"15" березня 2017 р. Справа № 363/457/17
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 березня 2017 року Вишгородський районний суд Київської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участі:

секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

захисників - ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні у залі суду в м. Вишгород обвинувальний акт по кримінальному провадженню №0000092 відносно ОСОБА_6 , який обвинувачується у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.407 КК України, -

ВСТАНОВИВ:
До Вишгородського районного суду Київської області надійшов з військової прокуратури Дарницького гарнізону обвинувальний акт по кримінальному провадженню №0000092 відносно ОСОБА_6 , який обвинувачується у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.407 КК України.

Прокурор в підготовчому судовому засіданні висловив думку про можливість призначення справи до розгляду у відкритому судовому засіданні, зазначив, що справа підсудна Вишгородському районному суду Київської області, підстав для її зупинення чи закриття немає, обвинувальний акт складено відповідно до вимог КПК України, підстав для повернення обвинувального акту не вбачається. Крім того, заявив клопотання про продовження запобіжного заходу відносно обвинуваченого ОСОБА_6 строком на два місяці, оскільки на теперішній час існують ризики передбачені ст.177 КПК України, а саме те, що обвинувачений може переховуватися від органів досудового слідства та суду, може знищити речові докази по справі, незаконно впливати на свідків, та іншим чином перешкоджати кримінальному провадженню.

Також, прокурор не заперечував проти клопотання захисника ОСОБА_4 , щодо припинення її повноважень, оскільки обвинуваченим використано його право та залучено захисника адвоката ОСОБА_5 .

Захисник ОСОБА_4 під час підготовчого судового засідання заявила клопотання про припинення її повноважень, як захисника обвинуваченого ОСОБА_6 , відповідно до вимог ст. 23 Закону України «Про безоплатну правову допомогу», оскільки останнім укладено договір про надання правової допомоги з адвокатом ОСОБА_5 .

Захисник ОСОБА_5 , у підготовчому судовому засіданні підтримала клопотання адвоката ОСОБА_4 щодо припинення повноважень останньої відповідно до чинного законодавства. З приводу призначення даної справи до судового розгляду не заперечувала. Стосовно клопотання прокурора про продовження тримання під вартою обвинуваченого заперечувала, оскільки прокурором не наведено жодного обґрунтованого ризику, а зокрема посилання на те. що обвинуваченим можуть бути знищені докази суперечить реєстру матеріалів досудового розслідування, згідно якого жодний документ або предмет не було визнано речовим доказом по справі. З приводу можливості впливати на свідків та чинити перешкоди, прокурором не наведено жодного факту на підтвердження даного ризику. Крім того, відсутність місця проживання обвинуваченого на території Київської області та м.Києва, не свідчить про те, що останній на має постійного місця проживання та реєстрації, а навпаки з наданих до суду документів вбачається, що за постійним місцем проживання та реєстрації обвинувачений характеризується виключно позитивно, має відповідні нагороди та грамоти, а також ряд захворювань з приводу яких перебуває на обліку у лікарів. Також, з наданих до суду документів взагалі не вбачається відомостей щодо вручення підозри обвинуваченому ОСОБА_6 . Всі ці факти, на думку захисника свідчать про можливість зміни запобіжного заходу ОСОБА_6 на особисте зобов`язання.

Обвинувачений ОСОБА_6 повність погодився з позицією захисту.

Заслухавши думку учасників процесу, вивчивши обвинувальний акт з додатками, суд приходить до висновку, що обвинувальний акт підлягає поверненню прокурору з наступних підстав.

Згідно статті 21 Конституції України усі люди є вільні і рівні у своїй гідності та правах. Права і свободи людини є невідчужуваними та непорушними. Такий принципи закріплений також у статті 10 КПК України щодо принципу рівності перед законом і судом.

Відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23.02.2006 року №3477-УІ, суди України при розгляді справ застосовують конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Так у ч.3 ст.6 Конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод» 1950 року встановлено, що кожний обвинувачений у вчиненні кримінального правопорушення має щонайменше такі права; а). бути негайно і детально поінформованим зрозумілою для нього мовою про характер і причини обвинувачення, висунутого проти нього; б). мати час і можливість, необхідні для підготовки свого захисту; с). захищати себе особисто чи використовувати юридичну допомогу захисника, вибраного на власний розсуд, або за браком достатніх коштів для оплати юридичної допомоги захисника одержати таку допомогу безоплатно, коли цього вимагають інтереси правосуддя та інше.

Право людини на законність прийнятих рішень також закріплено у національному законодавстві. Зокрема у ст.9 КПК України згідно якої прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, зокрема надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Процесуальним рішенням, яким прокурор висуває обвинувачення у кримінальному провадженні і яким завершується досудове розслідування, відповідно до положень ч.4 ст.110 КРПК України є обвинувальний акт, який повинен відповідати вимогам передбаченим у статті 291 КПК України.

Пунктом 5 частини 2 статті 291 КПК України передбачено, що обвинувальний акт повинен містити виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.

