АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Справа № 618/192/17 Головуючий 1-ї інстанції: ОСОБА_1
Провадження №11-сс/790/589/17 Доповідач: ОСОБА_2

У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
24 квітня 2017 року м. Харків
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Харківської області у складі:
головуючого судді - ОСОБА_2 ,
суддів - ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , секретаря - ОСОБА_5 ,
з участю прокурора - ОСОБА_6 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Харкові матеріали за апеляцією прокурора на ухвалу слідчого судді Дворічанського районного суду Харківської області від 22.03.2017 року, -

В С Т А Н О В И Л А:
Цією ухвалою задоволено частково клопотання слідчого СВ Дворічанського ВП Куп`янського ВП ГУНП в Харківській області ОСОБА_7 .
Накладено арешт на майно, яке тимчасово вилучено 20 березня 2017 року під час проведення огляду місця події території земельної ділянки, розташованої біля домоволодіння по АДРЕСА_1 , а саме повнотілі цеглини червоного кольору у кількості 800 (вісімсот) штук, які знаходяться на зберігання в Дворічанському відділенні Куп`янського відділу поліції ГУНП в Харківській області за адресою: Харківська область, Дворічанський район, смт.Дворічна, вул.Слобожанська, 33.
Відмовлено у частині клопотання щодо передачі речових доказів на відповідальне зберігання представнику потерпілого голові Новоєгорівської сільської ради ОСОБА_8 .
Як зазначено в ухвалі, 21 березня 2017 року до Дворічанського районного суду Харківської області надійшло клопотання слідчого СВ Дворічанського ВП Куп`янського ВП ГУНП в Харківській області ОСОБА_7 про накладення арешту на майно по кримінальному провадженню №0000083 від 07 березня 2017 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.185 КК України.

Слідчий в обґрунтування клопотання зазначав, що 06 березня 2017 року невідома особа знаходячись в АДРЕСА_2 , діючи з умислом на таємне викрадення чужого майна, шляхом вільного доступу здійснила крадіжку цегли, що перебуває на балансі Новоєгорівської сільської ради.
Задовольняючи клопотання про арешт тимчасово вилученого майна, слідчий суддя послався на те, що арештоване майно, відповідає критеріям, зазначеним у ст.98 КПК України, а саме клопотання відповідає вимогам ст.170 КПК України.
Не погодившись з ухвалою слідчого судді, прокурор Дворічанського відділу Ізюмської місцевої прокуратури Харківської області ОСОБА_9 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу слідчого судді Дворічанського районного суду Харківської області від 22.03.2017 року в частині відмови в задоволенні клопотання слідчого СВ Дворічанського ВП Куп`янського ВП ГУНП в Харківській області ОСОБА_7 , погодженого з начальником Дворічанського відділу Ізюмської місцевої прокуратури про передачу речових доказів на відповідальне зберігання представнику потерпілого - голові Новоєгорівської сільської ради Дворічанського району Харківської області та постановити нову ухвалу, якою задовольнити клопотання про передачу речових доказів на відповідальне зберігання представнику потерпілого - голові Новоєгорівської сільської ради Дворічанського району Харківської області ОСОБА_8 .
Апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що ухвала слідчого судді є незаконною та такою, що підлягає скасуванню внаслідок порушення вимог КПК України.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, доводи прокурора, який просив задовольнити апеляцію, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що вона не підлягає задоволенню з наступних підстав.
З матеріалів судового провадження вбачається, що Дворічанський ВП ГУНП в Харківській області здійснює досудове розслідування у кримінальному провадженні №000083 від 07.03.2017 року за ч.1 ст.185 КК України (а.с.3).
Також з клопотання слідчого про арешт майна вбачається, що арештоване майно відповідає критеріям, зазначеним у ст.167 та ст.98 КПК України і має доказове значення у кримінальному провадженні.
Відповідно до ст.98 КПК України матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюється під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отриманні юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення є речовими доказами по справі. Якщо документи містять зазначені вище ознаки, вони теж є речовими доказами.
Згідно до ч.2 ст.170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.
Задовольнивши клопотання слідчого з посиланням на зміст ст.170 КПК України слідчий суддя врахував, що в ньому йдеться про арешт майна, передбачений ч.2 ст.170 КПК України, що здійснюється для забезпечення доказової бази в кримінальному провадженні.
Слідчий довів необхідність арешту майна, а також наявність ризиків, передбачених п.2 ч.1 ст.170 КПК України, а саме пошкодження, псування, знищення, які призведуть до втрати слідів, які мають доказове значення у кримінальному провадженні, що у сукупності є підставою для задоволення клопотання слідчого.

