Справа № 1-кс/331/2379/2017
331/4443/17
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
04 липня 2017 року м. Запоріжжя

Слідчий суддя Жовтневого районного суду м. Запоріжжя ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , адвоката ОСОБА_4 , слідчого ОСОБА_5 , розглянувши клопотання слідчого СВ Олександрівського ВП Дніпровського ВП ГУНП у Запорізькій області ОСОБА_6 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою по кримінальному провадженню № 0002007, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 02.07.2017 року, відносно підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпропетровськ, українця, громадянина України, маючого повну середню освіту, не одруженого, на утриманні малолітніх дітей не маючого, не працюючого, зареєстрованого та мешкаючого за адресою: АДРЕСА_1 , постійного місця мешкання на території м. Запоріжжя не маючого, раніше не судимого,

- у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 186 КК України,

В С Т А Н О В И В:
Слідчий СВ Олександрівського ВП Дніпровського ВП ГУНП у Запорізькій області ОСОБА_6 звернувся до суду із клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою по кримінальному провадженню № 0002007, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 02.07.2017 року, відносно підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , погодженим з прокурором Запорізької місцевої прокуратури № 1 ОСОБА_8 .

В клопотанні органу досудового розслідування зазначено, що 02.07.2017 приблизно о 16 годині 20 хвилин ОСОБА_7 , знаходився біля буд. АДРЕСА_2 , де очікував можливість скоєння злочину.

В цей час ОСОБА_7 побачив раніше незнайому ОСОБА_9 , яка йшла йому на зустріч.

Далі, о 16 годині 30 хвилин ОСОБА_7 , маючи умисел на відкрите викрадення чужого майна, діючи з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, підійшов до ОСОБА_9 та шляхом ривку відкрито викрав з шиї потерпілої:

- золотий ланцюжок вагою 5,5 гр., 585 проби, вартістю 3500 грн.;

- золотий хрестик вагою 1 гр., 585 проби, вартістю 1500 грн., які належать останній,

а всього майна на загальну суму 5 000 грн., чим спричинив потерпілій ОСОБА_9 матеріальну шкоду на вказану суму.

Після чого ОСОБА_7 з місця скоєння злочину зник, викраденим майном розпорядився на власний розсуд.

Тим самим, встановлена достатня кількість доказів для підозри ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.186 КК України, який кваліфікується як: відкрите викрадення чужого майна (грабіж).

02 липня 2017 року о 17 годині 00 хвилин підозрюваного ОСОБА_7 затримано в порядку ст. 208 КПК України.

03 липня 2017 року підозрюваному ОСОБА_7 особисто під розписку повідомлено про підозру.

03 липня 2017 року підозрюваному ОСОБА_7 вручено клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та матеріали, якими обґрунтовується необхідність запобіжного заходу.

04 липня 2017 року підозрюваного ОСОБА_7 доставлено до приміщення Жовтневого районного суду м. Запоріжжя для розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою по кримінальному провадженню № 0002007, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 02.07.2017 року.

Слідчий та прокурор, кожен в окремості, у судовому засідання внесене клопотання підтримали та просили суд його задовольнити.

Підозрюваний ОСОБА_7 та його захисник ОСОБА_4 , кожен в окремості, в судовому засіданні проти задоволення клопотання заперечували, просили у його задоволенні відмовити та обрати запобіжний захід, не повязаний з триманням під вартою.

Слідчий суддя, розглянувши клопотання та надані матеріали, вислухавши пояснення осіб, які беруть участь у кримінальному провадженні прийшов до наступного.

В силу ст.ст. 131, 132 КПК України, запобіжні заходи є заходами забезпечення кримінального провадження і застосовується з метою досягнення дієвості цього провадження.

Відповідно до ч.2 ст.177 КПК України, підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених КПК України.

Згідно положень статті 5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практики Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу чи особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. В кожному випадку, як підкреслює Європейський суд з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

Відповідно до ст. 29 Конституції України ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше, як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.

Згідно з вимогами Постанови Пленуму Верховного Суду України від 25. 04. 2003 року № 4 Про практику застосування судами запобіжного заходу у вигляді взяття під варту та продовження строків тримання під вартою подання про обрання запобіжного заходу у вигляді взяття під варту повинно бути мотивованим і містити підстави для обрання такого запобіжного заходу.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою може оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин.

Вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою слідчий суддя враховує вимоги п.п. 3, 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому, ризик переховування обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення.

Як неодноразово зазначав у своїх рішеннях Європейський суд з прав людини, факти, які є причиною виникнення підозри, не повинні бути такими самими переконливими як ті, що є необхідними для обґрунтування обвинувального вироку чи суто висунення обвинувачення, що здійснюється на наступній стадії процесу («Murrey v. the United Kingdom »). Наявність обґрунтованої підозри передбачає наявність фактів або інформації, які б могли переконати обєктивного спостерігача в тому, що відповідна особа могла вчинити злочин, однак те, що можна вважати «обґрунтованим», залежить від усіх обставин справи («Fox, Campbell and Hartley v. the United Kingdom»).

Клопотання слідчого вмотивоване тим, що досудовим слідством встановлена причетність підозрюваного до вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.186 КК України; наявністю ризиків того, що підозрюваний ОСОБА_7 , перебуваючи на волі, може переховуватися від органів досудового розслідування та суду (п.1 ч.1 ст.177 КПК України); знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення (п.2 ч. 1 ст.177 КПК України); незаконно впливати на достовірність показань свідків у кримінальному провадженні (п.3 ч. 1 ст.177 КПК України); іншим чином перешкодити кримінальному провадженню (п.4 ст.177 КПК України); вчинити нове кримінальне правопорушення (п. 5 ст. 177 КПК України).

При вирішенні питання запропонованого запобіжного заходу належить оцінити у сукупності всі інші обставини, що відповідно до положень ст. 178 КПК України враховуються судом при обранні запобіжного заходу.

Відповідно до ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного винуватим у кримінальному правопорушенні; вік та стан здоров`я підозрюваного; міцність соціальних зв`язків підозрюваного в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність у підозрюваного постійного місця роботи; репутацію підозрюваного, його майновий стан; наявність судимостей.

Як вбачається з доданих до клопотання про застосування запобіжного заходу матеріалів, підставою застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_7 є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ним кримінального правопорушення.

Обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_7 злочину середньої тяжкості, підтверджується зібраними з дотриманням вимог КПК України доказами, а саме:

1. протоколом допиту потерпілої ОСОБА_9 , яка пояснила про обставини вчиненого відносно неї злочину;

2. Протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками за участю потерпілої ОСОБА_9 ;

3. протоколом затримання ОСОБА_7 в порядку ст.208 КПК України;

4. речовими доказами, які вилучені у ОСОБА_7 ;

5. допитами свідків ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 .

Відповідно до ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Частина ч. 2 ст. 194 КПК України, передбачає обов`язок слідчого судді, суду постановити ухвалу про відмову у застосуванні запобіжного заходу, якщо під час розгляду клопотання прокурор не доведе наявність всіх обставин, передбачених ч. 1 цієї статті, а саме: наявність обґрунтованої підозри, наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Виходячи із приписів ст. 184 КПК України слідчий (прокурор), як в клопотанні, так і в суді, зобов`язаний зазначити один або кілька ризиків, вказаних у ст. 177 КПК України, послатися на обставин, на підставі яких він дійшов висновку про наявність такого ризику або ризиків у вигляді відповідних дій підозрюваного, і на докази, що підтверджують ці обставини.

Проте, в порушення наведеної норми процесуального права, прокурором та слідчим в суді не доведено існування тих ризиків, на які вони посилаються в клопотанні в обґрунтування обрання відносно підозрюваного найбільш суворого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Крім того, в контексті практики Європейського суду з захисту прав людини, слід зазначити, що ризик втечі підсудного не може бути встановлений лише на основі суворості можливого вироку. Оцінка такого ризику має проводитись з посиланням на ряд інших факторів, які можуть або підтвердити існування ризику втечі або вказати, що вона маловірогідна і необхідність в утриманніпід вартою відсутня (Панченко проти Росії). Ризик втечі має оцінюватися Факторів, пов`язаних з характеро особи, її моральністю, місцем родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню (Бекчиєв проти Молдови).
Враховуючи те, що під час розгляду клопотання прокурором також не надано доказів про недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, зазначених в клопотанні (п. 3 ч. 1 ст. 194 КПК України), то слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений в клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені ч. 5 цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

Згідно ч. 1 ст. 176 КПК України, запобіжними заходами є: 1) особисте зобов`язання; 2) особиста порука; 3) застава; 4) домашній арешт; 5) тримання під вартою.

