пр. № 1-кп/759/275/17
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
13 квітня 2017 року Святошинський районний суд м. Києва в складі колегії суддів:

головуючого судді: ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю секретаря: ОСОБА_4 ,

провівши в приміщені суду у відкритому судовому засіданні в м. Києві підготовче судове засідання у кримінальному провадженні № 0000046 за обвинуваченням

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України,
сторони кримінального провадження: прокурор ОСОБА_6 , захисник ОСОБА_7 , обвинувачений ОСОБА_5 ,-

В С Т А Н О В И В :
Обвинувальний акт стосовно ОСОБА_5 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України, надійшов до Святошинського районного суду м. Києва 23.02.2017 з Апеляційного суду м. Києва.

У підготовче судове засідання представник потерпілого ОСОБА_8 не з`явився, про дату, час та місце проведення даного засідання повідомлений належним чином, клопотань щодо його бажання бути присутнім під час підготовчого судового засідання до суду не надходило. Суд, заслухавши думку учасників підготовчого судового засідання, вважає можливим провести підготовче судове засідання за відсутності представника потерпілого ОСОБА_9 , оскільки його неявка в підготовче судове засідання не перешкоджає його проведенню.
У підготовчому судовому засіданні прокурор висловив думку щодо призначення судового розгляду на підставі вказаного обвинувального акту, вважаючи, що по справі під час досудового розслідування були дотримані всі вимоги, передбачені ст. ст. 32, 291 КПК України, підстави для прийняття рішень, передбачених п.п. 1-4 ч. 3 ст. 314 КПК України, відсутні.
Захисник заявив клопотання, яке підтримане обвинуваченим, про повернення обвинувального акту прокурору у зв`язку з його невідповідністю вимогам КПК України, а саме: в обвинувальному акті не викладено фактичні обставини кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, а також формулювання обвинувачення, зокрема в частині викладу об`єктивної та суб`єктивної сторони інкримінованого обвинуваченому злочину.
Заслухавши думку учасників даного судового процесу, вивчивши обвинувальний акт та долучені до нього додатки, колегія суддів вважає, що даний обвинувальний акт підлягає поверненню прокурору з таких підстав.

Відповідно до вимог ч.4 ст.110 КПК України обвинувальний акт є процесуальним рішенням, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування. Обвинувальний акт повинен відповідати вимогам, передбаченим у статті 291 КПК України.
Згідно п.5 ч.2 ст.291 КПК України обвинувальний акт обов`язково має містити, зокрема: виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.
Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, вищевказані вимоги процесуального закону прокурором і слідчим виконано не було.
Так, за змістом ст. 190 КК України об`єктивна сторона шахрайства полягає у заволодінні майном або придбанні права на майно шляхом обману чи зловживання довірою.
Суб`єктивна сторона цього злочину характеризується прямим умислом і корисливими мотивом.
Під користю (корисливими спонуканнями, корисливим мотивом) в законодавстві про кримінальну відповідальність традиційно розуміється бажання винного одержати внаслідок вчинення злочину, тобто без законних на те підстав, матеріальні блага, в тому числі грошові кошти для себе (правова позиція Верховного Суду України, висловлена у постанові від 04.04.2012).
Разом з тим, виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, а також формулювання обвинувачення не містить відомостей про те, в чому саме полягала омана обвинуваченим ОСОБА_5 ПАТ «Укрінбанк», не викладено чому не було можливості виконати зобов`язання по кредитних договорах, а також взагалі не надано юридичної оцінки (не зазначено будь-яких підстав) щодо збільшення видачі кредитних коштів до 62 583 863,00 гривні шляхом збільшення відновлювальної кредитної лінії.
Формулювання обвинувачення відносно ОСОБА_5 за ч. 4 ст. 190 КК України, викладене в обвинувальному акті, також є не конкретним і в частині встановлення таких фактичних обставин як отримання конкретної вигоди та конкретної суми коштів, способу її отримання (заволодіння) безпосередньо обвинуваченим ОСОБА_5 . Крім того, не зазначено факту розподілу та використання кредитних грошових коштів, які були отримані від ПАТ «Укрінбанк».
В обвинувальному акті не зазначено, а відтак не встановлено спосіб (механізм) реалізації предметів застави невстановленими особами, адже згідно обвинувального акту відповідні договори застави та іпотечні договори були укладені як гарантії виконання позичальником умов кредитних договорів.
Отже, в обвинувальному акті як формулювання обвинувачення, так і правова кваліфікація дій ОСОБА_5 за ч. 4 ст. 190 КК України не ґрунтується на диспозиції її самої.
Вказані недоліки фактично унеможливлюють здійснення судового розгляду, оскільки згідно з вимогами п. 13 ч. 1 ст. 3 та ч. 1 ст. 337 КПК України такий проводиться лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта.
Відсутність в обвинувальному акті вказаних фактичних обставин позбавляє суд прийняти будь-яке процесуальне рішення по суті справи, яке можна було б безспірно визнати законним і справедливим, а будь-яке конкретне уточнення з цього приводу у подальшому виходитиме за межі такого поверхневого і неконкретного обвинувачення. Така неконкретність обвинувачення заздалегідь перекладає по суті на суд обов`язок по збиранню доказів обвинувачення, зокрема в частині розкриття конкретного змісту вказаних вище обставин, що є неприпустимим з огляду на принцип змагальності сторін у кримінальному процесі (ст. 22 КПК України).
Завданням кримінального провадження є, зокрема охорона прав і законних інтересів всіх учасників провадження, а також забезпечення швидкого і повного судового розгляду з тим, щоб, зокрема, до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура, у тому числі під час формулювання обвинувачення, знати суть якого є беззастережним і абсолютним правом обвинуваченого. Недотримання цих принципів нівелює засади кримінального провадження, визначені ст. 7 КПК України, а тому є неприпустимим.
Пред`явлене особі обвинувачення має бути конкретним і містити дані про час, місце та інші обставини вчинення злочину, розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, оскільки особа має право знати, в чому саме вона обвинувачується і захищатися від пред`явленого їй обвинувачення. Дані положення випливають і з п. «а» ч. 3 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року, ратифікованої Верховною Радою України 17 липня 1997 року, згідно якого кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, має право бути негайно і детально поінформованим зрозумілою для нього мовою про характер і причину обвинувачення проти нього.
Неконкретність обвинувачення, зазначеного в обвинувальному акті, порушує забезпечення права обвинуваченого ОСОБА_5 на захист.
Відповідно до вимог п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України підставою для повернення обвинувального акта прокурору з підготовчого судового засідання є встановлення невідповідності вказаного процесуального рішення вимогам ст. 291 КПК України, зокрема такими порушеннями у даній справі суд визнає істотні суперечності допущені в обвинувальному акті в аспекті визначення меж судового розгляду, а також його невідповідність вимогам закону щодо змісту.

Таким чином, колегія суддів дійшла висновку, що у відповідності до вимог п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України даний обвинувальний акт необхідно повернути прокурору для усунення виявлених недоліків, оскільки він не відповідає вимогам ст. 291 КПК України.
Керуючись ст.ст.314-316 КПК України, колегія суддів,-
У Х В А Л И Л А:
Обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000046 за обвинуваченням ОСОБА_10 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України, повернути прокурору Київської місцевої прокуратури № 10 у зв`язку з його невідповідністю вимогам КПК України.
Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду міста Києва через Святошинський районний суд м. Києва протягом семи днів з дня її оголошення.
Ухвала суду першої інстанції, якщо інше не передбачено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.
Головуючий суддя ОСОБА_1
Суддя ОСОБА_2
Суддя ОСОБА_3