Категорія: ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 190 КК України Доповідач: ОСОБА_2
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
25 січня 2017 року місто Луцьк

Апеляційний суд Волинської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
з участю секретаря ОСОБА_5 ,
прокурора ОСОБА_6 ,
обвинуваченого ОСОБА_7 ,
захисника ОСОБА_8 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги заступника прокурора Волинської області, обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_8 на вирок Луцького міськрайонного суду Волинської області від 21 жовтня 2016 року,
В С Т А Н О В И В:
Даним вироком ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , зареєстрованого у АДРЕСА_2 , громадянина України, з повною загальною середньою освітою, не одруженого, не працює, раніше судимого вироком Луцького міськрайонного суду Волинської області від 09 серпня 2016 року за ч. 1 ст. 185 КК України до покарання у виді громадських робіт на строк 100 (сто) годин,

засуджено за:
- за ч. 2 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 1 (один) рік;

- за ч. 2 ст. 190 КК України до покарання у виді обмеження волі на строк 1 (один) рік.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, до відбуття визначено покарання у виді позбавлення волі на строк 1 (один) рік.
На підставі ч. 4 ст. 70, ч. 1 ст. 72 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом часткового зарахування невідбутої частини покарання за попереднім вироком Луцького міськрайонного суду Волинської області від 09 серпня 2016 року, обвинуваченому до відбуття визначено остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 1 (один) рік 1 (один) день.

Строк відбуття покарання ОСОБА_9 визначено обчислювати з дня приведення вироку до виконання.

Стягнуто з обвинуваченого в дохід держави витрати, пов`язані із залученням експертів для проведення двох товарознавчих експертиз, на загальну суму 791 (сімсот дев`яносто одна) грн. 64 коп.

В порядку ст. 100 КПК України вироком вирішено долю речових доказів.

ОСОБА_10 визнаний винним і засуджений за те, що 06 червня 2016 року о 21 год. 20 хв. він повторно, діючи умисно, з корисливих мотивів та керуючись метою таємного викрадення чужого майна, шляхом вільного доступу, з приміщення магазину « ІНФОРМАЦІЯ_2 », що на АДРЕСА_3 , таємно викрав 12 пляшок пива марки «Львівське 1715», об`ємом 1,2 л., кожна, вартістю 15 грн., чим завдав потерпілій ФОП ОСОБА_11 майнову шкоду на загальну суму 180 грн.

Крім того, він же, повторно, 09 червня 2016 року близько 12 год. 00 хв., перебуваючи на АДРЕСА_4 , діючи умисно, з корисливих мотивів та з метою заволодіння чужим майном, шляхом обману, який виразився у повідомленні потерпілому ОСОБА_12 завідомо неправдивої інформації про свої наміри щодо передачі йому велосипеду марки «Келвін», яскраво зеленого кольору для тимчасового користування прокату, не маючи наміру його повертати, незаконно заволодів вказаним майном, чим спричинив потерпілому ОСОБА_12 майнову шкоду на суму 3575 грн.

Не погоджуючись із рішенням суду, обвинувачений оскаржує його з мотивів невідповідності призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та його особі. Стверджує, що щиро розкаявся у вчиненому, активно сприяв розкриттю злочинів, злочини не є тяжкими, збитки повністю відшкодовані. Вказує на те, що цивільний позов не заявлявся, претензії потерпілої сторони відсутні, а у письмових поясненнях останні просили суд його суворо не карати. Посилається на те, що є особою молодого віку, має постійне місту проживання, позитивно характеризується та зобов`язується не вчиняти злочинів в подальшому. Зазначає, що офіційно працевлаштований та має намір одружитися. З огляду на наведене просить вирок суду в частині призначеного покарання змінити, застосувавши до нього покарання, не пов`язане із реальним позбавленням волі.

У поданій апеляції захисник, вказуючи на позитивні характеризуючи дані обвинуваченого, погоджується з позицією підзахисного і просить застосувати до ОСОБА_13 ст. 69 або ст. 75 КК України.

Не оспорюючи фактичні обставини кримінального провадження, прокурор подав апеляційну скаргу, у якій посилається на неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність. Стверджує, що судом першої інстанції при призначенні ОСОБА_9 остаточного покарання на підставі ч. 4 ст. 70 КК України не зараховано частково відбуте покарання за попереднім вироком Луцького міськрайонного суду Волинської області від 09 серпня 2016 року. Просить вирок суду першої інстанції скасувати та ухвалити новий, яким визнати ОСОБА_13 винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, призначивши покарання у виді позбавлення волі на строк 1 (один) рік; та у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України, призначивши покарання у виді обмеження волі на строк 1 (один) рік. На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначити покарання у виді позбавлення волі на строк 1 (один) рік та в силу ч. 4 ст. 70 КК України, шляхом часткового складання покарань визначити обвинуваченому остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 1 (один) рік 1 (один) день, зарахувавши частково відбуте покарання за вироком Луцького міськрайонного суду Волинської області від 09 серпня 2016 року.

