У Х В А Л А
Справа № 149/833/15-к

Провадження №1-кп/149/2/17

28.02.2017 р. Хмільницький міськрайонний суд Вінницької області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора Калинівської місцевої прокуратури ОСОБА_3

адвоката ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Хмільнику клопотання адвоката ОСОБА_4 про визнання нових доказів недопустимими в порядку ч. 2 ст. 89 КПК України, -

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області перебуває кримінальна справа відносно ОСОБА_5 , який підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України.
В судовому засіданні, яке відбулося 28.02.2017 року в залі Хмільницького міськрайонного суду адвокат ОСОБА_4 заявив клопотання про визнання нових доказів не допустимими в порядку ч. 2 ст. 89 КПК України. Посилаючись на те, що 15 лютого 2017 року прокурором Калинівської місцевої прокуратури ОСОБА_3 , надано йому доступ до додаткових матеріалів досудового розслідування, а саме до матеріалів проведення негласних слідчих (розшукових) дій у кримінальному провадженні № 0000777. Дані матеріали проведення негласних слідчих (розшукових) дій його підзахисному ОСОБА_5 були відкриті прокурором на наступний день - 16 лютого 2017 року. Дані докази є недопустимими, оскільки відповідно до ч. 12 ст. 290 КПК України, якщо сторона кримінального провадження не здійснить відкриття матеріалів відповідно до положень цієї статті, суд не має допустити відомості, що містяться в них, як докази.

Обвинувачений ОСОБА_5 в судовому засіданні клопотання адвоката ОСОБА_4 підтримав.
Прокурор Калинівської місцевої прокуратури ОСОБА_3 в судовому засіданні заперечив проти задоволення даного клопотання.

Доказами в кримінальному провадженні, відповідно до ст. 84 КПК України, є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню. Процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.

Згідно ч. 1 ст. 86 КПК України, доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку, встановленому цим Кодексом.

Відповідно до ч. 2 ст. 89 КПК України у разі встановлення очевидної недопустимості доказу під час судового розгляду суд визнає цей доказ недопустимим, що тягне за собою неможливість дослідження такого доказу або припинення його дослідження в судовому засіданні, якщо таке дослідження було розпочате.

Частиною 1 ст. 87 КПК України передбачено, що недопустимими є докази, отримані внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України, міжнародними договорами, згода на обовязковість яких надана Верховною Радою України, а також будь-які інші докази, здобуті завдяки інформації, отриманій внаслідок істотного порушення прав та свобод людини.

Відповідно до ч. 2, 3 ст. 87 КПК України, суд зобовязаний визнати істотними порушеннями прав людини і основоположних свобод, зокрема, такі діяння: порушення права особи на захист; отримання показань чи пояснень від особи, яка не була повідомлена про своє право відмовитися від давання показань та не відповідати на запитання, або їх отримання з порушенням цього права. Недопустимими є також докази, що були отримані з показань свідка, який надалі був визнаний підозрюваним чи обвинуваченим у цьому кримінальному провадженні.

Частиною 3 ст. 17 КПК України передбачено, що підозра, обвинувачення не можуть ґрунтуватися на доказах, отриманих незаконним шляхом.

Згідно ч. 2 ст. 86 КПК України, недопустимий доказ не може бути використаний при прийнятті процесуальних рішень, на нього не може посилатися суд при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ч. 4 ст. 87 КПК України, докази, передбачені цією статтею, повинні визнаватися судом недопустимими під час будь-якого судового розгляду, крім розгляду, якщо вирішується питання про відповідальність за вчинення зазначеного істотного порушення прав та свобод людини, внаслідок якого такі відомості були отримані.

