Справа № 439/1824/14-к Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/783/565/17 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 серпня 2017 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Львівської області в складі :

Головуючого - судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

з участю прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

захисника адвоката ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_9 на вирок Бродівського районного суду Львівської області від 23 березня 2017 року,

в с т а н о в и л а :
Цим вироком суду

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Макіївка Донецької області, проживаючого у АДРЕСА_1 , громадянина України, за національністю росіянина, одруженого, займає посаду бортового авіаційного техніка вертолітної ланки вертолітної ескадрильї, раніше не судимого,

визнано винним у вчинені злочину, передбаченого ч. 1 ст. 402 КК України та призначено йому покарання у виді 1 (одного) року службового обмеження із відрахуванням в дохід держави 10% від суми грошового забезпечення.

Вирішено питання з речовими доказами.
Вироком суду визнано винним та засуджено ОСОБА_7 за те, що він 25 квітня 2014 року близько 21 год. у службовому кабінеті військової частини пп НОМЕР_1 (колишньої військової частини НОМЕР_2 ), що за адресою: АДРЕСА_2 , капітан ОСОБА_7 , будучи військовою службовою особою, на яку, як військовослужбовця Збройних Сил України покладались обов`язки щодо сумлінного, точного та вчасного виконання відданих командирами (начальниками) наказів, у порушення вимог ст.ст. 9, 11, 28, 30, 37 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст.ст. 4, 6 Дисциплінарного Статуту Збройних Сил України, умисно, тобто усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, знаючи, що відданий йому тимчасово виконуючим обов`язки командира військової частини НОМЕР_2 підполковником ОСОБА_10 наказ від 25 квітня 2014 року №104 про його відрядження до військової частини НОМЕР_3 , що дислокується у АДРЕСА_3 , для участі у навчаннях є законним та, будучи із ним ознайомленим у повному обсязі, відкрито в усній та письмовій формі шляхом написання двох рапортів, у присутності свого безпосереднього та прямого командирів (начальників) категорично відмовився від його виконання, чим вчинив непокору, тобто відкриту відмову виконати наказ начальника.

Не погодившись з вказаним вироком судузахисник обвинуваченого ОСОБА_7 адвокат ОСОБА_9 подала апеляційну скаргу, в якій вважає оскаржуваний вирок суду незаконним через неповноту судового розгляду, невідповідність висновків суду, викладених у судовому рішенні фактичним обставинам кримінального провадження та через істотне порушення вимог кримінального процесуального закону. Зазначає, що в ході досудового слідства та в суді не було здобуто необхідних та достатніх даних, які б об`єктивно свідчили про те, що в діях ОСОБА_7 вбачається склад злочину, передбачений ч. 1 ст. 402 КК України.

Просить даний вирок суду скасувати, визнати ОСОБА_7 невинуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 402 КК України та виправдати його за відсутністю в його діях складу вказаного кримінального правопорушення.

У запереченнях на апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_9 заступник війського прокурора Тернопільського гарнізону ОСОБА_6 , не погоджуючись із поданою апеляційною скаргою, вважає її необгрунтованою, а даводи, викладені в ній такими, що не відповідають дійсним обставинам справи, які були встановлені в ході досудового розслідування та під час розгляду кримінального провадження судом першої інстанції. Зазначає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку про те, що вина ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого йому злочину повністю доведена. А тому просить апеляційну скаргузахисника обвинуваченого ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_9 залишити без задоволення, а вирок суду першої інстанції без змін.
Заслухавши доповідь судді, думку обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника адвоката ОСОБА_8 , які просили задоволити апеляційну скаргу, міркування прокурора, який просив вирок суду залишити без змін, розглянувши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, виходячи із наступного.

Так, як вбачається із матеріалів кримінальної справи суд першої інстанції, на думку колегії суддів, правильно встановив фактичні обставини вчиненого обвинуваченим злочину. Висновок суду про доведеність його вини ґрунтується на досліджених у судовому засіданні доказах, які детально викладенні у вироку і яким суд дав належну оцінку.

Незважаючи на невизнання своєї вини, винуватість ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого йому злочині повністю доведена зібраними та дослідженими в судовому засіданні доказами, а саме: показаннями свідків: ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , та іншими документами, дослідженими під час судового розгляду справи, які суд вважає належними та допустимими доказами, зокрема:

відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_2 від 25 квітня 2014 р. № 104, підписаного т.в.о. командира військової частини НОМЕР_2 підполковником ОСОБА_10 , капітана ОСОБА_7 , бортового авіаційного техніка вертолітної ланки вертолітної ескадрильї, відряджено у військову частину НОМЕР_3 АДРЕСА_3 для участі у навчаннях; відповідно до письмового рапорту капітана ОСОБА_7 від 25 квітня 2014 р. на ім`я командира в/ч НОМЕР_2 капітан ОСОБА_7 відмовився виконувати команди щодо участі в наведенні суспільного порядку в складі силових структур в межах Донецької області, покликаючись на те, що таким чином будуть обмежуватись конституційні права громадян України; відповідно до письмового рапорту капітана ОСОБА_7 від 25 квітня 2014 р. на ім`я командира в/ч НОМЕР_2 капітан ОСОБА_7 доповів, що наказ командування частини щодо виїзду до місця дислокації свого підрозділу він не виконав до роз`яснення йому обставин його положення, мотивуючи тим, що підрозділи їхньої частини виконують завдання щодо наведення порядку сумісно з іншими силовими структурами проти громадян держави, що мешкають на території Донецької області, де проживають його близькі родичі; відповідно до посвідчення про відрядження № НОМЕР_4 від 25 квітня 2014 р., що видане капітану ОСОБА_15 , останнього відряджено у м. Дніпропетровськ у військову частину НОМЕР_3 для участі у навчаннях. Підстава: ТР НШ 8АК СВ ЗСУ від 08 березня 2014 р. № 1386КП/6; відповідно до послужного списку ОСОБА_7 проходить військову службу за контрактом на посаді бортового авіаційного техніка вертолітної ланки вертолітної ескадрильї 3 окремого полку армійської авіації 8 армійського корпусу, дія якого закінчується 20 червня 2016 р., та іншими зібраними та дослідженими в судовому засіданні доказами.

Оцінюючи показання свідків, колегії суддів вважає, що судом першої інстанції вірно надано їм віри, оскільки вони є послідовними, узгоджуються між собою та знаходяться в об`єктивному зв`язку із матеріалами кримінального провадження, стверджуються іншими об`єктивними доказами.

При цьому, достатньо чітких, вагомих, узгоджених між собою доказів, що породили б обґрунтовану презумпцію застосування до обвинуваченого неправомірного насильства, внаслідок чого отримано докази винуватості обвинуваченого в інкримінованому йому злочині, суду не надано.

Таким чином, на переконання колегії суддів, дослідивши всі подані сторонами докази в їх сукупності та взаємозв`язку, судом вірно встановлено, що вина обвинуваченого ОСОБА_7 у скоєнні інкримінованого йому злочині знайшла своє підтвердження та вірно кваліфіковано його дії за ч. 1 ст. 402 КК України, оскільки він, будучи військовослужбовцем Збройних сил України, вчинив непокору, тобто відкрито відмовився виконати наказ начальника.

А невизнання ОСОБА_7 своєї вини у вчиненні даного злочину, на думку колегії суддів, судом правильно розцінено як таке, що спрямоване на уникнення від відповідальності, та вірно відхилено показання обвинуваченого ОСОБА_7 у цій частині як такі, що спростовані послідовними показаннями свідків та дослідженими в судовому засіданні доказами. Підстав для обмови ОСОБА_7 свідками не вбачається.

Обираючи покарання ОСОБА_7 районний суд, на думку колегії суддів, вірно врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, а саме те, що ОСОБА_7 позитивно характеризується по місцю служби та місцю проживання, на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває, на час інкримінованих йому дій страждав на розлад адаптації із змішано тривожно-деприсивною реакцією, що не позбавляло його здатності усвідомлювати свої дії та керувати ними в період інкримінованих йому дій, що стверджується висновком амбулатороної судово-психіатричної експертизи № 446 від 23 вересня 2014 року, має на утриманні малолітню дитину, неодноразово на військовій службі нагороджений пам`ятнпими нагрудними знаками та медалями, вперше притягується до кримінальної відповідальності, та прийшов до обгрунтованого висновку, що обвинуваченому ОСОБА_7 необхідно призначити покарання в межах санкції ч. 1 ст. 402 КК України, у виді службового обмеження, так як таке покарання є достатнім, справедливим і необхідним для його виправлення та для запобігання вчиненню злочинів як ним, так і іншими особами.

Крім того, з матеріалів справи вбачається, що органи слідства і суд дослідили у справі всі ті обставини, які могли мати значення для прийняття рішення у справі, а тому наведені апелянтами у апеляціях доводи про незаконність вироку суду першої інстанції є безпідставними.

Також колегія суддів при перевірці справи та прийнятого рішення не виявила допущених істотних порушень КПК України чи неправильного застосування кримінального закону, які б тягнули за собою скасування чи зміну вироку суду.

На підставі викладеного колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції є законним і обґрунтованим, а тому відмовляє захиснику обвинуваченого ОСОБА_7 адвокату ОСОБА_9 в задоволенні її апеляційної скарги.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 418 та 419 КПК України, колегія суддів,-

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_9 залишити без задоволення, а вирок Бродівського районного суду Львівської області від 23 березня 2017 року щодо ОСОБА_7 без змін.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку протягом трьох місяців з моменту її проголошення

Головуючий

Судді