Справа № 127/79/16-к
Провадження №11-кп/772/48/2017
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
15 травня 2017 року м. Вінниця

Апеляційний суд Вінницької області в складі:

головуючого-судді: ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з секретарем ОСОБА_5 ,

за участю прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

адвоката ОСОБА_8 ,

потерпілого ОСОБА_9 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні у м. Вінниці кримінальне провадження, внесене 26.11.2015 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0008000, за апеляційною скаргою адвоката ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Вінницького міського суду Вінницької області від 13 травня 2016 року, яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Вінниця, громадянина України, одруженого, непрацюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,
визнано винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 185, ч. 3 ст. 15 ч. 3 ст. 185 КК України, та призначено йому покарання:
- за ч. 3 ст. 185 КК України у вигляді трьох років шести місяців позбавлення волі;
- за ч. 3 ст. 15 ч. 3 ст. 185 КК України у вигляді трьох років позбавлення волі.
На підставі ч. 1 ст. 70 КК України визначено ОСОБА_7 покарання за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим та призначено остаточне покарання у вигляді трьох років шести місяців позбавлення волі.
Строк відбування покарання ОСОБА_7 постановлено рахувати з моменту звернення вироку до виконання, а саме з дня фактичного його затримання.
Цивільний позов потерпілого ОСОБА_9 задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_9 п`ятдесят одну тисячу триста сімдесят сім гривень 47 копійок майнової шкоди. В решті цивільного позову відмовлено.
Вирішено питання з процесуальними витратами та речовими доказами.

Судом визнано доведеним вчинення ОСОБА_7 кримінальних правопорушень за наступних обставин.

21.11.2015 року приблизно о 14:00 год. ОСОБА_7 перебував на території гаражного кооперативу «Зірка», що по вул. Липовецькій, 1 у м. Вінниці. Проходячи біля гаражного приміщення № НОМЕР_1 , яке належить ОСОБА_9 , ОСОБА_7 помітив, що навісний замок до вказаного приміщення не замкнений на ключ. В цей час у ОСОБА_7 винник злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, яке зберігається у вказаному гаражному приміщені.
Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, діючи із корисливих спонукань, керуючись жагою до наживи, ОСОБА_7 , переконавшись, що за його злочинними діями ніхто не спостерігає, наблизився до воріт гаражного приміщення № НОМЕР_1 , відчинив двері до вказаного приміщення, та, переконавшись, що в середині нікого немає, зайшов всередину, таким чином незаконно проник до вказаного гаражного приміщення.
Перебуваючи в середині гаражного приміщення з метою реалізації свого злочинного наміру, ОСОБА_7 помітив там вироби з металу та автомобіль марки ГАЗ 2705-222, д.н.з. НОМЕР_2 . та вирішив спочатку викрасти вказані металеві вироби, які належать ОСОБА_9 . Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_7 переніс належні ОСОБА_9 металеві вироби до свого гаражного приміщення № НОМЕР_3 , яке розташоване на території вказаного гаражного кооперативу. Таким чином, ОСОБА_7 викрав: кут металевий розмірами 75х75х5, загальною довжиною 10 метрів; кут металевий розмірами 50х50х5, загальною довжиною 120 метрів; кут металевий розмірами 25х25х3, загальною довжиною 60 метрів; трубу металеву «ДУ 50х3,0 мм» загальною довжиною 50 метрів; трубу металеву «ДУ 20х2,8 мм» загальною довжиною 40 метрів; круга металевого діаметром 20 мм, загальною довжиною 20 метрів; арматуру металеву діаметром 8 мм. загальною довжиною 40 метрів; арматуру металеву діаметром 12 мм. загальною довжиною 60 метрів; смуга металева розмірами 50х4,0 мм загальною довжиною 30 метрів; 1-го листа металевого х/к, розмірами 05х1000х2000 мм.; труби алюмінієвої Д16АТ довжиною 5 метрів.
Після чого ОСОБА_7 повісив навісний замок на ворота до гаражного приміщення та викраденим розпорядився на власний розсуд.
Відповідно до висновку експерта № 2347-2357/15-21 від 18.12.2015 року, загальна вартість викрадених металевих виробів становить 10417,47 грн.
Своїми умисними діями ОСОБА_7 завдав потерпілому ОСОБА_9 матеріальної шкоди на суму 10417,47 грн.
Крім того, 22.11.2015 року приблизно о 11:00 год., продовжуючи свою злочинну діяльність та реалізовуючи злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, яке зберігається у гаражному приміщені ОСОБА_9 , ОСОБА_7 , користуючись відсутністю власника, повернувся у вказане гаражне приміщення з метою викрасти деталі автомобіля потерпілого, де за допомогою інструментів, які знаходились в середині гаража, ставав розбирати автомобіль ГАЗ 2705-222, д.н.з. НОМЕР_2 , з на запчастини, з тим, щоб їх викрасти. Таким чином ОСОБА_7 23.11.2015 року, 24.11.2015 року, 25.11.2015 року, 26.11.2015 року з метою реалізації свого злочинного умислу, спрямованого на викрадення деталей з автомобіля ГАЗ 2705-222, д.н.з. НОМЕР_2 , який належить ОСОБА_9 , та зберігався у гаражному приміщення № НОМЕР_1 , гаражного кооперативу «Зірка», що по вул. Липовецькій 1 у м. Вінниці, повертався у дане приміщення та викрадав деталі з автомобіля протягом кількох днів.
27.11.2015 року приблизно о 5:00 год. ОСОБА_7 , продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел спрямований на таємне викрадення чужого майна, в черговий раз повернувся до гаражного приміщення № НОМЕР_1 , гаражного кооперативу «Зірка», що по вул. Липовецькій, 1 у м. Вінниці, та помітив, що навісний замок до нього замкнений. Після чого ОСОБА_7 , з метою доведення своїх злочинних дій до кінця, заліз на дах гаражного приміщення № НОМЕР_1 , де розібрав частину шиферної покрівлі та черговий раз незаконно проник до гаражного приміщення, однак довести свої злочинні дії до кінця не зміг з причин, що не залежали вій його волі, оскільки працівники охорони гаражного кооперативу, почувши шум у вказаному приміщені викликали працівників поліції, які по приїзду на місце затримали ОСОБА_7 на місці скоєння злочину.
Злочинними діями ОСОБА_7 потерпілому ОСОБА_9 було завдано майнову шкоду, яка відповідно до висновку експерта № 245 від 25.12.2015 р. складає 45 960 грн.
Адвокат ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу на вирок суду, в якій просить змінити вирок, на підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_7 від відбування призначеного покарання з іспитовим строком на два роки. Захисник вважає, що судом безпідставно не застосовано норму кримінального закону, яка підлягала до застосування, а саме ст. 75 КК України, не враховано ряд обставин, які були досліджені під час судового розгляду кримінального провадження та дають підстави для звільнення ОСОБА_7 від відбування покарання.

