Справа № 372/716/17
Провадження 1-кп-70/17
ухвала
Іменем України
29 березня 2017 року Обухівський районний суд Київської області в складі :

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в приміщенні Обухівського районного суду Київської області обвинувальний акт у кримінальному провадженні відносно ОСОБА_5 за обвинуваченням у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.309 КК України,

В С Т А Н О В И В :
13.03.2017 року до Обухівського районного суду Київської області надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000245 від 09.02.2017 року, відносно ОСОБА_5 за обвинуваченням у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.309 КК України.

Ухвалою судді від 13.03.2017 року призначене підготовче судове засідання по вищевказаному кримінальному провадженню.

Запобіжний захід не обирався.

В судовому засіданні прокурор просив затвердити угоду про визнання винуватості та призначити обвинуваченому визначене сторонами кримінального провадження покарання.

Захисник не заперечив.

Обвинувачений просив затвердити угоду по визнання винуватості, визнав вину у скоєнні злочину повністю, показав, що вживає наркотичні засоби, за телефоном замовив наркотичний засіб посереднику, перерахував обумовлені кошти на банківську картку, близько 08 год. 30 хв. 09.02.2017 року прийшов до повідомленого йому продавцем місця, а саме дитячого майданчику поблизу будинку АДРЕСА_1 , де взяв зі схованки закопаної шини - медичний шприц із «ширкою» об`ємом приблизно 2 мл, в цей час його помітили патрульні поліцейські та затримали, він їм видав придбаний наркотичний засіб.

При вирішенні питання про можливість затвердження угоди про визнання винуватості суд приймає до уваги наступне.

Судом встановлено, що 28.02.2017 року між заступником начальника Обухівського відділу Києво-Святошинської місцевої прокуратури Київської області з одного боку, та ОСОБА_5 іншого боку, на підставі ст.ст. 468, 469, 472 КПК України укладено угоду про визнання винуватості.

Згідно з даною угодою прокурор та обвинувачений дійшли згоди щодо формулювання обвинувачення, всіх істотних для даного кримінального провадження обставин та правової кваліфікації дій обвинуваченого за ч. 1 ст. 309 КК України, обвинувачений беззастережно визнав свою винуватість у вчиненні даного кримінального правопорушення. Також, сторонами угоди визначено узгоджене ними покарання, яке обвинувачений повинен понести за вчинене кримінальне правопорушення, а саме покарання у виді штрафу в розмірі 850 грн. (п`ятидесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян). Обвинувачений дав згоду на його призначення. В угоді передбачені наслідки її укладення, затвердження та невиконання, які роз`яснені обвинуваченому.

Розглядаючи питання про можливість затвердження даної угоди про визнання винуватості, суд виходить з наступного.

Відповідно до вимог ст.ст. 468, 469 КПК України у кримінальному провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам, може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Злочин, у вчиненні якого обвинувачений визнав себе винуватим, згідно із ст. 12 КК України є злочином середньої тяжкості, внаслідок якого шкода завдана лише державним та суспільним інтересам.

Всупереч вимогам КПК України в угоді не зазначено обов`язків, які приймає на себе обвинувачений у зв`язку із укладенням угоди про визнання винуватості. Також виявлені суперечності щодо часу вчинення злочину.

Згідно п.3 ч.4 ст.474 КПК України перед ухваленням рішення про затвердження угоди про визнання винуватості суд під час судового засідання повинен з`ясувати в обвинуваченого, чи цілком він розуміє, зокрема, характер кожного обвинувачення, щодо якого він визнає себе винуватим.
При з`ясуванні у обвинуваченого ступеню розуміння характеру обвинувачення, щодо якого він визнає себе винуватим, судом встановлено, що обставини вчинення злочину згідно обвинувального акту суттєво відрізняються від повідомлених самим обвинуваченим під час підготовчого судового засідання фактичних обставин, зокрема в частині дійсного способу придбання наркотичного засобу. Так, в суді обвинувачений повідомив, що він не знайшов наркотичний засіб, а купив його за певні кошти у певної особи у певний спосіб.
Відповідно до ч.5 ст.474 КПК України суд перевіряє угоду на відповідність вимогам цього Кодексу та/або закону. Суд відмовляє в затвердженні угоди, якщо, зокрема, умови угоди не відповідають інтересам суспільства. У такому разі досудове розслідування або судове провадження продовжуються у загальному порядку.
Суд вважає, що визнання угоди суперечить інтересам суспільства, оскільки з досліджених матеріалів кримінального провадження, повідомлених в судовому засіданні учасниками кримінального провадження обставин вбачається, що під час досудового розслідування дійсний спосіб придбання обвинуваченим наркотичного засобу не встановлений, хоч обвинувачений володіє інформацією про особу, яка продала йому наркотичний засіб, спосіб перерахування коштів та розмір вартості придбаного наркотичного засобу. При цьому суд вважає, що встановлення особи і притягнення до кримінальної відповідальності реалізатора (збувача) наркотичного засобу має суттєвий суспільний інтерес, тому завершення цього кримінального провадження винесенням вироку в межах пред`явленого обвинувачення (без врахування дійсного способу придбання наркотичного засобу) зашкодить інтересам суспільства.
Відповідно до п.18 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 13 від 11.12.2015 року «Про практику здійснення судами кримінального провадження на підставі угод» за наслідками розгляду угоди в судовому засіданні (під час підготовчого судового провадження або під час судового розгляду) суд, перевіривши відповідність угоди вимогам кримінального процесуального закону і закону про кримінальну відповідальність, врахувавши доводи сторін кримінального провадження та інших учасників судового провадження, має прийняти одне із таких рішень, зокрема, відмовити у затвердженні угоди в разі встановлення підстав, передбачених ч. 7 ст. 474 КПК, та: повернути кримінальне провадження прокурору, якщо угоди досягнуто під час досудового розслідування, для його продовження у порядку, передбаченому розділом III КПК.
Враховуючи викладене вище, умови угоди про визнання винуватості суперечать інтересам суспільства, тому в судовому засіданні встановлено підстави для відмови у затвердженні угоди, передбачені ч.7 ст.474 КПК України.

За таких обставин, у затвердженні угоди слід відмовити, а кримінальне провадження слід повернути прокурору для продовження досудового розслідування.

Керуючись ст.ст. 27, 31, 32, 33, 179, 315, 316, 474 КПК України, суд
У Х В А Л И В:
Відмовити у затвердженні угоди про визнання винуватості від 28 лютого 2017 року між заступником начальника Обухівського відділу Києво-Святошинської місцевої прокуратури Київської області та ОСОБА_5 щодо вчинення злочину, передбаченого частиною 1 статті 309 Кримінального кодексу України.

Повернути прокурору кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000245 від 09.02.2017 року, відносно ОСОБА_5 за обвинуваченням у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.309 КК України для продовження досудового розслідування у загальному порядку.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1