Справа № 574/109/16-к
Провадження 1-кп/574/16/2017

У Х В А Л А

14 лютого 2017 року Буринський районний суд Сумської області

в складі : головуючого судді ОСОБА_1

з участю секретаря ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

потерпілих ОСОБА_4 , ОСОБА_5

представників потерпілих ОСОБА_6 , ОСОБА_7

захисника ОСОБА_8

розглянувши в підготовчому судовому засіданні в приміщенні Буринського районного суду обвинувальний акт відносно ОСОБА_9 по кримінальному провадженню №0000389 від 7.10.2015 року ,

встановив:

До Буринського районного суду з прокуратури Сумської області надійшов обвинувальний акт відносно ОСОБА_9 обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушення передбачених ч.3 ст.368 КК України.
Дане кримінальне провадження підсудне Буринському районному суду Сумської області.

При цьому, від захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_8 надійшло клопотання, яке було підтримано обвинуваченим, про повернення обвинувального акта прокурору, оскільки при затвердженні обвинувального акта прокурором не були дотримані вимоги кримінально-процесуального закону і обвинувальний акт не містить належним чином сформульованого обвинувачення, що в свою чергу порушує право обвинуваченого на захист.

Вислухавши думку прокурора, потерпілих та їх представників, які вважали дане клопотання необґрунтованим, оскільки обвинувальний акт відповідає вимогам кримінально-процесуального закону і може бути призначений до розгляду в судовому засіданні, суд приходить до наступних висновків.

Зокрема, частиною 3 статті 314 КПК України передбачено, що суд вправі з підготовчого судового засіданні повернути обвинувальний акт прокурору у випадку якщо він не відповідає вимогам цього кодексу. Тобто, коли в обвинувальному акті будуть виявлені недоліки, без усунення яких кримінальне провадження не може бути призначене до судового розгляду.

Відповідно до п. 5) ч. 2 ст. 291 КПК України в обвинувальному акті повинно бути викладено фактичні обставини кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.
Тобто, виходячи з вищезазначеного вбачається, що обвинувальний акт повинен складатися з описової та резолютивної частин. В описовій частині зазначаються дані, які стали приводом та підставами початку досудового розслідування, обставини кримінальної події та під ознаки якого кримінального закону підпадають дії особи. В резолютивній частині підводяться підсумки кримінального розслідування, тобто особі висувається обвинувачення, яке відповідно до ст.ст. 369, 374 КПК України має бути вирішено у вироку суду.
Більше того, в усякому разі формулювання обвинувачення має бути конкретним, тобто в ньому повинно бути детально описано місце вчинення злочину, час, спосіб вчинення, а, зокрема конкретні дії (бездіяльність), які були скоєні обвинуваченим, ознаки суб`єктивної сторони злочину (форма вини, мотив, мета) та інші обставини, які мають значення для кримінального провадження, так як зазначені обставини, відповідно до положень ст. 91 КПК України, підлягають доказуванню у кримінальному провадженні.

