному провадженні, з посиланням на те, що слідчий ОСОБА_19 та експерт ОСОБА_12 сфальшували докази через родинні між собою стосунки.

Факт наявності родинних стосунків між експертом і слідчим Павловими судом з`ясовані та за висновком суду дані обставини не є підставою для відводу експерта і для визначення недопустимості зібраних на стадії досудового розслідування доказів з яким, колегія суддів погоджується, оскільки факт сфальшування доказів вказаними особами не знайшли свого підтвердження і є лише припущенням сторони захисту. Об`єктивних даних, які б свідчили про наявність в процесуальних діях вказаних осіб особистої чи іншої заінтересованості в інтересах потерпілої чи упередженість і невідповідність їх дій закону не виявлено, а тому вказані доводи в апеляції сторони захисту, колегія суддів, вважає безпідставними та надуманими.

Щодо доводів в апеляціях обвинуваченої та її захисника про відсутність наміру умисного спричинення потерпілій тілесних ушкоджень, то ці доводи судом також з`ясовувалися, і суд першої інстанції правильно зазначив і встановив відсутність даних про реальне суспільно небезпечне посягання з боку потерпілої, яке б обвинувачена не могла б відвернути в обстановці, що склалася, її дії були спрямовані на продовження конфлікту, при якому вже потерпіла була позбавлена можливості залишити територію домоволодіння де проходив інцидент. Колегія суддів, погоджується з судом, який розцінив дії обвинуваченої як такі, що спрямовані на заподіяння шкоди здоров`ю, що складають суб`єктивну сторону злочину, передбаченого ст. 125 КК України.

Є безпідставними доводи сторони захисту, що суд не надав в повній мірі належної оцінки показам ОСОБА_15 та ОСОБА_16 , оскільки це спростовується матеріалами справи і змістом оскаржуваного вироку.

Судом досліджено в повному обсязі покази усіх свідків, в тому числі і покази свідків ОСОБА_15 та ОСОБА_16 , яким суд у вироку вмотивовано надав відповідну оцінку у сукупності з іншими доказами дослідженими у суді та встановив їх протиріччя іншим, зібраним по справі доказам, і об`єктивних даних, які б спростовували ці висновки суду при перегляді вироку в межах апеляційних скарг, колегією суддів не виявлено.

Так, покази зазначених свідків не узгоджуються між собою в деталях, не узгоджуються з показаннями самої обвинуваченої в частині отримання тілесних ушкоджень потерпілою, які були зафіксовані в ході проведення слідчих експериментів з кожним зі свідків окремо. За висновком експертиз, ні свідок ОСОБА_16 , ні свідок ОСОБА_15 не розкрили механізм утворення у потерпілої виявлених тілесних ушкоджень, і локалізація виявлених у потерпілої тілесних ушкоджень виключає можливість їх утворення внаслідок одноразового падіння потерпілої з висоти власного росту. При цьому, їх покази не спростовують наявність умислу у ОСОБА_7 на спричинення тілесних ушкоджень потерпілій.

Таким чином, суд першої інстанції дав об`єктивну та критичну оцінку показам свідків ОСОБА_15 та ОСОБА_16 , правильно вказавши мотиви їх неврахування.

Всі інші доводи відносно наявності, на думку сторони захисту суперечностей в показах свідків, колегія суддів не бере до уваги,оскільки вони фактично зводяться до переоцінки цих доказів.

Щодо посилання в апеляціях обвинуваченої та її захисника на неповноту судового розгляду з підстав відмови в задоволенні судом їх клопотання про долучення до матеріалів справи копії витягу із ЄРДР відносно потерпілої ОСОБА_9 за ч.1 ст. 190 КК України, колегія суддів, вважає їх безпідставними, так як суд правильно відмовив в їх долученні і дослідженні, і з цим погоджується колегія, оскільки суд розглядає справу в межах пред`явленого обвинувачення, і дані обставини, які відносяться до іншого кримінального правопорушення відносно особи, обвинувачення якій у цьому кримінальному провадженні не пред`явлено, не мають істотне значення і не вплинули на законність, обґрунтованість та справедливість судового рішення.

По кримінальному провадженні не викликає сумніву та обставина, що між потерпілою та обвинуваченою існують особисті неприязні відносини, з приводу спору права на теля. Однак, наявність таких стосунків не свідчить про те, що потерпіла ОСОБА_9 обмовляє обвинувачену ОСОБА_7 , як про це остання вказує в своїй апеляційній скарзі.

Отже, враховуючи достатність, належність та допустимість доказів, досліджених під час судового розгляду, суд першої інстанції дійшов до обґрунтованого висновку про доведеність вини ОСОБА_7 у вчиненні нею умисного легкого тілесного ушкодження та правильно кваліфікував дані дії за ч.1 ст. 125 КК України.

При призначенні покарання суд врахував ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, дані про особу обвинуваченої, яка раніше не судима,, скоїла злочин невеликої тяжкості, посередньо характеризується за місцем проживання, суд обґрунтовано вважав за необхідне призначити їй покарання в межах санкції ч.1 ст. 125 КК України у виді штрафу на користь держави, що є необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченої та запобігання вчиненню нею нових злочинів.

Одночасно, колегія суддів не погоджується з доводами апеляції прокурора про те, що при вирішенні питання щодо розміру відшкодування моральної шкоди, суд першої інстанції, не достатньо врахував характер та обсяг фізичних, душевних, психічних страждань потерпілої ОСОБА_9 , пов`язаних з її одужанням, тяжкість вимушених змін у її життєвих стосунках, порушення нормальних життєвих зв`язків.

Як слідує з вироку, суд, визначаючи розмір такої шкоди, врахував моральні страждання потерпілої та інші обставини, і об`єктивно вважав заявлену потерпілими суму позову завищеною. Та виходячи з засад розумності, виваженості та справедливості, стягнув на користь ОСОБА_9 моральну шкоду у розмірі 3000 грн. Підстав для збільшення вказаного розміру моральної шкоди, колегія суддів не вбачає.

З огляду на викладене, колегія суддів, вважає необхідним залишити без задоволення апеляційні скарги, вирок суду ухвалений згідно з нормами матеріального права, з дотриманням вимог кримінального процесуального закону та на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до вимог закону, з наведенням належних і достатніх мотивів та підстав.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційні скарги обвинуваченої ОСОБА_7 , захисника ОСОБА_8 в інтересах ОСОБА_7 , прокурора Новомосковської місцевої прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_10 залишити без задоволення.
Вирок Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 27 грудня 2016 року, щодо обвинуваченої ОСОБА_7 , за ч.1 ст. 125 КК України залишити без змін.
Ухвала набирає чинності з дня її проголошення і може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.
Судді апеляційного суду
Дніпропетровської області :
_______________ ______________ ____________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4