11-сс/775/171/2017(м)
263/6259/17

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 червня 2017 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах та справах про адміністративні правопорушення Апеляційного суду Донецької області в складі:

головуючого ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

секретаря ОСОБА_4

за участю прокурора ОСОБА_5

захисника ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Апеляційного суду Донецької області у місті Маріуполі кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за №0002184 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.125 КК України, за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Жовтневого районного суду м.Маріуполя Донецької області від 01 червня 2017 року про направлення підозрюваного ОСОБА_7 до медичного закладу для проведення стаціонарної психіатричної експертизи.

ВСТАНОВИЛА:

В провадженні слідчого відділу Центрального ВП ГУНП в Донецькій області перебуває кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за 0002184 від 14 червня 2016 року за підозрою ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 125 КК України.

ОСОБА_7 підозрюється в тому, що 13 червня 2016 року, приблизно о 17:15 годині, знаходячись біля кіоску, розташованого поруч з кутом магазину «1000 дрібниць», що знаходиться в буд. 102 по пр. Миру в Центральному районі м. Маріуполя, діючи умисно, переслідуючи мету заподіяння тілесних ушкоджень, на ґрунті раптово виниклих особистих неприязних відносин, підійшов до раніше незнайомого ОСОБА_8 , який стояв біля кіоску, після чого, стоячи позаду від останнього, наніс йому удар порожньою скляною пляшкою, яку рукою утримував за горлечко, по потилиці, внаслідок чого пляшка розбилась від удару об голову потерпілого, та коли ОСОБА_8 повернувся до нього, і опинився в положенні, в якому його голова була звернена обличчям до травмуючого предмету, ОСОБА_7 уламком пляшки, який утворився внаслідок розбиття останньої, маючим гострі краї, наніс потерпілому не менше одного тичкового удару в ліву частину обличчя, чим спричинив останньому тілесні ушкодження у вигляді: травми обличчя, що супроводжувалася різаною раною лівої щоки, синцем лівої параорбітальної області, які відносяться до легких тілесних ушкоджень, що потягли за собою короткочасний розлад здоров`я, як тих, що потребують для свого загоєння та формування окріплого рубця строк понад 6, але не більше 21 дня.

Він же, 29 серпня 2016 року, приблизно о 12:00 годині, знаходячись біля зупинки громадського транспорту «1000 дрібниць», яка розташована по пр. Миру в Центральному районі м. Маріуполя, діючи умисно, переслідуючи мету заподіяння тілесних ушкоджень, на ґрунті особистих неприязних відносин, підійшов до ОСОБА_8 , який рухався в бік зупинки по тротуару, після чого, зупинившись праворуч від останнього, наніс йому удар порожньою скляною пляшкою, яку рукою утримував за горлечко, по голові праворуч, чим спричинив потерпілому тілесні ушкодження у вигляді: забитої рани тім`яної області, які відносяться до легких тілесних ушкоджень, що потягли за собою короткочасний розлад здоров`я, оскільки рана вимагає для свого загоєння і утворення спроможного рубця термін понад шість днів.

16 лютого 2017 року ОСОБА_7 повідомлено про зміну раніше повідомленої підозри та нову підозру за ч. 2 ст. 125 КК України.

Згідно довідки з Комунальної лікувально-профілактичної установи «Міська Психіатрична Лікарня № 7» м. Маріуполя, ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебуває в консультативній групі нагляду з діагнозом: Розлад адаптації з перевагою порушень емоцій та уваги.

23 лютого 2017 року було призначено амбулаторну судово-психіатричну експертизу для встановлення психічної повноцінності підозрюваного ОСОБА_7 , згідно висновку судової психолого-психіатричної експертизи КЛПУ «ОБНБ м.Слов`янська» № 298 відносно ОСОБА_7 , рекомендоване проведення стаціонарної судово-психіатричної експертизи.

