Справа № 333/911/17
Пр. № 1-кс/333/209/17
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
23 лютого 2017 року м. Запоріжжя

Слідчий суддя Комунарського районного суду м. Запоріжжя ОСОБА_1 , за участі слідчого Комунарського ВП Дніпровського ВП ГУНП України в Запорізькій області ОСОБА_2 , прокурора Запорізької місцевої прокуратури № 2 Запорізької області ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі Комунарського районного суду м. Запоріжжя, клопотання слідчого Комунарського ВП Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області лейтенанта поліції ОСОБА_2 про арешт майна, -
В С Т А Н О В И В:
23.02.2017 року слідчий Комунарського ВП Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області лейтенант поліції ОСОБА_2 звернулася до суду з клопотанням про арешт майна, в якому просить накласти арешт на квартиру, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 .
Вимоги клопотання обґрунтовані тим, що у провадженні Комунарського ВП Дніпровського ВП ГУНП України в Запорізькій області перебувають матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000165, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 357 КК України.
Досудовим розслідуванням встановлено, що 10.01.2017 року до Комунарського ВП Дніпровського ВП ГУНП України в Запорізькій області з заявою звернулася ОСОБА_4 , яка просить притягнути до відповідальності невідому особу, яка при невстановлених обставинах із приміщення кв. АДРЕСА_2 , таємно викрала офіційні документи на квартиру.
На підставі наведеного, враховуючи те, що вищевказана квартира може бути предметом кримінального правопорушення, слідчий просить накласти на неї арешт з метою збереження її незаконного відчуження та з`ясування місцезнаходження документів на квартиру.
Слідчий у судовому засіданні підтримала вимоги свого клопотання.
Прокурор погодився із думкою слідчого з цього приводу та просив суд задовольнити клопотання.
Вислухавши доводи та пояснення слідчого, думку прокурора, дослідивши клопотання та додані до нього матеріали у їх сукупності, суд приходить до наступного висновку.
Судом встановлено, що 11.01.2017 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань були внесені відомості про скоєння злочину, передбаченого ч. 1 ст. 357 КК України (кримінальне провадження № 0005102).
Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК арешт майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існують достатні підстави вважати, що воно є предметом, засобом чи знаряддям вчинення злочину, доказом злочину, набуте злочинним шляхом, доходом від вчиненого злочину, отримане за рахунок доходів від вчиненого злочину або може бути конфісковане у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого чи юридичної особи, до якої може бути засновано заходи кримінально-правового характеру, або може підлягати спеціальної конфіскації щодо третіх осіб, юридичної особи або для забезпечення цивільного позову. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.
Згідно з ч. 1 ст. 171 КПК України з клопотанням про арешт майна до слідчого судді, суду має право звернутися прокурор, слідчий за погодженням з прокурором, а з метою забезпечення цивільного позову також цивільний позивач.
Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 171 КПК України у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном.
Слідчий у судовому засіданні не довела той факт, що квартира АДРЕСА_2 взагалі є власністю ОСОБА_4 . Матеріали кримінального провадження, долучені до клопотання, також не містять доказів на підтвердження цього факту.
При вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя враховує достатність доказів, що вказують на вчинення кримінального правопорушення; наслідки арешту майна для інших осіб; розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.
Статтею 173 КПК України передбачено, що слідчий суддя, суд відмовляє у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту. При вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: правову підставу для арешту майна; достатність доказів, що вказують на вчинення особою кримінального правопорушення; розмір можливої конфіскації майна, можливий розмір шкоди, завданий кримінальним правопорушенням, та цивільного позову; наслідки арешту майна для інших осіб; розумність та співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.
Таким чином, враховуючи те, що слідчим не доведена належність потерпілій ОСОБА_4 кв. АДРЕСА_2 , а також не встановлено, що сама по собі вказана квартира або в сукупності з іншими речами і документами кримінального провадження, має суттєве значення для встановлення важливих обставин у кримінальному провадженні, слідчий суддя не вбачає підстав у задоволенні клопотання слідчого СВ Комунарського ВП Дніпровського ВП ГУНП України в Запорізькій області ОСОБА_2 про арешт майна.
На підставі викладеного, керуючись ст. 167, 170-173 КПК України суддя, -
У Х В А Л И В:
У задоволенні клопотання слідчого Комунарського ВП Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області лейтенанта поліції ОСОБА_2 , погоджене з прокурором Запорізької місцевої прокуратури № 2 Запорізької області ОСОБА_3 , про арешт майна відмовити.
Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана протягом п`яти днів з дня її винесення до апеляційного суду Запорізької області.
Слідчий суддя ОСОБА_1