Справа № 308/826/17
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
27 лютого 2017 року м. Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря - ОСОБА_2 ,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора - ОСОБА_3 ,

обвинуваченої - ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області в м. Ужгород кримінальне провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №000026 від 03.01.2017 р. про обвинувачення:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м.Ужгорода, українки, громадянки України, інваліда ІІІ групи, зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , розлученої, маючу середню освіту, приватного підприємця, раніше не судимої,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.ч. 1,4 ст. 358 Кримінального кодексу України,

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_4 , 10.02.2015 року близько 19-00 годин, діючи з умисно, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, перебуваючи за адресою: будинок АДРЕСА_1 внесла завідомо неправдиві відомості до пп. 4 та 6 Декларації про готовність об`єкта до експлуатації на будинок АДРЕСА_2 , яку у подальшому роздрукувала за допомогою принтера і підписала, засвідчуючи достовірність вказаних у ній (декларації) даних до: п.4 «Інформація про генерального підрядника» - ПП ОСОБА_6 , АДРЕСА_3 , тел. НОМЕР_1 , Паспорт НОМЕР_2 від 15.02.1999 р., виданий Ужгородським МВ УМВС України в Закарпатській області, ідентифікаційний код НОМЕР_3 ; п.6 «Інформація про осіб, відповідальних за виконання робіт»: «найменування посади, прізвище, ім`я та по батькові, номер телефону» - виконроб ОСОБА_6 , тел. НОМЕР_1 ; назва, номер та дата видачі документу, що підтверджує повноваження особи на виконання робіт» - наказ про призначення б/н від 28.12.2014.; «види виконаних під керівництвом відповідальної особи робіт» - будівельно-монтажні роботи.

Крім того, ОСОБА_4 , 17.02.2015 близько 11-00 годин, перебуваючи за адресою АДРЕСА_4 , діючи умисно, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, подала до Управління Державної архітектурно-будівельної інспекції у Закарпатській області підписаною нею декларацію про готовність об`єкта до експлуатації на будинок АДРЕСА_2 із попередньо внесеними до неї завідомо неправдивими відомостями в пп. 4 та 6, а саме: п.4 «Інформація про генерального підрядника» - ПП ОСОБА_6 , АДРЕСА_3 , тел. НОМЕР_1 , Паспорт НОМЕР_2 від 15.02.1999 р., виданий Ужгородським МВ УМВС України в Закарпатській області, ідентифікаційний код НОМЕР_3 ; п.6 «Інформація про осіб, відповідальних за виконання робіт»: «найменування посади, прізвище, ім`я та по батькові, номер телефону» - виконроб ОСОБА_6 , тел. НОМЕР_1 ; назва, номер та дата видачі документу, що підтверджує повноваження особи на виконання робіт» - наказ про призначення б/н від 28.12.2014.; «види виконаних під керівництвом відповідальної особи робіт» - будівельно-монтажні роботи. Після подачі вищевказаної декларації, вона була зареєстрована ОСОБА_7 в Управлінні ДАБК у Закарпатській області за №ЗК 67 від 17.02.2015.

До суду надійшов обвинувальний акт разом з угодою про визнання винуватості укладеною 23 січня 2017 року між ОСОБА_4 та прокурором Ужгородської місцевої прокуратури юриста 2-го класу ОСОБА_3 .

На підставі наведеного, суд розглянув справу відповідно положень ст. ст. 472, 473, ч.5 ст.474 КПК України.

Зі змісту угоди вбачається, що слідчим СВ Ужгородського районного відділення поліції Ужгородського відділу поліції Головного Управління Національної поліції в Закарпатській області старшим лейтенантом поліції ОСОБА_8 , за погодженням з прокурором 23.01.2017 року ОСОБА_4 була висунута підозра у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.ч.1,4 ст. 358 Кримінального кодексу України. Підозрювана ОСОБА_4 під час досудового розслідування повністю визнала свою винуватість у зазначеному діянні і зобов`язалася беззастережно визнати обвинувачення в обсязі підозри у кримінальному провадженні та сприяти досудовому слідству. При цьому ОСОБА_4 погоджуються на призначення покарання за ч.1 ст. 358 Кримінального кодексу України у вигляді штрафу у розмірі п`ятдесяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян та за ч.4 ст. 358 Кримінального кодексу України у вигляді штрафу у розмірі тридцяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян.

Із запропонованим видом та мірою покарання обвинувачена ОСОБА_4 згодна. Наслідки укладення та затвердження зазначеної угоди про визнання винуватості, згідно ст.ст. 473, 394, 474, 476 КПК України та ст.389-1 КК України оговорені сторонами.

У підготовчому судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_4 підтвердила суду, що угода про визнання винуватості від 23.01.2017 року укладена добровільно, не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді, та просила її затвердити.

Обвинувачена ОСОБА_4 пояснила, що права, надані їй законом у зв`язку з укладенням угоди про визнання винуватості вона повністю розуміє; з наслідками укладення та затвердження угоди про визнання винуватості обізнана; характер обвинувачення та його суть їй зрозумілі; обраний вид покарання, який застосовується до неї у разі затвердження угоди, із нею узгоджено та є цілком зрозумілим; зможе реально виконати взяті на себе відповідно до угоди зобов`язання; свою вину у вчиненні кримінального правопорушення за ч.ч. 1,4 ст. 358 КК України визнала повністю.

Органом досудового слідства дії ОСОБА_4 кваліфіковано за ч.1 ст. 358 КК України, як підроблення документа з метою його подальшого використання та за ч.4 ст. 358 КК України, як використання завідомо підробленого документа - вірно.

