Провадження №1-кс/712/56/17
Справа № 712/29/17-к
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

про накладення арешту на майно
18 січня 2017 року Слідчий суддя Соснівського районного суду м. Черкаси ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 ,розглянув винесене в кримінальному провадженні № 0008102 від 12.10.2016 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України, клопотання старшим слідчим СВ Черкаського відділу поліції ГУНП в Черкаській області ОСОБА_3 та погоджене прокурором Черкаської місцевої прокуратури ОСОБА_4 , клопотання про накладення арешту на майно,

В С Т А Н О В И В:
Старший слідчий СВ Черкаського відділу поліції ГУНП в Черкаській області ОСОБА_3 звернувся до суду з клопотанням про накладення арешту на майно, а саме: на квартиру АДРЕСА_1 , площею 155,2 кв. м., яка на праві власності належать ОСОБА_5 .

Клопотання мотивує тим, що 26.06.2015 року до прокуратури м. Черкаси звернулася ОСОБА_6 із заявою про те, що 23.01.2013 року ОСОБА_7 , під приводом укладання договору позики, шляхом обману заволоділа її грошовими коштами в сумі 65 000 доларів США, які повертати заявниці в уставновлений угодою термін наміру не мала, в результаті чого спричинила матеріальних збитків ОСОБА_6 розмірі 519 545 грн., що в шістсот і більше разі перевищує неоподткований мінімум доході громадян.

За даним фактом 03.08.2015 року по даному факту внесено відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000053 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 190 ч. 4 КК України.

02.03.2016 року матеріали досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000053 об`єднані з матеріалами досудового розслідування № 0002312 від 16.06.2015 року, внесеному до ЄРДР за фактом вчинення шахрайських дій відносно ОСОБА_7 за ст. 190 ч. 1 КК України та присвоєно № 0002312. 1

2.10.2016 року постановою прокурора із матеріалів кримінального провадження № 0002312 в окреме провадження виділені матеріали за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України, яким Єдиним реєстром досудових розслідувань присвоєно № 0008102 від 12.10.2016 року.

В ході досудового розслідування встановлено, що 23.01.2013 року між ОСОБА_6 та ОСОБА_7 укладено договір позики, за яким остання отримала в позику грошові кошти в сумі 65 000 грн. та зобов`язувалася сплачувати проценти в розмірі 4% в місяць від суми позики і повернути в обумовлений термін всю суму позики. 23.01.2013 року чоловік ОСОБА_7 гр. ОСОБА_5 надав розписку-згоду на укладення ОСОБА_7 договору позики. Факт отримання грошових коштів ОСОБА_7 підтверджується розпискою про отримання позики від 23.01.2013 року. Після закінчення строку позики 23.05.2014 року ОСОБА_7 та ОСОБА_5 не повернули отримані кошти та відсотки, посилаючись на відсутність необхідної суми. Однак, з метою вирішення питання погашення боргу, ОСОБА_7 та ОСОБА_5 запропонували ОСОБА_6 зареєструвати за нею право власності на квартиру АДРЕСА_1 , площею 155,2 кв.м., та належить ОСОБА_5 на підставі договору інвестування будівництва № 5/1 від 15.10.2009 року, укладеного між КТ «Леонід» та ОСОБА_5 .
Крім того, 24.02.2015 року між ОСОБА_6 та ГО «Самооборона в Київській області» укладено договір про відступлення права вимоги № 1, згідно якого ОСОБА_6 передала ГО «Самооборона в Київській області» право вимоги з ОСОБА_7 грошових коштів в сумі 65 000 доларів США. В кінці квітня 2015 року в зв`язку з невиконанням взятих зобов`язань вищевказаний договір за згодою сторін було розірвано.
В червні 2015 року, ОСОБА_7 , з метою уникнення майнової відповідальності за невиконання зобов`язань перед ОСОБА_6 , надала представнику ГО «Самооборона в Київській області» ОСОБА_8 всі необхідні документи для переоформлення на інших осіб квартири АДРЕСА_1 , метою чого було нібито погашення вищевказаного боргу перед позикодавцем, хоча право вимоги з ОСОБА_7 грошових коштів в сумі 65 000 доларів США після розірвання договору про відступлення права вимоги від 24.02.2015 року залишалось за ОСОБА_9 .
Таким чином, існують об`єктивні підстави вважати, що можлива реєстрація права власності на квартиру АДРЕСА_1 , що є спільною власністю подружжя ОСОБА_5 та ОСОБА_7 , на користь третіх осіб, може позбавити потерпілу ОСОБА_6 реалізації передбаченого ч.1 ст. 22 ЦК України права на відшкодування майнової шкоди, адже особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного позову, має право на їх відшкодування. Крім того, санкція ч. 4 ст. 190 КК України передбачає покарання у вигляді позбавленням волі на строк від п`яти до дванадцяти років з конфіскацією майна, а тому в ході досудового розслідування виникла необхідність в застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження.

