Справа № 1-1710/11
Провадження № 1/761/3/2016
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
11 липня 2016 року Шевченківський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

за участю прокурорів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю захисників ОСОБА_5 , ОСОБА_6

підсудних ОСОБА_7 , ОСОБА_8

представник потерпілого ОСОБА_9

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальну справу по обвинуваченню ОСОБА_7 у вчиненні злочинів, передбачених ч.5 ст. 191, ч.3 ст. 365, ч. 2 ст. 366 КК України та ОСОБА_8 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 5 ст. 191, ч. 2 ст. 366 КК України,-

ВСТАНОВИВ:
Шевченківським районним судом м. Києва розглядається кримінальна справа за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні злочинів, передбачених ч.5 ст. 191, ч.3 ст. 365, ч. 2 ст. 366 КК України та ОСОБА_8 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 5 ст. 191, ч. 2 ст. 366 КК України.

На адресу суду надійшло клопотання прокурора відділу Генеральної прокуратури України ОСОБА_4 , в якому останній просить суд виділити в окреме провадження матеріали кримінальної справи стосовно ОСОБА_7 в частині обвинувачення за ч. 3 ст. 365 КК України та повернути Генеральному прокурору України для об`єднання з кримінальним провадженням № 0000507 від 27.08.2013 року та організації досудового розслідування.

В судовому засіданні прокурор клопотання підтримав, просив його задовольнити.

Захисники ОСОБА_5 та ОСОБА_6 просили відмовити у задоволенні клопотання, подали до суду письмові заперечення на клопотання прокурора.

Підсудні ОСОБА_7 та ОСОБА_8 підтримали думку захисників.

Суд, заслухавши пояснення учасників процесу, вивчивши матеріали кримінальної справи та клопотання, приходить до наступного висновку.

З клопотання прокурора вбачається, що управлінням з розслідування злочинів проти основ національної безпеки України, миру, безпеки людства та міжнародного правопорядку Головної військової прокуратури України Генеральної прокуратури України проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000507 від 27.08.2013 за ч. 5 ст. 191, ч. 3 ст. 209, ч. 2 ст. 366 КК України щодо незаконного заволодіння, за попередньою змовою, службовими особами адвокатського об`єднання «Бріарей» ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , AT «Родовід Банк» ОСОБА_7 , а також ОСОБА_12 у період з 24.11.2009 по 16.12.2009 грошовими коштами AT «Родовід Банк» в особливо великих розмірах та їх легалізації (відмивання) доходів (коштів AT «Родовід Банк»), одержаних злочинним шляхом у особливо великих розмірах, а також за фактом службового підроблення невстановленими особами АО «Бріарей» офіційних документів, що спричинило тяжкі наслідки, за ознаками злочинів, передбачених ч. 5 ст. 191, ч. 3 ст. 209, ч. 2 ст. 366 КК України.

Як убачається із матеріалів кримінальної справи, що перебуває у провадженні Шевченківського районного суду м. Києва та висунутого ОСОБА_7 обвинувачення його дії за вказаним епізодом злочинної діяльності у 2011 році органом досудового слідства кваліфіковано за ч. 3 ст. 365 КК України.

У ході досудового розслідування згаданого вище кримінального провадження, зокрема станом на 2014 рік, слідством зібрано достатньо доказів, які в своїй сукупності однозначно вказують на наявність у діях ОСОБА_7 (за фактом заволодіння за попередньою змовою групою осіб грошовими коштами в особливо великих розмірах та спільно із службовими особами АО «Бріарей») ознак більш тяжкого злочину, а саме передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України.

Відповідно до положень ст. 281 КПК України та роз`яснень, які містяться у п. 8 постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 11.02.2005 «Про практику застосування судами України законодавства, що регулює повернення кримінальних справ на додаткове розслідування» повернення справи на додаткове розслідування зі стадії судового розгляду справи допускається лише з мотивів неповноти або неправильності досудового слідства.

Неправильним досудове слідство визнається зокрема в разі, коли органами досудового слідства були неправильно застосовані норми кримінального закону і без усунення цих порушень справа не може бути розглянута в суді, а неповним - якщо під час його провадження всупереч вимогам статей 22 і 64 КПК не були досліджені або були поверхово чи однобічно досліджені обставини, які мають істотне значення для правильного вирішення справи (не були допитані певні особи; не витребувані й не досліджені документи, речові та інші докази тощо).

