Справа №488/3076/13-к 30.05.2017
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
30 травня 2017 року м. Миколаїв
Апеляційний суд Миколаївської області у складі колегії суддів судової палати у кримінальних справах:
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3 ,
за участю секретаря ОСОБА_4 ,
розглянув у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження, зареєстрованого в ЄРДР за № 0002046, за апеляційною скаргою прокурора Миколаївської місцевої прокуратури № 2 ОСОБА_5 на вирок Корабельного районного суду м. Миколаєва від 7 березня 2017 року відносно
ОСОБА_6 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Миколаєві, мешкає в АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
обвинуваченого у вчинені злочину, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України.
Учасники судового провадження:
прокурор ОСОБА_7 ,
обвинувачений ОСОБА_6 .
Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції.
Вироком Березнегуватського районного суду Миколаївської області від 24 січня 2017 року ОСОБА_6 визнано винним у вчинені злочину, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України та йому призначено покарання у виді 120 годин громадських робіт.
Вирішено питання, щодо речових доказів у справі.
Короткий зміст вимог апеляційної скарги.
Прокурор просить вирок скасувати та призначити новий розгляд в суді першої інстанції.
Узагальнені доводи осіб, які подали апеляційні скарги.
В апеляційній скарзі прокурор зазначає, що суд не дотримався вимог, передбачених ст. 370, 374 КПК України, оскільки, ухвалюючи відносно ОСОБА_6 обвинувальний вирок, в мотивувальній частині виклав не формулювання обвинувачення, яке визнав доведеним, а зазначив, у чому органом досудового розслідування обвинувачується ОСОБА_6 , чим порушив, загальні засади кримінального провадження, а саме вимоги ст. 9 КПК України, яка передбачає законність судового рішення.
Вказані порушення вимог кримінального процесуального закону, на думку апелянта є істотними, що перешкодили суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.
Обставини, встановлені судом першої інстанції.
Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_8 , який працював трактористом, на початку квітня 2013 року залишив на території фермерського господарства належний йому причіпний пристрій до трактора МТЗ 80.
На початку квітня 2013 року ОСОБА_6 , який працював тваринником на вищевказаному фермерському господарстві, побачив, що тракторист ОСОБА_8 залишив на території вказаного господарства свій причіпний пристрій з трактора МТЗ 80.
31.05.2013 р. ОСОБА_6 , знаходячись за місцем своєї роботи на території фермерського господарства «Барвінок», що розташоване за адресою: м. Миколаїв, вул. Ленінградська, 94, керуючись раптово виниклим злочинним умислом, направленим на таємне викрадення чужого майна, таємно викрав належний потерпілому ОСОБА_8 причіпний пристрій від трактора МТЗ 80, після чого зник з викраденим майном з місця події, спричинивши потерпілому майнову шкоду у розмірі 915 грн.
Дії ОСОБА_6 судом кваліфіковані за ч. 1 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка).
Заслухавши доповідь судді, прокурора, який підтримав апеляційну скаргу, думку обвинуваченого, який не висловлював думки щодо поданої апеляційної скарги, дослідивши матеріали кримінального провадження, апеляційний суд приходить до наступного.
Обставини, встановлені судом апеляційної інстанції.
У відповідності до вимог ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
У відповідності до вимог ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог кримінального провадження, передбачених КПК. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оцінені судом відповідно до вимог ст. 94 КПК України. Обставини обвинуваченим не заперечувались, досліджувались за згодою учасників судового провадження, в порядку ч. 3 ст. 349 КПК України, а тому відповідно ч. 2 ст. 394 КПК України, апеляційному оскарженню та перегляду не підлягають.
Як вбачається з наведених в апеляційній скарзі мотивів для скасування вироку, апелянт зазначає, що в мотивувальній частині вироку суд першої інстанції не сформулював обвинувачення, яке визнав доведеним, а зазначив, у чому органом досудового слідства обвинувачується ОСОБА_6 .
Дійсно, при формулюванні обвинувачення, судом першої інстанції зазначено, що досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_8 залишив на території господарства належний йому причіпний пристрій до трактора МТЗ.
Далі зазначено, що ОСОБА_6 31.05.2013 р., знаходячись на території фермерського господарства «Барвінок» таємно викрав належить потерпілому ОСОБА_8 причіпний пристрій від трактора МТЗ 80.
При формулюванні обвинувачення, яке викладено в тому ж обсязі, як зазначено в обвинувальному акті, не міститься посилання на те, що воно доведено під час судового розгляду.
Але, фактично обвинувачення, на яке послався суд першої інстанції у мотивувальній частині вироку, визнано доведеним, оскільки злочинні дії ОСОБА_6 правильно кваліфіковані за ч. 1 ст. 185 КК України та покарання призначено за цим обвинуваченням.
Хоча судом першої інстанції не дотримано вимог закону щодо викладення обвинувачення, визнаного доведеним, оскільки в мотивувальній частині вироку міститься посилання на те, що обвинувачення висунуто органом досудового розслідування, проте, на думку апеляційного суду, таке недотримання вимог кримінального процесуального закону не має наслідку у вигляді істотного впливу на права учасників кримінального провадження, зокрема, права обвинуваченого ОСОБА_6 щодо забезпечення права на справедливий суд.
На зазначений вирок ОСОБА_6 апеляційну скаргу не подав, під час апеляційного розгляду зазначив про те, що під час розгляду справи в суді першої інстанції обвинувачення йому було зрозуміло. Отже достатні підстави вважати, що обвинувачений погодився з вироком суду першої інстанції, і що обвинувачення, за яким він визнаний винним, йому зрозуміле. Тому відсутні підстави вважати про порушення права обвинуваченого щодо забезпечення права на справедливий суд.
Більш того, прокурор не оспорює висновки суду першої інстанції в частині доведеності вини ОСОБА_6 у вчиненому злочині, а також призначене йому покарання.
За наведених обставин, враховуючи, що допущене судом першої інстанції процесуальне порушення при формулюванні обвинувачення не має наслідку у вигляді істотного порушення прав учасників кримінального провадження, апеляційний суд вважає безпідставними доводи прокурора про допущені судом першої інстанції істотні порушення вимог кримінального процесуального закону.
З урахуванням наведеного апеляційна скарга задоволенню не підлягає, оскільки відсутні підстави для скасування вироку, про що просить апелянт.
Керуючись ст.ст. 405, 407, 419, 424, 426, 532 КПК України, апеляційний суд
п о с т а н о в и в :
апеляційну скаргу прокурора залишити без задоволення.
Вирок Корабельного районного суду м. Миколаєва від 7 березня 2017 року відносно ОСОБА_6 залишити без змін.
Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення.
Судді
_____________________ _______________ _____________
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3