Провадження 11-кп/792/124/17
Категорія: ч.1, ч.2 ст.185 КК України Доповідач ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 травня 2017 року Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Хмельницької області у складі:
головуючої судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря
судового засідання ОСОБА_5 ,
прокурора ОСОБА_6 ,

потерпілої ОСОБА_7 ,
обвинуваченого ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Хмельницькому матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0002623 від 29.04.2016 року за апеляційною скаргою потерпілої ОСОБА_7 на вирок Хмельницького міськрайонного суду від 08 грудня 2016 року щодо ОСОБА_8 ,
в с т а н о в и л а :
Цим вироком ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з середньою-спеціальною освітою, неодруженого, в силу ст.89 КК України не судимого,

визнано винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.185, ч.2 ст.185 КК України та призначено покарання:

- за ч.1 ст.185 КК України у виді 100 годин громадських робіт;

- за ч.2 ст.185 КК України у виді позбавлення волі строком на 1 рік.

На підставі ч.1 ст.70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, ОСОБА_8 визначено остаточне покарання у виді позбавлення волі строком на 1 рік.

На підставі ст.75 КК України ОСОБА_8 звільнено від відбування покарання з випробуванням, з іспитовим строком 1 рік.

Цивільний позов ОСОБА_7 задоволено частково та стягнуто з ОСОБА_8 на користь ОСОБА_7 781 грн. 79 коп. в рахунок відшкодування матеріальної шкоди та 3000 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди, а всього 3781 грн. 79 коп.

В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Долю речових доказів вирішено на підставі ст.100 КПК України.

За вироком суду, ОСОБА_8 05.03.2016 року приблизно о 21 год, перебуваючи в квартирі АДРЕСА_2 , з корисливих мотивів, умисно, таємно, шляхом вільного доступу, скориставшись відсутністю інших осіб, викрав у ванній кімнаті, з полички, належні ОСОБА_7 : золотий ланцюжок 585 проби, вагою 3,35 г., вартістю 2023 грн. 90 коп.; золотий кулон 585 проби, вагою 0,99 г., вартістю 598 грн. 11 коп. та золотий хрестик 585 проби, вагою 0,43 г., вартістю 259 грн. 78 коп., спричинивши останній матеріальних збитків на загальну суму 2881 грн. 79 коп.
Крім того, ОСОБА_8 23.04.2016 року приблизно о 22 год., перебуваючи в квартирі АДРЕСА_2 , з корисливих мотивів, умисно, таємно, шляхом вільного доступу, скориставшись відсутністю інших осіб, викрав у ванній кімнаті з полички належне ОСОБА_7 срібне кільце (позолота) ланцюжок 925 проби із позолотою, вагою 2,91 г., вартістю 300 грн., спричинивши потерпілій матеріальних збитків на вказану суму.
В поданій апеляційній скарзі потерпіла ОСОБА_7 , не оспорюючи доведеності вини та правильності квалфікації дій обвинуваченого, просить вирок суду, в частині призначення обвинуваченому покарання та вирішення цивільного позову скасувати та ухвалити новий вирок, яким призначити

ОСОБА_8 покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років та задовольнити її цивільний позов про відшкодування моральної шкоди в повному обсязі. Вказує, що суд, при призначенні обвинуваченому покарання та звільненні від його відбування з випробуванням з іспитовим строком, не врахував того, що він повторно, з корисливих мотивів вчинив злочин середньої тяжкості, заподіяну шкоду в повному обсязі не відшкодував, а при визначенні розміру морального відшкодування не взяв до уваги, що внаслідок вчинення щодо неї злочину змінився її нормальний ритм життя, порушився режим сну та вона постійно перебуває у стресовому стані.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення потерпілої ОСОБА_7 , на підтримку поданої апеляційної скарги в частині вирішення цивільного позову, обвинуваченого ОСОБА_8 про визнання вимог апеляційної скарги потерпілої в частині збільшення розміру моральної шкоди, стягнутої на її користь, прокурора про підтримання апеляційної скарги потерпілої в частині призначення обвинуваченому більш суворого покарання, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів уважає, що вона підлягає до часткового задоволення з огляду на таке.

Висновки суду про доведеність винуватості ОСОБА_8 у вчиненні таємного викрадення чужого майна (крадіжки) (за епізодом від 05.03.2016 року) та таємного викрадення чужого майна (крадіжки), вчиненої повторно (за епізодом від 23.04.2016 року), за вказаних у вироку обставин, відповідають фактичним обставинам кримінального провадження, ніким не оспорюються, як не оспорюється і кваліфікація його дій за ч.1 ст.185 та ч.2 ст.185 КК України відповідно.

Події злочинів, доведеність винуватості обвинуваченого у їх вчиненні, кримінально-правова оцінка діянь ОСОБА_8 за ч.1 ст.185 та ч.2 ст.185 КК України, відповідно до вимог ст.404 КПК України, колегією суддів не перевірялись, оскільки законність і обґрунтованість вироку в цій частині не оскаржувались.

Покарання ОСОБА_8 , як за кожен із цих злочинів за ч.1 ст.185 КК України у виді 100 годин громадських робіт, за ч.2 ст.185 КК України у виді 1 року позбавлення волі, так і за сукупністю цих злочинів у виді позбавлення волі на строк 1 рік, із звільненням його від відбування призначеного покарання з випробуванням, з іспитовим строком 1 рік, призначені у відповідності до положень ст.ст.65, 70, 75 КК України, з наведенням у вироку обґрунтувань такого рішення. Воно є необхідним й достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів.

Відповідно до ч.2 ст.50 КК України метою покарання є не тільки кара, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.
Положеннями ст.65 КК України визначено, що при призначенні покарання суд повинен урахувати ступінь тяжкості злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
Призначаючи покарання, в межах санкцій статтей інкримінованих обвинуваченому ОСОБА_8 кримінальних правопорушень, судом враховані фактичні обставини справи, ступінь тяжкості вчиненого обвинуваченим злочину, його особа, а також пом`якшуючі покарання обставини.

Зокрема, враховані такі пом`якшуючі покарання обставини, як відсутність судимостей, повне визнання ним вини у вчиненому та щире каяття, часткове відшкодування завданих збитків потерпілій.

Крім того, судом враховано також і те, що обвинувачений характеризується посередньо, неодружений, офіційно не працює, на обліках у психоневрологічному та наркологічному диспансерах не перебуває.

Обставини, що обтяжують покарання відсутні.

Призначене ОСОБА_8 покарання є необхідним й достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів, підстав визнати його занадто м`яким, як і підстав для призначення більш суворого покарання, колегія суддів не знаходить.

Разом з тим, із розміром стягнутої з ОСОБА_8 моральної шкоди на користь потерпілої ОСОБА_7 , колегія суддів погодитися не може з огляду на таке.
Положеннями ст.23 ЦК України визначено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, яка полягає у фізичному болю та стражданнях, яких вона зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб одноразово або шляхом здійснення щомісячних платежів.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Проте, при визначенні розміру морального відшкодування у розмірі 3000 грн., суд в достатній мірі не урахував, що потерпілій ОСОБА_7 було завдано значної моральної шкоди, оскільки викрадення обвинуваченим її майна позначилось на її психологічному стані у зв`язку з неможливістю користуватися майном, яке їй належало, крім того, внаслідок злочинних дій обвинуваченого, які він двічі вчинив щодо неї, на певний час, були порушені звичні для потерпілої життєві зв`язки.

В судовому засіданні апеляційної інстанції обвинувачений ОСОБА_8 , із вказаним потерпілою ОСОБА_7 розміром моральної шкоди в сумі

10 тис. грн., погодився.

За таких обставин, колегія суддів доходить висновку про необхідність збільшення визначеного судом першої інстанції розміру заподіяної потерпілому моральної шкоди з 3000 грн. до 10000 грн.

На підставі викладеного, керуючись п.2 ч.1 ст.407, ч.1 ст.418, ст.419 КПК України, колегія суддів судової палати, -

п о с т а н о в и л а:
Апеляційну скаргу потерпілої ОСОБА_7 задовольнити частково.
Вирок Хмельницького міськрайонного суду від 08 грудня 2016 року щодо ОСОБА_8 , в частині вирішення цивільного позову, змінити.

Збільшити розмір стягнення моральної шкоди з ОСОБА_8 на користь потерпілої ОСОБА_7 до 10 тис. грн. включно.

В решті вирок суду залишити без зміни.

На ухвалу може бути подана касаційна скарга до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Судді (підписи)

Згідно з оригіналом:

Суддя Апеляційного суду

Хмельницької області ОСОБА_2