Усунути (змінити обвинувачення) допущену в 2010-2011 роках неповноту та неправильність досудового слідства (за епізодом заволодіння за попередньою змовою групою осіб грошовими коштами в особливо великих розмірах та спільно із службовими особами АО «Бріарей» 301 млн. грн., з перевищенням службових повноважень ОСОБА_7 ), під час судового розгляду кримінальної справи № 1/761/3/2016, немає процесуальної можливості. Оскільки за змістом ч. 2 ст. 277 КПК України 1960 року прокурор вправі змінити обвинувачення в суді лише тоді, коли це не буде порушувати правило обов`язковості проведення досудового слідства (абз 2 п. 10 постанови Пленуму). Кримінально-процесуальним кодексом 1960 року (ч. З ст. 264) не передбачено права прокурора на стадії судового розгляду долучення доказів до матеріалів кримінальної справи, які зібрано за правилами Кримінального процесуального кодексу 2012 року та зміну на їх підставі обвинувачення підсудному згідно з вимогами ст. 277 КПК України 1960 року. У свою чергу докази зібрані за правилами КПК України 1960 року матимуть доказове значення у кримінальному провадженні № 0000507 (п. п. 8, 10 Розділу XI КПК України 2012 року). Слід зазначити, що законодавством не передбачено процесуальної можливості об`єднання кримінальних справ та кримінальних проваджень в одне провадження, тому закінчення досудового розслідування за вказаним епізодом без виділених із справи матеріалів та подальше направлення обвинувального акта до суду для розгляду його по суті не забезпечить об`єктивного, повного неупередженого розгляду згаданого кримінального провадження.

Також прокурор зазначив, що у кримінальному провадженні № 0000507 від 27.08.2013 зібрано численні докази, що дають підстави для оголошення підозри за фактом незаконного заволодіння 301 млн. грн. за злочин передбачений ч. 5 ст. 191 КК України, який є набагато тяжчим ніж діяння визначене ч. З ст. 365 КК України. Крім того предметом зазначеного досудового розслідування є й інші злочини, зокрема передбачені ст.ст. 209, 366 КК України, а також матеріалами провадження підтверджується причетність до скоєння вказаного правопорушення й інших осіб, обвинувачення яким у рамках кримінальної справи не пред`являлось, тобто межі обвинувачення провадження є значно ширшими ніж окреслено обвинувальними документами в кримінальній справі.

Таким чином неправильність кримінально правової оцінки дій ОСОБА_7 допущену унаслідок неповноти проведеного відносно нього досудового слідства неможливо усунути без проведення досудового розслідування.

Відповідно до ч. 2 ст. 26 КПК України 1960 року виділення справи допускається тільки у випадках, які викликано необхідністю, коли це не може негативно відбиватися на всебічності, повноті і об`єктивності дослідження і вирішення справи.

Повернення справи на додаткове розслідування через наявність підстав для притягнення до кримінальної відповідальності інших осіб допускається лише за умови, що окремий розгляд справи щодо останніх неможливий і що надійшло відповідне клопотання прокурора (п. 4 постанови Пленуму).

Виділення матеріалів кримінальної справи за епізодом, передбаченим ч. 3 ст. 365 КК України стосовно ОСОБА_7 та відповідно направлення їх у цій частині прокурору для проведення додаткового розслідування не відіб`ється на всебічності, повноті і об`єктивності дослідження і вирішення справи, оскільки цей епізод (ч. 3 ст. 365 КК України) істотно не пов`язаний з рештою двома епізодами злочинної діяльності.

Разом з тим, у разі виділення зазначених матеріалів буде забезпечено виконання вимог ч. 2 ст. 9, ст. 91 КПК України 2012 року, оскільки наявність первинних та оригіналів інших документів дасть змогу органу досудового розслідування здійснити впровадження принципу законності в ході розслідування згаданого вище провадження, а також дозволить повно і всебічно встановити суб`єктивні й об`єктивні ознаки діянь осіб, що проходять у кримінальному провадженні, зокрема, час, місце, спосіб, мотив, форму вини та інші обставини вчинення кримінальних правопорушень.

Враховуючи наведене, та те, що у відповідності до ч.2 ст. 264 КПК України прокурор в судовому засіданні керується вимогами закону і своїм внутрішнім переконанням, суд вважає, що в даному випадку виділення справи та направлення на додаткове розслідування з мотивів викладених у клопотанні прокурора не може негативно відбитися на розгляді даної справи, оскільки обсяг обвинувачення зменшується.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 26, 281, 296 КПК України (в редакції 1960 року),-

ПОСТАНОВИВ:
Клопотання прокурора відділу Генеральної прокуратури України ОСОБА_4 задовольнити.

Виділити в окреме провадження матеріали кримінальної справи стосовно ОСОБА_7 в частині обвинувачення за ч. 3 ст. 365 КК України та повернути Генеральному прокурору України для об`єднання з кримінальним провадженням № 0000507 від 27.08.2013 року та організації досудового розслідування.

На постанову суду, протягом семи діб з дня її винесення, може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду м. Києва.

Суддя ОСОБА_1