Суд не вправі перевіряти фактичні обставини вчиненого ОСОБА_4 кримінального правопорушення, оскільки не здійснює оцінку доказів у кримінальному провадженні під час проведення підготовчого судового засідання, виходячи з того, що межі розгляду встановлюються лише змістом угоди про визнання винуватості.

Судом на виконання вимог ст.474 КПК України сумніву у добровільності та істинності позиції обвинуваченої ОСОБА_4 не встановлено. В підготовчому судовому засіданні суд переконався у добровільності укладення сторонами угоди і що угода про визнання винуватості від 23.01.2017 року не є наслідком застосування насильства, примусу погроз, обіцянок, дії будь-яких інших обставин ніж ті, які передбачені в угоді.

Ухвалюючи вирок, на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами та оцінені судом, відповідно до ст.94 КПК України, суд приходить до висновку, що мало місце діяння, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_4 склад кримінального правопорушення, вказують на кваліфікацію діянь за ч. 1,4 ст. 358 КК України, обвинувачена ОСОБА_4 визнала свою вину повністю.

При призначенні покарання обвинуваченій ОСОБА_4 суд враховує, що узгоджені сторонами в угоді про примирення вид і міра покарання відповідають загальним правилам призначення кримінальних покарань та розміру призначеного покарання, які встановлені Кримінальним кодексом України.

Кримінальні правопорушення, вчинене обвинуваченою ОСОБА_4 за ч.ч. 1, 4 ст. 358 Кримінального кодексу України, є злочином невеликої тяжкості.

Згідно п.1 ч. 4 ст. 469 КПК України- угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо: кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів.

При вирішенні питання про відповідність угоди про примирення від 23.01.2017 року вимогам ст.ст.469, 474 КПК України, суд враховує, що умови угоди про визнання винуватості не суперечать вимогам цього кодексу, зокрема щодо змісту та порядку укладення угод, а також щодо узгодженої між сторонами міри покарання, яка відповідає загальним правилам призначення кримінальних покарань, встановленим КК України, ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, правова кваліфікація дій кримінальних правопорушень вірна, умови угоди відповідають інтересам суспільства та не порушують прав, свобод чи інтересів сторін або інших осіб. Не встановлені підстави вважати, що укладення угоди не було добровільним, не є очевидною можливість невиконання обвинуваченою взятих на себе зобов`язань за угодою, фактичні підстави для невизнання винуватості відсутні.

Суд при прийняті рішення у підготовчому судовому засіданні згідно п.1 ч.3 ст.314 КПК України має право затвердити угоду.

Згідно ч. 1 ст. 475 КПК України, якщо суд переконається, що угода може бути затверджена, він ухвалює вирок, яким затверджує угоду і призначає узгоджену сторонами міру покарання.

Згідно ст.65 КК України у випадку затвердження вироком угоди про визнання винуватості, суд призначає покарання, узгоджене сторонами угодою.

За таких обставин суд вважає, що виправленню та перевихованню обвинуваченої ОСОБА_4 може сприяти покарання, узгоджене сторонами угоди про визнання винуватості за ч. 1 ст. 358 Кримінального кодексу України у вигляді штрафу у розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та за ч. 4 ст. 358 Кримінального кодексу України у вигляді штрафу у розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

З врахуванням вищевказаного, перевіривши відповідність угоди вимогам кримінального процесуального законодавства, заслухавши пояснення сторін кримінального провадження та роз`яснивши їм обмеження права щодо оскарження вироку, передбачені ст. 473 КПК України, суд вважає, що угода укладена 23 січня 2017 року між ОСОБА_4 та прокурором Ужгородської місцевої прокуратури юриста 2-го класу ОСОБА_3 , про визнання винуватості відповідає вимогам КПК України, умови угоди не суперечать інтересам суспільства і не порушуються права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб, підозрювана ОСОБА_4 визнала вину добровільно, фактичні підстави для визнання вини наявні, узгоджені вид та міра покарання відповідають загальним засадам призначення покарання, визначених ст.65 КК України, у зв`язку із чим суд вважає, що угода підлягає затвердженню.

За наведених обставин, угоду належить затвердити, а ОСОБА_4 визнати винною у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч.ч. 1,4 ст. 358 КК України.

Судові витрати по кримінальному провадженню за проведення експертизи підлягають стягненню з обвинуваченої.

Речові докази відсутні.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 368, 370, 374, 376, 395, 472, 473, 474, 475 КПК України, суд,-

З А С У Д И В:
Угоду про визнання винуватості від 23 січня 2017 року, укладену між ОСОБА_4 та прокурором Ужгородської місцевої прокуратури юристом 2-го класу ОСОБА_3 - затвердити.

ОСОБА_4 визнати винною у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1,4 ст. 358 Кримінального кодексу України і призначити їй покарання :

- за ч.1 ст. 358 Кримінального кодексу України у вигляді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, тобто в розмірі 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень.

- за ч.4 ст. 358 Кримінального кодексу України у вигляді штрафу в розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, тобто в розмір 510 (п`ятсот десять) гривень.

Стягнути з ОСОБА_4 судові витрати за проведення судової почеркознавчої експертизи №4/12 від 18.01.2017 року в розмірі 550 (п`ятсот п`ятдесят) грн. 25 коп. на користь держави.

Роз`яснити ОСОБА_4 , що умисне невиконання угоди є підставою для притягнення її до відповідальності, встановленої законом.

Оскарження вироку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, не дослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставин не допускається.

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ч.4 ст.394 КПК України в апеляційний суд Закарпатської області через Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Копію вироку суду після його проголошення негайно вручити засудженій та прокурору.

Суддя Ужгородського
міськрайонного суду ОСОБА_1