Заслухавши доповідь судді, виступ обвинуваченого та його захисника на підтримку апеляційної скарги, потерпілого та прокурора, які заперечили проти її задоволення, рішення суду вважають законним та обґрунтованим, перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що підстав для її задоволення не має.

Згідно ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Висновок суду про доведеність винуватості ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень за обставин, викладених у вироку, ґрунтується на зібраних у справі та досліджених у судовому засіданні доказах, відповідає фактичним обставинам справи, є обґрунтованим і ніким не оскаржується. Також є вірною кваліфікація дій останнього за ч. 3 ст. 185, ч. 3 ст. 15 ч. 3 ст. 185КК України.

Згідно положень ст. 65 КК України, суд призначає покарання враховуючи ступінь тяжкості вчинених злочинів, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Суд першої інстанції, згідно положень п. 2, 3 ч. 1 ст. 65 КК України та п.п. 1-3 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику призначення судами кримінального покарання" від 24 жовтня 2003 року № 7, при призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_7 в повній мірі врахував ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, дані про особу останнього, всі обставини, що пом`якшують покарання та відсутність обставин, що його обтяжують.

Призначення обвинуваченому ОСОБА_7 покарання у виді позбавлення волі судом належним чином мотивовано та обґрунтовано визнано недостатнім призначення іншого покарання для досягнення мети, визначеної ст. 50 КК України, щодо запобігання вчиненню нових злочинів засудженим.
Судом враховано, що ОСОБА_7 раніше не судимий, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, за місцем проживання компрометуючих даних не надходило. Відсутність обтяжуючих обставин. Обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_7 , суд визнав повне визнання вини, наявність на утриманні неповнолітньої дитини.
При цьому, суд першої інстанції вірно не врахував таку пом`якшуючу покарання обставину, як щире каяття.

Обставини, які пом`якшують покарання, характеризують знижений ступінь суспільної небезпеки особи злочинця та вчиненого ним діяння, слугують критерієм індивідуалізації покарання.

Щире каяття має бути добровільним, базуватися на внутрішньому переконанні особи, та характеризується тим, що засновано на належній критичній оцінці особою своєї протиправної поведінки через визнання вини і готовність нести кримінальну відповідальність.

Суд належним чином обґрунтував своє рішення про неврахування пом`якшуючої обставини щире каяття, зазначивши що обвинувачений лише через півроку після скоєння злочину, перед судовими дебатами, відшкодував потерпілому незначну частину завданої шкоди, вибачення, які останній приніс також в судових дебатах суд розцінив формальними.

Також призначаючи покарання обвинуваченому судом враховано думку потерпілого ОСОБА_9 , який просив суд суворо покарати обвинуваченого, та цинічність поведінки ОСОБА_7 під час вчинення злочину, яка полягає в тому, що він, усвідомлюючи, що його діяльність викрита та його в будь-який час можуть затримати під час скоєння злочину, продовжив свою злочинну діяльність аж до затримання на місці злочину правоохоронними органами.
Доводи апелянта, що при постановленні вироку судом не застосовано кримінальний закон, який підлягав застосуванню, не знайшли свого підтвердження.

Відповідно до ч. 1 ст. 75 КК України, якщо суд при призначенні покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.

З наведеного слідує, що звільнення особи від відбування покарання є правом суду, а не обов`язком, і незастосування судом положень ст. 75 КК України не може бути розцінено як порушення закону про кримінальну відповідальність, як на те вказує захисник.

Зваживши на обставини справи та ряд даних, які характеризують обвинуваченого, колегія суддів дійшла висновку, що призначене йому покарання в повній мірі відповідає вимогам ст.ст. 50, 65 КК України, є необхідним та достатнім для його виправлення, попередження нових злочинів і домірне скоєному.

Керуючись ст.ст. 405, 407 КПК України, суд
У Х В А Л И В :
Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення, а вирок Вінницького міського суду Вінницької області від 13 травня 2017 року щодо ОСОБА_7 за ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК України без змін.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Судді: (підписи)
Згідно з оригіналом.
Суддя: