Провадження № 11/783/11/16 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
26 грудня 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Львівської області в складі:

Головуючої-судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю прокурора ОСОБА_5 ,

підсудного ОСОБА_6

потерпілого ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові кримінальну справу за апеляцією потерпілого ОСОБА_7 на постанову Сихівського районного суду м. Львова від 02 листопада 2015 року,-
в с т а н о в и л а:
Цією постановою
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Львова, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з вищою освітою, працюючого юрисконсультом ТОВ «Торгова група «Тиса», одруженого, маючого на утриманні малолітню дитину ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , раніше не судимого -
звільнено від кримінальної відповідальності за вчинення злочину, передбаченого ч.1 ст.122 КК України, на підставі ст.47 КК України у зв`язку з передачею його на поруки трудовому колективу ТОВ «Торгова група «ТИСА», якщо протягом року з дня передачі його на поруки трудовому колективу ТОВ «Торгова група «ТИСА» ОСОБА_6 виправдає довіру колективу, не ухилятиметься від заходів виховного характеру та не порушуватиме громадський порядок.
Роз`яснено ОСОБА_6 зміст ч.2 ст. 47 КК України, що у разі порушення умов передачі на поруки особа притягається до кримінальної відповідальності за вчинений нею злочин.

Кримінальну справу про обвинувачення ОСОБА_6 у вчиненні злочину передбаченого ч.1 ст.122 КК України закрито.

Запобіжний захід ОСОБА_6 підписку про невиїзд скасовано.

Цивільний позов ОСОБА_7 до ОСОБА_6 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди залишено без розгляду, роз`яснено позивачу, що його вимоги про відшкодування шкоди можуть бути вирішені в порядку цивільного судочинства.

Згідно з постановою Сихівського районного суду м. Львова від 02 листопада 2015 року, ОСОБА_6 16 вересня 2009 року о 21 годині 30 хвилин, поблизу будинку №24, що по вул. Демнянській у м. Львові, на ґрунті особистих неприязних відносин, умисно кулаком наніс удар потерпілому ОСОБА_7 в ліву нижню частину щелепи, в результаті чого, спричинив тілесні ушкодження: травматичний злам суглобового відростка нижньої щелепи зліва зі зміщенням, струс головного мозку, які відносяться до середнього ступеня тяжкості, за ознакою тривалого розладу здоров`я.

Не погоджуючись з постановою суду першої інстанції, потерпілий ОСОБА_7 подав апеляцію, в якій просить скасувати постанову Сихівського районного суду м. Львова від 02 листопада 2015 року та повернути справу на новий судовий розгляд в суд першої інстанції в іншому складі суду.

Зі змісту апеляції потерпілого вбачається, що такий не погоджується із рішенням суду першої інстанції в частині звільнення ОСОБА_6 від кримінальної відповідальності у зв`язку з передачею його на поруки.
В обґрунтування своїх апеляційних вимог потерпілийпокликається на те, що ОСОБА_6 під час вчинення злочину знаходився в стані алкогольного сп`яніння, після вчинення злочину жодної допомоги йому не надав та втік з місця злочину.

На його переконання, такий намагався приховати вчинений злочин та вказує на те, що під його час перебування в лікарні з 16.09.2012 року по 15.10.2012 року, ОСОБА_6 жодного разу не з`явився до лікарні, не вибачився за вчинене, не відшкодував в повній мірі завдану шкоду, а відтак не став на шлях виправлення.

Зазначає, що він, потерпілий ОСОБА_7 , не давав своєї згоди на те, щоб ОСОБА_6 брали на поруки, звільняли від кримінальної відповідальності, а кримінальну справу закривали.

Окрім цього, потерпілий зазначає, що судом першої інстанції було порушено його право на участь у судовому засіданні, оскільки він не був належним чином повідомлений про засідання, яке відбулося 02.11.2015 року.

Заслухавши суддю-доповідача, потерпілого ОСОБА_7 на підтримання поданої апеляції, підсудного ОСОБА_6 , який вважає, що рішення суду першої інстанції є законним й обґрунтованим, думку прокурора, перевіривши матеріали кримінальної справи та доводи апеляції, колегія суддів приходить до переконання, що така не підлягає до задоволення.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини вчинення ОСОБА_6 злочину, передбаченого ч.1 ст.122 КК України, що в апеляції ніким не оскаржується.