До органу досудового розслідування надійшло клопотання потерпілою ОСОБА_6 про вжиття заходів забезпечення кримінального провадження шляхом накладення арешту на майно і грошові кошти, які належать ОСОБА_5 та ОСОБА_7 , в зв`язку з приховування належного їм нерухомого майна, в тому числі на квартиру АДРЕСА_1 .

Згідно довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно право власності на квартиру АДРЕСА_1 не зареєстроване, однак згідно акту передачі квартири у власність не Державного житлового фонду від 26.02.2015 року, КТ « ОСОБА_10 », що є замовником будівництва житлового комплексу з вбудовано-прибудованими приміщеннями за адресою: АДРЕСА_2 , передало у власність ОСОБА_5 квартиру АДРЕСА_3 у вказаному будинку.

Таким чином, в ході досудового розслідування встановлено об`єктивні дані, які свідчать про належність квартири АДРЕСА_1 , до спільної сумісної власності подружжя ОСОБА_5 та ОСОБА_7 , а тому до визначення подальшої долі даного об`єкту нерухомості та недопущення вчинення іншими особами протиправних дій щодо зазначеного майна, зокрема його подальшого відчуження, в ході досудового розслідування виникла необхідність в накладенні арешту на квартиру АДРЕСА_1 .
Слідчий до судового засідання не з`явився, повідомлявся належним чином.

Статтею 131 КПК України одним із заходів забезпечення кримінального провадження визначено арешт майна.

Відповідно до ст.170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існують достатні підстави вважати, що воно є предметом, засобом чи знаряддям вчинення злочину, доказом злочину, набуте злочинним шляхом, доходом від вчиненого злочину, отримане за рахунок доходів від вчиненого злочину або може бути конфісковане у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого чи юридичної особи, до якої може бути застосовано заходи кримінально-правового характеру, або може підлягати спеціальній конфіскації щодо третіх осіб, юридичної особи або для забезпечення цивільного позову.

Арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, які перебувають у власності або володінні, користуванні, розпорядженні підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Згідно ст. 172 КПК України, клопотання про арешт майна розглядається слідчим суддею, судом не пізніше двох днів з дня його надходження до суду, за участю слідчого та/або прокурора, цивільного позивача, якщо клопотання подано ним, підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, і за наявності також захисника, законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження.
Дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя вважає, що клопотання слідчого не підлягає до задоволення, оскільки розгляд клопотання про накладення арешту на майно повинен проводитися за участю сторони кримінального провадження, яка подала клопотання, натомість слідчий чи прокурор до судового засідання не з`явилися, клопотання не підтримали та не надали до суду матеріалів кримінального провадження. Крім того, закінчився строк розгляду зазначеного клопотання, визначений ст. 172 КПК України.

Керуючись ст.ст. 100, 117, 170-173 , 369, 372 КПК України слідчий суддя
У Х В А Л И В :
Старшому слідчому СВ Черкаського відділу поліції ГУНП в Черкаській області ОСОБА_3 взадоволенні клопотання про накладення арешту на майно відмовити.
Ухвала слідчого судді може бути оскаржена до Апеляційного суду Черкаської області протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя: ОСОБА_11