24 травня 2017 року до Жовтневого районного суду м.Маріуполя Донецької області надійшло клопотання слідчого Центрального ВП ГУНП в Донецькій області про направлення ОСОБА_7 в порядку, передбаченому ч.2 ст.509КПК України до медичного закладу для проведення стаціонарної психіатричної експертизи.

Ухвалою слідчого судді Жовтневого районного суду м.Маріуполя від 01 червня 2017 року клопотання слідчого про направлення ОСОБА_7 до медичного закладу для проведення стаціонарної психіатричної експертизи задоволено. Надано дозвіл на примусове поміщення підозрюваного ОСОБА_7 до Комунальної установи «Дніпропетровської обласної клінічної психіатричної лікарні» для проведення стосовно останнього стаціонарної судово-психіатричної експертизи строком на один місяць.

На зазначену ухвалу захисник ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій просить за змістом ухвалу слідчого судді скасувати, постановити нову ухвалу, якою надати дозвіл на направлення підозрюваного ОСОБА_7 до медичного закладу для проведення стаціонарної психіатричної експертизи в межах строку досудового розслідування з зазначенням точної дати закінчення строку дії такої ухвали. В обґрунтування вказує, що суд, вирішуючи це питання, відповідно до вимог ч.2 ст.509 КПК України, за аналогією процедури обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою повинен у своєму рішенні вказати конкретну дату закінчення строку його дії та в межах строку досудового розслідування. Однак, суд ці вимоги закону не виконав, не визначив дату закінчення строку досудового розслідування, та фактично дозвіл на знаходження підозрюваного в медичному закладі надано за межами строку досудового розслідування, що порушує конституційні права останнього.

Заслухавши суддю-доповідача, захисника ОСОБА_6 на підтримання доводів апеляційної скарги, думку прокурора про неможливість проведення експертизи у зв`язку з розшуком підозрюваного, перевіривши матеріали досудового розслідування у кримінальному провадженні, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вона підлягає частковому задоволенню з огляду на наступне.

Згідно ч. 3 ст. 242 КПК України примусове залучення особи для проведення медичної або психіатричної експертизи здійснюється за ухвалою слідчого судді, суду.

Відповідно до ч.2 ст.509 КПК України, питання про направлення особи до медичного закладу для проведення психіатричної експертизи вирішується під час досудового розслідування-ухвалою слідчого судді за клопотанням сторони кримінального провадження в порядку, передбаченому для подання та розгляду клопотань щодо обрання запобіжного заходу.

Частиною 6 ст.9 КПК України визначено, що у випадках, коли положення цього Кодексу не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені ч.1 ст.7 цього Кодексу, однією з яких є забезпечення права на свободу та особисту недоторканість (ст.12 КПК України).

Статтею 9 Міжнародного пакту про громадянські та політичні права та статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантовано право кожного на розгляд справи упродовж розумного строку. Звід принципів захисту всіх осіб, які піддаються затриманню чи ув`язненню будь-яким чином, прийнятий Генеральною Асамблеєю ООН 09 грудня 1988 року, вимагає проведення судового розгляду стосовно затриманої особи у розумні строки після її затримання або звільнення цієї особи до розгляду справи (провадження) в суді. Правосуддя має бути швидким. Тривала невиправдана затримка процесу практично рівнозначна відмові у правосудді.

Разом із тим, поряд із міжнародно-правовими актами вимоги про здійснення кримінального провадження впродовж розумного строку закріплені і у національному кримінальному процесуальному законодавстві. Так, однією із засад кримінального провадження відповідно до п.21 ч.1 ст.7 КПК є розумність строків, зміст якої розкривається у ст. 28 КПК. Неухильне дотримання положень цієї статті, є необхідною передумовою виконання завдань кримінального провадження та дотримання основоположних прав людини на усіх його стадіях.

