Справа № 1-кс/331/1833/2017
331/3425/17
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
25 травня 2017 року місто Запоріжжя

Слідчий суддя Жовтневого районного суду м. Запоріжжя ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю: адвоката ОСОБА_3 , прокурора ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу адвоката ОСОБА_3 , діючого на підставі доручення про надання безоплатної вторинної правової допомоги № 008-0003492 від 10 вересня 2015 року в інтересах ОСОБА_5 , на незаконне порушення прав його підзахисного, який тримається під вартою в Запорізькому слідчому ізоляторі, в порядку ст. 206 КПК України,

ВСТАНОВИВ :
У травні 2017 року до Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від адвоката ОСОБА_3 , діючого на підставі доручення про надання безоплатної вторинної правової допомоги № 008-0003492 від 10 вересня 2015 року в інтересах ОСОБА_5 , надійшла скарга на незаконне порушення прав його підзахисного, який тримається під вартою в Запорізькому слідчому ізоляторі, в порядку ст. 206 КПК України.

В обґрунтування скарги зазначив, що вироком Ленінського районного суду м.Запоріжжя від 26.01.2017р. ОСОБА_5 було визнано винним у скоєнні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 15 ч. 3 ст. 185, . 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185 КК України та призначено остаточне покарання у вигляді 4 (чотирьох) років позбавлення волі. Строк покарання відраховувати з 22.05.2015р. Вирок суду не набув чинності у зв`язку із апеляційним оскарженням, розпорядження про виконання вироку судом не було видано.
Разом з тим, з моменту затримання - 22.05.2015р. та по даний час ОСОБА_5 знаходиться в слідчому ізоляторі м.Запоріжжя тобто в місцях попереднього ув`язнення.
Частиною 5 статті 72 КК України визначено, що зарахування судом строку попереднього ув`язнення у разі засудження до позбавлення волі в межах того самого кримінального провадження, у межах якого до особи було застосовано попереднє ув язнення, проводиться з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі. Суд має звільнити засудженого від відбування покарання, якщо строк попереднього ув язнення, відбутий засудженим у межах кримінального провадження, дорівнює або перевищує фактично призначене йому основне покарання, передбачене частиною першою цієї статті».
З огляду на зазначене, враховуючи, що призначене судом покарання дорівнює 4 рокам, а в умовах попереднього ув`язнення ОСОБА_5 тримається з 22.05.2015р., тобто на даний час відбув призначене судом покарання з урахуванням положень статті 72 КК України, засуджений ОСОБА_5 підлягає негайному звільненню з-під варти.
Посилаючись на ст. 29 Конституції України, ч. 1, 5 ст. 206, 208 КПК України, просить слідчого суддю визнати утримання ОСОБА_5 незаконним та зобов`язати адміністрацію СІЗО №10 м.Запоріжжя звільнити його з-під варти.
Адвокат ОСОБА_3 в судовому засіданні скаргу про порушення прав ОСОБА_5 підтримв та просив суд її задовольнити.

Прокурор ОСОБА_4 в судовому засіданні проти задоволення скарги заперечував, зазначивши, що вироком Ленінського районного суду м.Запоріжжя від 26.01.2017р. ОСОБА_5 визнано винним у скоєнні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 15 ч. 3 ст. 185, . 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185 КК України, та призначено остаточне покарання у вигляді 4 (чотирьох) років позбавлення вол. У відповідності до ч. 5 ст. 75 КК України у строк відбування покарання зараховано строк попереднього увязнення з 22 травня 2015 року по 26 січня 2017 року, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі. За вироком суду строк покарання відраховувати з 22.05.2015р.. Ухвалою апеляційного суду Запорізької області від 25 травня 2017 року вирок Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 26 січня 2017 року стосовно ОСОБА_5 за ч. 2 ст. 15 ч. 3 ст. 185, . 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185 КК України, залишено без змін. Зараховано у відповідності до вимог ч. 5 ст. 72 КК України в строк призначеного покарання строк перебування ОСОБА_5 під вартою з 26 січня 2017 року по 25 травня 2017 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі. Звільнено ОСОБА_5 від подальшого відбування покарання та з-під варти негайно, як такого, що відбув призначене судом покарання. Станом на 16 годину 30 хвилин 25 травня 2017 року посадовими особами Запорізького слідчого ізолятору здійснюються заходи щодо негайного звільнення ОСОБА_5 з-під варти, як особи, яка відбула призначене судом покарання. Вважає, що до компетенції слідчого судді не входять питання щодо звільнення осіб, які відбувають покарання за вироками судів, які в тому числі набрали законної сили, оскільки зазначені питання регулюються розділом VIII КПК України та вирішуються в загальному порядку. На підставі викладеного, просив слідчого суддю у задоволенні скарги відмовити.

