АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА

У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ
Апеляційного суду міста Києва в складі:

головуючого суддіОСОБА_1 ,
суддів при секретарі судового засіданняОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

розглянувши в залі суду у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві 18 квітня 2017 року, апеляційні скарги захисників ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , які діють в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 , на ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 09 березня 2017 року, щодо

ОСОБА_7 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Кіровоград, громадянина України, з середньою освітою, неповнолітнього, тимчасово не працюючого, не одруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого в АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України,
за участі: прокурора захисника підозрюваного його представника ОСОБА_8 , ОСОБА_5 , ОСОБА_7 , ОСОБА_9 ,
ВСТАНОВИЛА:

Вказаною ухвалою задоволено клопотання старшого слідчого слідчого відділення № 2 Шевченківського Управління поліції Головного управління Національної поліції України у місті Києві ОСОБА_10 , погоджене прокурором Київської місцевої прокуратури № 10 ОСОБА_11 , та застосовано відносно підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у виді тримання під вартою тривалістю 60 (шістдесят) днів, тобто до 17 години 00 хвилин 05 травня 2017 року, включно.

Відповідно до ухвали, слідчий суддя врахувавши наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_7 інкримінованого кримінального правопорушення, наявність ризиків, передбачених ст.177 КПК України,дані про особу підозрюваного, стан його здоров`я, дійшов до висновку про необґрунтованість застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, з метою запобігання ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.

Не погоджуючись з ухвалою слідчого судді, захисники ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , які діють в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 , кожен окремо, подали апеляційні скарги.
Так, захисник ОСОБА_5 в поданій апеляційній скарзі просить ухвалу слідчого судді скасувати, посилаючись на її незаконність, та постановити нову ухвалу, якою застосувати щодо ОСОБА_7 запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги, захисник вказує на те, що наведені слідчим суддею підстави для застосування до ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою не відповідають вимогам закону і не ґрунтуються на матеріалах кримінального провадження.
Також захисник зазначає, що судом не приведено жодних доказів на підтвердження наявності у даному кримінальному проваджені ризиків, передбачених ст. 177 КПК України та зазначає, що посилання суду на тяжкість кримінального правопорушення не може бути безумовною підставою для тримання підозрюваного під вартою.
Крім того, захисник звертає увагу суду на те, що ОСОБА_7 є неповнолітнім, раніше не судимий, до кримінальної відповідальності притягується вперше, має постійне місце проживання, тісні соціальні зв`язки, проживає у багатодітній сім`ї, має неофіційний заробіток, спрямований на допомогу батькам по утриманню родини.
Захисник ОСОБА_6 в поданій апеляційній скарзі просить ухвалу слідчого судді скасувати, посилаючись на її незаконність і необґрунтованість та постановити нову ухвалу, якою відмовити слідчому у задоволенні клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та застосувати до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у виді домашнього арешту у певний період доби, а саме з 22 годин до 07 години ранку.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги захисник вказує, що слідчим суддею не повною мірою з`ясована наявність у даному кримінальному провадженні ризиків, передбачених ст. 177 КПК України та не досліджено наявність обґрунтованої підозри і наявність інших обставин, передбачених ст. 178 КПК України.
Також апелянт вказує на те, що клопотання слідчого про застосування щодо ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою належним чином не обґрунтоване, оскільки не містить посилань на можливість застосування щодо підозрюваного більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні.

Крім того, автор апеляційної скарги зазначає, що підозрюваний позитивно характеризується за місцем проживання та навчання, опору працівникам міліції при затриманні не чинив, добровільно погодився співпрацювати зі слідством з метою повного та всебічного розслідування кримінального правопорушення, яке інкримінується підозрюваному, вину визнав повністю та розкаюється. Додає, що у інших кримінальних правопорушеннях ОСОБА_7 не підозрюється, матеріальна шкода відшкодована, а викрадені речі повернуті потерпілій.

Заслухавши доповідь судді, пояснення підозрюваного і його захисника та законного представника, які підтримали апеляційні скарги і просили їх задовольнити, доводи прокурора щодо необхідності залишення апеляційних скарг без задоволення, а ухвалу слідчого судді без змін, вивчивши матеріали провадження і перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги захисників в інтересах підозрюваного підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів провадження, слідчим відділом № 2 Шевченківського управління поліції Національної поліції у місті Києві здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, відомості якого 07 березня 2017 року внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань під № 0002742, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України.