Відповідно до ст.47 КК України та роз`яснень, що містяться в п. 5 Постанови Пленуму Верхового Суду України від 23 грудня 2005 року № 12 «Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності», особу, яка вперше вчинила злочин невеликої або середньої тяжкості та щиро розкаялася, може були звільнено від кримінальної відповідальності з передачею на поруки колективу підприємства, установи чи організації за їх клопотанням, за умови, що ця особа протягом року з дня передачі її на поруки виправдає довіру колективу, не ухилятиметься від заходів виховного характеру та не порушуватиме громадського порядку.
Звільнення від кримінальної відповідальності за ст.47 України можливе лише за клопотанням колективу підприємства, установи чи організації, членом якого є особа, про передачу її на поруки. Порядок порушення колективом такого клопотання визначено у частинах 1, 2 ст. 10 КПК. Воно має бути оформлене протоколом загальних зборів колективу, який долучається до справи. Підставою такого звільнення є щире розкаяння особи (зокрема, особа визнає свою вину за усіма пунктами висунутого проти неї обвинувачення, дає правдиві свідчення, щиро жалкує про вчинене, негативно оцінює злочин), яке свідчить про її бажання спокутувати провину перед колективом підприємства, установи чи організації та виправити свою поведінку.
За наявності вищезазначених обставин, суд вправі звільнити особу від кримінальної відповідальності з передачею її на поруки трудовому колективу.
Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, ОСОБА_6 , вчинив злочин вперше, раніше до кримінальної відповідальності не притягувався і злочинів не вчиняв, в матеріалах справи відсутні також дані про притягнення ОСОБА_6 до адміністративної відповідальності. Вчинений ним злочин, передбачений ч.1 ст.122 КК України відповідно до ст. 12 КК України відноситься до середнього ступеня тяжкості, такий винним себе у вчиненні інкримінованого злочину визнав повністю і дав показання, що відповідають пред`явленому обвинуваченню, й щиро розкаюється у вчиненому.

Трудовий колектив ТОВ «Торгова група «ТИСА» на підставі ст.47 КК України, ст.ст.7-1, 10 КПК України 1960 р., в якому працює ОСОБА_6 , звернувся до суду з клопотанням про звільнення підсудного ОСОБА_6 від кримінальної відповідальності за ч.1 ст.122 КК України та передачі його на поруки трудовому колективу ТОВ «Торгова група «ТИСА».

Як зазначено в клопотанні трудового колективу, їх співробітник ОСОБА_6 вчинив злочин середньої важкості, свою вину повністю визнав, сприяв розкриттю злочину, повністю відшкодував потерпілому завдану шкоду і вибачився перед ним, раніше несудимий і до кримінальної відповідальності не притягався, злочин вчинив вперше, виключно позитивно характеризується, одружений, має на утриманні малолітню дитину, за час, що минув, жодних правопорушень не вчиняв, може бути виправлений без застосування кримінального покарання, трудовий колектив ТОВ «Торгова група «ТИСА» поручається, що надалі ОСОБА_6 не вчинить суспільно-небезпечного діяння, трудовий колектив зобов`язується проводити з ним необхідну виховну роботу. Відповідальною за здійснення заходів виховного характеру щодо ОСОБА_6 призначено заступника генерального директора з будівельної діяльності ТОВ «Торгова група «ТИСА», уповноваженого члена трудового колективу у м.Львові ОСОБА_9 .

Клопотання відображено в протоколі зборів трудового колективу від 30 січня 2015 року та від 2 лютого 2015 року.

До даного клопотання від 3 лютого 2015 року додано протокол №1 загальних зборів трудового колективу ТОВ «Торгова група «ТИСА» у м.Львові від 30 січня 2015 року та протокол №1-ВК загальних зборів трудового колективу виробничого комплексу ТОВ «Торгова група «ТИСА» у м.Дрогобич від 2 лютого 2015 року.

