УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 грудня 2016 року Слідчий суддя Шевченківського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши клопотання прокурора відділу прокуратури міста Києва юрист 1 класу ОСОБА_3 , у кримінальному провадженні №0000616, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 17.07.2015, за ознаками кримінального правопорушення, передбачених ч. 2 ст. 364-1 КК України, про арешт майна, -

В С Т А Н О В И В :
У провадження слідчого судді надійшло клопотання прокурора відділу прокуратури міста Києва юрист 1 класу ОСОБА_3 у кримінальному провадженні № 0000616, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 17.07.2015, за ознаками кримінального правопорушення, передбачених ч. 2 ст. 364-1 КК України, про арешт майна.

Клопотання мотивовано тим, що 24.03.2014 між Національним банком України та ПАТ «Український професійний банк» (далі ПАТ «УПБ») укладено кредитний договір № 19, згідно з яким, Національний банк України надав ПАТ «УПБ» кредит для збереження ліквідності у сумі 120 млн. гривень.
За даними Національного банку України кінцевим бенефиціарним власником ПАТ «УПБ» є громадянин України ОСОБА_4 .
В якості забезпечення за вказаним кредитним договором, ПАТ «УПБ» передав Національному банку України майнові права за укладеними ПАТ«УПБ» кредитними договорами з юридичними особами на загальну суму 545 946 028,39 гривень, згідно з реєстром, який є Додатком до договору застави майнових прав від 24.03.2014 року №19/ЗМП, зокрема майнові права за кредитним договором про відкриття кредитної лінії № 729 від 30.05.2013 р. укладений з ТОВ «Агро фірма «Парадайз»().
Забезпеченням за вказаним кредитним договором була іпотека земельної ділянки з кадастровим номером :03:006:0102.
Постановою Національного банку України від 30.04.2015 № 293/БТ «Про віднесення ПАТ «Український професійний банк» до категорії проблемних та запровадження особливого контролю за діяльністю банку», ПАТ «УПБ» віднесено до категорії проблемних та встановлено обмеження на його діяльність, у тому числі зобов`язано здійснювати розрахунки в національній валюті виключно через кореспондентський рахунок, відкритий у Національному банку України.
При цьому, у період з 25 по 28 травня 2015 року службові особи ПАТ «УПБ» всупереч вимогам постанови Правління НБУ №293/БТ від 30.04.2015, без використання кореспондентського рахунку, відкритого в НБУ здійснено внутрішньо банкові проводки по рахункам, в результаті яких штучно створено позитивний залишок на рахунку ТОВ «Розвиток-2012» (, кінцевий бенефіціар ОСОБА_4 ) у сумі 614 778 952 грн.,тобто фактично грошові кошти до банківської установи для зарахування їх на рахунок ТОВ «Розвиток 2012» не надходили, проте в електронній системі щодо обслуговування рахунку сформовано операції надходження коштів на рахунок.
У подальшому штучно сформовані на рахунку ТОВ «Розвиток-2012» кошти, всупереч вимог постанови Національного банку України від 30.04.2015 року № 293/БТ та умовам кредитного договору від 24.03.2015 року №19, використані для здійснення внутрішньо банкових проводок, за якими надано фінансову допомогу боржникам ПАТ «УПБ» для погашення ними своїх зобов`язань перед ПАТ «УПБ» за кредитними договорами, права за якими передано в заставу НБУ.
Внаслідок таких операцій, службовими особами ПАТ «УПБ», ТОВ «Розвиток-2012» та вищевказаного товариства боржника банку всупереч постанові Національного банку України від 30.04.2015 року № 293/БТ умовам кредитного договору від 24.03.2015 року №19 вимог здійснено погашення кредитів перед ПАТ «УПБ», права вимоги за якими знаходились в заставі НБУ.
Отже внаслідок таких дій, НБУ втратив право повернення коштів кредиту рефінансування за рахунок звернення стягнення на предмет застави.
В свою чергу ПАТ «УПБ» не здійснено повернення кредиту Національного банку України.
Постановою правління НБУ від 28.08.2015 № 562 прийнято рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ «УПБ».
На даний час у слідства наявні підстави вважати, що службові особи
ТОВ «Агро фірма «Парадайз»() мають намір відчужити вищевказану земельну ділянку, яка була набута у власність незаконним шляхом.
З метою встановлення об`єктивної істини у кримінальному провадженні, забезпечення кримінального провадження, недопущення відчуження квартири, на користь третіх осіб, прокурор просив накласти арешт на земельну ділянку.

