УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 червня 2017 року
слідчий суддя Шевченківського районного суду м. Києва ОСОБА_1
за участю представника особи, в інтересах якої подано скаргу адвоката ОСОБА_2
при секретарі ОСОБА_3
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в приміщенні Шевченківського районного суду м. Києва скаргу адвоката ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_4 на бездіяльність слідчого СУ ГУ НП в Київській області по кримінальному провадженню, внесеному в ЄРДР за № 0000403 від 24.11.2016 року, яка полягає у неповерненні тимчасово вилученого майна під час обшуку та зобов*язання вчинити дії, -
В С Т А Н О В И В:
На розгляд слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва року надійшла скарга адвоката ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_4 на бездіяльність слідчого СУ ГУ НП в Київській області по кримінальному провадженню, внесеному в ЄРДР за № 0000403 від 24.11.2016 року, яка полягає у неповерненні тимчасово вилученого майна під час обшуку та зобов*язання вчинити дії, щодо повернення тимчасово вилученого майна (тртанспортних засобів, інших предметів і документів).

Скарга мотивована тим, що згідно ухвали слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 24.03.17 року було проведено обшук за місцем проживання ОСОБА_4 , розташованому за адресою: АДРЕСА_1 , під час якого було вилучено транспортні засоби. Належні ОСОБА_4 та власнику домоволодіння, документи на будинок, інші предмети і документи, дозвіл на відшукання яких ухвалою слідчого судді не надавався. Окрім іншого, ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м.Києва від 31.03.2017 року було відмовлено унакладенні арету на тимчасово вилучене майно, а тому, відповідно до ст.171 ч.5 КПК України, слідчий або прокурор у провадженні повинні повернути вилучене майно особам-володільцям не пізніше наступного робочого дня після його вилучення. Однак, зазначені дії до теперішнього часу не виконані та майно, належне ОСОБА_4 , володільцю не повернено.

У судовому засіданні захисник ОСОБА_4 доводи скарги підтримав та просив її задовольнити у повному обсязі.

Слідчий, бездіяльність якого оскаржується, у судове засідання не з*явився, про дату та час розгляду скарги був повідомлений належним чином, що не є перешкодою для розгляду скарги по суті

Заслухавши особу, яка подала скаргу, вивчивши доводи скарги, дослідивши долучені до неї копії матеріалів, приходжу до наступного висновку.

Так, відповідно до ч.7 ст. 236 КПК України, вилучені речі та документи, які не входять до переліку, щодо якого прямо надано дозвіл на відшукання в ухвалі про дозвіл на проведення обшуку, та не відносяться до предметів, які вилучені законом з обігу вважаються тимчасово вилученим майном.

Відповідно до ч.1 ст. 167 КПК України, тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним його майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення.

Відповідно до ч.5 ст. 171 КПК України клопотання слідчого, прокурора про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного дня після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, у якої його було вилучено.

Слідчим суддею встановлено, що на даний час в Слідчому управлінні Головного управління Національної поліції в Київській області на досудовому розслідуванні перебуває кримінальне провадження, внесене в ЄРДР за №0000403 від 24.11.2016 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 189 КК України.

В рамках вказаного кримінального провадження ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м.Києва від 24.03.2017 року було надано дозвіл слідчому Слідчого управління Головного управління Національної поліції в Київській області капітану поліції ОСОБА_5 та групі слідчих у даному кримінальному провадженні дозвіл на проведення обшуку в домоволодінні, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , за місцем фактичного проживання ОСОБА_4 , яке на праві приватної власності належить ОСОБА_6 , з метою відшукання та вилучення предметів, речей та документів, які можуть бути використані як речові докази у кримінальному провадженні, а саме: мобільних телефонів та сім-карток операторів мобільного зв`язку, стартових пакетів операторів мобільного зв`язку, упаковок від сім-карт, комп`ютерної техніки, відео-реєстраторів, засобів накопичення та зберігання інформації, чорнових записів, на яких може зберігатись інформація яка стосується вимагання, документів щодо відкриття банківських рахунків та отримання банківських карток, документи щодо внесення на банківські рахунки та зняття з них грошових коштів, горючі суміші типу «коктейлю Молотова», вогнепальної зброї, боєприпасів, вибухових пристроїв, наркотичних та психотропних речовин.
Як вбачається із матеріалів скарги, в рамках вказаного кримінального провадження 28.03.2017 року на підставі ухвали слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 24.03.17 року було проведено обшук за місцем фактичного проживання ОСОБА_4 за адресою: АДРЕСА_1 , яке на праві приватної власності належить ОСОБА_6 , де було вилучено автомобілі ВАЗ 2108, державний номерний знак НОМЕР_1 та «Nissan Juke», державний номерний знак НОМЕР_2 , документи на будинок по АДРЕСА_2 , візитки та інші документи, на яких записані номери банківських карток, мобілні телнефони, предмет, схожий на розкладний ніж. Предмет, схожий на магазин від автомата, предмети, схожі на набої, у кількості 17 штук.

З резолютивної частини ухвали слідчого судді від 24.03.2017 року чітко вбачається, що дозвіл на відшукання та вилучення транспортних засобів, а також документів на нерухоме майно слідчому не надавався.

Таким чином слідчий суддя приходить до висновку, що вилучене під час обшуку майно, зважаючи, що воно є власністю інших осіб та прямий дозвіл на його відшукання не надавався, за всіма родовими та індивідуальними ознаками, є тимчасово вилученим майном.

В судовому засіданні слідчому судді також надано дані про те, що слідчий у провадженні звертався до суду з клопотанням про накладення арешту на вищезазначене майно, яке було відшукане під час обшуку, у задоволенні якого було відмовлено ухвалою слідчого судді від 31.03.2017 року, в той же час даних, щодо вирішення питання про те, щоб вилучене майно було повернуто його володільцю, надано не було

При цьому, приймаючи рішення щодо часткового поверенння вказаних предметів їх володільцям, а саме транспортних засобів та документів на нерухоме майно, слідчий суддя виходить з того, що вони не були отримані у порядку тимчасового доступу до речей і документів згідно кримінального процесуального закону, у задоволенні клопотання про накладення арешту на вказане майно було відмовлено, а тому вказане майно має статус тимчасово вилученого та підлягає безумовному поверненню власнику.

При цьому не вбачається підстав для задоволення вимог скарги в частині повернення володільцям візитки та інші документи, на яких записані номери банківських карток, мобілні телнефони, предмет, схожий на розкладний ніж. Предмет, схожий на магазин від автомата, предмети, схожі на набої, у кількості 17 штук, оскільки щодо вказаних предметів та документів слідчим суддею було надано прямий дозвіл на відшукання ухвалою від 24.03.2017 року та вони не мають стутусу тимчасово вилученого майна.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 167, 168, 171, 169, 236, 303, 305-307 КПК України, слідчий суддя,

У Х В А Л И В:

Скаргу адвоката ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_4 задовольнити частково.

Зобов`язати слідчого СУ ГУ НП в Київській області по кримінальному провадженню, внесеному в ЄРДР за № 0000403 від 24.11.2016 року, повернути власнику тимчасово вилученого майна автомобілі ВАЗ 2108, державний номерний знак НОМЕР_1 та «Nissan Juke», державний номерний знак НОМЕР_2 , документи на будинок по АДРЕСА_2 .

В решті вимог за скаргою відмовити.

Ухвала окремому оскарженню не підлягає і відповідно до ст. 309 КПК України, заперечення проти неї можуть бути подані під час підготовчого провадження в суді.

Слідчий суддя