Зазначені вимоги національного закону узгоджуються з висновками Європейського суду з прав людини, викладеними у своїх рішеннях.
Зокрема, Європейський суд з прав людини у справі «Абрамян проти Росії» зазначив, що у п. 3 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод йдеться про необхідність приділяти особливу увагу роз`ясненню «обвинувачення» особі, стосовно якої порушено кримінальну справу. Деталі вчинення злочину можуть відігравати вирішальну роль під час розгляду кримінальної справи. У кримінальній справі надання повної, детальної інформації щодо пред`явленого особі обвинувачення та, відповідно, про правову кваліфікацію, яку суд може дати відповідним фактам, є важливою передумовою забезпечення справедливого судового розгляду (справа «Пелісьє та Сассі проти Франції», «Матточіа проти Італії», «І.Н. та інші проти Австрії"). При цьому справедливість під час провадження у справі необхідно оцінювати, беручи до уваги розгляд справи в цілому, тобто з початку здійснення досудового розслідування (справа «Даллос проти Угорщини»). Крім того, право бути детально поінформованим про характер і причини обвинувачення, потрібно розглядати у світлі права обвинуваченого мати можливість підготуватися до захисту, гарантованого підпунктом «b» п. 3 ст. 6 Конвенції (рішення у справі «Пелісьє та Сассі проти Франції», а також «Даллос проти Угорщини»).
Разом з тим, під час складання обвинувального акта відносно ОСОБА_9 та затвердження його прокурором вищезазначені вимоги закону були грубо порушені.
Зокрема, обвинувальний акт щодо ОСОБА_9 , хоча і містить розділ «Формулювання обвинувачення», однак фактично самого обвинувачення не містить.
Як вбачається з обвинувального акту, в ньому після викладу фактичних обставин справи міститься лише висновок про те, що ОСОБА_9 обвинувачується у тому, що своїми умисними протиправними діями, які виразилися у одержанні неправомірної вигоди від ОСОБА_5 , поєднаному з вимаганням неправомірної вигоди у значному розмірі…, а також, що він же , своїми умисними протиправними діями, які виразилися у повторному одержанні неправомірної вигоди від ОСОБА_10 , поєднаному з вимаганням неправомірної вигоди у значному розмірі, зазначена кваліфікація цих дій згідно норм Кримінального кодексу України, однак формулювання обвинувачення, яке б містило обставини , передбачені ст.91 КПК України(місце, спосіб, обставини вчинення злочину, тощо), в обвинувальному акті не вказано.
При цьому не зазначено чи діяв обвинувачений при вчиненні своїх протиправних дій як службова особа, як того вимагає диспозиції ч.3 ст.368 КК України, чи ні.
На думку суду, виклад фактичних обставин не може одночасно вважатись й підміняти собою формулювання обвинувачення, як помилково дійшов висновку слідчий, яким складено обвинувальний акт, та прокурор, який його затверджував.
За таких обставин, суд приходить до висновку, що прокурором не було висунуто ОСОБА_9 у відповідності до вимог кримінального процесуального закону обвинувачення у вчиненні ним злочину, що унеможливлює призначення судового розгляду на підставі даного обвинувального акта. При цьому клопотання захисника ОСОБА_8 підлягає задоволенню.
Вирішуючи питання запобіжного заходу суд виходить з наступного.
Ухвалою колегії суддів з розгляду матеріалів кримінального провадження апеляційного суду Сумської області від 24.11.2016 року відносно ОСОБА_9 продовжено запобіжний захід у вигляді утримання під вартою з визначенням застави у розмірі 68900 грн. Покладені обов`язки у випадку внесення застави та роз`яснено права і обов`язки заставодавця.
25.11.2016 року ОСОБА_9 був звільнений із Слідчого ізолятора у зв`язку з внесенням вищевказаної застави на депозитний рахунок ТУ ДСА України в Сумській області, у зв`язку з чим, він в силу абзацу 3 ч.4 ст.202 КПК України, вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застава.
Підстав для зміни запобіжного заходу судом не встановлено, оскільки саме такий запобіжний захід, є виправданим і таким, що відповідає кримінально-процесуальному закону, суспільним інтересам та забезпечить належну процесуальну поведінку обвинуваченого, у зв`язку з чим підлягає продовженню строк дії покладених на обвинуваченого обов`язків визначених ухвалою колегії суддів з розгляду матеріалів кримінального провадження апеляційного суду Сумської області від 24.11.2016 року
Керуючись ст.ст.314 317 КПК України, суд -

ухвалив:

Обвинувальний акт відносно ОСОБА_9 , щодо обвинувачення у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч.3 ст.368, ч.3 ст.368 КК України в кримінальному провадженні №0000389 від 7.10.2015 року повернути прокурору другого відділу процесуального керівництва у кримінальних провадженнях управління з розслідування кримінальних проваджень слідчими органів прокуратури та процесуального керівництва прокуратури Сумської області ОСОБА_3 для усунення недоліків, вказаних в мотивувальній частині ухвали.
Продовжити строку дії покладених на обвинуваченого ОСОБА_9 ухвалою колегії суддів з розгляду матеріалів кримінального провадження апеляційного суду Сумської області від 24.11.2016 року обов`язків до 14 квітня 2017 року у зв`язку з внесенням застави.
На ухвалу суду може бути подана апеляція до апеляційного суду Сумської області через Буринський районний суд протягом семи днів з дня її оголошення.
Головуючий: