АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Справа №613/1800/15-к Головуючий 1 інстанції ОСОБА_1 ,
Провадження №11-кп/790/80/17 Доповідач: ОСОБА_2
Категорія: ч.1 ст.121 КК України
УХВАЛА
Іменем України
16 травня 2017 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі - ОСОБА_5 ,

за участю прокурора - ОСОБА_6 ,

захисника - ОСОБА_7 ,

обвинуваченого - ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні суду м. Харкова кримінальне провадження за апеляційною скаргою прокурора на вирок Богодухівського районного суду Харківської області від 20.04.2016р. відносно ОСОБА_8 ,-

ВСТАНОВИЛА:
Вказаним вироком

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець смт. Гути Богодухівського району Харківської області, громадянин України, з професійно-технічною освітою, неодружений, непрацюючий, мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимий

-17.12.2015р. Богодухівським районним судом Харківської області за ст.309 ч.1 КК України до 2-х років позбавлення волі, на підставі ст.75 КК України, звільнено від відбування покарання з іспитовим строком три роки,

засуджено за ч.1 ст.121 КК України до 5(п`яти) років позбавлення волі.

На підставі ч.4 ст.70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання, більш суворим, остаточно призначено 5(п`ять) років позбавлення волі.

На підставі ст.75 КК України звільнено від відбування покарання з іспитовим строком 3(три) роки та покладанням обов`язків передбачених п.п.2, 3, 4 ч.1 ст.76 КК України

Згідно вироку, ОСОБА_8 , 21.11.2015р. о 20год. 00хв., знаходячись в приміщенні будинку домоволодіння, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, в ході сварки, що виникла на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, навмисно наніс близько п`яти ударів рукою зігнутою у кулак в область обличчя та один удар правою ногою в область грудної клітини ОСОБА_9 , після чого, коли останній упав на підлогу, наніс йому два удари взутою ногою в область черевної порожнини, чим спричинив останньому тілесне ушкодження у вигляді закритої тупої травми черевної порожнини з розривом тонкого кишечнику, що ускладнилась загальним каловим перитонітом, яке за ступенем тяжкості кваліфікується як тяжке тілесне ушкодження, за ознакою загрози для життя.

Прокурор у поданій апеляції не оскаржуючи встановлені фактичні обставини та кваліфікацію просить вирок суду скасувати у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, а саме ст.75 КК України та ухвалити новий вирок, яким за ч.1 ст.121 КК України призначити 5 років позбавлення волі, а покарання за попереднім вироком виконувати самостійно.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення прокурора, який підтримав апеляційні вимоги, з`ясувавши позицію обвинуваченого та захисника, які вважали вирок суду правомірним, перевіривши матеріали провадження, колегія суддів вважає, що апеляція не підлягає задоволенню виходячи з наступних підстав.

Так, згідно ч.1 ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційних скарг.

Згідно вироку (т.1 а.с.72-73) фактичні обставини справи встановлені у порядку передбаченому ч.3 ст.349 КПК України, який позбавляє права учасників судового провадження оскаржувати їх.

Колегія суддів погоджується з правовою кваліфікацією дій обвинуваченого за ч.1 ст.121 КК України оскільки ОСОБА_8 умисно завдав тяжкі тілесні ушкодження, небезпечні для життя в момент заподіяння.
Звідси, колегія суддів перевіряючи вирок суду лише в частині призначення покарання виходить з того, що відповідно до ст.65 КК України суд призначає покарання у межах, установлених в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів

Згідно ч.1 ст.75 КК України суд, крім випадків засудження за корупційний злочин, при призначенні покарання у виді позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.
Вирішуючи питання про призначення покарання ОСОБА_8 , суд першої інстанції врахував: ступінь тяжкості скоєного ним злочину, характеристику особистості підсудного, який раніше судимий, проте злочин скоїв до постановлення попереднього вироку, не працює, за місцем проживання характеризується посередньо, на обліку в психіатричному кабінеті Богодухівської ЦРЛ не перебуває але перебуває на диспансерному обліку в наркологічному кабінеті при Богодухівській ЦРЛ.
Щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину судом було визнано в якості обставин, що пом`якшують покарання, а вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння такою, що обтяжує покарання.
Призначаючи остаточне покарання, районний суд правильно застосував положення ч.4 ст.70 КК України та послався п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003р. «Про практику призначення судами кримінального покарання», що призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання.

Зважаючи на вищевикладене суд першої інстанції, на думку колегії суддів, прийшов до правильного висновку, що виправлення ОСОБА_8 можливе без ізоляції його від суспільства.

Так, матеріали кримінального провадження свідчать, що ОСОБА_8 до цього притягувався до кримінальної відповідальності за ч.1 ст.309 КК України (т.1 а.с.62-65) але цей злочин вчинив, ще до свого засудження.

Крім того, із заяви потерпілого (т.2 а.с.14) вбачається, що він немає матеріальних претензій до обвинуваченого, який у суді заявив, що повністю відшкодував витрати потерпілого на лікування.

З протоколу допиту потерпілого від 24.11.2015р. (т.2 а.с.17) випливає, що він примирився з обвинуваченим ОСОБА_8 .
Виходячи з цього, колегія суддів вважає, що з урахуванням особи винного та обставин справи у суду першої інстанції були всі підстави для застосування положення ст.75 КК України до обвинуваченого, а призначення іспитового строку буде додатковим стимулом для виправлення ОСОБА_8 .
Звідси, колегія суддів приходить до висновку, що апеляція прокурора не підлягає задоволенню, а вирок районного суду слід залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 405, 407, 409, 419 КПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА
Апеляційну скаргу прокурора залишити без задоволення, а вирок Богодухівського районного суду Харківської області від 20.04.2016р. відносно ОСОБА_8 без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня проголошення.

Головуючий

Судді