Представник Запорізького слідчого ізолятору у судове засідання не зявився, засобами телефонного звязку повідомив, про те, що не має можливості прибути у судове засідання, оскільки залучений до організації заходів щодо негайного звільнення ОСОБА_5 з-під варти, як особи, яка відбула призначене судом покарання.

Слідчий суддя, вивчивши доводи скарги адвоката ОСОБА_3 , прийнявши до уваги пояснення представників Запорізької місцевої прокуратури № 1 та Запорізького слідчого ізолятору, надані сторонами копії документів, приходить до наступного.

З матеріалів справи вбачається, що вироком Ленінського районного суду м.Запоріжжя від 26.01.2017р. ОСОБА_5 визнано винним у скоєнні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 15 ч. 3 ст. 185, . 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185 КК України, та призначено остаточне покарання у вигляді 4 (чотирьох) років позбавлення вол. У відповідності до ч. 5 ст. 75 КК України у строк відбування покарання зараховано строк попереднього увязнення з 22 травня 2015 року по 26 січня 2017 року, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі. За вироком суду строк покарання відраховувати з 22.05.2015р.
На момент подання адвокатом ОСОБА_3 засуджений ОСОБА_5 перебуває під вартою у Запорізькому слідчому ізоляторі, як особа стосовно якої є обвинувальний вирок, який не набрав законної сили.

На момент розгляду скарги по суті ухвалою апеляційного суду Запорізької області від 25 травня 2017 року вирок Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 26 січня 2017 року стосовно ОСОБА_5 за ч. 2 ст. 15 ч. 3 ст. 185, . 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185 КК України, залишено без змін. Зараховано у відповідності до вимог ч. 5 ст. 72 КК України в строк призначеного покарання строк перебування ОСОБА_5 під вартою з 26 січня 2017 року по 25 травня 2017 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі. Звільнено ОСОБА_5 від подальшого відбування покарання та з-під варти негайно, як такого, що відбув призначене судом покарання.
Відповідно до чинного законодавства України, порядок перебування ув`язнених осіб в слідчих ізоляторах регулюється нормами КПК України, ЗУ «Про попереднє ув`язнення», «Правилами внутрішнього розпорядку слідчих ізоляторів Державної кримінально-виконавчої служби України» затвердженого Наказом Мінюсту № 460/5 від 18.03.2013 року.

Згідно ч. 3 ст. 1 ЗУ «Про попереднє ув`язнення» тримання осіб, взятих під варту, відповідно до завдань кримінального судочинства здійснюється на принципах неухильного додержання Конституції України, вимог Загальної декларації прав людини, інших міжнародних правових норм і стандартів поводження з ув`язненими і не може поєднуватися з навмисними діями, що завдають фізичних чи моральних страждань або принижують людську гідність.

Згідно ч. 1 ст. 206 КПК України кожен слідчий суддя суду, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться особа, яка тримається під вартою, має право постановити ухвалу, якою зобов`язати будь-який орган державної влади чи службову особу забезпечити додержання прав такої особи.