В судовому засіданні прокурор підтримав подане клопотання та просив його задовольнити з викладених у ньому підстав, наклавши арешт.

Особи, володільці майна про розгляд клопотання не повідомлялись, оскільки їх майно тимчасово не вилучалось, а тому суд вважає за можливе, згідно ч.2 ст. 172 КПК України, провести розгляд клопотання у їх відсутність.

Дослідивши доводи клопотання й додані до нього матеріали, заслухавши пояснення слідчого, приходжу до висновку про наявність підстав для його задоволення в повному обсязі, виходячи із наступного.

Так, у провадженні слідчого управління Головного управління Національної поліції у м. Києві перебуває кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 17.07.2015 за № 0000616 за фактом зловживання повноваженнями, з метою одержання неправомірної вигоди для себе чи інших осіб, вчинене за попередньою змовою групою осіб, в особливо великих розмірах, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 364-1 КК України КК України.
Судом встановлено, що 26.12.2016 року постановою прокурора відділу прокуратури м. Києва ОСОБА_3 земельна ділянка, яка розташована на території Щасливської сільської ради, Бориспільського району, Київської обл., з кадастровим номером :03:006:0102, визнано речовим доказом в рамках кримінального провадження за №0000616.
Згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта встановлено, що вказана земельна ділянка належить ТОВ «ІНВЕСТИЦІЙНА КОМПАНІЯ «ЛЕНДЛІЗ» ().

Відповідно до ч.1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

У силу ч.2 ст.170 КПК України визначено, що арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів.

Крім того, за ч.3 ст.170 КПК України визначено, що у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Зокрема, при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та обґрунтованого рішення слідчий суддя, відповідно до ст.ст. 94, 132, 173 КПК України, повинен врахувати: існування обґрунтованої підозри щодо вчинення злочину та достатність доказів, що вказують на вчинення злочину; правову підставу для арешту майна; можливий розмір шкоди, завданої злочином; наслідки арешту майна для третіх осіб; розумність і співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Вирішуючи питання про арешт майна слідчий суддя має зазначити, що не вправі вирішувати питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини особи за вчиненні злочини, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї заходів кримінального провадження, одним з яких і є накладення арешту на майно.

Надані прокурором матеріали та його пояснення свідчать про те, що наявні, в розумінні положень ст. 170 КПК України, підстави для накладення арешту на земельну ділянку, оскільки відповідає критеріям, визначеним у ст. 98 КПК України.
Враховуючи обставини кримінального провадження, з метою запобігання незаконному заволодінню та можливому незаконному відчуженню зазначеного майна, до вирішення справи по суті, слідчий суддя приходить до висновку, що дане клопотання підлягає до задоволення.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 170,171, 172, 309, 395 КПК України, слідчий суддя, -

УХВАЛИВ :
Клопотання задовольнити.

Накласти арешт на арешт на земельну ділянку, яка розташована на території Щасливської сільської ради, Бориспільського району, Київської обл., з кадастровим номером :03:006:0102, площею 1,9529 га, яка належить ТОВ «ІНВЕСТИЦІЙНА КОМПАНІЯ «ЛЕНДЛІЗ» (), шляхом заборони відчужувати, розпоряджатись будь-яким чином зазначеною земельною ділянкою.
Ухвала виконується негайно прокурором, слідчим.

На дану ухвалу протягом п`яти днів з дня її оголошення може бути подана апеляційна скарга до Апеляційного суду м. Києва.

Якщо ухвалу постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання копії судового рішення.

Відповідно до ст. 174 КПК України арешт може бути скасований за клопотанням власника або володільця майна, які не були присутніми при розгляді питання про арешт майна.

Слідчий суддя :