Згідно ч. 4 ст. 176 КПК України запобіжні заходи застосовуються: під час досудового розслідування - слідчим суддею за клопотанням слідчого, погодженим з прокурором, або за клопотанням прокурора, а під час судового провадження - судом за клопотанням прокурора.

Згідно ст. 181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби.

Відповідно до ч. 5 ст. 194 КПК України, якщо під час розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, прокурор доведе наявність всіх обставин, передбачених частиною першою цієї статті, слідчий суддя, суд застосовує відповідний запобіжний захід, зобов`язує підозрюваного, обвинуваченого прибувати за кожною вимогою до суду або до іншого визначеного органу державної влади, а також виконувати один або кілька обов`язків, необхідність покладення яких була доведена прокурором, а саме: 1) прибувати до визначеної службової особи із встановленою періодичністю; 2) не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований, проживає чи перебуває, без дозволу слідчого, прокурора або суду; 3) повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи; 4) утримуватися від спілкування з будь-якою особою, визначеною слідчим суддею, судом, або спілкуватися з нею із дотриманням умов, визначених слідчим суддею, судом; 5) не відвідувати місця, визначені слідчим суддею або судом; 6) пройти курс лікування від наркотичної або алкогольної залежності; 7) докласти зусиль до пошуку роботи або до навчання; 8) здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну; 9) носити електронний засіб контролю.

Матеріалами справи встановлено, що ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні злочину середньої тяжкості, не має постійного місця проживання на території м. Запоріжжя та Запорізької області, проте має постійне місце реєстрації у м. Дніпро; відомостей щодо наявності у ОСОБА_7 будь-яких психічних та інших хронічних захворювань в матеріалах кримінального провадження не має; підозрюваний ОСОБА_7 є особою, яка раніше до кримінальної відповідальності не притягалася; матеріали досудового розслідування не свідчать про відсутність у підозрюваного ОСОБА_7 стійких соціальних зв`язків.

Аналізуючи обставини справа, дані про особу підозрюваного, запропоновані законодавцем запобіжні заходи, слідчий суддя приходить до висновку, що в даній, конкретній справі, найбільш дієвим заходом процесуального примусу попереджувального характеру, застосованим до підозрюваного ОСОБА_7 може бути домашній арешт із покладенням на підозрюваного обовязків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.

Керуючись ст. ст. 176-179, 183, 184, 194 КПК України, -

У Х В А Л И В:
Клопотання слідчого СВ Олександрівського ВП Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_6 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою по кримінальному провадженню № 0002007, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 02.07.2017 року, відносно підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , погоджене з прокурором Запорізької місцевої прокуратури № 1 ОСОБА_3 , задовольнити частково.

Застосувати щодо підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді домашнього арешту із застосуванням електронного засобу контролю.

На підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , покласти обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України, строком на 2 (два) місяці, а саме:

1) не залишати місця проживання за адресою: АДРЕСА_1 , у період часу доби з 21 год. 00 хв. до 06 год. 00 хв., без дозволу слідчого, прокурора;

2) з`являтися до органів досудового слідства і суд, за першим викликом та у призначений час;

3) не відлучатися за територію м. Дніпро, без дозволу слідчого, прокурора, суду;

4) повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання;

5) утримуватися від спілкування з потерпілою та свідками у кримінальному провадженні;

6) здати на зберігання до Державної міграційної служби України свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну, якщо такі є;

7) носити електронний засіб контролю.

Контроль за виконанням ухвали покласти на відповідний структурний підрозділ ГУ НП у Дніпропетровській області.

Роз`яснити органу внутрішніх справ, що вони повинні негайно поставити на облік ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , і повідомити про це слідчому судді.

Строк дії ухвали слідчого судді про застосування до підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , два місяці, тобто до 31 серпня 2017 року.

Звільнити підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з під варти в залі судового засідання.

Ухвала слідчого судді щодо застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Апеляційна скарга на ухвалу може бути подана протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Подання апеляційної скарги на ухвалу слідчого судді зупиняє набрання нею законної сили, але не зупиняє її виконання.

Слідчий суддя: ОСОБА_1
04.07.2017