АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
23 лютого 2017 р. м. Чернівці
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Чернівецької області у складі:

Судді-доповідача ОСОБА_1
суддів ОСОБА_2
ОСОБА_3
при секретарі ОСОБА_4
Учасники судового провадження:
прокурор ОСОБА_5
обвинувачений ОСОБА_6
захисник ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження щодо ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Умань Черкаської області, українця, громадянина України, не працюючого, офіційно не одруженого, проживаючого у фактичних шлюбних відносинах, на утриманні має малолітню дитину, мешканця АДРЕСА_1 , раніше неодноразово судимого, -

В С Т А Н О В И Л А:
На вирок Шевченківського районного суду м. Чернівці від 28 листопада 2016 року обвинуваченим ОСОБА_6 подано апеляційну скаргу.

Згідно, вироку суду І інстанції, ОСОБА_6 , обвинувачено за ч.1 ст. 304, ч.2 ст. 185, ч.2 ст. 289 КК України та призначено покарання:

-за ч.1 ст. 304 КК України у вигляді позбавлення волі строком на 3-и роки;

-за ч.2 ст. 185 КК України у вигляді позбавлення волі строком на 3-и роки;

-за ч.2 ст. 289 КК України у вигляді позбавлення волі строком на 5-ть років з конфіскацією майна, крім житла.

Провадження №11-кп/794/44/17 Головуючий в І інстанції: ОСОБА_8
Категорія: ч.1 ст. 304, ч.2 ст. 185,
ч.2 ст. 289 КК України Суддя - доповідач: ОСОБА_1 .

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, остаточно до відбування призначено ОСОБА_6 покарання у вигляді п`ять років позбавлення волі з конфіскацією майна, крім житла.

До вступу вироку в законну силу, обвинуваченому ОСОБА_6 залишено обрану міру запобіжного заходу - тримання під вартою.

Строк відбуття покарання ОСОБА_6 обраховано з 18 серпня 2016 року.

На підставі п.5 ст. 72 КК України, обвинуваченому ОСОБА_6 зараховано строк попереднього ув`язнення, початок строку 18 серпня 2016 року до набрання чинності даним вироком суду, із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Стягнуто з обвинуваченого ОСОБА_6 кошти в сумі 330 грн.15 коп. на користь держави, в рахунок відшкодування витрат на проведення судової експертизи в кримінальному провадженні.

Вирішено долю речових доказів.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_6 вважає вирок районного суду надто суворим в частині призначеного покарання.

Посилається на те, що на підставі ч.2 ст. 66 КК України, при призначенні покарання, суд може визнати такими, що його пом`якшують, і інші обставини, не зазначені в ч.1 вказаної статті.

Звертає увагу на те, що на його утриманні є малолітня дитина, а саме син ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що за місцем проживання характеризується позитивно, на обліку в лікаря нарколога чи психіатра не перебуває, що потерпілими цивільні позови не заявлялись та міру покарання вони залишили на розсуд суду.

Просить вирок суду І інстанції змінити, застосувати ст. 69 КК України та призначити більш м`яке покарання, а ніж призначено судом І інстанції.

Судом І інстанції встановлено, що ОСОБА_6 16 червня 2016 року біля 15 год., перебуваючи в м. Кам`янець-Подільський, діючи умисно, протиправно, заздалегідь знаючи про неповнолітній вік ОСОБА_10 , 2000 року народження із метою спонукати останнього до вчинення злочину, переконав неповнолітнього ОСОБА_10 допомогти вчинити незаконне заволодіння транспортним засобом в м. Чернівцях, для подальшого отримання коштів від його продажу.

Саме з цією метою, приїхавши до м. Чернівців, 17 червня 2016 року, близько 4.40 годин, ОСОБА_6 діючи умисно, протиправно, реалізовуючи свій злочинний умисел на втягнення неповнолітнього ОСОБА_10 , 2000 року народження у злочинну діяльність, вступив із останнім у попередню злочинну змову, направлену незаконне заволодіння транспортним засобом - автомобілем марки «ВАЗ-21061», державний номер НОМЕР_1 , належний на праві власності потерпілому ОСОБА_11 та який був припаркований біля будинку 160 по вул. Головній в м. Чернівці і з реалізацією свого умислу, наказав неповнолітньому ОСОБА_10 стояти та слідкувати, щоб їх дії не були помічені сторонніми особами у момент заволодіння транспортним засобом.