Згідно ч. 1 ст. 206 КПК України якщо слідчий суддя отримує з будь-яких джерел відомості, які створюють обґрунтовану підозру, що в межах територіальної юрисдикції суду знаходиться особа, позбавлена свободи за відсутності судового рішення, яке набрало законної сили, або не звільнена з-під варти після внесення застави в установленому цим Кодексом порядку, він зобов`язаний постановити ухвалу, якою має зобов`язати будь-який орган державної влади чи службову особу, під вартою яких тримається особа, негайно доставити цю особу до слідчого судді для з`ясування підстав позбавлення свободи.
Пунктом 18 ч. 1 ст. 3 КПК України визначено, що слідчий суддя - суддя суду першої інстанції, до повноважень якого належить здійснення у порядку, передбаченому цим Кодексом, судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні, та у випадку, передбаченому статтею 247 цього Кодексу, - голова чи за його визначенням інший суддя Апеляційного суду Автономної Республіки Крим, апеляційного суду області, міст Києва та Севастополя. Слідчий суддя (слідчі судді) у суді першої інстанції обирається зборами суддів зі складу суддів цього суду.
Статтею 539 КПК України визначено, що питання, які виникають під час та після виконання вироку вирішуються судом за клопотанням (поданням) прокурора, засудженого, його захисника, законного представника, органу або установи виконання покарань, а також інших осіб, установ або органів у випадках, встановлених законом. Потерпілий, цивільний позивач, цивільний відповідач та інші особи мають право звертатися до суду з клопотаннями про вирішення питань, які безпосередньо стосуються їх прав, обов`язків чи законних інтересів. Клопотання (подання) про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку, подається:
1) до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого засуджений відбуває покарання, - у разі необхідності вирішення питань, передбачених пунктами 2-4, 6, 7 (крім клопотання про припинення примусового лікування, яке подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться установа або заклад, в якому засуджений перебуває на лікуванні), 13-1, 14 частини першої статті 537 цього Кодексу;
2) до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого виконується вирок, - у разі необхідності вирішення питань, передбачених пунктами 10 (у частині клопотань про заміну покарання відповідно до частини третьої статті 57, частини першої статті 58, частини першоїстатті 62 Кримінального кодексу України), 11, 13, 13-2 частини першої статті 537 цього Кодексу;
3) до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого проживає засуджений, - у разі необхідності вирішення питань, передбачених пунктами 5, 8, 9, 13-3 частини першої статті 537 цього Кодексу;
4) до суду, який ухвалив вирок, - у разі необхідності вирішення питань, передбаченихпунктами 1, 10 (в частині клопотання про заміну покарання відповідно до частини п`ятої статті 53 Кримінального кодексу України), 12 (у разі якщо вирішення питання необхідне в зв`язку із здійсненням судового розгляду, воно вирішується судом, який його здійснює), 14 частини першої статті 537, статті 538 цього Кодексу.
Аналізуючи вищевикладені норми права та встановлені обставини, суд приходить до висновку, що обставини, викладені у скарзі ОСОБА_3 , діючого на підставі доручення про надання безоплатної вторинної правової допомоги № 008-0003492 від 10 вересня 2015 року в інтересах ОСОБА_5 , на незаконне порушення прав його підзахисного, який тримається під вартою в Запорізькому слідчому ізоляторі, не є предметом розгляду слідчим суддею в порядку ст. 206 КПК України, оскільки питання, повязані з виконанням вироку суду, регулюються нормами розділом VIII КПК України та вирішуються в загальному порядку, у звязку з чим зазначена скарга задоволенню не підлягає.

Відповідно до ст. 2 КПК України «завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до положень ст.7 КПК України зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати засадам кримінального провадження, до яких у тому числі відноситься верховенство права, законність, рівність перед законом і судом та інші.

Відповідно до ч.6 ст. 9 КПК України, у випадках, коли положення цього Кодексу не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені частиною першою статті 7 цього Кодексу».

Керуючись ст. 206 КПК України, слідчий суддя

У Х В А Л И В:
У задоволенні скарги адвоката ОСОБА_3 , діючого на підставі доручення про надання безоплатної вторинної правової допомоги № 008-0003492 від 10 вересня 2015 року в інтересах ОСОБА_5 , на незаконне порушення прав його підзахисного, який тримається під вартою в Запорізькому слідчому ізоляторі, в порядку ст. 206 КПК України - відмовити.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя: ОСОБА_1
25.05.2017