Згідно з Положенням про повноваження (уповноваженого) трудового колективу ТОВ «Торгова група «Тиса», схваленим на загальних зборах трудового колективу невиробничого підрозділу 15 червня 2011 року та на загальних зборах трудового колективу виробничого комплексу 17 червня 2011 року, трудовий колектив здійснює заходи щодо комплексного трудового, економічного, морального і правового виховання членів колективу. Забезпечує здоровий морально-психологічний клімат у колективі, вживає заходів до виховання членів колективу, бере участь у роботі по запобіганню правопорушень, здійснюють заходи щодо перевиховання осіб, що вчинили правопорушення (п.2.8). Проведення зборів трудового колективу, де скликання зборів ускладнене з причин територіальної віддаленості та багато змінності роботи, такі структурні підрозділи самостійно обирають уповноваженого трудового колективу і самостійно вирішує питання пов`язані з врегулюванням трудових відносин, відстоюванням соціально-економічних інтересів, фінансових, побутових і т.і. (п.1.6). При проведенні зборів трудового колективу по структурних підрозділах з питань, що стосуються усього трудового колективу підприємства, результати голосування на зборах по структурних підрозділах підсумовуються, тобто результати голосування визначаються в цілому по підприємству (п.1.7). Збори трудового колективу вважаються правомочними, якщо в них бере участь більше половини членів трудового колективу (1.8) (т.3 а.с.39-47)

Згідно з довідкою ТОВ «Торгова група «ТИСА» від 3 лютого 2015 року за №15/15 станом на день її видачі загальна кількість працюючих на підприємстві становить 98 чол., 20 з яких належать до трудового колективу у м.Львові, а решта 78 осіб працівники виробничого комплексу ТОВ «Торгова група «ТИСА» у м.Дрогобич. У зв`язку з віддаленістю вказаного виробничого комплексу від місця розташування головного офісу у м.Львові, з метою уникнення відриву від виробничої діяльності, трудовий колектив виробничого комплексу відмежований від трудового колективу решти підприємства (т.2 а.с.147)

Відповідно до протоколу №1 загальних зборів трудового колективу ТОВ «Торгова група «ТИСА» у м.Львові від 30 січня 2015 року загальна чисельність за штатним розписом складає 20 чоловік, присутні 14, за прийняті рішення «за» голосували одноголосно. Згідно з протоколом №1-ВК загальних зборів трудового колективу виробничого комплексу ТОВ «Торгова група «ТИСА» у м.Дрогобич від 2 лютого 2015 року загальна чисельність працівників за штатним розписом складає 78 осіб, присутні 65 чоловік, за прийняті рішення «за» голосували одноголосно.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції перевірено повноваження зборів колективу, що розглядав питання про можливість звернення до суду з клопотанням про передачу ОСОБА_6 на поруки, таке приймалось повноважним складом та при його подачі дотримано вимоги ч.1 ст.10 КПК України.

Отже, враховуючи вищенаведені обставини, колегія суддів апеляційного суду вважає, що суд першої інстанції прийшов до вірного висновку, що звернення до суду з клопотанням про передачу підсудного на поруки приймалось повноважним складом трудового колективу, клопотання відповідає вимогам закону та передав ОСОБА_6 на поруки трудовому колективу «Торгова група «ТИСА», звільнивши його від кримінальної відповідальності за вчинений ним злочин, передбачений ч.1 ст.122 КК України, а відтак покликання потерпілого щодо незаконності передачі на поруки, в тому числі в частині невідповідності клопотання вимогам КПК, а також про залишення ОСОБА_6 місця вчинення злочину й спробу приховати його, є безпідставними та спростовуються наявними в матеріалах справи доказами.

Крім того, судом на ОСОБА_6 покладені певні зобов`язання щодо його поведінки та встановлений іспитовий строк, а саме, що він протягом року з дня передачі на поруки повинен виправдати довіру колективу, не ухилятися від заходів виховного характеру і не порушувати громадського порядку. Тому остаточне звільнення ОСОБА_6 від кримінальної відповідальності можливе після закінчення цього строку.

В матеріалах кримінальної справи відсутні будь-які докази перебування ОСОБА_10 у стані алкогольного сп`яніння, під час вчинення злочину, зокрема і дані медичного освідування, а відтак доводи апеляції і в цій частині не знайшли свого підтвердження.

Не заслуговують на увагу покликання потерпілого про порушення його права на участь у судовому засіданні через те, що такий, на його думку, не був належним чином повідомлений про час та місце судового засідання 02.11.2015 року, з огляду на те, що такі доводи спростовуються наявними у матеріалах кримінальної справи повідомленнями про вручення рекомендованого поштового відправлення (т.3 а.с.60, 61), згідно з якими повідомлення про засідання на 02.11.2015 року на адресу, за якою проживає потерпілий ОСОБА_7 - АДРЕСА_2 , отримано ОСОБА_11 31.10.2015 року.

