Справа № 740/5351/15-к провадження № 11-кп/795/398/2017 Категорія - ч.2 ст.121 КК України Головуючий у 1 інстанції ОСОБА_1 Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 березня 2017 року місто Чернігів

Апеляційний суд Чернігівської області в складі колегії суддів судової палати у кримінальних справах:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі ОСОБА_5

розглянувши, у відкритому судовому засіданні в залі суду, кримінальне провадження № 0001753 від 15 жовтня 2015 року за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченої ОСОБА_7 на вирок Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 18 січня 2017 року,

про обвинувачення

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки міста Ніжина Чернігівської області, громадянки України,

яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 ,

проживає за адресою: АДРЕСА_2 .

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 121 КК України.

з участю:

прокурора ОСОБА_8

захисника ОСОБА_6

В С Т А Н О В И В:

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченої ОСОБА_7 просив змінити кваліфікацію дій ОСОБА_7 з частини 2 статті 121 КК України на статтю 119 КК України та призначити обвинуваченій покарання із застосуванням статті 75 КК України, встановивши іспитовий строк.

Вироком Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від

18 січня 2017 року

ОСОБА_7 визнано винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 121 КК України, та призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 7 років.

Строк відбування покарання ОСОБА_7 постановлено рахувати з дня затримання.

Питання про речові докази вирішено відповідно до статті 100 КПК України.

Постановлено стягнути з ОСОБА_7 на користь держави процесуальні витрати в сумі 491 грн. 04 коп.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги, захисник ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченої ОСОБА_7 зазначив, що висновки суду першої інстанції, викладені у судовому рішенні, не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження. Вирок суду ґрунтується не на належних та допустимих доказах, а на припущеннях, які не знайшли свого підтвердження в ході судового слідства.

Вказав на те, що судом невірно трактовано висновок судово-медичної та комісійної експертизи щодо обставин отримання потерпілим тілесних ушкоджень. Обвинувачена визнала свою вину в частині спричинення тілесних ушкоджень потерпілому палицею-тростиною, але ці удари були незначними та не могли спричинити тілесні ушкодження, які були виявлені у потерпілого. Завдавати тяжких тілесних ушкоджень тим більше позбавляти життя потерпілого вона не хотіла, оскільки між ними були хороші стосунки.

В поданих запереченнях прокурор просив відмовити у задоволенні апеляційної скарги захисника в інтересах обвинуваченої, а вирок суду першої інстанції залишити без змін.

Судом першої інстанції, встановлено, що 14 жовтня 2015 року близько 17 години 50 хвилин ОСОБА_7 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, знаходячись в приміщенні кімнати будинку за адресою АДРЕСА_3 разом із ОСОБА_9 . В цей момент, між ОСОБА_7 та ОСОБА_9 , на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин виникла сварка, в ході якої ОСОБА_7 , усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи настання суспільно небезпечних наслідків та бажаючи їх настання, доводячи свої злочинні дії до кінця, взяла до рук дерев`яну палицю, яку відшукала в приміщенні кімнати та умисно нанесла нею близько трьох ударів в область голови та обличчя ОСОБА_9 , чим спричинила тілесні ушкодження у вигляді: закритої внутрішньочерепної травми: крововиливу в м`які тканини ділянки спинки носу, крововиливу в м`які тканини волосяної частини голови, лінійного роздвоєного перелому склепіння черепа з переходом на основу черепа, субдуральної гематоми лівої та правої півкуль головного мозку, ділянок субарахноїдальних крововиливів лівої та правої півкуль головного мозку, ділянок тканини головного мозку правої півкулі. 14 жовтня 2015 року ОСОБА_9 , від отриманих тілесних ушкоджень помер на місці події. Смерть настала внаслідок здавлення речовини головного мозку в результаті закритої внутрішньочерепної травми.

Заслухавши доповідь судді, доводи захисника, який підтримав апеляційну скаргу, просив її задовольнити, думку прокурора, яка вважала апеляційну скаргу захисника в інтересах обвинуваченої такою, що не підлягає задоволенню, дослідивши матеріали кримінального провадження в межах апеляційної скарги та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що остання задоволенню не підлягає.

Статтею 370 КПК України, визначено, що законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу.

Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Вина ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 121 КК України, повністю доведена в суді першої інстанції зібраними під час досудового і судового слідства доказами, які були оцінені судом з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність цих доказів з точки зору достатності і взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Відповідно до висновку комісійної судово-медичної експертизи № 47 від 15 лютого 2016 року, безпосередньою причиною смерті ОСОБА_9 став набряк головного мозку внаслідок закритої черепно-мозкової травми (крововилив в м`які тканини ділянки спинки носу, сінець лівої завушної ділянки, крововилив в м`які тканини волосяної частини голови, лінійний перелом потиличної та лівої скроневої кіски, субдуральні та субарахноідальні крововиливи, забій головного мозку).

Ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми виникли 14.10.2015 року незадовго до смерті (від хвилин до десятків хвилин).

Ушкодження у вигляді частини черепно-мозкової травми у вигляді крововиливу в м`які тканини спинки носа могли утворитися від дії тупого предмета з обмеженою поверхнею, в тому числі «при нанесенні йому ударів тростиною по голові». Частина черепно-мозкової травми у вигляді синця лівої завушної (кронево-потилочної ділянки), крововиливу в м`які тканини волосяної частини голови, лінійного перелому потиличної та лівої скроневої кісток, субарахноідальних та субдуральних крововиливів, забою тканини головного мозку могли виникнути в наслідок дії тупого предмету з переважаючою вдаряючою поверхнею, в тому числі в результаті падіння з положення стоячи на площину.

Так як при нанесенні ушкоджень в ділянку голови кожне наступне ушкодження посилює прояви попереднього, їх оцінка проводиться в сукупності. Таким чином ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми мають ознаки тяжких тілесних ушкоджень, за ознакою небезпеки для життя, перебувають у прямому причинно-наслідковому зв`язку з настанням смерті.

Ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми виникли незадовго до смерті не менше як двократної дії тупих предметів (предмета) по одному в ділянку спинки носа та ліву скронево-потиличну діяльну голови.

Крововиливи в м`які тканини носа, що виявилися частиною комплексу тілесних ушкоджень у вигляді черепно-мозкової травми, могли утворитись «від ударів палицею-тростиною по голові потерпілого за умови коли удари наносились жінкою, лівою рукою» (а.к.п. 136 141).

У ході слідчого експерименту, за участю судово-медичного експерта, обвинувачена ОСОБА_7 розповіла про розвиток подій, детально та послідовно продемонструвавши механізм нанесення нею потерпілому ОСОБА_9 тілесних ушкоджень (а.к.п. 48-49).

Ці показання обвинуваченої узгоджуються з висновками комісійної судово-медичної експертизи.

Наведені вище докази в поєднанні з іншими об`єктивними даними кримінального провадження, зокрема характером взаємостосунків між потерпілим та обвинуваченою, які передували злочину, зокрема спільне вживання ними алкогольних напоїв, дають підстави вважати, що перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, обвинувачена ОСОБА_7 нанесла ОСОБА_9 , близько 3 ударів тростиною, яку тримала у лівій руці, у життєво важливий орган - голову (обличчя), спричинивши тим самим тяжкі тілесні ушкодження.

Сукупність вище викладених доказів дій обвинуваченої ОСОБА_7 спосіб спричинення умисних тяжких тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_9 , знаряддя, кількість та локалізація заподіяних тілесних ушкоджень свідчить про те, що обвинувачена усвідомлювала суспільну небезпечність своїх дій і бажала настання злочинних наслідків.

Фактичні обставини справи виключають можливість кваліфікації дій ОСОБА_7 за частиною першою статті 119 КК України, оскільки природа її діянь, спрямованість та зміст умислу не дають підстав вважати, що ОСОБА_7 діяла необережно стосовно самого діяння і тих наслідків, що наступили, як про це стверджується в апеляційній скарзі захисника.

За таких обставин, дії обвинуваченої ОСОБА_7 за частиною 2 статті 121 КК України, як умисне заподіяння тяжких тілесних ушкоджень, які спричинили смерть потерпілого ОСОБА_9 , кваліфіковано місцевим судом правильно.

З огляду на наведене, судом першої інстанції всебічно, повно та неупереджено досліджено всі обставини кримінального провадження, надано оцінку кожному доказу з точки зору належності, допустимості та достовірності, а в сукупності доказів з достатності взаємозв`язку.

Призначаючи покарання ОСОБА_7 суд першої інстанції у відповідності до вимог статті 65 КК України врахував ступінь тяжкості вчиненого обвинуваченою злочину, особу винної, обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання та обґрунтовано дійшов висновку про призначення ОСОБА_7 покарання у виді позбавлення волі з ізоляцією обвинуваченої та поміщення її до кримінально виконавчої установи закритого типу в межах санкції, яка визначена частиною статті за інкриміноване кримінальне правопорушення, яке є необхідним і достатнім для виправлення ОСОБА_7 та попередження вчинення нею нових злочинів.

Підстави для пом`якшення покарання та застосування положень статті 75 КК України відсутні.

Порушень кримінального процесуального та кримінального закону під час встановлення фактичних обставин вчинення кримінального правопорушення, які могли б істотно вплинути на висновки суду про винність обвинуваченої, на кваліфікацію її дій та необґрунтованість призначеного покарання, не вбачається.

Керуючись статтями 404, 405, 407, 419, 532 Кримінального процесуального кодексу України,

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченої ОСОБА_7 на вирок Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 18 січня 2017 року, залишити без задоволення.

Вирок Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від

18 січня 2017 року щодо ОСОБА_7 , залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Касаційна скарга подається безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4