АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
"21" лютого 2017р. м. Чернівці
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Чернівецької області у складі:
Головуючого ОСОБА_1
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3
при секретарі ОСОБА_4
за участю учасників судового провадження:
прокурора ОСОБА_5
обвинуваченого ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № №0000187 щодо:
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та зареєстрованого АДРЕСА_1 , та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , українця, громадянина України, одруженого, маючого на утриманні одну малолітню дитину, раніше судимого:
- 06.09.2006 року вироком Рахівського районного суду Закарпатської області за ч. 2 ст. 186 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 2 роки, звільненого від відбування покарання на підставі ст. 104 ККУ з випробувальним терміном строком на 2 роки;
-11.05.2007 року вироком Рахівського районного суду Закарпатської області за ч. 3 ст. 15, ч.1 ст. 152, ч.2 ст. 153 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 6 років;
у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 135, ч.2 ст. 286 КК України, -
В С Т А Н О В И Л А:
Вироком Новодністровського міського суду м. Новодністровськ Чернівецької

Провадження №11-кп/794/33/17 Головуючий в І інстанції: ОСОБА_7
Категорія ч.1 ст. 135, ч.2 ст. 286 КК України Суддя - доповідач: ОСОБА_1 області від 21 листопада 2016 року ОСОБА_6 визнаний винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 135, ч.2 ст. 286 КК України, та призначено покарання за ч. 1 ст. 135 КК України у виді позбавлення волі на строк 1 (один) рік, за ч.2 ст. 286 КК України у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки 6 (шість) місяців з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 3 (три) роки.
На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначено остаточне покарання ОСОБА_6 у виді позбавлення волі на 4 (чотири) роки 6 (шість) місяців з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 3 (три) роки.
Строк відбування покарання обраховано з 04 год. 30 хв. 08 травня 2016 року відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України.
Запобіжний захід тримання під вартою до набрання вироком законної сили залишено без змін.
Стягнуто з ОСОБА_6 на користь держави процесуальні витрати за проведення експертиз в сумі 3365 (три тисячі шістсот п`ятдесят) грн. 37 Вирішена доля речових доказів.
В судовому засіданні районного суду встановлено, що обвинувачений ОСОБА_6 07.05.2016 року близько 22 год. 00 хв., перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, знаходячись на вул. 28 червня, що не освітлюється вуличним освітленням, розташованої у с. Романківці, Сокирянського р-ну, Чернівецької області та керуючи технічно справним автомобілем марки «ВАЗ-21013», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухаючись в темну пору доби при наближенні транспортного засобу до буд. 24 вищевказаної вулиці допустив виїзд автомобіля на зустрічну смугу руху, здійснивши при цьому наїзд на пішохода ОСОБА_8 , який рухався в попутному напрямку по краю лівої проїжджої частини. В результаті дорожньо-транпортної пригоди пішохід ОСОБА_8 отримав тілесні ушкодження у вигляді забійної рани скронево-тім`яної ділянки голови справа; рваної рани лодоневої поверхні 3-го пальця лівої китиці руки по всій поверхні; садна скронево-тім`яної ділянки голови зліва, чола справа, в проекції кута нижньої щелепи справа, в проекції тіла нижньої щелепи справа, правої підщелепної ділянки, правої бокової поверхні шиї нижньої частини, передньої поверхні правого надпліччя, по верхньому краю плечового суглобу, в проекції тіла грудини, передньо-внутрішньої поверхні правого колінного суглобу, нижнього повіка лівого ока біля зовнішнього кута, верхньої губи зліва, попереку по лівій середньо-пахвинній лінії, куприка, зовнішньої поверхні кульшового суглобу та нижньо-зовнішнього квадрату лівої сідниці, задньої поверхні верхньо-нижньої третини стегна; синців в проекції тіла грудини, вилицевої ділянки обличчя справа, в проекції 8-го ребра по лівій задньо-пахвинній лінії; крововиливів в м`які тканини голови зі сторони внутрішньої поверхні в правій скронево-тім`яній ділянці проекції нашкірної рани та скронево-тім`яної ділянки голови зліва в проекції нашкірного садна; субарахноїдального крововиливу правої тім`яної долі; перелому грудини в 2-му міжребір`ї; лінійного дугоподібного перелому заднього краю великого черепного отвору; перелому тіла та обох бокових дужок 1-го шийного хребця без розриву спинного мозку; набряку та крововиливів в товщу продовгуватого мозку; крововиливу в навколо хребтову клітковину шийного відділу хребта та в задню стінку органокомплексу горлянки; крововиливів в підшкірно-салову клітковину в проекції нашкірних ушкоджень, які є прижиттєвими та виникли в найкоротший проміжок часу, що передував моменту настання смерті, від дії тупих твердих предметів та удару об такі, вірогідніше всього внаслідок травматичної дії виступаючих частин кузова легкового транспортного засобу при ДТП з послідуючим відкиданням тіла та співударянням об тверде дорожнє покриття та скольжінням, які згідно висновку судово-медичної експертизи від 06.07.2016 року № 24 відносяться до тяжких тілесних ушкоджень за ознакою «небезпечні для життя» в момент їх заподіяння і перебувають в прямому причинному зв`язку з фактом настання смерті.
