Справа № 739/1630/16-к Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/795/243/2017
Категорія - ст. 121 ч. 1 КК Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
28 квітня 2017 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Чернігівської області в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

секретаря судового засідання ОСОБА_5

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Чернігові в порядку апеляційного розгляду кримінальне провадження внесеного в ЄРДР за № 0000352, за апеляційною скаргою захисника обвинуваченого ОСОБА_6 ОСОБА_7 на вирок Новгород - Сіверського районного суду Чернігівської області від 02 грудня 2016 року, щодо,

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Щорс Криничанського району Дніпропетровської області, громадянина України, з повною загальною середньою освітою, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , не працюючого, раніше судимого:

- 20 листопада 2006 року Новгород-Сіверським районним судом Чернігівської області за частиною першою статті 121, частиною першою статті 129 Кримінального кодексу України (далі КК України) із застосування статей 69, 70 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі;

- 03 червня 2010 року Новгород-Сіверським районним судом за частиною другою статті 307 із застосуванням статей 69, 70 КК України до 3 років 5 місяців позбавлення волі з конфіскацією ј майна;

- 09 вересня 2016 року Новгород-Сіверським районним судом Чернігівської області за частиною першою статті 185 КК України до 3 місяців арешту, покарання не відбуте, судимості у встановлено законом порядку не зняті та не погашені,

у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України,-

за участю учасників кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_8

обвинуваченого ОСОБА_6

його адвоката ОСОБА_7

У С Т А Н О В И Л А:

Вироком Новгород - Сіверського районного суду Чернігівської області ОСОБА_6 визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого частиною 1 статті 121 КК України та призначено йому покарання у виді позбавлення волі на строк 6 (шість) років 6 місяців.

На підставі частини четвертої статті 70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом часткового складання покарання, призначеного за даним вироком та покарання, призначеного вироком Новгород-Сіверського районного суду Чернігівської області від 09 вересня 2016 року у виді арешту на строк 3 місяців, яке підлягає переведенню за правилами частини першої статті 72 КК України у покарання у виді позбавлення волі, призначено ОСОБА_6 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 6 (шість) років 7 (сім) місяців.

Запобіжний захід, обраний ОСОБА_6 у вигляді тримання під вартою до набрання вироком законної сили залишено без змін.

Строк відбування ОСОБА_6 покарання у виді позбавлення волі рахувати з моменту його затримання, з 14 серпня 2016 року, зараховано відповідно до частини п`ятої статті 72 КК України у строк відбування ОСОБА_6 вказаного покарання період його попереднього ув`язнення з 14 серпня 2016 року по день набрання даним вироком законної сили виходячи з такого співвідношення одному дню попереднього ув`язнення відповідає два дні позбавлення волі.

Цивільний позов прокурора до обвинуваченого ОСОБА_6 про відшкодування витрат на лікування потерпілого - задовольнити повністю.

Стягнуто з обвинуваченого ОСОБА_6 на користь Новгород-Сіверського районного бюджету (р/р 0334 в ГУ ДКСУ в Чернігівській області, МФО 853592, код 24060300,) витрати на лікування потерпілого ОСОБА_9 у розмірі 5 637 (п`ять тисяч шістсот тридцять сім) гривень 06 копійок.

Доля речових доказів вирішена в порядку ст. 100 КПК України.

Як встановив суд 13 серпня 2016 року, приблизно о 23 год. 50 хв., ОСОБА_6 , знаходячись у будинку за адресою: АДРЕСА_1 , в ході сварки, на ґрунті раптово виниклих особистих неприязних відносин, переслідуючи мету спричинення тілесних ушкоджень, умисно завдав одного удару ножем в живіт ОСОБА_9 , в результаті чого спричинив йому тілесне ушкодження у вигляді проникаючого колото-різаного поранення передньої черевної стінки з ушкодженням поперечно-ободової кишки та сальника, розлитого середнього перитоніту, малого гемоперитонеуму, які відносяться до тяжких тілесних ушкоджень з небезпекою для життя в момент їх спричинення.

До апеляційного суду надійшла апеляційна скарга адвоката ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 , в якій просив вирок районного суду скасувати та перекваліфікувати дії обвинуваченого ОСОБА_10 на ст. 124 КК України з призначенням покарання в межах санкції статті. Вказував, що обвинувальний акт містив неточне, незрозуміле обвинувачення, без зазначення мотивів дій обвинуваченого, але суд першої інстанції відмовив у задоволенні клопотання про повернення такого акту прокурору та розглянув справу за незрозумілим обвинуваченням. Вказує, що показання обвинуваченого та свідка ОСОБА_11 , які вони давали в суді першої інстанції підтверджують, про заподіяння обвинуваченому двох ударів з боку потерпілого, судом не перевірені, не спростовані та не вмотивовані. Також послався на показання свідка ОСОБА_12 , який вказував, що бачив, як потерпілий брав в руки металевий «палець». Крім вказаного, посилається на інші письмові докази по справі, які підтверджують його позицію.

Прокурор подав заперечення на апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_7 , в яких вказував на законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції.

Інші учасники кримінального провадження апеляційні скарги на вирок суду не подавали.

Заслухавши доповідача, адвоката ОСОБА_7 , який підтримав подану апеляційну скаргу, та просив її задовольнити, обвинуваченого ОСОБА_6 , який також просив задовольнити апеляційну скаргу його захисника, прокурора, який заперечував проти доводів сторони захисту на наголошував на законності прийнятого рішення суду першої інстанції, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного висновку.

Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Висновок суду про доведеність вини ОСОБА_6 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України відповідає фактичним обставинам справи, підтверджується зібраними по справі та перевіреними в судовому засіданні доказами.

Так, вина обвинуваченого у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення підтверджується його показаннями, які він давав в суді першої інстанції, що 13 серпня 2016 року приблизно о 23 год. він прийшов до будинку ОСОБА_9 розташованого в с. Комань Новгород-Сіверського району. Там перебували його знайомі ОСОБА_12 , ОСОБА_13 та ОСОБА_14 . Всі були в стані сп`яніння. Він поцікавився де знаходиться його співмешканка ОСОБА_11 і йому відповіли, що вона в будинку в іншій кімнаті. Далі він запропонував ОСОБА_11 йти додому. Далі він відчув ударі по спині. Повернувшись побачив ОСОБА_9 який тримав металевий «палець» з трактору. Останній ще раз вдарив його вказаним предметом. Тоді він схопив перше, що потрапило до рук, не зрозумівши що саме, підвівся і наблизився до ОСОБА_9 . Останній замахнувся ще раз, але він випередив ОСОБА_9 і щоб налякати останнього уколов його один раз предметом який був у руці в область живота з правого боку, та зрозумів, що цей предмет є ножем, після чого вибіг з будинку і пішов до себе додому. Вказані дії вчинив з метою захисту від неправомірних дій потерпілого.

Допитаний у судовому засіданні, районного суду, в якості потерпілого ОСОБА_9 дав показання про те, що знайомий з обвинуваченим, проживає у своєму будинку разом з матір`ю співмешканки обвинуваченого ОСОБА_11 . В один із днів серпня 2016 року увечері до них прийшла ОСОБА_11 . Згодом прийшов обвинувачений і між ним та ОСОБА_11 в кухні виникла сварка. Тоді він сказав їм, аби вони йшли додому. У відповідь на це обвинувачений запропонував йому відійти поговорити. Вони з ним пішли до другої кімнати будинку, тобто зали, в якій не горіло світло. Коли вони зайшли туди і він повернувся до обвинуваченого, то відчув удар в живіт після чого у нього на одягу з`явилася кров.

Допитаний у судовому засіданні суду першої інстанції, в якості свідка ОСОБА_12 дав показання про те, що він знайомий як з обвинуваченим, так і з потерпілим. У один із днів серпня 2016 року у вечірній час він знаходився в будинку потерпілого у с. Комань, де грав у карти з ОСОБА_13 та ОСОБА_14 . При цьому потерпілий теж знаходився в будинку, в іншій кімнаті. Згодом до будинку прийшла ОСОБА_11 яка сказала, що посварилася з ОСОБА_6 . Далі прийшов ОСОБА_6 який шукав ОСОБА_11 . Між ними виникла сварка. ОСОБА_11 вибігла до першої кімнати будинку за нею вийшов ОСОБА_6 . Потерпілий сказав їм аби вони йшли додому. При цьому потерпілий взяв металевий штир яким підпер дверцята груби. ОСОБА_6 запропонував потерпілому піти поговорити. Тоді потерпілий пішов в другу кімнату будинку, а за ним пішов ОСОБА_6 у якого в руці він побачив ніж. Він сказав про ніж потерпілому, але той не почув його. За лічені секунди ОСОБА_6 вибіг з будинку на вулицю, а за ним вийшов потерпілий на футболці якого було видно кров. Присутні почали надавати йому допомогу та викликали лікаря. Також свідок заявив, що потерпілий ОСОБА_6 ударів не завдавав.

Аналогічні показання дали допитані в суді першої інстанції свідки ОСОБА_13 , ОСОБА_14 .

Допитана у судовому засіданні, районного суду, ОСОБА_11 дала показання про те, що обвинувачений є її співмешканцем, а потерпілий живе з її матір`ю. Раніше між ОСОБА_6 та потерпілий був конфлікт. В один з днів серпня 2016 року вона прийшла до своєї матері для того, щоб взяти кабачків. Згодом прийшов ОСОБА_6 . Він сказав, що більше вони не будуть приходити до будинку її матері та потерпілого. Коли вона сиділа в першій кімнаті будинку, а ОСОБА_6 стояв перед нею, то потерпілий, який стояв позаду ОСОБА_6 , взяв металевий «палець» і двічі вдарив ним ОСОБА_6 по спині. Перед цим потерпілий також завдав ОСОБА_6 один удар рукою. ОСОБА_6 повернувся до потерпілого, штовхнув його в іншу кімнату будинку та пішов до нього. Що там відбувалося вона не бачила, оскільки в тій кімнаті не було світла. Далі ОСОБА_6 вийшов з другої кімнати, а за ним вийшов потерпілий у якого на одязі була кров. Він сказав, що його вдарив ОСОБА_6 . Потерпілому було викликано швидку медичну допомогу.

Крім того, вина ОСОБА_6 підтверджується іншими докази, які були досліджені в суді першої інстанції.

Протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 17 серпня 2016 року, відповідно до якого ОСОБА_9 повідомив до Новгород-Сіверського ВП ГУНП в Чернігівській області про те, що 13 серпня 2016 року в нічний час ОСОБА_6 завдав йому один удар ножем в живіт.

Протоколом огляду місця події від 14 серпня 2016 року відповідно до якого в ході огляду будинку потерпілого, розташованого в с. Комань Новгород-Сіверського району Чернігівської області, у першій кімнаті виявлено сліди речовини бурого кольору схожі на кров та кухонний ніж.

Протоколом проведення слідчого експерименту від 14 серпня 2016 року, відповідно до якого ОСОБА_12 в ході даної слідчої дії розповів та продемонстрував як після вимоги потерпілого до ОСОБА_6 піти з будинку, останній запропонував потерпілому піти до іншої кімнати. Потім ОСОБА_6 вийшов з другої кімнати з ножем в руці, а слідом за ним вийшов потерпілий у якого на футболці була кров. Останньому було надано першу медичну допомогу. Також свідок вказав, що під час описаних подій потерпілий не бив ОСОБА_6 металевим прутом.

Протоколом проведення слідчого експерименту від 14 серпня 2016 року, відповідно до якого ОСОБА_14 в ході даної слідчої дії розповів та продемонстрував як 13 серпня 2016 року до будинку потерпілого прийшла ОСОБА_11 яка повідомила, що посварилася зі своїм співмешканцем ОСОБА_15 . Згодом останній прийшов до будинку потерпілого, оскільки шукав ОСОБА_11 . Між ОСОБА_6 та потерпілим виникла сварка і вони пішли до другої кімнати будинку звідки через мить ОСОБА_6 вийшов та пішов на вулицю. За ним вийшов потерпілий у якого на одязі в області живота була кров, а на тілі було ушкодження у вигляді порізу.

Протоколом проведення слідчого експерименту від 14 серпня 2016 року, відповідно до якого ОСОБА_13 в ході даної слідчої дії розповів та продемонстрував як 13 серпня 2016 року до будинку потерпілого спершу прийшла ОСОБА_11 , яка посварилася зі своїм співмешканцем ОСОБА_15 , а згодом прийшов і сам ОСОБА_6 . Потерпілий сказав ОСОБА_6 аби він йшов додому. Далі вони вдвох пішли до другої кімнати будинку звідки через мить ОСОБА_6 вийшов та пішов на вулицю. За ним вийшов потерпілий у якого на одязі в області живота була кров, а на тілі було ушкодження у вигляді порізу.

Протоколом проведення слідчого експерименту від 14 серпня 2016 року, відповідно до якого ОСОБА_11 в ході даної слідчої дії розповіла та продемонструвала як 13 серпня 2016 року біля 23 год. 30 хв. вона прийшла до будинку потерпілого до своєї матері. Згодом туди прийшов ОСОБА_6 , який шукав її. Коли вона сиділа за столом, а ОСОБА_6 стояв біля неї то потерпілий знаходячись позаду ОСОБА_6 вдарив його правою рукою по правому плечу та сказав аби ОСОБА_16 йшов додому. Після цього ОСОБА_6 повернувся до потерпілого і вони пішли до іншої кімнати будинку в якій не було світла. За деякий час ОСОБА_6 вийшов з другої кімнати після чого за ним вийшов потерпілий у якого на футболці в області живота була кров.

Протоколом проведення слідчого експерименту від 15 серпня 2016 року, відповідно до якого ОСОБА_6 в ході даної слідчої дії розповів та продемонстрував, як 13 серпня 2016 року він прийшов до будинку потерпілого оскільки шукав свою співмешканку ОСОБА_11 . Останню він знайшов в будинку під ліжком. Коли знаходився в першій кімнаті будинку потерпілий взяв до рук металевий прут та наніс ним один удар йому в область правого плеча. Він сказав потерпілому не чіпати його, але той знову наніс йому удар в область право плеча. Тоді він розізлившись взяв зі столу ніж, виставив великий палець по довжині ножа для того, щоб лезо ножа не пошкодило внутрішні органи та один раз наніс удар ножем в область живота потерпілого який в той час стояв на проході між двома кімнатами будинку. Після завдання удару вийшов з будинку і пішов додому. В ході проведення слідчого експерименту з будинку було вилучено металевий прут.

Висновком експерта №108 від 30 вересня 2016 року, відповідно до якого за результатами проведеної судово-медичної експертизи у потерпілого ОСОБА_9 встановлене тілесне ушкодження у вигляді: проникаючого колото-різаного поранення передньої черевної стінки з ушкодженням поперечно-ободової кишки та сальника, розлитий середній перитоніт, малий гемоперитонеум. Дане тілесне ушкодження спричинене дією предмету, що має колюче-ріжучу поверхню по механізму удару і відноситься до категорії тяжких тілесних ушкоджень з небезпекою для життя в момент спричинення. Тілесне ушкодження на тілі ОСОБА_9 спричинене дією предмету, що має колюче-ріжучу поверхню, не виключено ножем наданим на дослідження. По тілу ОСОБА_9 було нанесено один удар. Під час отримання тілесного ушкодження потерпілий по відношенню до нападника міг перебувати у різноманітних положеннях (стоячи, боком, задом, тощо). Виявлене тілесне ушкодження на тілі потерпілого могло утворитись в процесі боротьби, тілесних ушкоджень, характерних для самооборони з його боку не виявлено. Тілесне ушкодження виявлене у ОСОБА_9 , по давності утворення може відповідати даті в ніч з 13 на 14 серпня 2016 року, як на це вказано в постанові про призначення експертизи. В наданій медичній документації клінічно встановлене алкогольне сп`яніння, відсутні дані щодо забору крові для кількісного визначення алкоголю в лабораторних умовах.

Висновком експерта № 109 від 29 вересня 2016 року відповідно до якого за результатами проведеної судово-медичної експертизи у ОСОБА_6 тілесних ушкоджень на тілі не виявлено. Діагноз: «забій правого плечового поясу», який мається в наданій медичній документації, відповідно до примітки п. 4.6 «Правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень» наказу МОЗ України №6 від 17 січня 1995 року «Про розвиток та вдосконалення судово-медичної служби України» в якій вказано, що «діагноз забій м`яких тканин голови, грудної клітки, живота, тощо не враховується при оціненні ступеню тяжкості за умови, що він встановлений на основі суб`єктивних факторів і не підтверджується об`єктивними відомостями» як такі, що не підтверджені об`єктивними клінічними даними, при оцінені ступеня тяжкості до уваги не брались.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів приходить до переконання, що судом першої інстанції в повній мірі дана оцінка всім доказам та суд першої інстанції обґрунтовано дійшов до висновку про доведеність вини ОСОБА_6 за ч. 1 ст. 121 КК України.

Твердження адвоката, що усупереч ст. 291 КПК України до обвинувального акту не був включений виклад фактичних обставин кримінального правопорушення в необхідному для розумінні обвинувачення обсязі є необґрунтованими.

Так, відповідно до положень п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України обвинувальний акт має містити виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.

Вказаних вимог закону суд першої інстанції не порушив, крім того це було предметом розгляду при розгляді клопотання захисника про повернення обвинувального акту прокурору у зв`язку з його нібито невідповідністю вимогам кримінального процесуального законодавства.

Посилання захисника ОСОБА_7 , що суд визнав докази свідка ОСОБА_11 неправдивими, не навівши у вироку достатніх мотивів такого рішення, чим грубо порушив норми кримінального та кримінально-процесуального законодавства, колегія суддів також вважає такими, що не заслуговують на увагу, оскільки повністю спростовуються показаннями свідків ОСОБА_12 , ОСОБА_13 та ОСОБА_14 ..

Також, відповідно до ч. 1 ст. 36 КК України необхідною обороною визнаються дії, вчинені з метою захисту охоронюваних законом прав та інтересів особи, яка захищається, або іншої особи, а також суспільних інтересів та інтересів держави від суспільно небезпечного посягання шляхом заподіяння тому, хто посягає, шкоди, необхідної і достатньої в даній обстановці для негайного відвернення чи припинення посягання, якщо при цьому не було допущено перевищення меж необхідної оборони.

Відповідно до ч. 3 ст. 36 КК України визначено, що перевищенням меж необхідної оборони визнається умисне заподіяння тому, хто посягає, тяжкої шкоди, яка явно не відповідає небезпечності посягання або обстановці захисту.

Аналізуючи вказані норми закону, право на необхідну оборону виникає лише тоді, коли має місце суспільно небезпечне посягання, яке викликає у того, хто захищається, невідкладну необхідність в заподіянні шкоди тому, хто посягає, для негайного відвернення або припинення його суспільно небезпечного посягання. Як встановлено місцевим та апеляційним судом, суспільно небезпечного посягання зі сторони потерпілого не було. Навіть, якщо припустити, що потерпілий вдарив металевим предметом обвинуваченого, то удар ножем був заподіяний не одразу, а лише після того, як вони вийшли до іншої кімнати.

Тому, посилання адвоката ОСОБА_7 в своїй апеляційній скарзі, щодо перевищення меж необхідної оборони його підзахисним ОСОБА_6 , колегія суддів вважає безпідставними.

Так, всі наявні в матеріалах кримінального провадження докази узгоджуються між собою та безумовно підтверджують вину ОСОБА_6 в інкримінованому йому злочині.

Відповідно до вимог ст. 65 КК України суд призначає покарання, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Особі яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. А згідно з ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених.

Крім того, відповідно до роз`яснень, що містяться у п. 3 постанови Пленуму Верховного суду України від 24.10.2003 року № 7 „Про практику призначення судами кримінального покарання досліджуючи дані про особу підсудного, суд повинен з`ясувати його вік, стан здоров`я, поведінку до вчинення злочину як у побуті так і за місцем роботи чи навчання, його минуле (зокрема, наявність не знятих чи не погашених судимостей, адміністративних стягнень), склад сім`ї (наявність на утриманні дітей та осіб похилого віку), його матеріальний стан, тощо.

Обираючи обвинуваченому ОСОБА_6 виду та міри покарання, суд першої інстанції врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину, який належить до тяжких злочинів, особу обвинуваченого, який раніше неодноразово судимий, притягувався до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушень, передбачених статтями 51, 173, 173-2, 177, 178 КУпАП, за місцем проживання характеризується негативно, має задовільний стан здоров`я, відсутність передбачених статтею 66 КК України обставин, які пом`якшують покарання, та вчинення злочину повторно, оскільки 20 листопада 2006 року він притягувався до кримінальної відповідальності за частиною першою статті 121 КК України і судимість за вказаний злочин не знята та не погашена, що відповідно до статті 67 КК України є обставиною, яка обтяжує покарання.

Так, колегія суддів приходить до переконання, що судом першої інстанції враховані всі обставини при призначенні покарання.

Виходячи з вищевикладеного, колегія суддів приходить до переконання, що апеляційна скарга захисника обвинуваченого ОСОБА_6 ОСОБА_7 не підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 404, 407, 419 Кримінального процесуального кодексу України, -

У Х В А Л И Л А:
Апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_6 ОСОБА_7 залишити без задоволення, а Новгород - Сіверського районного суду Чернігівської області від 02 грудня 2016 року щодо ОСОБА_6 без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржена до касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня його проголошення, а засудженим який перебуває під вартою, протягом такого ж строку з моменту вручення копії ухвали.

СУДДІ:

ОСОБА_4 ОСОБА_2 ОСОБА_3