солом`янський районний суд міста києва
УхВАЛА

і м е н е м У к р а ї н и

21 грудня 2016 року Солом`янський районний суд м. Києва

в складі слідчого судді - ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

особи, якій відмовлено у визнанні потерпілим, - ОСОБА_3 ,

адвоката ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві справу за скаргою адвоката ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_3 на рішення детектива про відмову у визнанні потерпілим, -

ВСТАНОВИВ:
Адвокат ОСОБА_4 звернувся до слідчого судді із вищезазначеною скаргою в порядку ст.303 КПК України в інтересах адвоката ОСОБА_3 , в якій просить скасувати постанову детектива Другого відділу детективів Національного антикорупційного бюро України (далі - НАБУ) ОСОБА_5 від 25.11.2016 про відмову у визнанні ОСОБА_3 потерпілим у кримінальному провадженні №0000414 та зобов`язати службових осіб, уповноважених здійснювати досудове розслідування та/або процесуальне керівництво у вищезазначеному кримінальному провадженні, вручити пам`ятку про процесуальні права та обов`язки потерпілого ОСОБА_3 в даному кримінальному провадженні, мотивуючи свої вимоги з урахуванням пояснень в судовому засіданні наступним.

Так, ОСОБА_4 стверджує, що адвокат ОСОБА_3 є захисником підозрюваного ОСОБА_6 в кримінальному провадженні №0000436, досудове розслідування якого здійснюється Генеральною прокуратурою України, в рамках якого за її переконанням їй чинилися чисельні перешкоди у виконанні своїх професійних обов`язків по захисту свого клієнта від, на її думку, необґрунтованої підозри, як активними діями з боку слідчих та прокурорів, так і допущенням бездіяльності з їх сторони, що завдало істотної шкоди інтересам адвоката ОСОБА_3 . Адвокати переконують, що мало місце і недопущення своєчасно захисника та інші грубі порушення права підозрюваного на захист. Крім того, наводять дані про те, що в рамках кримінального провадження №0000436 неодноразово слідчими суддями визнавалися факти неправомірних дій чи допущення бездіяльності слідчих та прокурорів в даному провадженні, також слідчі судді зобов`язували останніх виконати певні дії чи скасовували їх рішення (постанови). В той же час, продовжують адвокати, слідчі, які здійснювали досудове розслідування кримінального провадження №0000436 і такі рішення (ухвали) слідчих суддів протиправно та умисно не виконували, що в своїй сукупності завдало моральної шкоди адвокату ОСОБА_3 та удару по її авторитету як професіоналу як в очах колег, так і перед клієнтами, і загалом суспільством в цілому, що, за твердженням останньої, призвело до глибоких моральних страждань, переживань та хвилювань, оскільки така поведінка органів досудового розслідування не тільки нівелює норми кримінального права та процесу, міжнародні стандарти, але й завдає нищівного удару по процесу здійснення правосуддя, невід`ємною частиною якого є адвокат.

Особа, рішення якої оскаржується, в судове засідання не з`явилася, направила письмові пояснення, зі змісту яких вбачається, що детектив вважає своє рішення таким, яке прийнято ним із суворим дотримання норм КПК України. Відповідно до ч.3 ст.306 КПК України його явка не є обов`язковою.

Заслухавши адвокатів, дослідивши матеріали справи, слідчий суддя приходить до наступного висновку.

Відповідно до п.5 ч.1 ст.303 КПК України на досудовому провадженні може бути оскаржено рішення детектива про відмову у визнанні потерпілим особою, якій відмовлено у визнанні потерпілим.

Так, з матеріалів справи вбачається, що на підставі ухвали слідчого судді Солом`янського районного суду м. Києва від 26.09.2016 року 03.11.2016 до ЄРДР були внесені відомості за заявою адвоката ОСОБА_3 та розпочато досудове розслідування кримінального провадження №0000414 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.364, ч.2 ст.397, ч.2 ст.382 та ч.1 ст.374 КК України, серед іншого, за фактом вчинення службовою особою з використанням свого службового становища в будь-якій формі перешкод до здійснення правомірної діяльності захисника, порушення встановлених законом гарантій його діяльності.

25.11.2016 детективом Другого відділу детективів Першого підрозділу детективів Головного підрозділу детективів НАБУ ОСОБА_5 в рамках кримінального провадження №0000414 від 03.11.2016 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.364, ч.2 ст.397, ч.2 ст.382 та ч.1 ст.374 КК України, винесена постанова про відмову у визнанні потерпілим, в мотивувальній частині якої зазначено, що 25.11.2016 ОСОБА_3 перед початком її допиту в якості свідка подала заяву про визнання її потерпілою у даному кримінальному провадженні. Проте, посилаючись на ч.1 ст.55 КК України через відсутність доказів спричинення їй на час винесення оскаржуваної постанови моральної, фізичної або майнової шкоди, відмовив в задоволенні такої заяви.

Між тим, диспозиція ч.2 ст.397 КК України, яка наведена слідчим суддею вище свідчить про те, що об`єктивна сторона даного злочину характеризується діянням, яке може бути вчинене як шляхом дії, так і бездіяльності, і про те, що склад злочину є формальним, який визнається закінченим із моменту вчинення хоча б одного із зазначених діянь, незалежно від їх наслідків.

Відтак, вбачається незрозумілим, які докази для визнання органом досудового розслідування адвоката ОСОБА_3 потерпілим за ч.2ст.397 КК України слід останній надати детективу в рамках досудового розслідування кримінального провадження за ознаками злочину, передбаченого ч.2 ст.397 КК України, до речі, за її ж заявою про вчинене кримінальне правопорушення за ч.2 ст.397 КК України, якщо потерпілим від такого злочину за загальною теорією кримінального права і є сам такий адвокат.
Дійсно, відповідно до ч.1 ст.55 КПК України потерпілим в кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди.

Проте, детективом НАБУ, рішення його оскаржується, помилково в даному випадку застосовуються положення ч.1 ст.55 КПК України без змістовного аналізу їх із ч.2 ст.397 КК України та ст.ст.22, 23 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», зважаючи на те, що об`єктом злочину, передбаченого ч.2 ст.397 КК України є правосуддя, частиною якого виступають професійні захисники.

Європейський суд з прав людини в своєму рішенні «Колесниченко проти РФ» зауважив, що втручання в професійну сферу діяльності адвоката може мати негативні наслідки для належного відправлення правосуддя і таким чином для прав, гарантованих ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Відповідно до п.1 та п.3 ч.2 ст.307 КПК України ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги в порядку ст.303 КПК України може бути про скасування рішення детектива та зобов`язання вчинити певну дію.

На підставі викладеного, слідчий суддя вважає, що вимога про скасування оскаржуваної постанови є законною та обґрунтованою, підлягає задоволенню.

Щодо вимоги про зобов`язання службових осіб, уповноважених здійснювати досудове розслідування та/або процесуальне керівництво у вищезазначеному кримінальному провадженні, вручити пам`ятку про процесуальні права та обов`язки потерпілого ОСОБА_3 в даному кримінальному провадженні, то слід навести положення ч.2 ст.55 КПК України, згідно яких права і обов`язки потерпілого виникають в особи з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяви про залучення її до провадження як потерпілого.

Таким чином, права і обов`язки потерпілого у адвоката ОСОБА_3 в кримінальному провадженні №0000414 вже виникли з 25.11.2016 і для підтвердження її статусу потерпілого в даному кримінальному провадженні вручення їй пам`ятки про процесуальні права та обов`язки потерпілого саме по собі не є необхідним, вона вже може користуватися правами, передбаченими ст.56 КПК України та іншими.

З представлених детективом НАБУ пояснень по скарзі вбачається, що станом на час розгляду даної скарги винесена постанова про закриття кримінального провадження в частині ч.1 ст.364 КК України у зв`язку із відсутністю події кримінального правопорушення на підставі п.1 ч.1 ст.284 КПК України. Відтак оскільки, як зазначено в поясненнях, детективам НАБУ не підслідні розслідування злочинів, передбачених ч.2 ст.397, ч.2 ст.382 та ч.1 ст.374 КК України, то матеріали кримінального провадження №0000414 від 03.11.2016 року 19.12.2016 передані до Спеціалізованої антикорупційної прокуратури Генеральної прокуратури України для вирішення питання щодо їх скерування за підслідністю.
Відповідно до абзацу 2 частини 2 статті 55 КПК України потерпілому вручається пам`ятка про процесуальні права та обов`язки особою, яка прийняла заяву про вчинення кримінального правопорушення.

На даний час за викладених обставин відсутні підстави для зобов`язання особи, рішення якої скасовано слідчим суддею, - детектива НАБУ, який здійснює досудове розслідування в даному кримінальному провадженні, таку пам`ятку адвокату ОСОБА_3 вручити. Зобов`язання ж вчинити певну дію особу, яка не є стороною у даному провадженні з розгляду скарги, оскільки не визначена таковою самим скаржником, вбачається неправильним.

Керуючись ст.ст.55, 303-309 КПК України, слідчий суддя, -

УХВАЛИВ:
Скаргу адвоката ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_3 на рішення детектива про відмову у визнанні потерпілим, - задовольнити частково.

Скасувати постанову детектива Другого відділу детективів Національного антикорупційного бюро України ОСОБА_5 від 25.11.2016 про відмову у визнанні ОСОБА_3 потерпілим у кримінальному провадженні №0000414 від 03.11.2016 за ч.2 ст.397 КК України.

В іншій частині відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1