В подальшому, ОСОБА_6 за допомогою викрутки, яку мав при собі, відчинив дверцята автомобіля «ВАЗ-21061», державний номер НОМЕР_1 та за допомогою знайденого в салоні ключа від замка запалювання здійснив невдалу спробу завести транспортний засіб, але, оскільки в автомобілі була відсутня акумуляторна батарея, ОСОБА_6 наказав неповнолітньому ОСОБА_10 стояти біля зазначеного автомобіля, а сам направився дворами на вулицю Фізкультурну м. Чернівці, де біля будинку №3а вказаної вулиці побачив припаркований автомобіль «Нива», державний номерний знак НОМЕР_2 білого кольору, до якого підійшов і за допомогою викрутки, відчинив багажне відділення транспортного, звідки викрав каністру з бензином марки «А-92», об`ємом 4л, після чого пошкодивши замок паливного баку злив з нього бензин марки «А-92», об`ємом 10 л. та відчинивши капот автомобіля «Нива» державний номерний знак НОМЕР_2 , належного на праві власності потерпілій ОСОБА_12 , викрав акумуляторну батарею чорного кольору, вартістю 800 гривень, після чого із викраденим повернувся до автомобіля «ВАЗ- 21061», державний номерний знак НОМЕР_1 , де знаходився неповнолітній ОСОБА_10 , якому наказав допомогти виштовхати автомобіль ВАЗ 21061 державний номерний знак НОМЕР_1 на дорогу, після чого ОСОБА_6 , залив бензин і сів до вказаного автомобіля та за допомогою викраденого акумулятора завів зазначений автомобіль і разом із ОСОБА_10 поїхали у м. Хотин Чернівецької області, де транспортний засіб ОСОБА_6 було відчужено, чим своїми умисними діями спричинено матеріальну шкоду потерпілій ОСОБА_12 на суму 1086 грн. та потерпілому ОСОБА_11 на суму 15 тис. грн. вартості транспортного засобу ВАЗ 21061 державний номерний знак НОМЕР_1 .

В судовому засіданні І інстанції, ОСОБА_6 винним себе у пред`явленому обвинуваченні за ч. 1 ст. 304, ч.2 ст. 185, ч.2 ст. 289 КК України визнав повністю, щиро розкаявся у вчинену та дав суду відповідні пояснення.

Заслухавши суддю-доповідача, який виклав суть вироку та вимоги апеляційних вимог обвинуваченого, думку ОСОБА_6 та його захисника ОСОБА_7 , які підтримали апеляційну скаргу та просили змінити вирок суду І інстанції та пом`якшити призначене покарання, міркування прокурора, який просив вирок суду І інстанції залишити без змін, а апеляцію без задоволення, перевіривши матеріали кримінального провадження та з`ясувавши доводи апеляції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Згідно до ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, суд скориставшись правом (ст. 349 ч.3 КПК України), проти якого не заперечували учасники провадження, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому судом з`ясовано, чи правильно розуміють зазначені особи зміст цих обстави, чи немає сумнівів у добровільності їх позицій, а також роз`яснено їм, що в такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Колегією суддів при перевірці вироку суду І інстанції встановлено, що суд правильно встановив фактичні обставини справи, дії ОСОБА_6 вірно кваліфіковані за ч.1 ст. 304, ч.2 ст. 185, ч.2 ст. 289 КК України і висновок про доведеність вини обвинуваченого у скоєнні інкримінованих злочинів відповідає сукупності зібраних у справі і досліджених у судовому засіданні доказів, яким дано остаточну юридичну оцінку, яка ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному розгляді всіх обставин справи в сукупності, і яка ніким не оспорюється.

В судовому засіданні апеляційної інстанції, обвинувачений ОСОБА_6 підтвердив свої покази дані в суді І інстанції та зазначив, що визнає себе винним повністю у вчинених злочинах та щиро розкаюється.

Що стосується міри покарання, то колегія суддів вважає, що вона обрана ОСОБА_6 згідно загальних принципів призначення покарання з врахуванням тяжкості скоєних правопорушень, даних про особу винного, обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання, та відповідає вимогам ст. 65 КК України.

Відповідно до вимог п.1 Постанови Пленуму Верховного суду України №8 від 12.06.2009 року про внесення змін та доповнень до постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 року №7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» - «Призначаючи покарання в кожному конкретному випадку суди мають дотримуватись вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів».

Визначаючи ступінь суспільної небезпечності вчиненого злочину, суд повинен виходити із сукупності всіх обставин справи, зокрема, форми вини, мотиву і цілі, способу, обстановки стадії вчинення злочину, тяжкості наслідків, що настали.

Так судом при призначенні обвинуваченому ОСОБА_6 виду та міри покарання враховано характер і ступінь суспільної небезпеки вчинених ним кримінальних правопорушень, а саме, що згідно ст.12 КК України, злочини, передбачені ч.2 ст.185, ч.1 ст.304 КК України відносяться до злочинів середньої тяжкості, а злочин, передбачений ч.2 ст.289 КК України до тяжких злочинів.

Крім того, при призначенні покарання ОСОБА_6 , судом І інстанції враховано, а апеляційним судом перевірено, ступінь суспільної небезпеки і тяжкість вчинених обвинуваченим кримінальних правопорушень, конкретні обставини справи, наявність обставин, що пом`якшують і обтяжують покарання ОСОБА_6 , а також особу обвинуваченого, зокрема, що останній раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності за аналогічні, корисливі та умисні злочини, що підтверджується вимогою ДІАЗ при ГУНП України в Чернівецькій області; має постійне зареєстроване місце проживання, за яким задовільно характеризується; не перебуває на обліку в лікаря - психіатра та лікаря нарколога; офіційно не одружений, проживає з гр. ОСОБА_13 , з якою має спільну дитину - син ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , а також і те, що ОСОБА_6 обвинувачується і за рядом інших злочинів вчинених на території інших областей, що останнім було підтверджено в судовому засіданні І інстанції та апеляційному суді.

Зокрема, судом вірно зазначено, що таку обставину, як активне сприяння розкриттю злочину, не може бути взято до уваги, як обставину, яка пом`якшує покарання обвинуваченого, оскільки ОСОБА_6 був оголошений в розшук на підставі постанови слідчого від 26.07. 2016 року.

Відповідно до ст. 66 КК України судом до обставин, які пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_6 віднесено повне визнання вини у вчиненому та щире каяття.

Обставин, які б обтяжували покарання обвинуваченого, передбачених ст. 67 КК України, судом не встановлено.

Отже, пом`якшуючі обставини, на які ОСОБА_6 посилається в своїй апеляційній скарзі, не можуть бути взяті до уваги апеляційним судом, оскільки вони враховані судом І інстанції при призначенні покарання та спростовуються наведеним.

Таким чином, покарання обвинуваченому призначено судом відповідно до вимог закону, за своїм видом та розміром є необхідним та достатнім для його виправлення і попередження нових злочинів, призначене ОСОБА_6 покарання відповідає вимогам ст. 65 КК України, крім того, суд обґрунтовано прийшов до висновку, що виправлення та перевиховання обвинуваченого неможливе без ізоляції від суспільства, і призначив йому мінімальне покарання за вчинений тяжкий злочин.

Відповідно до ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого та запобігання вчиненню ним нових злочині, а тому остаточне покарання ОСОБА_6 суд призначив шляхом поглинання менш суворого покарання за злочин середньої тяжкості, більш суворим за тяжкий злочин.

Враховуючи вищенаведене колегія суддів не вбачає підстав для зміни вироку та застосування ст. 69 КК України, як про це апелює обвинувачений.

Обставини справи судом з`ясовано повно і об`єктивно. Будь-яких порушень норм кримінально-процесуального права, які б вплинули на законність та обґрунтованість судового рішення по даній справі допущено не було.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 418, 419, 426 КПК України, колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Чернівецької області, -

У Х В А Л И Л А:
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Вирок Шевченківського районного суду м. Чернівці від 30 листопада 2016 року щодо ОСОБА_6 , обвинуваченого за ч.1 ст. 304, ч.2 ст. 185, ч.2 ст. 289 КК України без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з моменту її проголошення, а засудженим у тому ж порядку і строк з дня отримання копії.

Суддя-доповідач: ОСОБА_1
Судді: ОСОБА_2
ОСОБА_3