Додатково відкриті прокурором вищевказані докази отримані стороною обвинувачення ще під час проведення досудового розслідування (в період з листопада 2014 року по лютий 2015 року), однак стороні захисту у відповідності до положень ст. 290 КПК України відкриті не були. А тому є очевидно недопустимими доказами. Крім того, відповідно до положень ст.ст. 246, 251 КПК України рішення про проведення такої негласної слідчої (розшукової) дії, як контроль за вчиненням злочину, приймає прокурор. Постанова прокурора про проведення негласної слідчої (розшукової) дії повинна містити обґрунтування прийнятого рішення, в тому числі обґрунтування неможливості отримання відомостей про злочин та особу, яка його вчинила, в інший спосіб. Однак із поданих в судовому засіданні 21.02.2017 року прокурором ОСОБА_3 , додаткових матеріалів досудового розслідування (матеріалів проведення НСРД) вбачається, що контроль за вчиненням злочину у формі оперативної закупівлі 12.11.2014 року проведено без постанови прокурора, оскільки такої не додано до матеріалів справи. Подані до суду дві постанови прокурора Хмільницької міжрайонної прокуратури ОСОБА_6 від 13.01.2015 року та від 11.02.2015 року про проведення контролю за вчиненням злочину не містять обґрунтування прийнятого рішення, в тому числі обґрунтування неможливості отримання відомостей про злочин та особу, в інший спосіб. Тобто не відповідають вимогам закону.

Заслухавши прокурора Калинівської місцевої прокуратури ОСОБА_3 , думку адвоката обвинуваченого ОСОБА_4 , який заявив дане клопотання, думку самого обвинуваченого ОСОБА_5 , суд вважає, що дане клопотання підлягає задоволенню, оскільки додатково відкриті прокурором вищевказані докази отримані стороною обвинувачення ще під час проведення досудового розслідування (в період з листопада 2014 року по лютий 2015 року), однак стороні захисту у відповідності до положень ст. 290 КПК України відкриті не були, а також у відповідності до ч. 2 ст. 89 КПК України у разі встановлення очевидної недопустимості доказу під час судового розгляду суд визнає цей доказ недопустимим, що тягне за собою неможливість дослідження такого доказу або припинення його дослідження в судовому засіданні, якщо таке дослідження було розпочате.

Також те, що контроль за вчиненням злочину у формі оперативної закупівлі від 12.11.2014 року проведено без постанови прокурора, у відповідності до ч. 12 ст. 290 КПК України, якщо сторона кримінального провадження не здійснить відкриття матеріалів відповідно до положень цієї статті, суд не має допустити відомості, що містяться в них, як докази, отже подані до суду дві постанови прокурора Хмільницької міжрайонної прокуратури ОСОБА_6 від 13.01.2015 року та від 11.02.2015 року про проведення контролю за вчиненням злочину не містять обґрунтування прийнятого рішення, в тому числі обґрунтування неможливості отримання відомостей про злочин та особу, в інший спосіб, що порушує вимоги закону.

На підставі наведеного та керуючись, ст. ст. 86-87, 89, 251-253, 290, 372 КПК України, суд,-

В И Р І Ш И В:
Клопотання адвоката ОСОБА_4 про визнання нових доказів недопустимими в порядку ч. 2 ст. 89 КПК України - задовольнити.
Визнати недопустимими доказами:

1.Протокол огляду та помітки грошових купюр від 12.11.2014 року;

2.Протокол огляду покупця від 12.11.2014 року;

3.Протокол огляду покупця від 12.11.2014 року;

4.Протокол про проведення оперативної закупівлі від 12.11.2014 року;

5.Протокол огляду та помітки грошових купюр від 17.01.2015 року;

6.Протокол огляду покупця від 17.01.2015 року;

7.Протокол огляду покупця від 17.01.2015 року;

8.Протокол про проведення контролю за вчиненням злочину у формі оперативної закупівлі від 17.01.2015 року;

9.Протокол огляду та помітки грошових купюр від 15.02.2015 року;

10.Протокол огляду покупця від 15.02.2015 року;

11.Протокол огляду покупця від 15.02.2015 року;

12.Протокол про проведення контролю за вчиненням злочину у формі оперативної закупівлі від 15.02.2015 року;

13.Постанову прокурора Хмільницької міжрайонної прокуратури ОСОБА_6 від 11.02.2015 року про проведення контролю за вчиненням злочину;

14.Постанову прокурора Хмільницької міжрайонної прокуратури ОСОБА_6 від 13.01.2015 року про проведення контролю за вчиненням злочину.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1