АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Єдиний унікальний номер справи: 652/312/16-к
Номер провадження 11кп/791/70/17 Головуючий в І інстанції ОСОБА_1
Категорія: ст. 185 ч.3; ст. 263 ч.1 КК України Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
2017 року січня місяця «25» дня колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Херсонської області в складі:
Суддів:ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
При секретарі: ОСОБА_5
За участю прокурора: Обвинуваченого: ОСОБА_6 ОСОБА_7
В С Т А Н О В И Л А:
ОСОБА_7 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 ,
уродженця с. Костирка Високопільського району
Херсонської області, мешкаючого:
раніше не судимого,
засуджено за ч.3 ст. 185 КК України та призначено покарання у виді позбавлення волі строком на чотири роки;
за ч.1 ст. 263 КК України до позбавлення волі строком на три роки.
На підставі ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно призначено покарання до позбавлення волі строком на чотири роки.
Застосовані ст.ст. 75, 76 КК України.
Стягнуті судові витрати та вирішене питання про речові докази.
Запобіжний захід не обирався.
Вироком суду першої інстанції ОСОБА_7 визнано винним за те, що 14.05.2016 року близько 01.00 год., знаходячись в смт. Високопілля Херсонської області, переслідуючи мету викрадення чужого майна, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, шляхом зриву навісного замка вхідних дверей, проник до приміщення гаражу домоволодіння АДРЕСА_2 , що належить ОСОБА_8 , звідки умисно, таємно, повторно, викрав бувший у використанні мопед «Альфа» синього кольору, що належить ОСОБА_9 , чим завдав останньому матеріальних збитків на суму 4000 грн.

Крім того, ОСОБА_7 28.05.2016 року близько 02.00 год., знаходячись в смт. Високопілля Херсонської області, переслідуючи мету таємного викрадення чужого майна, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, шляхом зриву навісного замка вхідних дверей, проник до підсобного приміщення домоволодіння АДРЕСА_3 , належного ОСОБА_10 , звідки умисно, таємно, повторно, викрав майно , чим завдав потерпілому матеріальних збитків на суму 2960 грн.

ОСОБА_7 03.06.2016 року близько 01.30 год., знаходячись в смт. Високопілля Херсонської області, переслідуючи мету таємного викрадення чужого майна, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, через паркан проник на територію домоволодіння АДРЕСА_3 , що належить ОСОБА_10 , звідки з господарчого подвір`я з навісом, яке використовується останнім для зберігання матеріальних цінностей, умисно, таємно, повторно, викрав майно , чим завдав потерпілому матеріальних збитків на суму 840 грн.

Він же, на початку травня місяця 2016 року, знаходячись в смт. Високопілля Херсонської області, в лісопосадці на околиці смт. Високопілля, не маючи передбаченого законом дозволу, знайшов (придбав) предмети в кількості 17 штук, які згідно висновку експерта №3799 від 13.06.2016 року, являються бойовими припасами до нарізної вогнепальної зброї 5.45мм військовими патронами та є придатними до стрільби, які незаконно зберігав за місцем свого проживання по АДРЕСА_1 , які 08.06.2016 року були виявлені та вилучені працівниками поліції.

В апеляційній скарзі прокурор просить вирок суду першої інстанції від 02.11.2016 року відносно ОСОБА_7 в частині призначеного покарання скасувати у зв`язку з неправильним застосуванням Закону України про кримінальну відповідальність, невідповідністю призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок м`якості. Ухвалити новий вирок, яким призначити ОСОБА_7 покарання за ч.1 ст. 263 КК України у виді трьох років позбавлення волі. На підставі ст. 96-1, п.3 ч.1 ст. 96-2 КК України застосувати спеціальну конфіскацію майна, яке було предметом злочину, а саме бойові припаси у кількості 12 штук, а також п`ять відстріляних гільз.

За ч.3 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі строком на чотири роки.

Відповідно до ст.70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначити покарання у виді позбавлення волі строком на чотири роки. На підставі ст.96-1, п.3 ч.1 ст. 96-2 КК України застосувати спеціальну конфіскацію майна, яке було предметом злочину, а саме бойові припаси у кількості 12 штук, а також 5 відстріляних гільз.

На підставі ст. 75 КК України звільнити його від відбування основного покарання з випробуванням, з іспитовим строком на три роки.

Виключити з мотивувальної частини вироку посилання суду по першому епізоду крадіжки (від 14.05.2016р. на суму 4000 грн.) за ч.3 ст. 185 КК України кваліфікуючу ознаку повторність. В решті вирок суду першої інстанції залишити без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, думку прокурора, який підтримав апеляційну скаргу; думку обвинуваченого, який не заперечував проти задоволення апеляційної скарги; в судових дебатах сторони кримінального провадження залишились на своїх позиціях, останнє слово обвинуваченого; перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного.

В апеляційній скарзі прокурор не оспорює доведеність вини обвинуваченого у скоєних кримінальних правопорушеннях.

Згідно ч.1 ст. 62 Конституції України та ст. 17 КПК України, відповідно до яких особа вважається невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено у порядку, передбаченому кримінальним процесуальним законом і встановлено обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що суд першої інстанції дії ОСОБА_7 по першому епізоду кваліфікував за ч.3 ст. 185 КК України за кваліфікуючою ознакою повторність, мотивуючи своє рішення тим, що ОСОБА_11 є обвинуваченою особою у іншому кримінальному провадженні за його обвинуваченням за ч.3 ст. 187 КК України, яке знаходить на розгляді у суді першої інстанції.

Оскільки вину ОСОБА_7 за епізодом розбійного нападу, на час ухвалення вироку суду від 02.11.2016 року не доведено шляхом постановлення обвинувального вироку, то кваліфікуюча ознака повторність підлягає виключенню із обвинувачення за першим епізодом крадіжки.

З пред`явленого органом досудового слідства ОСОБА_7 обвинувачення за ч.1 ст. 263 КК України, яке визнано судом обґрунтованим, вбачається, що останній у період часу з початку травня 2016 року по 08.06.2016р. незаконно придбав та зберігав бойові припаси без передбаченого законом дозволу.

Вищевказані бойові припаси у кількості 12 штук, а також 5 відстріляних гільз визнані речовими доказами у кримінальному провадженні та відповідно до ст.100 КПК України підлягають знищенню, тому доводи апеляційної скарги прокурора в цій частині не підлягають задоволенню про застосування ст.96-1, ст.96-2 КПК України, а саме спеціальної конфіскації, так як ч.1 ст.263 КК України не входить до переліку статей за якими застосовується спеціальна конфіскація.

Колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції вірно вирішив питання про долю речових доказів. Крім того 5 відстріляних гільз неможливо використовувати.

Таким чином, судом першої інстанції при розгляді даного кримінального провадження порушенні вимоги закону України про кримінальну відповідальність та відповідно до ст.ст.408, 409 КПК України є підставою для зміни вироку, яка не погіршує становище обвинуваченого.

Будь яких порушень вимог кримінально - процесуального законодавства при дослідженні оцінці наведених у обвинувальному вироку доказів, які б ставили під сумнів правильність висновків щодо винуватості ОСОБА_7 суд не допустив і вірно кваліфікував за ч.3 ст.185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно, поєднана з проникненням у інше приміщення, по третьому епізоду з кваліфікуючою ознакою, поєднана з проникненням у сховище.

Крім того, дії обвинуваченого ОСОБА_7 суд вірно кваліфікував за ч.1 ст. 263 КК України як придбання, зберігання бойових припасів без передбаченого законом дозволу.

Враховуючи вищенаведене колегія суддів вважає можливим виключити з мотивувальної частини вироку посилання суду по першому епізоду крадіжки (від 14.05.2016р. на суму 4000 грн.) за ч.3 ст. 185 КК України кваліфікуючу ознаку повторність. В решті вирок суду першої інстанції залишити без змін.

Доводи прокурора в апеляційній скарзі щодо м`якості призначеного покарання є необґрунтованими, так колегія суддів вважає, що суд першої інстанції при ухвалені вироку врахував суспільну небезпеку скоєного, дані про особу обвинуваченого, за місцем проживання характеризується посередньо, раніше не судимий.

Обставини, що пом`якшують покарання обвинуваченого суд визнає щире каяття у скоєному, активне сприяння розкриттю злочину.

Обставини, що обтяжують покарання обвинуваченого судом по справі не встановлено.

З урахуванням всіх обставин по справі суд вірно вважає, що виправлення та перевиховання обвинуваченого можливе із застосуванням ст.ст. 75, 76 КК України.

Саме таке покарання на думку колегії суддів буде необхідним і достатнім для виправлення та попередження вчинення ним нових злочинів.

Цивільний позов не заявлявся.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст.404;405;407 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційну скаргу прокурора - задовольнити частково.

Вирок Великоолександрівського районного суду Херсонської області від 02 листопада 2016 року відносно ОСОБА_7 змінити.

Виключити з мотивувальної частини вироку посилання суду по першому епізоду крадіжки (від 14.05.2016 року на суму 4000 грн.) за ч.3 ст. 185 КК України кваліфікуючу ознаку повторність.

В решті вирок суду першої інстанції залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку чи ухвали суду.

Головуючий ОСОБА_2
Судді: ОСОБА_3
ОСОБА_4