Справа №521/966/17
Провадження по справі № 1-кп/521/339/17
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
02 лютого 2017 року м. Одеса
Малиновський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

за участю секретаря - ОСОБА_2 ,
прокурора - ОСОБА_3 ,

обвинуваченого - ОСОБА_4 ,

потерпілого - ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження, зареєстроване в ЄРДР 10.12.2016 року за № 0005443, з угодою про примирення за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який народився у м. Одесі, має середню спеціальну освіту, працює без укладення трудового договору, не одружений, має неповнолітню дитину ІНФОРМАЦІЯ_2 , не судимий, зареєстрований і проживає за адресою АДРЕСА_1 ,

-у скоєнні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України,-

У С Т А Н О В И В:
10 грудня 2016 року приблизно о 19 години 20 хвилин ОСОБА_4 із корисливих мотивів, керуючись умислом, спрямованим на крадіжку чужого майна, з метою незаконного збагачення, підійшов до автомобіля марки «Toyota» моделі «Corola», реєстраційний номер НОМЕР_1 , який знаходився на узбіччі, біля домоволодіння № 50а по вул. Щорса в м. Одесі, визначивши об`єктом свого злочинного посягання майно, яке знаходилось у вказаному автомобілі.

Реалізуючи свій протиправний умисел, спрямований на крадіжку чужого майна, через незачинені передні дверцята з правої сторони, заліз до салону вказаного автомобіля, де шляхом демонтажу зняв з передньої приборної панелі та таємно викрав належний ОСОБА_5 автомобільний магнітофон марки «Mystery» моделі «ММТ-9135S» вартістю 3694 грн.

Разом з викраденим майном ОСОБА_4 з місця події зник, розпорядившись ним на власний розсуд.

Таким чином, ОСОБА_4 вчинив злочин, передбачений ч. 1 ст. 185 КК України таємне викрадення чужого майна шляхом крадіжки.

18.01.2017 року між потерпілим ОСОБА_5 та обвинуваченим ОСОБА_4 , який перебував у статусі підозрюваного, в порядку, передбаченому ст.ст. 468, 469 та 471 КПК України, укладено угоду про примирення.

Згідно з даною угодою потерпілий та обвинувачений погодились зі сформульованою органом досудового розслідування підозрою, всіма істотними для даного кримінального провадження обставинами та правовою кваліфікацією дій обвинуваченого ОСОБА_4 за ч. 1 ст. 185 КК України.

Обвинувачений у повному обсязі сформульованої підозри визнав свою винуватість у вчиненні даного кримінального правопорушення, до початку судового розгляду вибачився перед потерпілим за свої дії.

Також, сторонами угоди визначене узгоджене ними покарання, яке ОСОБА_4 повинен понести за вчинене кримінальне правопорушення, а саме - покарання у виді штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян в сумі 850 грн., та отримана згода обвинуваченого на його призначення.

Розглядаючи в порядку п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України питання про можливість затвердження даної угоди про визнання винуватості, суд виходить з наступного.

Відповідно до правил ст.ст. 468, 469 КПК України у кримінальному провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення може бути укладена угода між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим про примирення.

Прокурор і потерпілий в судовому засіданні, вважаючи, що при укладенні даної угоди дотримані вимоги і правила КПК України та КК України, просили її затвердити і призначити обвинуваченому узгоджену міру покарання та інші передбачені заходи.

Обвинувачений ОСОБА_4 в судовому засіданні також просив затвердити угоду про примирення і призначити узгоджену в ній міру покарання, при цьому визнав себе винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України. Підтвердив, що 10.12.2016 року таємно викрав майно потерпілого ОСОБА_5 вартістю 3694 грн.

Таким чином, суд вважає, що обставини вчинення ОСОБА_4 злочину, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України, знайшли своє підтвердження під час судового засідання.

Злочин, передбачений ч. 1 ст. 185 КК України, згідно зі ст. 12 КК України є злочином середньої тяжкості, потерпілим від якого є ОСОБА_5 .

Суд шляхом заслуховування пояснень сторін кримінального провадження переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, при цьому судом встановлено, що ОСОБА_4 повністю усвідомлює зміст угоди про визнання винуватості, характер обвинувачення, щодо якого визнає себе винуватим, цілком розуміє свої права, визначені п. 1 ч. 4 ст. 474 КПК України, а також наслідки укладення, затвердження даної угоди, передбачені ч. 2 ст. 473 КПК України, та наслідки її невиконання, передбачені ст. 476 КПК України.

Судом також з`ясовано у потерпілого ОСОБА_5 , що він цілком розуміє наслідки затвердження угоди, передбачені ст. 473 КПК України.

Покарання сторонами угоди визначено у відповідності до положень ст.ст. 50, 65-67 КК України, з урахуванням характеру та тяжкості висунутого ОСОБА_4 обвинувачення, даних про його особу, обставин, що пом`якшують покарання щире каяття, за відсутності обставин, що обтяжують покарання.

Враховуючи викладене, оскільки умови угоди про примирення між потерпілим ОСОБА_5 та обвинуваченим ОСОБА_4 відповідають вимогам КПК України та КК України, суд дійшов до висновку про наявність правових підстав для затвердження цієї угоди.

Заходи забезпечення кримінального провадження у справі відсутні.

Керуючись ст.ст. 314, 373, 374 та 475 КПК України, суд,-

У Х В А Л И В:
Затвердити угоду про примирення від 18 січня 2017 року між потерпілим ОСОБА_5 та обвинуваченим ОСОБА_4 .

ОСОБА_4 визнати винним у скоєнні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України, та призначити йому покарання у виді штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян в сумі 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку для подачі апеляцій, які можуть бути подані з підстав, передбачених ст. 394 КПК України, до апеляційного суду Одеської області через суд першої інстанції протягом 30 днів з дня його проголошення.

Обмеження права оскарження даного вироку визначені ч. 2 ст. 473 КПК України.

Суддя ОСОБА_1