Справа № 559/1622/17
Номер провадження 1-кс/559/520/2017
УХВАЛА
про застосування запобіжного заходу
"28" липня 2017 р. Дубенський міськрайонний суд Рівненської області
в складі
слідчого судді ОСОБА_1 ,
секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
з участю: прокурора ОСОБА_3 ,
слідчого ОСОБА_4 ,
підозрюваного ОСОБА_5 ,
захисника ОСОБА_6 ,
розглянувши клопотання слідчого слідчого відділення Дубенського ВП ГУНП в Рівненській області ОСОБА_4 , за матеріалами досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 27 липня 2017 року №0000873, за ознаками злочину, передбаченого ч.2 ст.186 КК України, - про застосування підозрюваному ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю та жителю АДРЕСА_1 , громадянину України, не працюючому, не одруженому, судимому, - запобіжного заходу у виді тримання під вартою, -
ВСТАНОВИВ:
клопотання обґрунтовується наступними доводами: 27 липня 2017 року о 10 годині 20 хвилин в чергову частину Дубенського ВП ГУНП в Рівненській області надійшло повідомлення ОСОБА_7 , про те, що 27.07.2017 близько 10 години 10 хвилин, в м. Дубно по вул. Мирогощанська, невідомий йому чоловік відкрито в нього заволодів грошовими коштами.
Дане повідомлення було внесене до ЄРДР за №0000873 від 27 липня 2017 року, визначивши попередню кваліфікацію ч.2 ст.186 КК України.
Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_5 є особою неодноразово судимою: 31.03.2010 Дубенським міськрайонним судом Рівненської області за вчинення злочинів, передбачених ч.2 ст.185 та ч.3 ст.185 КК України засуджений до покарання у виді 3 роки 6 місяців позбавлення волі. 17.07.2012 відповідно до постанови Рівненського районного суду Рівненської області, ОСОБА_5 на підставі ст. 81 КК України умовно-достроково звільнений від відбування покарання з невідбутою частиною покарання строком 1 рік 6 днів. Відбувши визначене судом покарання ОСОБА_5 на шлях виправлення не став, та коли судимість не була знята чи погашена у встановленому законом порядку, повторно вчинив новий тяжкий умисний корисливий злочин.
Так, 27 липня 2017 року близько 10 години 00 хвилин, ОСОБА_5 , перебуваючи в дворі житлового будинку АДРЕСА_2 , разом із своїм знайомим ОСОБА_7 , побачив в останнього грошові кошти та керуючись корисливим мотивом вирішив заволодіти ними.
В подальшому, реалізовуючи свій злочинний намір, направлений на відкрите викрадення грошових коштів, 27 липня 2017 року близько 10 години 00 хвилин, ОСОБА_5 , перебуваючи в дворі житлового будинку АДРЕСА_2 , підійшов до ОСОБА_7 , де шляхом застосування насильства, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, повалив ОСОБА_7 на землю. Після чого, коли ОСОБА_7 , знаходився на землі в положенні лежачи, ОСОБА_5 , однією рукою тримав останнього за шию, та усвідомлюючи, що за його діями спостерігає власник грошових коштів ОСОБА_7 , діючи відкрито, таємно, умисно, повторно викрав з карману піджака ОСОБА_7 грошові кошти в сумі 1000 гривень.
Після цього ОСОБА_5 залишив місце вчинення злочину, перевівши таким чином викрадене майно у своє протиправне володіння, чим завдав потерпілому ОСОБА_7 матеріальну шкоду в сумі 1000 гривень.
Таким чином, ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у відкритому викрадені чужого майна (грабіж), поєднаний з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, вчинений повторно, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України.
27 липня 2017 року, на підставі ч.2 ст.208 КПК України, ОСОБА_5 затримано, за підозрою у вчиненні ним злочину. 28 липня 2017 року ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України.
Наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_5 інкримінованого йому кримінального правопорушення підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, а саме: показами потерпілого ОСОБА_7 під час проведення з ним слідчих дій, - допиту в якості потерпілого та проведення з ним впізнання особи, яка викрала грошові кошти; показами свідка ОСОБА_8 , згідно протоколу допиту якої ОСОБА_5 повалив на землю потерпілого ОСОБА_7 та почав наносити удари по голові та тілі потерпілого, показами допитаної в якості свідка ОСОБА_9 , згідно протоколу допиту від 27.07.2017 вона бачила конфлікт між ОСОБА_5 та ОСОБА_7 і бачила як ОСОБА_5 наносив удари по тілі потерпілого ОСОБА_7 , протоколом огляду місця події.
Проведеним досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_5 неодноразово вчиняв тяжкі, умисні, корисливі злочини, за що притягувався до кримінальної відповідальності, а саме:
- 07.10.1994 Дубенським районним судом Рівненської області за вчинення злочину, передбаченого ч.3 ст.81, ч.1 ст.89, ч.2 ст.140, ст.42 КК України засуджений до покарання у виді 3 років 6 місяців позбавлення волі з додатковою мірою покарання конфіскація майна, 27.08.1999 року на підставі постанови Володимирецького районного суду Рівненської області, звільнений від відбування покарання в зв`язку із ст. 5 ЗУ «Про амністію».
- 25.01.2000 Дубенським районним судом Рівненської області за вчинення злочину, передбаченого ч.1 ст.189-4 КК України засуджений до покарання у виді 2 років позбавлення волі, 26.06.2001 року на підставі постанови Сарненського районного суду Рівненської області, із застосуванням ст. 52 КК України, був умовно-достроково звільнений від відбування покарання на невідбутний термін 7 місяців 5 днів.
- 10.03.2004 Дубенським районним судом Рівненської області за вчинення злочину, передбаченого ч.2 ст.186 КК України, засуджений до покарання у виді 4 роки 6 місяців позбавлення волі, 26.06.2007 року на підставі постанови Сарненського районного суду Рівненської області, із застосуванням ст. 81 КК України, умовно-достроково звільнений від відбування покарання на невідбуту частину покарання 1 рік 1 місяць 6 днів.
Останній раз ОСОБА_5 засуджений 31.03.2010 Дубенським міськрайонним судом Рівненської області за вчинення злочинів, передбачених ч.2 ст.185 та ч.3 ст.185 КК України до покарання у виді 3 років 6 місяців позбавлення волі. 17.07.2012 року відповідно до постанови Рівненського районного суду Рівненської області, на підставі ст.81 КК України умовно-достроково звільнений від відбування покарання на термін 1 рік 6 днів. Відбувши визначене судом покарання ОСОБА_5 на шлях виправлення не став, та коли судимість у законному порядку знята та погашене не була, повторно вчинив новий корисливий злочин.
Відповідно до ч. 2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.
Згідно п. 5 ч. 2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.
Санкцією ч. 2 ст. 186 КК України встановлене покарання у виді позбавлення волі на строк від чотирьох до шести років.
Метою обрання до підозрюваного ОСОБА_5 запобіжного заходу у виді тримання під вартою є забезпечення виконання останнім покладених на нього процесуальних обов`язків та запобігання вчинення ним дій, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме:
1. Переховуватися від суду. Даний ризик (передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України) обґрунтовується тим, що ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні тяжкого корисливого умисного злочину, неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності, лише тричі останній був умовно-достроково звільнений від відбування призначеного покарання з місць позбавлення волі, а тому, знаючи, що йому може загрожувати реальна міра покарання у виді позбавлення волі, перебуваючи на волі зможе переховуватися від органів слідства та суду з метою уникнення кримінальної відповідальності.
2. Вчинити інше кримінальне правопорушення. Даний ризик (передбачений п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України) обґрунтовується тим, що ОСОБА_5 починаючи з 1994 року вчиняє умисні корисливі злочини, переважно тяжкі. Відбуваючи покарання у виді позбавлення волі у виправних колоніях, останній після кожного умовно-дострокового звільнення не шлях виправлення не стає, належних для себе висновків не робить та продовжує вчиняти корисливі злочини. Також на підтвердження даного ризику слугує той факт, що ОСОБА_5 на даний час ніде не працює та не має джерела постійного прибутку, це дає підстави вважати, що перебуваючи на волі ОСОБА_5 для отримання грошових коштів та іншого майна, необхідного в побуті, буде продовжувати злочину діяльність та вчинити нові злочини.
