н/п 1-кп/640/786/17
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.08.2017 Київський районний суд м. Харкова в складі:
головуючого судді - ОСОБА_1
при секретарі - ОСОБА_2
за участю прокурора - ОСОБА_3
обвинуваченого ОСОБА_4
захисника адвоката ОСОБА_5
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м. Харкова, розлученого, офіційно не працевлаштованого, з середньою - спеціальною освітою, військовозобов*язаного, зареєстрованого та проживаючого: АДРЕСА_1 , раніше неодноразово судимого, останній раз: 25.07.2003 року за ч.2 ст. 357 КК України до 2 років позбавлення волі
у вчинені кримінального правопорушення за ч.3 ст.15, ч.3 ст. 185 КК України
19.05.2017 року, в період часу з 16 год. 45 хв. до 17 год. 25 хв. ОСОБА_4 , маючи прямий умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, діючи умисно, з корисливих мотивів, та з метою особистого збагачення, через відчинені вхідні двері проник до приміщення кв. АДРЕСА_2 , усвідомлюючи та будучи впевненим, що за його діями ніхто не спостерігає, умисно, таємно викрав майно, що належить ОСОБА_6 , вартість якого визначена висновком судово-товарознавчої експертизи № 196 від 22.05.2017 року, а саме: мобільний телефон марки «Sony Xperia Е5», вартістю 3405 грн. 00 коп. та одну пару золотих сережок 585 проби, загальною вагою 1 грам, вартістю 611 грн. 04 коп., що спричинило потерпілій матеріальну шкоду на загальну суму 4016 грн. 04 коп. Однак, довести свій злочинний намір ОСОБА_4 до кінця не зміг з причин, що не залежали від його волі, так як вийти з приміщення квартири не зміг, оскільки був зупинений сусідом потерпілої.
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 , свою винуватість у вчиненні злочинів, передбачених ч.3 ст.15, ч.3 ст. 185 КК України визнав повністю та пояснив, що дійсно здійснив злочини, які йому інкриміновано та зазначено в обвинувальному акті, обставини злочинів не спорював, пояснив причини та обставини скоєного. В скоєному розкаюється, просить строго його не наказувати, потерпілій були повернуті всі речі, вона до нього претензій не має, в нього хворі батьки, яким він буде допомагати, працюючи, оскільки має робочу професію та спеціальність.
Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_4 в повному обсязі визнав свою вину у вчиненні інкримінованих йому органом досудового розслідування злочинів при обставинах, викладених в обвинувальному акті, та беручи до уваги, що інші учасники судового розгляду також не оспорювали фактичні обставини справи, і судом встановлено, що учасники судового розгляду, в тому числі обвинувачений правильно розуміє зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності та істинності його позиції, роз`яснивши їм положення ст.349 КПК України про те, що в такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати фактичні обставини справи в апеляційному порядку, не дослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини, вислухавши думку учасників судового розгляду, які не заперечували проти розгляду кримінальної справи в порядку, передбаченого ст.349 КПК України, суд визнає недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин справи, які нікім не оспорюються та розглядає справу на підставі ч.3 ст. 349 КПК України. Обвинувачений вірно розуміє зміст обставин справи і у суду немає сумнівів в добровільності та істинності його позиції.
За таких обставин суд вважає, що винність ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.15, ч.3 ст. 185 КК України доведена у повному обсязі.
На підставі викладеного, суд вважає за необхідне дії ОСОБА_4 кваліфікувати за ч.3 ст.15, ч.3 ст. 185 України, тому що він вчинив умисні дії, які виразилися у незакінченому замаху на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднаний з проникненням у житло.
Згідно ст. 65 КК України, особі, що вчинила злочин, призначається покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
При визначенні виду та міри покарання обвинуваченому суд враховує характер, ступінь тяжкості та суспільної небезпеки скоєного, розмір шкоди, пом`якшуючі покарання обставини, дані про його особу та оточення в сім*ї.
