Справа № 297/681/17
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
27 липня 2017 року м. Берегове

Берегівський районний суд Закарпатської області в особі головуючого ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , з участю прокурора ОСОБА_3 , представника потерпілого СТОВ «Агро-Лучки» за довіреністю - ОСОБА_4 , обвинуваченого ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Берегове кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000827 від 17.12.2016 року, яке поступило з обвинувальним актом, по обвинуваченню:
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, з середньо-спеціальною освітою, одруженого, маючого на утриманні двох неповнолітніх дітей, працюючого транспортним водієм-експедитором на ТОВ «Транс-Сервіс -1» м. Львів, раніше не судимого,

за ч. 3 ст. 15, ч. 1 ст. 191 КК України,
встановив:
16 грудня 2016 року року ОСОБА_5 будучи водієм-експедитором ТОВ «Транс-Сервіс -1» перевозив зерно до ТОВ Берегівського ХПП автомобілем марки «Даф», державний номерний знак « НОМЕР_1 », однак умисно не здійснив рейсовий маршрут з метою привласнення та розтрати завантаженого зерна.
Так, близько 21 години 16 грудня 2016 року ОСОБА_5 прибув на вул. Сернянська в смт. Батьово, Берегівського району та неподалік сільської ферми на полі почав вивантаження зерна, яке йому було ввірене. У вищевказаному місці на ОСОБА_5 очікував ОСОБА_6 , з яким останній попередньо домовився реалізувати дане зерно, проте свій злочинний умисел не довів до кінця, оскільки був викритий працівниками охорони СТОВ «Агро-Лучки». Своїми діями ОСОБА_5 намагався завдати СТОВ «Агро-Лучки» матеріальні збитки на суму 19 280 гривень.
На думку суду обвинуваченого ОСОБА_5 слід визнати винним у кримінальному правопорушенні за ч. 3 ст. 15, ч. 1 ст. 191 КК України, як незакінчений замах на привласнення та розтрату чужого майна, яке було йому ввірене.

Доказами на підтвердження встановлених обставин є наступне.
Так, обвинувачений ОСОБА_5 в судовому засіданні свою вину визнав повністю і показав, що ввечері 16 грудня 2016 року дійсно, працюючи водієм-експедитором у ТОВ «Транс-Сервіс - 1», мав перевезти зерно, яке належало СТОВ «Агро-Лучки» до ТОВ Берегівського ХПП. Познайомившись із особою на ім`я « ОСОБА_7 », останній запропонував продати йому вищезазначене зерно за грошову винагороду. Оскільки у нього, обвинуваченого, було скрутне фінансове становище він погодився на дану пропозицію. В результаті цього, 16 грудня 2016 року він перевіз зерно із поля с. В.Добронь, Ужгородського району, до закинутої ферми у смт. Батьово, що було попередньо обумовлено із особою на ім`я « ОСОБА_7 ». Однак після розвантаження зерна його зупинили працівники охорони СТОВ «Агро-Лучки».

Відповідно до ст. 349 КПК України, за згодою всіх учасників судового розгляду, суд визнав недоцільним дослідження інших доказів стосовно тих фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються. При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений та інші учасники судового процесу не оспорюють обставини справи та судом з`ясовано, що учасники судового розгляду правильно розуміють зміст цих обставин, добровільною та істинною є їх позиція, а також їм роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини в апеляційному порядку, тому суд за їх згодою відповідно до частин 3 і 4 ст. 349 КПК України визнав недоцільним дослідження інших доказів по справі, обмежившись допитом обвинуваченого та дослідженням обставин, які його характеризують.

Отже, суд обираючи покарання враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують покарання.
Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_5 слід визнати його щире каяття, на утриманні має 2 неповнолітніх дітей (а.с. 26), діти перебувають на «Д» обліку в Катеринопільській центральній районній поліклініці (а.с. 22, 23), по місцю проживання він характеризується позитивно (а.с. 28).
Враховуючи, що обвинувачений ОСОБА_5 вчинив злочин середньої тяжкості, в якому щиро розкаявся, на утриманні має 2 неповнолітніх дітей (а.с. 26), які перебувають на «Д» обліку в Катеринопільській центральній районній поліклініці (а.с. 22, 23), по місцю проживання характеризується позитивно (а.с. 28), представник потерпілого ОСОБА_4 претензій до нього не має, суд вважає за доцільне застосувати до нього покарання у вигляді штрафу в межах санкції ч. 3 ст. 15, ч. 1 ст. 191 КК України.
Таке покарання буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів.

Керуючись ст.ст. 368, 370, 373, 374 КПК України,
засудив:
ОСОБА_5 визнати винним у пред`явленому обвинуваченні за ч. 3 ст. 15, ч. 1 ст. 191 КК України та призначити йому покарання за ч. 3 ст. 15, ч. 1 ст. 191 КК України у вигляді штрафу у розмірі 680 (шістсот вісімдесят) гривень.
На вирок може бути подана апеляція через цей суд до апеляційного суду Закарпатської області протягом 30 діб з моменту його оголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1