3. Незаконно впливати на свідків та потерпілого у кримінальному провадженні, які вже дали покази, та які ще не допитані в ході досудового розслідуванні, що передбачено п.3 ч.1 ст.177 КПК України, та підтверджується тим, що встановлено свідків, які підтверджують факт вчинення злочину ОСОБА_5 . Враховуючи, що встановленні слідством свідки знайомі із підозрюваним ОСОБА_5 , існує підстава вважати, що перебуваючи на волі, останній шляхом незаконного впливу на свідків та потерпілого, а також шляхом приховування ще не вилученого предмету злочинного посягання, буде перешкоджати проведенню об`єктивного досудового розслідування.
Запобігти вказаним ризикам неможливо шляхом застосуванням більш м`яких запобіжних заходів, ніж тримання під вартою тому, що реалізувати вказані ризики можливо лише перебуваючи на свободі.
Окрім зазначених ризиків варто враховувати те, що у кримінальному провадженні наявні достатні та вагомі докази про вчинення ОСОБА_5 кримінального правопорушення, за які йому загрожує покарання у вигляді позбавлення волі на строк до 6 років, відсутність у підозрюваного постійного місця роботи, навчання, проживання, рухомого та нерухомого майна, наявність судимостей, на утриманні дітей або інших осіб не має, що свідчить про відсутність міцних соціальних зав`язків, вчинив тяжкий злочин.
Досудовим слідством встановлено наявність ризиків, передбачених ст.177 КПК України, які дають достатні підстави вважати що підозрюваний ОСОБА_5 може переховуватись від органів досудового розслідування, незаконно вплинути на свідків, вчинити інші кримінальні правопорушення і це дає підстави вважати, що більш м`які запобіжні заходи ніж тримання під вартою не зможуть запобігти зазначеним ризикам.
У судовому засіданні слідчий клопотання підтримала, просить його задоволити.
Прокурор у судовому засіданні підтримав клопотання слідчого, просить його задоволити. Вважає усі ризики обґрунтованими, хоч компанія і малознайома, але живуть в одному населеному пункті і підозрюваний може на них здійснювати незаконний вплив. Також він не має джерела доходу постійного, не має міцних соціальних зв`язків, є неодноразово судимим, санкція статті передбачає позбавлення волі до 6 років, тому застосування до ОСОБА_5 більш м`яких запобіжних заходів неможливе, бо вони не усунуть наявні ризики.

Підозрюваний ОСОБА_5 у судовому засіданні просив слідчого суддю застосувати щодо нього запобіжний захід у виді не цілодобового домашнього арешту, оскільки не збирається ховатися від слідства. Щодо вини визнає її частково. Він має судимості, але ніколи не ховався від слідства і не був у розшуку. Його затримали одразу тому, що подзвонили з поліції з`явитись і він негайно прийшов. Відносно судимостей вважає, що перша судимість за 1994 рік йому якимось чином «приписана», оскільки в період часу з 1993 року до 1995 року служив в Десантно-штурмовій бригаді АДРЕСА_3 . Проживає в квартирі поряд з матір`ю, а в квартирі під ним проживає його співмешканка, яка щойно повернулась з Польщі і вони навіть не встигли провести час разом, мають намір одружитись. Сам заробляє тим, що займається меблями. Проблем із законом останні роки не мав, бо не вживав алкоголь впродовж 3 років, проте за 5 днів перед подією зірвався і наробив біди. Він має намір попросити пробачення у потерпілого і відшкодувати йому завдані збитки, тому просить надати так можливість.