Відповідно до вимог ст.ст.214, 223 КПК України після внесення повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань, слідчий або прокурор розпочинають досудове розслідування, виконують слідчі (розшукові) дії спрямовані на отримання (збирання) доказів.
З матеріалів вбачається, що є достатні підстави вважати, що майно вказане в клопотанні відповідає критеріям, зазначеним у ст.98 та ч.2 ст.167 КПК України.
Згідно зі ст.173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати, окрім іншого, правову підставу для арешту майна та можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього спеціальної конфіскації (у разі арешту майна з підстав, передбачених п.1 ч.2 ст.170 КПК України). Слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 КПК України.
При розгляді клопотання про арешт майна, слідчим суддею дотримані вимоги ч.ч.2, 4 ст.173 КПК України, зміст ухвали слідчого судді відповідає вимогам ч.5 ст.173 КПК України. Мотиви прийнятого рішення слідчим суддею викладені в мотивувальній частині ухвали, з чим погоджується і апеляційний суд.
Відповідно до ч.1 ст.100 КПК України речовий доказ, який був наданий стороні кримінального провадження або нею вилучений, повинен бути якнайшвидше повернутий володільцю, крім випадків, передбачених ст.ст.160-166, 170-174 КПК України.
Також згідно до п.1 ч.6 ст.100 КПК України речові докази, що не містять слідів кримінального правопорушення, у вигляді предметів, великих партій товарів, зберігання яких через громіздкість або з інших причин неможливо без зайвих труднощів або витрати по забезпеченню спеціальних умов зберігання яких співмірні з їх вартістю, а також речові докази у вигляді товарів або продукції, що піддаються швидкому псуванню: повертаються власнику (законному володільцю) або передаються йому на відповідальне зберігання, якщо це можливо без шкоди для кримінального провадження.

Доводи апелянта щодо передачі речових доказів на відповідальне зберігання представнику потерпілого - голові Новоєгорівської сільської ради Дворічанського району Харківської області ОСОБА_8 для забезпечення його схоронності та виконання завдань кримінального провадження є передчасними, необґрунтованими та такими, що не відповідають вимогам ст.100 КПК України, оскільки на майно вказане в клопотанні від 20.03.2017 року накладено арешт з метою забезпечення збереження речових доказів.
Крім того, в апеляційній скарзі прокурор вказав, що вилучені в ході огляду місця події речі та документи мають суттєве значення для кримінального провадження, оскільки є майном набутим в результаті вчинення кримінального правопорушення та можуть зберегти на собі його сліди. На теперішній час по кримінальному провадженню не проведенні усі необхідні та можливі слідчі дії, в тому числі з використанням вилучених під час місця події від 20.03.2017 року речей. Вищевказане майно є необхідним для проведення в подальшому судових експертиз.
Таким чином, майно вказане в клопотанні зберегло на собі сліди кримінального правопорушення та є необхідним для проведення судових експертиз.
Також повнотілі цеглини не відносяться до товарів швидкого псування.
Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає ухвалу слідчого судді Дворічанського районного суду Харківської області від 22.03.2017 року обґрунтованою, підстав для її скасування, за доводами апеляційної скарги прокурора, не вбачає.
Керуючись ст.ст.392, 404, 405, 407, 418, 419, 423 КПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:
Апеляційну скаргу прокурора залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Дворічанського районного суду Харківської області від 22.03.2017 року щодо накладення арешту на майно по кримінальному провадженню №0000083 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й відповідно до вимог ст.424 КПК України оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
Головуючий

Судді