07 березня ОСОБА_7 затримано в порядку ст. 208 КПК України та того ж дня повідомлено про підозру у відкритому викраденні чужого майно (грабіж), поєднаного з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, за попередньою змовою групою осіб, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України.

09 березня 2017 року старший слідчий СВ № 2 Шевченківського УП ГУ НП у м. Києві ОСОБА_10 , за погодженням прокурора Київської місцевої прокуратури № 10 ОСОБА_11 , звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва з клопотанням про застосування щодо підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, без визначення розміру застави.

Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 09 березня 2017 року вищевказане клопотання органу досудового розслідування задоволено.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Згідно з ч. 1 ст. 492 КПК України, за наявності підстав, передбачених КПК України, до неповнолітнього з урахуванням його вікових та психологічних особливостей, роду занять може бути застосовано один із запобіжних заходів, передбачений цим Кодексом.

Відповідно до ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється.

Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.

Разом з тим, згідно з ч. 2 ст. 492 КПК України, тримання під вартою може застосовуватися до неповнолітнього лише у разі, якщо він підозрюється у вчиненні тяжкого чи особливо тяжкого злочину, за умови, що застосування іншого запобіжного заходу не забезпечить запобігання ризикам, зазначеним у статті 177 цього ж Кодексу.

З ухвали суду та журналу судового засідання вбачається, що наведені в клопотанні слідчого підстави для обрання ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою перевірялись при розгляді клопотання. При цьому, за участі законного представника, був допитаний підозрюваний ОСОБА_7 , вислухана думка прокурора, захисника, з`ясовані інші обставини, які мають значення при вирішенні питання застосування запобіжного заходу.

При розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд з`ясував питання про те, чи підтверджується наявність зазначених у клопотанні слідчого підстав застосування запобіжного заходу, вимогам передбачених ст. 177 КПК України.

Відповідно до ст. 178 КПК України, судом також враховано вагомість наявних доказів, які свідчать про причетність підозрюваного до вчинення кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_7 , у разі визнання його винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, характеризуючі дані про особу підозрюваного, в їх сукупності.

Отже, перевіряючи доводи та обставини, на які посилаються слідчий та прокурор у клопотанні, слідчим суддею з`ясовано, що наведені у клопотанні дані свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_7 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України. Обставин, що дають підстави підозрювати ОСОБА_7 у вчиненні зазначеного кримінального правопорушення, слідчий виклав з посиланням на матеріали кримінального провадження, що їх підтверджують. Також слідчий суддя визнав доведеним наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, які зазначені у клопотанні слідчого.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.

У даному кримінальному провадженні зв`язок підозрюваного ОСОБА_7 з вчиненим кримінальним правопорушенням підтверджується наявними у кримінальному провадженні доказами. Сукупність цих доказів дають підстави вважати, що причетність ОСОБА_7 до вчинення злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України є обґрунтованою, що дає підстави для застосування до нього одного з запобіжних заходів, передбачених ч. 1 ст. 176 КПК України, з метою забезпечення кримінального провадження.

При цьому слід зауважити, що слідчий суддя на даному етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема оцінювати докази з точки зору їх достатності та допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні кримінальних правопорушень. Слідчий суддя на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів повинен визначити лише чи є причетність особи до вчинення кримінальних правопорушень вірогідною та достатньою для застосування щодо особи обмежувальних заходів. Дослідивши матеріали клопотання в межах своєї компетенції, слідчий суддя у висновках, які зробив орган досудового розслідування відносно підозрюваного, чогось очевидно необґрунтованого чи недопустимого не встановив. Не виявлено таких обставин і колегією суддів.

В контексті практики Європейського суду з захисту прав людини, слід зазначити, що при оцінці позбавлення свободи будь-кого суд не обмежується проголошеними видимими цілями взяття та тримання під вартою, про які йдеться, але також розглядає істинні наміри та цілі, що стоять за ними («Боцано проти Франції»).

Враховуючи дані про особу підозрюваного, який є неповнолітній, до кримінальної відповідальності притягується вперше, має постійне місце проживання, тісні соціальні зв`язки, проживає у багатодітній сім`ї, має неофіційний заробіток, спрямований на допомогу батькам по утриманню родини, а також те, що в матеріалах справи відсутні дані, які свідчать про те, що перебуваючи на волі, підозрюваний ОСОБА_7 переховувався від органів досудового розслідування та суду, перешкоджав кримінальному провадженню, зокрема здійснював незаконний вплив на свідків та потерпілих у цьому кримінальному провадженні, колегія суддів вважає, що слідчим суддею безпідставно застосовано до ОСОБА_7 винятковий запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, з огляду на відсутність належного обґрунтування існування ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України. Відсутнє таке обґрунтування і в клопотанні слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та не доведено належним чином наявність таких ризиків прокурором під час розгляду справи в суді апеляційної інстанції.

Застосовуючи до підозрюваного ОСОБА_7 найбільш суворий запобіжний захід, слідчим суддею хоча і встановлено наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, однак не з`ясовано та не наведено переконливих аргументів на користь того, що застосування більш м`яких запобіжних заходів не зможе забезпечити належної процесуальної поведінки підозрюваного та запобігти вказаним ризикам, у зв`язку з чим ухвала слідчого судді підлягає скасуванню.

На підставі викладеного, колегія суддів не погоджується з рішенням слідчого судді щодо необхідності задоволення клопотання слідчого про застосування до підозрюваного ОСОБА_7 такого заходу забезпечення кримінального провадження, як запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, оскільки обставин необхідності обмеження права особи на свободу, передбаченого КПК України, ст. 5 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини в контексті зазначеного кримінального провадження немає, а тому ухвалу слідчого судді слід скасувати, застосувати до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту у певний період доби, який, як вважає колегія суддів, в повній мірі забезпечить запобігання ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.

Відповідно до ч. 3 ст. 407 КПК України, за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвалу слідчого судді, суд апеляційної інстанції має право залишити ухвалу без змін або скасувати ухвалу та постановити нову ухвалу.

З урахуванням викладеного, ухвала слідчого судді від 09 березня 2017 року, якою задоволено клопотання слідчого та застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, як така, що постановлена з порушенням вимог кримінального процесуального закону України, підлягає скасуванню, з постановленням нової ухвали про застосування до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту у певний період доби заборонивши останньому залишати місце свого проживання з 21год. 00 хв. до 07 год. 00 хв. наступної доби за адресою: АДРЕСА_2 , оскільки саме такий запобіжний захід забезпечить виконання підозрюваним, покладених на нього процесуальних обов`язків.

Керуючись ст. ст. 177, 178, 181,194, 376, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційні скарги захисників ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 - задовольнити.

Ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 09 березня 2017 року, якою задоволено клопотання старшого слідчого слідчого відділення № 2 Шевченківського Управління поліції Головного управління Національної поліції України у місті Києві ОСОБА_10 та застосовано щодоОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , запобіжний захід у виді тримання під вартою тривалістю 60 (шістдесят) днів, тобто до 17 години 00 хвилин 05 травня 2017 року, включно, скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою клопотання старшого слідчого слідчого відділення № 2 Шевченківського Управління поліції Головного управління Національної поліції України у місті Києві ОСОБА_10 , погоджене прокурором Київської місцевої прокуратури № 10 ОСОБА_11 , про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно ОСОБА_7 задовольнити частково.

Застосувати щодо підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який проживає за адресою: АДРЕСА_2 , запобіжний захід у вигляді домашнього арешту на певний період доби, заборонивши йому залишати вищевказане місце проживання в період з 21 год. 00 хв. до 07 год. 00 хв. наступної доби.

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , звільнити з-під варти в залі суду.

Зобов`язати підозрюваного з`являтися за кожною вимогою суду чи органу державної влади протягом дії запобіжного заходу.

Роз`яснити підозрюваному, що, відповідно до ч. 5 ст. 181 КПК України, працівники органів Національної поліції з метою контролю за його поведінкою мають право з`являтися в житло, під арештом в якому він перебуває, вимагати надання усних чи письмових пояснень з питань, пов`язаних із виконанням покладених на нього обов`язків, використовувати електронні засоби контролю.

Крім того, на підставі ч. 5 ст. 194 КПК України, покласти на підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , наступні обов`язки:
- не відлучатися з міста Києва без дозволу слідчого, прокурора та суду;
- утримуватися від спілкування зі свідками, іншими підозрюваними особами у даному кримінальному провадженні;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну;

Виконання ухвали покласти на орган Національної поліції за місцем проживання підозрюваного ОСОБА_7 .

Контроль за виконанням ухвали покласти на старшого групи слідчих у даному кримінальному провадженні.

Строк дії ухвали про застосування до підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , запобіжного заходу у виді домашнього арешту та покладення згаданих обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України визначити до 05 травня 2017 року.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

Справа №11-сс/796/1736/2017 Категорія: ст. 183 КПК УкраїниГоловуючий у першій інстанції ОСОБА_12 Доповідач: ОСОБА_1