Захисник у судовому засіданні підтримав позицію свого підзахисного, просить застосувати до нього запобіжний захід у виді домашнього арешту на ніч. Пояснив, що підозру ОСОБА_5 оголошено за ч.2 ст.186 КК України, проте ніхто не бачив як гроші пропали, тому в його діях вбачаються ознаки таємного викрадення чужого майна. Також немає експертизи щодо тілесних ушкоджень потерпілого. Відсутній і ризик переховування від слідства, суду, оскільки, з поліції подзвонили до ОСОБА_5 і він з`явився, в розшуку не був. Впливати на свідків не буде, бо вони вже допитані.
Заслухавши думку прокурора, слідчого, підозрюваного та його захисника, дослідивши матеріали клопотання та кримінального провадження, слідчий суддя приходить до наступного висновку.
Судовим розглядом встановлено, що СВ Дубенського ВП ГУНП проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні, зареєстрованому в ЄРДР за №0000873 від 27 липня 2017 року, за ознаками злочину, передбаченого ч.2 ст.186 КК України
Не вирішуючи питання про доведеність вини та правильності кваліфікації дій ОСОБА_5 , виходячи лише з фактичних даних, що містяться в клопотання про застосування запобіжного заходу, слідчий суддя приходить до висновку про наявність обґрунтованої підозри про його причетність до вчинення кримінального правопорушення за викладених у клопотанні обставин, адже існують факти/інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення. Аналіз наданих доказів (показів потерпілого ОСОБА_7 під час проведення з ним слідчих дій, а саме: допиту в якості потерпілого та проведення з ним впізнання особи, яка в нього викрала грошові кошти; показів свідка ОСОБА_8 , згідно протоколу допиту якої ОСОБА_5 повалив на землю потерпілого ОСОБА_7 та почав наносити удари по голові та тілі потерпілого, після чого почав ритися в карманах одягу останнього, показами допитаної в якості свідка ОСОБА_9 , згідно протоколу допиту від 27.07.2017 вона бачила конфлікт між ОСОБА_5 та ОСОБА_7 і бачила як ОСОБА_5 наносив удари по тілі потерпілого ОСОБА_7 , протоколом огляду місця події), об`єктивно пов`язує підозрюваного з даним злочином, тому можна дійти висновку про виправданість подальшого розслідування.
Відтак, у кримінальному провадженні наявні обставини, з якими закон пов`язує можливість обрання особі одного із запобіжних заходів, передбачених ст.176 КПК України.
У відповідності до положень ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобіганням спробам, в тому числі: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; незаконно впливати на потерпілого, свідка, у цьому ж кримінальному провадженні; вчинити інше кримінальне правопорушення або продовжити злочину діяльність.
Згідно ст.178 КПК України, при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 КПК України, слідчий суддя на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний в сукупності оцінити тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі, дані про особу підозрюваного, розмір майнової шкоди, в заподіянні якого підозрюється особа.
Тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України.
Згідно практики Європейського суду, позбавлення свободи захід настільки суворий, що виправдати його можна лише в тому разі, коли інші, менш суворі заходи були розглянуті й визнані недостатніми для того, щоб забезпечити особисті або державні інтереси, які вимагають такого тримання під вартою. Отож недостатньо, щоб позбавлення волі лише відповідало нормам національного права, а ще необхідно, щоб з огляду на обставини справи воно було необхідним («Амбрушкевич проти Польщі» № 38797/03, п. 31, «Вітольд Литва проти Польщі», № 26629/95, п. 78, CEDH 2000-III). При цьому органи влади органи влади повинні розглянути можливість застосування передбачених внутрішнім правом менш суворих заходів («Амбрушкевич проти Польщі» № 38797/03, п. 32).