Аналіз зазначених правових приписів, правових позицій, викладених в узагальненні судової практики ВССУ про застосування судами першої та апеляційної інстанцій процесуального законодавства щодо обрання, продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, усталеної практики ЄСПЛ у таких питаннях (справа «Харченко проти України», в якому, зокрема, в п. 74 зазначено: «Суд вважає, що за відсутності чіткого положення, яке встановлювало б правило, коли і за яких умов взятий під вартою на стадії досудового розслідування має далі триматися під ватрою на стадії судового розслідування, такий стан не відповідає критерію «передбачуваності закону» для цілей п.1 ст.5 Конвенції. Суд наголошує, що практика, яка склалася в умовах прогалин законодавства, коли особа може перебувати під вартою без визначення певного строку тримання, без конкретного правового положення або судового рішення, сама по собі суперечить принципу правової визначеності і захисту від свавілля, які є загальною ідеєю Конвенції принципу верховенства права (справи «Барановський проти Польщі», «Кавка проти Польщі», «Фельдман проти України»). У п. 75 цього ж рішення вказано, що хоча національний суд прийняв рішення про попереднє ув`язнення заявника, він не визначив подальший строк тримання під вартою і жодним чином не обґрунтував своє рішення. Це призвело до стану невизначеності підстав перебування заявника під вартою після цієї дати. У зв`язку з цим Суд нагадує, що тривале тримання під вартою без визначення в рішенні суду відповідних підстав є несумісним з принципом захисту від свавілля, закріпленого в п. 1 ст. 5 (справа «Соловей і Зозуля проти України», а також справи «Акопян проти України», «Руденко проти України», «Шторк проти Німеччини», які безпосередньо стосуються тримання особи у психіатричному закладі). За таких обставин, Суд вважає, що рішення районного суду не забезпечило заявникові адекватного захисту від свавілля, який є важливим елементом «законності» тримання під вартою в розумінні п. 1 ст. 5 Конвенції), відповідно до принципу правової визначеності, дозволяє зробити висновок, що застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою без визначення строку його застосування є неприпустимим, розцінюється як свавільне обмеження права людини на свободу, тобто зазначення кінцевого строку обмежувального процесуального заходу є обов`язковим.

Аналогічним чином зазначені вимоги повинні застосовуватися й при вирішенні питання про направлення особи до медичного закладу для проведення психіатричної експертизи, так як примусове перебування там особи фактично є позбавленням свободи в певних межах, що узгоджується з правовими приписами, передбаченими ч.4 ст.196 КПК України.

Разом з тим, як вбачається з оскаржуваного рішення, слідчий суддя, задовольняючи клопотання слідчого про направлення ОСОБА_7 до медичного закладу для проведення стаціонарної психіатричної експертизи не врахував наведеного та не встановив дату закінчення дії своєї ухвали в межах строку, передбаченого ч.2 ст.509 КПК України, що є неприпустимим.

За таких обставин, дане судове рішення не можна визнати законним, а тому доводи захисника про це в апеляційній скарзі є цілком слушними.

Також, колегія суддів звертає увагу на ті обставини, що на час апеляційного розгляду підозрюваний ОСОБА_7 знаходиться в розшуку, а досудове розслідування зупинено на підставі п.2 ч.1 ст.280 КПК України, що взагалі унеможливлює вирішення питань, зазначених в клопотанні слідчого на даний час.

А тому рішення місцевого суду підлягає скасуванню з постановленням нової ухвали, відповідно до вимог ст.ст.407,409 КПК України.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 418, 419, 422 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 задовольнити частково.

Ухвалу слідчого судді Жовтневого районного суду м.Маріуполя Донецької області від 01 червня 2017 року про направлення підозрюваного ОСОБА_7 до медичного закладу для проведення стаціонарної психіатричної експертизи скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою відмовити в задоволенні клопотання слідчого Центрального ВП ГУНП в Донецькій області про направлення підозрюваного ОСОБА_7 до медичного закладу для проведення стаціонарної психіатричної експертизи.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення.

Ухвала є остаточною та оскарженню не підлягає.

Колегія суддів Апеляційного суду

Донецької області