З наданого обвинувального акту вбачається не дотримання прокурором положень ст.291 КПК України. Вивчивши обвинувальний акт суд приходить до висновку, що при викладені фактичних обставин кримінального правопорушення, правової кваліфікації та формулювання обвинувачення, порушено принцип презумпції невинуватості, закріплений у ст.62 Конституції України, ст.17 КПК України ст.6 Конвенції, положення якої полягають застосуванню відповідно до ст.1, ст.9 КПК України. Так, відповідно до вказаних норм особа вважається невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено у порядку, передбаченому цим Кодексом. Не вдаючись до вирішення питань що підлягають судовому розгляду, а лише перевіряючи обвинувальний акт на відповідність вимогам КПК України, суд дійшов висновку, що в обвинувальному акті стверджується, що ОСОБА_6 вчинив кримінальне правопорушення, що є тотожнім визнанню його винуватим до ухвалення судом обвинувального вироку.

Також у долученому до обвинувального акту реєстру матеріалів досудового розслідування відсутнє посилання на таку процесуальну дію, як повідомлення про підозру обвинуваченому ОСОБА_7 ; долучення у якості доказів матеріалів службового розслідування, наказів та документів, які свідчать проте, що обвинувачений ОСОБА_6 взагалі є військовослужбовцем.

Крім того, відповідно до вимог ст.283 КПК України відомості про закінчення досудового розслідування вносяться прокурором до Єдиного реєстру досудових розслідування, які також відсутні у наданому до суду реєстрі.

Статтею 291 КПК України визначено, що обвинувальний акт складається слідчим, після чого затверджується прокурором. Обвинувальний акт може бути складений прокурором, зокрема якщо він не погодиться з обвинувальним актом, що був складений слідчим.

Таким чином, законодавством чітко передбачено, що обвинувальний акт крім його підписання слідчим чи прокурором, повинен бути затверджений прокурором.

Обвинувальний акт відносно ОСОБА_6 не відповідає даним вимогам законодавства, а саме не затверджений прокурором.

Статтею 315 ч.3 КПК України передбачено, що під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого. При розгляді таких клопотань суд додержується правил, передбачених розділом ІІ цього Кодексу.

Таким чином, суд приходить до висновку про необґрунтованість клопотання прокурора, в частині продовження строку триманні під вартою відносно ОСОБА_6 , та обґрунтованості клопотання захисту щодо зміни запобіжного заходу з тримання під вартою на особисте зобов`язання, оскільки прокурором не доведено ризиків передбачених ст.177 КПК України, а стороною захисту надано документів, на підтвердження своїх доводів, враховуючи те, що ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, суд вважає достатнім запобіжним заходом відносно останнього буде особисте зобов`язання.

Відповідно до ст.23 Закону України «Про безоплатну правову допомогу» передбачено, що підставою для припинення надання безоплатної вторинної правової допомоги, є те, що особа користується захистом іншого захисника (захисників) у справі, за якою їй призначено захисника відповідно до цього Закону.
До суду надано договір про надання правової допомоги у кримінальному провадженні від 15.03.2017 року, згідно якого вбачається, що між адвокатом ОСОБА_5 та ОСОБА_6 укладено договір про надання правової допомоги у даному кримінальному провадженню, у зв`язку із чим суд вважає, що є всі підстави для припинення повноважень адвоката ОСОБА_4 , яка діяла на підставі доручення для надання безоплатної вторинної правової допомоги ОСОБА_6 від 19.01.2017 року.
Відповідно до ст. 314 ч. 3 п. 3 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право повернути обвинувальний акт, якщо він не відповідає вимогам КПК України.

Статтею 6 Конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод» 1950 року, зокрема встановлено, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи незалежним і безстороннім судом.

На підставі викладеного суд вважає за необхідне повернути обвинувальний акт по кримінальному провадженню №0000092 відносно ОСОБА_6 , який обвинувачується у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.407 КК України, прокуурору .

Керуючись ст.ст. 291, 314 КПК України, суд,-

УХВАЛИВ:
Обвинувальний акт по кримінальному провадженню №0000092 відносно ОСОБА_6 , який обвинувачується у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.407 КК України, повернути прокурору.

Змінити ОСОБА_6 запобіжний захід з тримання під вартою на особисте зобов`язання, строком на два місяці, тобто до 15.05.2017 року.

Зобов`язати ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в строк до 15.05.2017 року:

- прибувати до слідчого, прокурора та суду за першою вимогою.

- не відлучатися із м.Прилуки Чернігівської області без дозволу слідчого, прокурора, або суду.

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи.

Роз`яснити підозрюваному ОСОБА_6 , що у разі невиконання покладених на нього обов`язків, до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід, а також накладено грошове стягнення у розмірі від 0,25 до 2-х розмірів мінімальної заробітної плати.

Припинити повноваження адвоката ОСОБА_4 яка діяла на підставі доручення для надання безоплатної вторинної правової допомоги ОСОБА_7 від 19.01.2017 року.
Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Київської області через Вишгородський районний суд Київської області протягом 7 днів з дня її проголошення.

Головуючий суддя: ОСОБА_1