При вирішенні клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя звертає увагу, що хоч ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину та є судимий (а.с.25-26), але останній звільнений з місць позбавлення волі умовно-достроково 17.07.2012., строк УДО давно завершився, протягом майже п`яти років до кримінальної відповідальності не притягувався, при цьому скарг від сусідів на нього не надходило (а.с.24), не ухиляється від слідства та суду. Так, подія правопорушення мала місце близько 10.00 год. 27.07.2017 (а.с. 5-7), огляд місця події розпочато о 10.10 год. і завершено о 11.25 год. (а.с. 10-13), потерпілий вказав на особу, яка вчинила відносно нього правопорушення, працівники поліції уже о 11.10 год. фактично затримали ОСОБА_5 з цих підстав (а.с. 20-21). ОСОБА_5 пояснив в суді, що прибув до працівників поліції добровільно одразу як тільки його викликали, чого не заперечували слідчий і прокурор, враховуючи оперативність, з якою особу було фактично затримано навіть до закінчення огляду місця події, слідчий суддя не сумнівається в тому, що підозрюваний прибув на місце події добровільно, тому заявлений ризик можливого ухилення від слідства і суду жодним чином не доведений слідчому судді. Також уже допитані і потерпілий, і свідки, і підозрюваний (а.с. 8-9, 14, 15, 21-22), проведено впізнання (а.с і будь-яких доказів того, що ОСОБА_5 намагався вплинути чи має можливість незаконно вплинути на свідків ні матеріали клопотання, ні матеріали кримінального провадження не містять, ризик абстрактний, тому слідчий суддя також не вважає доведеним наявність заявленого ризику. Щодо ризику продовжувати злочинну діяльність, враховуючі наявні судимості, при чому неодноразові, а також що особа почала зловживати алкоголем після тривалого періоду утримання, слідчий суддя вважає даний ризик таким, що дійсно має місце.
Проте, слідчому судді не доведено, що усунути ризик можливого вчинення нових злочинів здатен лише найсуворіший запобіжний захід тримання під вартою. Слідчому судді очевидно, що підозрюваний співпрацює зі слідством, вже зараз кається і бажає відшкодувати завданий збиток. Соціальні зв`язки підозрюваного досить міцні, оскільки він місцевий, має квартиру, проживає поряд з матір`ю, з його слів є жінка, з якою має намір одружитись. Крім того, ст. 194 КПК України передбачає можливість покласти на підозрюваного певні обмеження і обов`язки.
За наведених обставин, слідчий суддя вважає, що необхідність застосування відносно ОСОБА_5 найсуворішого запобіжного заходу не доведено стороною обвинувачення, відтак приходить до висновку, що саме домашній арешт як більш м`який запобіжний захід зможе належним чином забезпечити позитивну процесуальну поведінку останнього та виконання ним процесуальних обов`язків, не дасть вчиняти інших кримінальних правопорушень. При цьому підозрюваному необхідно пройти лікування від алкогольної залежності, для чого з місця проживання суд дає право відлучатись з дозволу слідчого у даному кримінальному провадженні.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 176-178, 181, 193-194, 196, 309 КПК України, слідчий суддя, -
УХВАЛИВ:
клопотання слідчого слідчого відділення Дубенського ВП ГУНП в Рівненській області ОСОБА_4 у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 27 липня 2017 року №0000873, за ознаками злочину, передбаченого ч.2 ст.186 КК України, - про застосування підозрюваному ОСОБА_5 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, задоволити частково.
Застосувати щодо підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя: АДРЕСА_1 , громадянина України, не працюючого, не одруженого, судимого, - запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту строком на 59 днів.
Покласти на підозрюваного ОСОБА_5 наступні обов`язки:
1. прибувати до органів досудового розслідування та суду за першою вимогою;
2. не залишати місце постійного проживання, яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 цілодобово;
3. не спілкуватися з ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 ;
4. пройти курс лікування від алкогольної залежності, для чого відлучатися з місця проживання лише з дозволу слідчого.
Роз`яснити ОСОБА_5 , що з метою контролю за його поведінкою працівники органу Національної поліції мають право з`являтись в його житло, вимагати надати усні та письмові пояснення з питань, пов`язаних із виконанням покладених на нього зобов`язань.
Дата закінчення дії ухвали 26 вересня 2017 року о 16 годині 30 хв.
Копію ухвали вручити підозрюваному для відому та ознайомлення з покладеними на нього обов`язками негайно після її проголошення.
Контроль за виконанням ухвали покласти на Дубенський ВП ГУНП України у Рівненській області та слідчого у даному кримінальному провадженні.
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Апеляційного суду Рівненської області протягом п`яти днів з дня проголошення.
Слідчий суддя: