Справа № 303/568/17-к
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАКАРПАТСЬКОЇ ОБЛАСТІ
____________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.06.2017 м. Ужгород

Апеляційний суд Закарпатської області в складі :

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участі секретаря судових засідань ОСОБА_4 ,

та учасників судового розгляду : прокурора ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника адвоката ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 11-кп/777/291/17, відомості про кримінальне правопорушення в якому 17.11.2016 внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001315, за апеляційними скаргами, які подали прокурор Мукачівської місцевої прокуратури ОСОБА_9 , обвинувачений ОСОБА_7 та його захисник - адвокат ОСОБА_8 ,

ВСТАНОВИВ :

вироком Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 28 лютого 2017 року

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Макіївка Донецької області, мешканець АДРЕСА_1 , громадянин України, українець, із середньою освітою, не одружений, не працюючий, раніше неодноразово судимий,

визнаний винним і йому призначено покарання за ч. 1 ст. 187 КК України у виді позбавлення волі на строк чотири роки.

Строк відбування покарання обвинуваченим ОСОБА_7 визначено рахувати з моменту його затримання 16.11.2016.

На підставі ч. 5 ст. 72, 73 КК України у строк відбування покарання обвинуваченому ОСОБА_7 зараховано строк попереднього ув`язнення з моменту його затримання 16.11.2016 до вступу вироку в законну силу, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Запобіжний захід щодо обвинуваченого ОСОБА_7 у вигляді тримання під вартою до набрання вироком законної сили залишено без змін.

Ухвалено стягнути з ОСОБА_7 на користь держави процесуальні витрати в справі за проведення дактилоскопічної експертизи № 3/1049 від 12.01.2017 у сумі 703,68 гривень.

У порядку ст. 100 КПК України вирішено долю речових доказів, а саме: марлеві тампони зі змивами речовини бурого кольору, знятих із зовнішньої сторони задньої лівої дверки автомобіля, руків`я небезпечної бритви зі слідами речовини бурого кольору, лезо небезпечної бритви зі слідами речовини бурого кольору, куртку балонову синього кольору із плямами речовини бурого кольору, три марлеві тампони зі змивами з долонь правої та лівої рук ОСОБА_7 , що передані на зберігання в камеру зберігання речових доказів Мукачівського РВП, ухвалено знищити.

Згідно вироку, ОСОБА_7 визнаний винуватим у вчиненні кримінального правопорушення за таких обставин.

16 листопада 2016 року приблизно о 21-й годині 30 хвилин, ОСОБА_7 , знаходячись на задньому сидінні автомобіля марки «Renault Logan», державний номерний знак НОМЕР_1 , позаду водія потерпілого ОСОБА_10 , який зупинився на відрізку автодороги сполученням «Мукачево-Рогатин-Львів», навпроти повороту до с. Завидово Мукачівського району Закарпатської області, діючи умисно, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, їх карність та настання суспільно-небезпечних наслідків, з метою заволодіння чужим майном, використовуючи небезпечну бритву, раптово із-за спини, напав на водія, охопивши його руками ззаду та приклавши до шиї лезо небезпечної бритви, вимагав від нього 800 гривень. Під час нападу ОСОБА_10 став чинити опір, а ОСОБА_7 , з метою довести злочин до кінця, у процесі розбою, усвідомлюючи можливість настання наслідків у виді тілесних ушкоджень, застосував до ОСОБА_10 фізичне насильство та небезпечною бритвою спричинив останньому тілесні ушкодження у виді проникаючої, різаної рани в області підборіддя справа та поверхневі рани в області правої щоки, основної фаланги першого пальця лівої кисті, тильної поверхні правої кисті, які згідно висновку судово-медичної експертизи № 978/16 від 13.01.2017 відносяться до групи легких тілесних ушкоджень з короткочасним розладом здоров`я й які потягли за собою розлад здоров`я на строк більше шести, однак не більше двадцяти одного дня, і які виникли внаслідок дії колото-ріжучих предметів, яким могло бути лезо небезпечної бритви.

В а п е л я ц і й н и х с к а р г а х:

- прокурор Мукачівської місцевої прокуратури ОСОБА_9 , не оспорюючи фактичні обставини кримінального провадження, доведеність вини та кваліфікацію дій ОСОБА_7 за ч. 1 ст. 187 КК України, вказує на те, що вирок у частині призначеного покарання є незаконним внаслідок м`якості. Посилається на те, що, призначаючи ОСОБА_7 вид і розмір покарання, суд належним чином не вмотивував висновок про призначене покарання, яке хоч і не виходить за встановлені санкцією ч. 1 ст. 187 КК України межі, однак за своїм розміром є явно не справедливим, оскільки не відповідає ступеню тяжкості кримінального правопорушення, за яке передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до 7 років, та особі обвинуваченого, який за місцем проживання характеризується негативно, у день вчинення злочину був звільнений із роботи, судимий 9 разів та в сукупності був позбавлений волі на строк 12 років 5 місяців, а також 1 рік обмеження волі, однак на шлях виправлення не став, вчинив тяжкий злочин, з особливою зухвалістю, використовуючи знаряддя, яким міг заподіяти більш тяжкі наслідки, ніж спричинені. Просить вирок у частині призначеного покарання скасувати, ухвалити новий, яким обвинуваченому ОСОБА_7 за ч. 1 ст. 187 КК України призначити покарання у виді позбавлення волі на строк 6 років, а в решті вирок залишити без зміни. Під час апеляційного розгляду просить дослідити дані, що характеризують особу обвинуваченого ОСОБА_7 ;

- захисник обвинуваченого ОСОБА_7 адвокат ОСОБА_8 , вказує на те, що вирок є незаконним у зв`язку з невідповідністю викладених у ньому висновків фактичним обставинам справи, а також недоведеністю належними та допустимими доказами вини обвинуваченого ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого йому злочину. Посилається на те, що, визнаючи ОСОБА_7 винним за ч. 1 ст. 187 КК України, суд не надав належної оцінки показанням останнього, не взяв до уваги дані, що характеризують особу обвинуваченого та пом`якшуючі покарання обставини, а саме, визнання вини та щире каяття, а також ухвалив вирок без відповіді з Мукачівської ЦРЛ та висновку органу пробації, які є важливими для правильного вирішення справи. Крім того, вказує на те, що, перейшовши після дослідження письмових та речових доказів до судових дебатів, суд першої інстанції проігнорував прохання ОСОБА_7 про надання йому часу для підготовки до цієї стадії судового процесу. Просить вирок скасувати та призначити новий судовий розгляд кримінального провадження в суді першої інстанції;

- обвинувачений ОСОБА_7 вказує на те, що вирок є незаконним. Посилається на те, що суд розпочав судовий розгляд та ухвалив вирок без дослідження обставин, які мають істотне значення для ухвалення законного, обґрунтованого та справедливого рішення, оскільки не дочекався відповіді з Мукачівської ЦРЛ щодо виклику для нього працівниками поліції в ніч із 16.11.2016 на 17.11.2016 швидкої медичної допомоги та висновку органу пробації (досудової доповіді), які судом витребовувалися. Крім того, вказує на те, що, перейшовши після дослідження письмових та речових доказів до судових дебатів, суд першої інстанції необґрунтовано відхилив його клопотання про надання часу для підготовки до судових дебатів. Також посилається на те, що його характеристика зі смт. Знам`янка Друга, яку суд при призначенні покарання взяв до уваги, свідчить виключно про минулі судимості та повністю спростовується характеристиками вуличного комітету за місцем його постійного проживання, товариства ГЕОІД, де він офіційно був працевлаштований та проханням 10 осіб. Вказує й на те, що твердження суду про те, що він на момент вчинення злочину не був працевлаштований спростовуються довідкою з товариства «НАНО ПРО», а твердження про те, що факт того, що він на момент вчинення злочину більш ніж 10 днів знаходився без препарату «Метадон», є тільки припущенням і спростовується довідкою головного лікаря Знам`янської ЦРЛ Кіровоградської області. Також посилається й на те, що повністю визнає вину в скоєному, однак відтворити повністю всі обставини злочину не може, оскільки не пам`ятає. Тому, вважає, що суд, у порушення ст. ст. 91, 368, 370 КПК України, через помилкову оцінку доказів, викривив фактичні дані, які були встановлені під час судового розгляду кримінального провадження, що призвело до ухвалення незаконного рішення. Просить вирок скасувати, призначити новий судовий розгляд кримінального провадження в суді першої інстанції, а також змінити йому міру запобіжного заходу із тримання під вартою на особисте зобов`язання.

Заслухавши доповідь судді про суть вироку, повідомлення про те, ким і в якому обсязі він оскаржений, про основні доводи апеляційних скарг, пояснення учасників судового розгляду : обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника адвоката ОСОБА_8 , які підтримали подані стороною захисту апеляційні скарги й заперечували щодо задоволення апеляційної скарги прокурора; прокурора, який підтримав подану стороною обвинувачення апеляційну скаргу й заперечував щодо задоволення поданих стороною захисту апеляційних скарг, перевіривши матеріали кримінального провадження, дослідивши зібрані по справі відомості про особу обвинуваченого, клопотання про дослідження яких заявив прокурор, колегія суддів вважає, що вирок суду в частині призначеного покарання підлягає до скасування з таких підстав.

Висновки суду першої інстанції про доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_7 у нападі з метою заволодіння чужим майном, поєднаному з насильством, небезпечним для життя особи, яка зазнала нападу напад на потерпілого ОСОБА_10 , та кваліфікацію його дій за ч. 1 ст. 187 КК України, ґрунтуються на сукупності безпосередньо досліджених під час судового розгляду кримінального провадження та наведених у вироку доказів, прокурором, обвинуваченим та адвокатом ОСОБА_8 не оспорюються, тому апеляційним судом, з урахуванням положень ст. 404 КПК України, не перевіряються; визнаються належним чином вмотивованими, такими, що узгоджуються з вимогами закону.

Під час апеляційного розгляду справи обвинувачений ОСОБА_7 пояснив, що повністю визнає вину в скоєнні злочину, за який його засуджено, однак окремі деталі нападу не пам`ятає. Крім того, обвинувачений ОСОБА_7 пояснив, що під час розгляду справи судом першої інстанції також повністю визнавав вину в скоєнні кримінального правопорушення, вказуючи лише на ті обставини злочину, які пам`ятає. Просив визнати обставиною, що пом`якшує його покарання щире каяття в скоєному, повне визнання вини та пом`якшити призначене йому покарання, застосувавши щодо нього положення ст. 75 КК України.

Зі змісту апеляційних скарг обвинуваченого ОСОБА_7 та адвоката ОСОБА_8 також убачається, що обвинувачений ОСОБА_7 повністю визнає вину в скоєному та щиро кається у вчиненому діянні.

Доводи апеляційної скарги прокурора про те, що обвинуваченому ОСОБА_7 призначено занадто м`яке покарання, колегія суддів задовольняє й вважає, що у вироку не вмотивовано судження про те, на підставі чого суд першої інстанції прийшов до висновку про необхідність призначення обвинуваченому ОСОБА_7 покарання, яке є мінімальним, відповідно до санкції ч. 1 ст. 187 КК України.
При оцінці доводів апеляційної скарги прокурора колегія суддів враховує наступне.
Так, відповідно до ст. 404 КПК України вирок суду першої інстанції перевіряється апеляційним судом у межах апеляційної скарги.
Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 420 КПК України суд апеляційної інстанції скасовує вирок суду першої інстанції, і ухвалює свій вирок у разі необхідності застосування більш суворого покарання.
Частина 1 статті 421 КПК України визначає, що обвинувальний вирок, ухвалений судом першої інстанції, може бути скасовано у зв`язку з необхідністю застосувати закон про більш тяжке кримінальне правопорушення чи суворіше покарання тільки у випадку, якщо за цими підставами апеляційну скаргу подали прокурор, потерпілий або його представник.
Згідно п. 4 ч. 1 ст. 409 КПК України підставою для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є невідповідність призначеного покарання тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та особі обвинуваченого.
Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 «Про практику призначення судами кримінального покарання», увагу суддів звернуто на те, що вони при призначенні покарання в кожному випадку, і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, мають суворо дотримуватися вимог ст. 65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання. Згідно п. 2 вказаної Постанови, усі питання пов`язані із призначенням покарання, мають бути належним чином мотивовані у вироку.
Колегія суддів вважає, що, призначаючи ОСОБА_7 покарання, суд першої інстанції не дотримався вимог ст. 65 КК України, згідно якої при призначенні покарання суд повинен враховувати ступінь тяжкості вчиненого, особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та запобігання вчиненню нових злочинів.

Ухвалюючи рішення про призначення ОСОБА_7 мінімального відповідно до санкції ч. 1 ст. 187 КК України покарання суд належним чином не мотивував, які саме обставини справи або дані про особу обвинуваченого він визнає такими, що приводять до висновку про можливість застосування саме такого виду та розміру покарання, і тому колегія суддів вважає, що таке рішення суду не можна визнати обґрунтованим.

Отже, зазначене свідчить про невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок м`якості, таке покарання не можна вважати достатнім для виправлення обвинуваченого ОСОБА_7 та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень, а тому вирок у частині призначення обвинуваченому покарання підлягає скасуванню, а апеляційна скарга прокурора до задоволення.

При призначенні обвинуваченому ОСОБА_7 покарання, апеляційний суд відповідно до ст. 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 цього Кодексу відноситься до тяжких злочинів, обставини кримінального провадження, за яких вчинено діяння, зокрема, характер та місце нанесення потерпілому тілесних ушкоджень, те, що діяння вчинено з особливою зухвалістю, з корисливих мотивів, предмет, яким ці тілесні ушкодження були спричинені і яким могли бути заподіяні більш тяжкі наслідки, ніж спричинені лезо небезпечної бритви; дані про особу обвинуваченого, який неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності- 9 разів засуджувався за вчинені злочини, у тому числі скоєні з корисливих мотивів, поєднані з проникненням у житло та інше приміщення, а також з повторним збутом особливо небезпечних наркотичних речовин, за які в сукупності був позбавлений волі на строк 12 років 5 місяців, а також 1 рік обмеження волі, за місцем проживання характеризується посередньо, обставину, що обтяжує покарання рецидив злочину та за наявності обставини, що пом`якшує його покарання щире каяття та визнання вини в скоєному.
Керуючись вимогами кримінального закону про те, що винній особі має бути призначене покарання необхідне й достатнє для її виправлення, апеляційний суд уважає, що обвинувачений ОСОБА_7 є суспільно небезпечною особою, і його виправлення повинно відбуватися в умовах ізоляції його від суспільства, а тому йому необхідно призначити покарання у виді позбавлення волі в межах санкції, що передбачена ч. 1 ст. 187 КК України, і таке покарання буде необхідним та достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нових злочинів, справедливим.

Наведені в апеляційних скарга дані про особу обвинуваченого ОСОБА_7 : позитивна характеристика з місця проживання із смт. Знам`янка Друга Кіровоградської області, на момент вчинення злочину був працевлаштований, колегія суддів визнає такими, що не спростовують доводи прокурора про м`якість призначеного ОСОБА_7 покарання.

Істотних порушень кримінального процесуального закону чи неправильного застосування кримінального закону, які могли б вплинути на законність та обґрунтованість висновків суду про доведеність вини та кваліфікацію дій ОСОБА_7 та, які є безумовною підставою для його скасування з направленням справи на новий судовий розгляд, колегія суддів не вбачає.

Доводи апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника адвоката ОСОБА_8 , про те, що суд ухвалив вирок без відповіді з Мукачівської ЦРЛ та висновку органу пробації, не дочекався відповіді з Мукачівської ЦРЛ щодо виклику для нього працівниками поліції в ніч із 16.11.2016 на 17.11.2016 швидкої медичної допомоги й проігнорував прохання ОСОБА_7 і не надав йому час для підготовки до судових дебатів, колегія суддів відхиляє і вважає, що ці доводи відповідно до ст. ст. 412, 415 КПК України не слугують підставами для скасування судового рішення з направленням справи на новий судовий розгляд до місцевого суду.

При оцінці доводів апеляційних скарг щодо висновку органу пробації, колегія суддів зазначає, що наявне у матеріалах кримінального провадження повідомлення начальника Знамянського МРВ з питань пробації Південного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції України не дає підстав для застосування щодо ОСОБА_7 ст. 75 КК України.

Відповідно до частини 5 статті 72 КК України у разі засудження до позбавлення волі в межах того самого кримінального провадження, у межах якого до особи було застосовано попереднє ув`язнення, зарахування судом строку попереднього ув`язнення провадиться з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, а тому, колегія суддів вважає за необхідне зарахувати обвинуваченому ОСОБА_7 до строку відбутого ним покарання строк попереднього ув`язнення з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, за період з 16 листопада 2016 року до 20 червня 2017 року, включно.

При прийнятті рішення про початок строку відбування покарання, а відповідно й зарахування строку попереднього ув`язнення до строку відбутого покарання, ураховується те, що ОСОБА_7 був затриманий 16.11.2016, а тому, саме з указаного числа необхідно рахувати початок строку відбування покарання.

Керуючись ст. ст. 72, 370-374, 404, 407, 418, 420 КПК України, апеляційний суд

у х в а л и в :
апеляційну скаргу, яку подав прокурор у кримінальному провадженні прокурор Мукачівської місцевої прокуратури ОСОБА_9 , задовольнити частково, а апеляційні скарги, які подали обвинувачений ОСОБА_7 та його захисник адвокат ОСОБА_8 , залишити без задоволення.

Вирок Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 28 лютого 2017 року щодо обвинуваченого за ч. 1 ст. 187 КК України ОСОБА_7 в частині призначеного обвинуваченому ОСОБА_7 покарання скасувати.

За ч. 1 ст. 187 КК України призначити обвинуваченому ОСОБА_7 покарання у виді позбавлення волі на строк п`ять років.

Запобіжний захід щодо ОСОБА_7 залишити у попередній тримання під вартою.
Строк відбування ОСОБА_7 покарання обчислювати з моменту обрання йому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з 16 листопада 2016 року.

На підставі ч. 5 ст. 72 КК України у редакції Закону України від 26.11.2015 та ст. 5 КК України, зарахувати обвинуваченому ОСОБА_7 до строку відбутого ним покарання строк попереднього ув`язнення з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, за період з 16 листопада 2016 року до 20 червня 2017 року, включно.

У решті вирок щодо ОСОБА_7 залишити без зміни.

На вирок може бути подана касаційна скарга до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ у трьохмісячний строк із дня його проголошення, а засудженим ОСОБА_7 , який тримається під вартою у той самий строк із дня вручення йому копії вироку.

Судді: підписи
Згідно з оригіналом
Суддя ОСОБА_11 Стан