Ухвала
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
29 травня 2017 рокум. Київ

Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних

і кримінальних справ у складі колегії:

головуючоїОСОБА_1 ,
суддів:ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши в судовому засіданні касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на вирок Чернігівського районного суду Чернігівської області від 25 січня 2017 року та ухвалу Апеляційного суду Чернігівської області від 27 березня 2017 року у кримінальному провадженні № 0000305,

в с т а н о в и в:

Вироком Чернігівського районного суду Чернігівської області від 25 січня 2017 року

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м. Козелець Чернігівської області, зареєстрованого та проживаючого на АДРЕСА_1 ,
засуджено за ч. 2 ст. 186 КК до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки.
Цим вироком також засуджено ОСОБА_5 , судові рішення щодо якого у касаційному порядку не оскаржено.
Стягнуто з ОСОБА_4 та ОСОБА_5 на користь потерпілого ОСОБА_6 солідарно 1291,65 грн. матеріальної та 5000 грн. моральної шкоди.
Прийняте рішення щодо речових доказів та процесуальних витрат.
Згідно з вироком 06 квітня 2015 року близько 21 години ОСОБА_4 за попередньою змовою з ОСОБА_5 , який діяв повторно, перебуваючи на території маслосирцеху, розташованого на АДРЕСА_2 , шляхом зняття із завісів відкрито викрали три секції металевих воріт, заподіявши потерпілому ОСОБА_6 матеріальну шкоду на загальну суму 1264,65 грн.

Ухвалою Апеляційного суду Івано-Франківської області від 27 березня 2017 року вирок місцевого суду щодо ОСОБА_4 в частині призначеного покарання змінено. На підставі ст. 69 КК ОСОБА_4 знижено розмір покарання за ч. 2 ст. 186 КК до 3 років позбавлення волі. У решті вирок залишено без зміни.

У касаційній скарзі засуджений ОСОБА_4 , посилаючись на невідповідність призначеного покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення і особі засудженого внаслідок суворості, просить вирок місцевого суду та ухвалу суду апеляційної інстанції змінити, звільнивши його на підставі ст. 75 КК від відбування покарання з випробуванням. З урахуванням характеризуючих особу даних, обставин, які пом`якшують покарання та відсутності обставин, що його обтяжують, своє виправлення вважає можливим без відбування покарання у виді позбавлення волі.

Перевіривши доводи касаційної скарги, дослідивши додані до неї копії судових рішень, колегія суддів дійшла висновку, що у відкритті касаційного провадження слід відмовити з огляду на таке.

Подія злочину, доведеність винуватості ОСОБА_4 у його вчиненні, кримінально-правова оцінка діяння за ч. 2 ст. 186 КК у касаційній скарзі засудженим не оспорюються.

Згідно зі статтями 50, 65 КК особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання необхідне й достатнє для її виправлення і попередження нових злочинів. Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного.

Як убачається зі змісту доданих до касаційної скарги копій судових рішень, обираючи ОСОБА_4 покарання, суд врахував тяжкість вчиненого злочину, який є тяжким, дані про особу винного, який в силу ст. 89 КК не має судимості, обставини, що пом`якшують покарання визнання вини, щире каяття, повне відшкодування шкоди, та відсутність обставин, що його обтяжують.

Повною мірою врахувавши вказані обставини, в тому числі і ті, на які засуджений послався у касаційній скарзі, суд апеляційної інстанції змінив вирок місцевого суду, яким ОСОБА_4 засуджено за ч. 2 ст. 186 КК до покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки, та на підставі ст. 69 КК знизив засудженому розмір покарання до 3 років позбавлення волі, яке є нижчим від найнижчої межі, встановленої в санкції вказаної норми.

Ухвала апеляційного суду належним чином умотивована та відповідає вимогам ст. 419 КПК.

Підстав подальшого пом`якшення покарання, а також для звільнення ОСОБА_4 на підставі ст. 75 КК від відбування покарання, про що засуджений ставить питання у касаційній скарзі, колегія суддів не убачає.

Висновки судів першої та апеляційної інстанцій про виправлення засудженого в умовах позбавлення волі є обґрунтованими, а доводи касаційної скарги у цій частині безпідставними.
Таким чином, оскільки з касаційної скарги засудженого та доданих до неї копій судових рішень не убачається підстав для задоволення касаційної скарги, то згідно з п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК у відкритті касаційного провадження слід відмовити.

На підставі викладеного та керуючись п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК, суд

п о с т а н о в и в:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою засудженого ОСОБА_4 на вирок Чернігівського районного суду Чернігівської області від 25 січня 2017 року та ухвалу Апеляційного суду Чернігівської області від 27 березня 2017 року.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3