УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 липня 2017 року слідчий суддя Шевченківського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , вивчивши матеріали клопотання адвоката ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_3 на незаконне тримання під вартою, -

в с т а н о в и в:
До Шевченківського районного суду м. Києва в порядку ст.206 КПК України надійшла скарга від захисника ОСОБА_2 в якій заявник посилається на незаконне утримання в Київському СІЗО №13 м. Києві ОСОБА_3 та просить негайно звільнити з-під варти останню.

Обгрунтовуючи клопотання, заявник зазначає, що відповідно до ухвали слідчого судді Ставищенського районного суду Київської області від 29.06.2017 відносно ОСОБА_3 обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою з визначенням застави у розмірі 8 (восьми) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 13472 грн., (тринадцять тисяч чотириста сімдесят дві).

Ухвалою Апеляційного суду Київської області від 29.06.2017, вищевказану ухвалу слідчого судді змінено в частині розміру застави який визначено у розмірі 4 (чотирьох) прожиткових мінімумів доходів для працездатних осіб, що становить 6736 грн.

Вказаний розмір застави було внесено на розрахунковий рахунок суду, однак ОСОБА_3 продовжує утримуватися у Київському СІЗО.

Вивчивши зміст клопотання, додані до нього матеріали, слідчий суддя дійшов до наступного висновку.

Так, у відповідності ст.206 КПК України на слідчого суддю покладено обов`язки щодо захисту прав людини.

Приписами вказаної вище статті визначено, що кожен слідчий суддя суду, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться особа, яка тримається під вартою, має право постановити ухвалу, якою зобов`язати будь-який орган державної влади чи службову особу забезпечити додержання прав такої особи.

При цьому частиною другої статті 206 КПК України закріплені умови при наявності яких здійснюється з`ясування підстав позбавлення волі певної особи з її доставкою до слідчого судді, а саме: якщо слідчий суддя отримує з будь-яких джерел відомості, які створюють обґрунтовану підозру, що в межах територіальної юрисдикції суду знаходиться особа, позбавлена свободи за відсутності судового рішення, яке набрало законної сили або відсутності інших правових підстав для позбавлення особи свободи.

Отже, головним чинником має бути наявність обґрунтованої підозри вважати, що особа тримається під вартою без наявності судового рішення чи інших правових підстав для позбавлення особи свободи.

Разом з тим, згідно відомостей, що надійшли з Київського СІЗО, ОСОБА_3 , утримується у Київському СІЗО з 07.07.2017.

25.07.2017 вибула до для доставки до Володарського Володарським районного суду Київської області за яким і рахується з 18.07.2017.

Вивчивши зміст скарги, додані до неї матеріали, слідчий суддя дійшов до наступного висновку.

Так, у відповідності ст.206 КПК України на слідчого суддю покладено обов`язки щодо захисту прав людини.

Приписами вказаної вище статті визначено, що кожен слідчий суддя суду, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться особа, яка тримається під вартою, має право постановити ухвалу, якою зобов`язати будь-який орган державної влади чи службову особу забезпечити додержання прав такої особи.

При цьому частиною другої статті 206 КПК України закріплені умови при наявності яких здійснюється з`ясування підстав позбавлення волі певної особи з її доставкою до слідчого судді, а саме: якщо слідчий суддя отримує з будь-яких джерел відомості, які створюють обґрунтовану підозру, що в межах територіальної юрисдикції суду знаходиться особа, позбавлена свободи за відсутності судового рішення, яке набрало законної сили.

Отже, головним чинником має бути наявність обґрунтованої підозри вважати, що особа тримається під вартою без наявності судового рішення.

Між тим, заявник, звертаючись зі скаргою безпосередньо в тексті посилається на наявність судового рішення ухвали Сквирського районного суду Київської області від 10.11.2015 на підставі якої змінено покарання ОСОБА_3 , звільненої від відбування покарання з випробуванням за вироком Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 24.11.2014 на покарання у виді одного року позбавлення волі. Крім того вказує, що зазначена ухвала оскаржена в апеляційному порядку.

Аналізуючи зміст скарги, вбачається, що заявник оспорює законність ухвали в частині заміни покарання з випробуванням на покарання у виді позбавлення волі строком на 1 рік, що в даному випадку не входить до повноважень слідчого судді, а є безпосередньою компетенцією суду апеляційної інстанції.

У відповідності до частини 1 ст.9 КПК України, зокрема, слідчий суддя зобов`язаний неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства.

Таким чином, слідчий суддя, як і інші службові особи органів державної влади має діяти виключно в межах наданої компетенції.

Оскільки вказана скарга не містить об`єктивних даних які б свідчили про наявність обґрунтованої підозри вважати, що ОСОБА_3 утримується під вартою без судового рішення, а слідчий суддя не наділений повноваженнями щодо перегляду судових рішень, постановлених іншими суддями, а відтак відсутні підстави для доставки ОСОБА_3 до слідчого судді для з`ясування підстав позбавлення свободи.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 9, 206, 309 КПК України, слідчий суддя,

ухвалив:
Відмовити адвоката ОСОБА_2 в доставці ОСОБА_3 до слідчого судді для з`ясування підстав позбавлення свободи.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_4