Вивченням особи обвинуваченого встановлено, що ОСОБА_4 раніше неодноразово судимий, останній раз: 08.07.1999 року Ленінським районним судом м. Харкова за ч.1 ст. 121, ч.1 ст. 129, ч.2 ст.15, ч.1 ст. 121, ч.2 ст. 185, ч.1 ст. 263, ст.70, ч.4 ст. 70 КК України до 8 років позбавлення волі, 25.07.2003 року за ч.2 ст. 357 КК України до 2 років позбавлення волі, інших відомостей про притягнення до кримінальної або адміністративної відповідальності до суду не надано, на обліку у лікаря - психіатра та нарколога не перебуває, розлучений, дітей на утриманні не має, працює неофіційно маляром, має реєстрацію в м. Харкова, де проживає. Крім того, до суду надані відомості про те, що батьки ОСОБА_4 мають ряд тяжких захворювань, з приводу яких проходять лікування та потребують додаткової допомоги, а сам ОСОБА_4 перебував на обліку в Обласному клінічному протитуберкульозному диспансері № 7 з 2011 року по 29.10.2014 року, підлягає нагляду за місцем проживання.
Обставиною, яка пом`якшує покарання ОСОБА_4 є щире каяття.
Обставин, які обтяжують покарання ОСОБА_4 судом не встановлено.
Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що для виправлення та попередження нових злочинів, в силу ст. 65 КК України, необхідно призначити обвинуваченому ОСОБА_4 покарання у вигляді позбавлення волі, в межах санкції статті, інкримінованої йому та необхідних для досягнення цих цілей.
Однак, в силу вимог ст. 75 КК України, суд вважає можливим звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання, якщо він протягом іспитового строку не скоїть нового злочину та виконає покладені на нього в силу ст. 76 КК України обов`язки. Призначене покарання, на думку суду, буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.
При вирішенні даного питання судом враховано тяжкість вчиненого кримінального правопорушення згідно ст. 12 КК України і ті обставини, що тяжких наслідків злочином, який інкриміновано обвинуваченому не настало, враховано, що викрадене майно було повернуто потерпілій і з її боку відсутні будь-які претензії до обвинуваченого. Комплексне врахування всіх обставин кримінального правопорушення та особи обвинуваченого, його відношення до вчиненого і наявність у нього на утриманні батьків, які потребують додаткового догляду свідчить про те, що виправлення ОСОБА_4 можливе без реального відбуття ним покарання за дане кримінальне правопорушення.
Долю речових доказів суд вирішує відповідно до ст.100 КПК України.
Керуючись ст. ст. 369, 370, 373, 374 КПК України, суд -
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч.3 ст.15, ч.3 ст. 185 КК України та призначити йому покарання по ч.3 ст.15, ч.3 ст. 185 КК України у вигляді 4 років позбавлення волі.
Звільнити ОСОБА_4 від відбуття призначеного покарання на підставі ст.75 КК України з іспитовим строком на 2 роки, якщо він протягом іспитового строку не вчинить нового злочину та виконає покладені на нього в силу ст.76 КК України обов`язки: періодично з*являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання, не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
На особу, звільнену від відбування покарання з випробуванням, суд покладає обов`язки, передбачені ч.ч.1-2 ст. 76 КК України необхідні і достатні для її виправлення з урахуванням ступеня тяжкості вчиненого злочину, особи винного та обставин, що пом`якшують покарання. Нагляд за особами, звільненими від відбування покарання з випробуванням, здійснюється уповноваженим органом з питань пробації за місцем проживання, роботи або навчання засудженого. Іспитовий строк обчислювати з моменту проголошення вироку.
Міру запобіжного заходу відносно ОСОБА_4 у вигляді тримання під вартою скасувати, ОСОБА_4 з- під варти звільнити в залі суду, негайно.
Обрати відносно ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання до набрання вироком законної сили, однак не більш ніж на 60 днів, тобто до 12.10.2017 року. Покласти на ОСОБА_4 наступні обов`язки: прибувати за викликом суду; повідомляти суд про зміну свого місця проживання.
Зарахувати в строк відбуття ОСОБА_4 покарання, строк попереднього ув`язнення з моменту фактичного затримання за період з 19.05.2017 року по 14.08.2017 року, при цьому на підставі ч.5 ст. 72 КК України зарахувати ОСОБА_4 строк попереднього ув`язнення за період з 19.05.2017 року по 20.06.2017 року (включно) із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, з 21.06.2017 року по 14.08.2017 року із розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.
Речові докази, повернуті потерпілій ОСОБА_6 залишити у її користуванні.
Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених статтею 394 КПК України, до апеляційного суду Харківської області через Київський районний суд м. Харкова протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку вручити негайно після його проголошення обвинуваченому та прокурору. Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Головуючий ОСОБА_1