Відповідно до ст.171 КПК України в редакції 1960 року, виклик потерпілого проводиться за правилами, встановленими статтею 166 цього Кодексу, зокрема шляхом вручення потерпілому повідомлення про засідання під розписку, а в разі його тимчасової відсутності кому-небудь з дорослих членів його сім`ї, житлово-експлуатаційній організації, виконавчому комітету селищної або сільської Ради народних депутатів чи адміністрації за місцем його роботи.

Не знайшли свого підтвердження твердження потерпілого ОСОБА_12 про те, що в травні 2014 року ОСОБА_13 в публічному місці на дитячій площадці, перед будинком, де мешкає підсудний та потерпілий, розпивав спиртні напої. Під час судового розгляду вказаної кримінальної справи судом не отримано жодних даних про притягнення останнього до відповідальності, зокрема і до адміністративної за розпивання пива, алкогольних, слабоалкогольних напоїв у заборонених законом місцях.

В судовому засіданні апеляційного суду підсудний ОСОБА_6 вину у вчиненому злочині визнав повністю, щиро розкаюється у скоєному, та з приводу заподіяної шкоди зазначив, що таку відшкодував потерпілому ОСОБА_14 у розмірі 12 000 гривень, що на той час було еквівалентно 1500 доларів, про що свідчить особиста розписка потерпілого, із змісту якої вбачається, що ним 28 вересня 2012 року отримано від ОСОБА_6 12 тисяч гривень в якості відшкодування матеріальної та моральної шкоди, яка була йому заподіяна ОСОБА_6 16 вересня 2012 року, така відшкодована йому повністю, із ОСОБА_6 вони помирилися і він розуміє, що ОСОБА_6 не передбачав настання таких наслідків, не бажав їх, а спричинив йому тілесні ушкодження з необережності (т.1 а.с.127).

З огляду на це безпосередньо після вчинення злочину ОСОБА_6 потерпілому ОСОБА_14 було відшкодовано шкоду у повному обсязі.

Окрім цього, щодо заявленого потерпілим 23.04.2014 року цивільного позову (т.2 а.с.7-14), в якому такий просить стягнути з цивільного відповідача ОСОБА_6 на користь ОСОБА_7 матеріальну шкоду в розмірі 111 тис.520 гривень, моральну шкоду 250 тис. гривень, розміру втраченого фізичною особою внаслідок каліцтва або іншого ушкодження здоров`я заробітку (доходу) в розмірі 10 тис. гривень та витрати на правову допомогу, судом першої інстанції обґрунтовано такий залишено без розгляду, оскільки відповідно до п. 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України законодавства про відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної злочином, і стягнення безпідставно нажитого майна» № 3 від 31.03.1989 року у разі закриття справи з передбачених законом підстав цивільний позов не розглядається. Вимоги позивача про відшкодування матеріальної шкоди у цьому разі можуть бути вирішені в порядку цивільного судочинства.
Поряд з тим, колегія суддів звертає увагу на те, що подія, яка інкримінується ОСОБА_6 мала місце 16 вересня 2012 року, а не як помилково зазначено у мотивувальній частині постанови 16 вересня 2009 року, про що не заперечили й учасники процесу.

Суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку про те, що виправлення ОСОБА_6 є можливим без фактичного застосування до нього заходів кримінально-правової репресії.
З огляду на зазначене, колегія суддів приходить до переконання, що судом першої інстанції дотримано вимоги кримінального та кримінально-процесуального закону, оскаржувана постанова є законною й обґрунтованою, а відтак підстав для її зміни чи скасування не вбачається, а тому апеляційна скарга потерпілого ОСОБА_7 не підлягає до задоволення.

Керуючись ст.ст.362, 365, 366 КПК України в редакції 1960 року, колегія суддів,-
п о с т а н о в и л а:

постанову Сихівського районного суду м. Львова від 02 листопада 2015 року, якою ОСОБА_6 звільнено від кримінальної відповідальності за вчинення злочину, передбаченого ч.1 ст.122 КК України, на підставі ст.47 КК України у зв`язку з передачею його на поруки трудовому колективу ТОВ «Торгова група «ТИСА», залишити без зміни, апеляцію потерпілого ОСОБА_7 без задоволення.
Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4