Заслухавши доповідача, який доповів суть вироку та доводи апеляційних скарг, прокурора, який підтримав подану ним апеляцію в повному обсязі та заперечив інші апеляційні скарги, обвинуваченого та його захисника, які підтримали подані ними апеляції та заперечили апеляційну скаргу прокурора, апеляційний суд доходить висновку, що апеляційні скарги прокурора, обвинуваченого та захисника підлягають частковому задоволенню з таких підстав.
В силу ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обгрунтованим і вмотивованим.
Висновки суду про доведеність винуватості ОСОБА_13 у вчиненні умисних дій, які виразилися у таємному викраденні чужого майна (крадіжка), вчиненими повторно, та умисних дій, направлених на заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство), вчинених повторно, та кваліфікація його дій за ч. 2 ст. 185 та ч. 2 ст. 190 КК України є правильними і ніким з учасників судового провадження не оспорюються.

Разом з тим, апеляційний суд вважає, що наявні підстави для скасування вироку в частині призначення покарання.

Доводи, викладені в апеляційній скарзі прокурора про те, що суд першої інстанції, призначаючи обвинуваченому остаточне покарання на підставі ч. 4 ст. 70 КК України не зарахував частково відбуте покарання за попереднім вироком, на думку апеляційного суду, заслуговують на увагу.

Згідно ч. 4 ст. 70 КК України за правилами, передбаченими в частинах першій третій цієї статті, призначається покарання, якщо після постановлення вироку в справі буде встановлено, що засуджений винен ще і в іншому злочині, вчиненому ним до постановлення попереднього вироку. У цьому випадку в строк покарання, остаточно призначеного за сукупністю злочинів, зараховується покарання, відбуте повністю або частково за попереднім вироком, за правилами, передбаченими в статті 72 цього Кодексу.

Так, суд при призначенні ОСОБА_9 остаточного покарання на підставі ч. 4 ст. 70, ч. 1 ст. 72 КК України, за сукупністю злочинів, частково зарахував невідбуту частину покарання за попереднім вироком Луцького міськрайонного суду Волинської області від 09 серпня 2016 року, та призначив до відбуття покарання у виді позбавлення волі на строк 1 (один) рік 1 (один) день, що суперечить вищевказаній нормі закону, а також застосував не передбачений нормами матеріального права принцип складання покарань.

Згідно вимог ст. 65 КК України суд, призначаючи покарання, враховує ступінь тяжкості вчинених злочинів, особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Призначаючи покарання, апеляційний суд враховує тяжкість вчинених обвинуваченим кримінальних правопорушень, які належать до злочинів середньої тяжкості, збитки відшкодовані повністю, особу винного, а саме те, що він знаходиться на обліку у лікаря психіатра, працевлаштований, має задовільну характеристику за місцем проживання, а також думку потерпілих, які претензій майнового характеру до нього не мають.

До обставин, які пом`якшують покарання, апеляційний суд відносить щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину та добровільне відшкодування завданого збитку.

Обтяжуючих покарання обставин судом не встановлено.

Враховуючи тяжкість вчинених злочинів, особу винного, апеляційний суд вважає, що виправлення і перевиховання ОСОБА_13 можливе без ізоляції від суспільства та є підстави для звільнення останнього від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком із покладенням на нього обов`язків, передбачених ст. 76 КК України, які забезпечать належну поведінку обвинуваченого.

Таким чином, судом першої інстанції застосовано закон України про кримінальну відповідальність, який не підлягає застосуванню, а тому в силу вимог п. 2 ч. 1 ст. 413 КПК України рішення суду підлягає скасуванню в частині призначеного покарання.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 409, 413, 420 КПК України, апеляційний суд,
У Х В А Л И В:
Апеляційні скарги заступника прокурора Волинської області, обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_8 задовольнити частково.

Вирок Луцького міськрайонного суду Волинської області від 21 жовтня 2016 року щодо ОСОБА_7 в частині призначеного покарання скасувати.
Призначити ОСОБА_7 за:
- ч.2 ст. 185 КК України покарання у виді позбавлення волі на строк 1 (один) рік;

- ч. 2 ст. 190 КК України покарання у виді обмеження волі на строк 1 (один) рік.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначити ОСОБА_7 покарання у виді позбавлення волі на строк 1 (один) рік.

В силу ч. 4 ст. 70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим визначити ОСОБА_7 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 1 (один) рік, зарахувавши повністю відбуте покарання за вироком Луцького міськрайонного суду Волинської області від 09 серпня 2016 року у виді 100 (ста) годин громадських робіт, що відповідно до ст. 72 КК України становить 12 днів позбавлення волі.

Відповідно до ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_7 від відбування покарання у виді позбавлення волі з випробуванням, якщо він протягом іспитового строку тривалістю один рік не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.

На підставі ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_7 обов`язки періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання і роботи, не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

В решті вирок залишити без змін.

Вирок може бути оскаржений до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня його проголошення.

Головуючий
Судді