Своїми діями ОСОБА_6 порушив п.п. 10.1, 12.2, 13.1 та 14.6 (г) Правил дорожнього руху України, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року № 1306 із змінами та доповненнями, а саме:
- п. 10.1 «Перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху»;
- п. 12.2 «У темну пору доби та в умовах недостатньої видимості швидкість руху повинна бути такою, щоб водій мав змогу зупинити транспортний засіб у межах видимості дороги»;
- п. 13.1 «Водій залежно від швидкості руху, дорожньої обстановки, особливостей вантажу, що перевозиться, і стану транспортного засобу повинен дотримувати безпечної дистанції та безпечного інтервалу»
- п. 14.6. «Обгін заборонено: г) у кінці підйому, на мостах, естакадах, шляхопроводах, крутих поворотах та інших ділянках доріг з обмеженою оглядовістю чи в умовах недостатньої видимості».
Порушення обвинуваченим ОСОБА_6 п.п. 10.1, 12.2, 13.1 та 14.6 (г) Правил дорожнього руху України та спричинена внаслідок цього смерть ОСОБА_8 знаходяться в прямому причинному зв`язку.
Таким чином, ОСОБА_6 порушив правила безпеки дорожнього руху, що спричинили смерть потерпілого, тобто вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 286 КК України.
Крім того, ОСОБА_6 , 07.05.2016 року близько 22 год. 00 хв., перебуваючи на вул. 28 червня, що не освітлюється вуличним освітленням, розташованої у с. Романківці, Сокирянського р-ну, Чернівецької обл. та керуючи технічно справним автомобілем марки «ВАЗ-21013», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухаючись в темну пору доби при наближенні транспортного засобу до буд. 24 вищевказаної вулиці порушив Правила дорожнього руху України і допустив виїзд керованого ним автомобіля на зустрічну смугу руху, здійснивши при цьому наїзд на пішохода ОСОБА_8 .. В подальшому, безпосередньо після наїзду ОСОБА_6 , достовірно знаючи, що своїми діями поставив потерпілого в небезпечний для життя стан, внаслідок травмування транспортним засобом, діючи умисно, в порушення вимог п. 2.10 ПДР України, маючи реальну можливість вжити заходів для надання першої медичної допомоги ОСОБА_8 , викликати йому карету швидкої медичної допомоги, звернутися за допомогою до сусідів за місцем вчинення ДТП, відправити потерпілого до лікувальною закладу чи особисто відвезти його до нього, не виконав свого законного обов`язку та не переконався у тому чи потребує ОСОБА_8 допомоги після вчинення дорожньо-транспортної пригоди, переслідуючи мету уникнення відповідальності за її скоєння, маючи протиправні наміри щодо приховування цієї пригоди, вимкнув світло фар автомобіля та не зупиняючись залишив потерпілого на проїзній частині дороги в темну пору доби, чим поставив ОСОБА_8 в небезпечний для життя стан, який внаслідок цього був позбавлений можливості вжити заходів до самозбереження.
Своїми діями ОСОБА_6 порушив п. 2.10 Правил дорожнього руху України, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року № 1306 із змінами та доповненнями, а саме:
- п. 2.10 «У разі причетності до дорожньо-транспортної пригоди водій зобов`язаний: а) негайно зупинити транспортний засіб і залишатися на місці пригоди; б) увімкнути аварійну сигналізацію і встановити знак аварійної зупинки відповідно до вимог пункту 9.10 цих Правил; в) не переміщати транспортний засіб і предмети, що мають причетність до пригоди; г) вжити можливих заходів для надання першої медичної допомоги потерпілим, викликати карету швидкої медичної допомоги, а якщо це неможливо, звернутися за допомогою до присутніх і відправити потерпілих до лікувального закладу; ґ) у разі неможливості виконати дії, перелічені в підпункті "г" пункту 2.10 цих Правил, відвезти потерпілого до найближчого лікувального закладу своїм транспортним засобом, попередньо зафіксувавши розташування слідів пригоди, а також положення транспортного засобу після його зупинки; у лікувальному закладі повідомити своє прізвище та номерний знак транспортного засобу (з пред`явленням посвідчення водія або іншого документа, який посвідчує особу, реєстраційного документа на транспортний засіб) і повернутися на місце пригоди; д) повідомити про дорожньо-транспортну пригоду орган чи підрозділ міліції, записати прізвища та адреси очевидців, чекати прибуття працівників міліції; е) вжити всіх можливих заходів для збереження слідів пригоди, огородження їх та організувати об`їзд місця пригоди; є) до проведення медичного огляду не вживати без призначення медичного працівника алкоголю, наркотиків, а також лікарських препаратів, виготовлених на їх основі (крім тих, які входять до офіційно затвердженого складу аптечки)».
Також, своїми діями обвинувачений ОСОБА_6 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 135 КК України, тобто завідоме залишення без допомоги особи, яка перебуває в небезпечному для життя стані і позбавлена можливості вжити заходів до самозбереження у разі, коли особа сама поставила потерпілого у небезпечний для життя стан, мала змогу і зобов`язана була надати йому допомогу.
На вказаній вирок районного суду обвинувачений ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій не оспорюючи правильність кваліфікації злочину, не погоджується з мірою накладеного покарання у зв`язку з наявністю пом`якшуючих обставин, а саме: повного визнання вини та щирого каяття, вибачення перед потерпілими за вчинене, перебуванням на утриманні неповнолітніх дітей, позитивна характеристика з місця проживання, що на думку обвинуваченого дає суду підстави застосувати, щодо нього більш м`яку міру покарання.
Заслухавши доповідь судді, обвинуваченого ОСОБА_6 , який просив задовольнити апеляційну скаргу, міркування прокурора, яка вважає вирок суду законним та обґрунтованим, та просить вирок районного суду залишити без змін, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляції, колегія суддів не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги з наступних підстав.
Винність обвинуваченого ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованого йому злочину при обставинах, що наведені у вироку підтверджується дослідженими в суді доказами, яким суд дав правильну юридичну оцінку.
Апелянт не оспорює обсяг обвинувачення та правильність кваліфікації дій, тому колегія суддів керуючись ст.404 КПК України та п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України №1 «Про практику постановлення судами вироків (постанов) при розгляді кримінальних справ в апеляційному порядку, не наводить доказів на підтвердження тих висновків суду першої інстанції, які не оспорюються в апеляції.
Крім того у районному суді було проведено судовий розгляд у відповідності до ч. 3 ст. 349 КПК України, що позбавило права оскаржувати у апеляційному порядку обставини, які ніким не оспорювалися у районному суді.
Стосовно призначеного ОСОБА_6 покарання, колегія суддів вважає, що воно призначено судом йому у відповідності до вимог ст. 65, 66 КК України з урахуванням характеру і ступеню тяжкості вчиненого ним злочину, даних про його особу, а також всіх обставин справи, та обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Районний суд дослідив характеризуючі ОСОБА_6 матеріали кримінального провадження та врахував їх при призначені покарання: те, що відповідно до витягу з ДІАЗ від 08.05.2016 року є наявні судимості, характеристику сільського голови Романковецької сільської ради від 10.05.2016 року №1602, згідно з якої ОСОБА_6 , одружений, не працює, скарг на нього не надходило та компрометуючих даних щодо його поведінки виконавчий комітет не має, довідку сільського голови Романковецької сільської ради від 10.05.2016 року про склад сім`ї ОСОБА_6 , свідоцтво про шлюб та народження, відповідно до яких ОСОБА_6 являється батьком малолітньої ОСОБА_9 , характеристику старшого інспектора відділу СВПР Чернівецької установи виконання покарань відділу ДПтСУ в Чернівецькій області №33, відповідно до якої обвинувачений ОСОБА_6 , позитивно зарекомендував себе під час перебування в даній установі, виявив бажання працювати та був залучений до числа робітників навчально-виробничої майстерні установи на посаду робітника з впорядкування території установи виконання покарань та створення належних санітарно-побутових умов. (а.с.165-166, 167-168, 170-171)
При обранні виду та міри покарання районним судом вірно враховано відношення обвинуваченого до скоєного, зокрема те, що він свою вину у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень визнав в повному обсязі та щиро розкаявся, активно сприяв розкриттю злочину, а також дані про особу обвинуваченого, а саме те, що ОСОБА_6 , є особою молодого віку, по місцю проживання та утримання під вартою характеризується позитивно, раніше неодноразово притягався до кримінальної відповідальності, перебував в стані алкогольного сп`яніння на момент скоєння злочину, має на своєму утриманні малолітню дитину, думку потерпілої ОСОБА_10 , яка наполягала на призначені реального виду покарання.
Призначення районним судом розміру покарання, який не є максимальним згідно статей обвинувачення, застосування принципу поглинення менш суворого покарання більш суворим, вказує про врахування усіх можливих обставин, що пом`якшують покарання, в тому числі тих, що зазначені у доводах апеляції.
Враховуючи вищенаведене колегія судів не вбачає підстав для зміни вироку в частині призначеного покарання, та вважає, виправлення ОСОБА_6 , неможливим без ізоляції від суспільства, правові підстави застосування ст. 69, 75 КК України відсутні, доводи апеляційної скарги спростовуються правильними висновками районного суду.
Вирок районного суду є законним і обґрунтованим і підстав для його зміни чи скасування немає.
На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 404,405,407,419 КПК України, колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Чернівецької області, -
У Х В А Л И Л А:
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 , залишити без задоволення, вирок Новодністровського міського суду м. Новодністровськ Чернівецької області від 21 листопада 2016 року, в кримінальному проваджені №0000187 що до ОСОБА_6 залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Судової палати у кримінальних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим ОСОБА_6 , в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.
Головуючий ОСОБА_1
Судді ОСОБА_2
ОСОБА_3

Згідно з оригіналом:
Суддя ОСОБА_1