Справа № 191/170/17
Провадження № 1-кп/191/144/17
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
20 квітня 2017 року м. Синельникове

Синельниківський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі :

Головуючого- судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2

розглянувши в відкритому судовому засіданні в залі суду м. Синельникове обвинувальний акт в кримінальному провадженні №0002227 від 07.12.2016 року, відносно: ОСОБА_3 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Синельникове Дніпропетровської області, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, розлученого, має малолітнього сина ІНФОРМАЦІЯ_2 , офіційно не працевлаштований, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає АДРЕСА_2 , раніше не судимий, має статус учасника бойових дій, обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.125 КК України,

за участю- прокурора ОСОБА_4 ,обвинуваченого ОСОБА_3 , потерпілого ОСОБА_5

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_3 , 22 листопада 2016 року, приблизно о 15-40 годині, знаходився за місцем свого проживання, за адресою: АДРЕСА_1 , де його співмешканка ОСОБА_6 поскаржилася йому, що ОСОБА_5 , який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 в іншому від їхнього приміщенні, неодноразово ображав та принижував її. Через що у ОСОБА_3 , який бажав помститися ОСОБА_7 за нанесені ОСОБА_6 образи, виник злочинний умисел, спрямований на спричинення умисного легкого тілесного ушкодження ОСОБА_7 .

Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на спричинення умисного легкого тілесного ушкодження потерпілому, ОСОБА_3 , знаходячись за вказаною адресою, зайшов в приміщення літнього будинку, де знаходився ОСОБА_7 .. Діючи умисно, цілеспрямовано, цілковито усвідомлюючи протиправність своїх дій та розуміючи, що шляхом завдання удару по тілу людини можливо спричинити їй тілесні ушкодження різного ступеню тяжкості, передбачаючи такі наслідки своїх дій та свідомо допускаючи їх настання, застосовуючи достатню м`язову силу, з метою спричинення потерпілому легких тілесних ушкоджень, умисно наніс потерпілому ОСОБА_7 руками, стуленими в кулак не менше 5 ударів по голові та не менше 12 ударів по тулубу та кінцівкам. Після цього ОСОБА_3 залишив приміщення літнього будинку, а потерпілий пішов до лікувального закладу.

22 листопада 2016 року близько 20.00 . годин потерпілий ОСОБА_5 повернувся додому, у дворі домоволодіння зустрів ОСОБА_3 , який продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел направлений на спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_7 , підійшов до останнього та наніс один удар правою рукою в область правого ока, схопив потерпілого за ланцюжок, який висів у ОСОБА_7 на шиї, та бажаючи завершити умисел на спричинення легких тілесних ушкоджень останньому до кінця, правою ногою ударив по тулубу з правої сторони потерпілого.

Згідно з висновками судово-медичного експерта №381 від 22.12.2016 року своїми умисними злочинними діями, ОСОБА_8 , спричинив ОСОБА_7 тілесні ушкодження у вигляді: по одному внутрішньо-шкіряному крововиливу в лобній ділянці голови справа і з ліва; синця нижнього повіка правого ока; забитої рани шкіри потиличної ділянки зліва; чисельних (менш як п`ять) саден шкіри обличчя: у скроневій ділянці справа, у переднього краю правої вушної скойки, у підщелепній ділянці справа, у ділянці підборіддя справа та на передній поверхні шиї посередині у середній третині; крововиливу та забитої рани слизистої оболонки нижньої губи зліва; переривчастого лінійного садна шкіри передньо-бокових поверхонь шиї справа і зліва; синця та чотирьох саден шкіри у ділянці правого надпліччя; дрібних саден шкіри на передній поверхні грудей справа та на передньо-боковій поверхні рудної клітки справа; поширеного синця на зовнішній поверхні правого плеча у середній третині; синця на передній поверхні грудної клітки зліва; садна шкіри на передній поверхні лівого колінного суглобу. Тілесне ушкодження голови у вигляді забитої рани шкіри потиличної ділянки зліва, належить до категорії легких з короткочасним розладом здоров`я ступеню тяжкості тілесних ушкоджень. Тілесні ушкодження у вигляді численних саден шкіри та синців обличчя, шиї, тулубу та кінцівок, за своїм характером відносяться до категорії легких.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою вину у скоєному кримінальному правопорушенні визнав в повному обсязі, та пояснив суду фактичні обставини справи, щодо вчиненого ним протиправного діяння, які відповідають обставинам, викладеним в обвинувальному акті. Пояснив суду, що він щиро розкаюється у вчиненому кримінальному правопорушенні, просив його строго не карати, дати можливість виправитися.

Оскільки сторонами кримінального провадження не оспорювались фактичні обставини справи, а судом встановлено, що обвинувачений ОСОБА_3 правильно розуміє зміст цих обставин, при цьому у суду відсутні сумніви щодо добровільності його позиції, тому вислухавши думку сторін кримінального провадження, та роз`яснивши обвинуваченому положення ст.349 КПК України, в порядку частини 3 статті 349 КПК України, дослідження доказів, щодо обставин, які ніким не оспорюються визнано судом недоцільним.

Це повністю узгоджується з вимогами п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, розділу ІІІ Рекомендації № 6 R (87) 18 Комітету міністрів Ради Європи «Відносно спрощеного кримінального правосуддя» та практики Європейського Суду з прав людини щодо їх застосування, згідно яким суд повинен забезпечити належну реалізацію права на справедливий суд під час розгляду кримінальних проваджень шляхом спрощеного і скороченого розгляду.

Суд приходить до висновку, що своїми умисними діями ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст. 125 КК України, як умисне легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я.

Обставина, яка пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_3 , відповідно до ст. 66 КК України- є його щире каяття у вчиненому кримінальному правопорушенні.

Обставина, яка обтяжує покарання обвинуваченого ОСОБА_3 , відповідно до ст. 67 КК України, судом не встановлена.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів, а згідно з ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого.

Суд, призначаючи покарання обвинуваченому, виходячи з принципу індивідуалізації покарання, враховує обставини вчинення кримінального правопорушення, тяжкість вчинення кримінального правопорушення, яке згідно з ст. 12 КК України відноситься до категорії не тяжкого злочину, особу винного, який раніше не судимий, на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває, позитивно характеризується за місцем проживання та проходження військової служби, приймав участь в бойових діях в зоні АТО; обставини справи, які пом`якшують покарання , повністю визнав свою вину, щиро розкаявся в скоєному.

Суд вважає, що покарання обвинуваченому ОСОБА_3 повинно бути обрано необхідне та достатнє для його виправлення та попередження скоєння нових кримінальних правопорушень, а саме у вигляді штрафу.

Відповідно до положень ч.ч.3,5, п.7) ч.9 ст.100 КПК України - документи, які надані суду з матеріалами кримінального провадження зберігаються в суді.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 349, 369 - 371, 373 - 376 КПК України, суд,

УХВАЛИВ:
Визнати ОСОБА_3 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України та призначити йому покарання у виді штрафу в розмірі 50 ( п`ятдесяти) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 850 ( вісімсот п`ятдесят) грн.
Запобіжний захід ОСОБА_3 - не обирався.
Копію вироку вручити негайно після його проголошення засудженому, прокурору.

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ч.4 ст.394 КПК України до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Синельниківський міськрайонний суд протягом 30 днів з дня його проголошення.

Суддя: ОСОБА_1