Справа № 182/2764/17
Провадження № 1-кп/0182/501/2017
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
16.08.2017 м. Нікополь
Нікопольський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1
секретар судового засідання ОСОБА_2
розглянувши у закритому судовому засіданні в залі суду в м. Нікополі кримінальне провадження, відомості про вчинення кримінальних правопорушень за яким внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 02.05.2017 за № 0001764 по обвинуваченню
ОСОБА_3 , дата народження: ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце народження - м. Нікополь Дніпропетровської обл., громадянина України, який зареєстрований та мешкає у АДРЕСА_1 , з освітою 9 кл., не працюючого, неодруженого, не судимого,
у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 190, ч. 2 ст. 186 КК України
за участю сторін судового провадження
прокурора ОСОБА_4
обвинуваченого ОСОБА_3
законного представника н/л ОСОБА_5
захисника ОСОБА_6
потерпілих ОСОБА_7 ,
законного представника н/л
потерпілого ОСОБА_8
представника служби у справах
дітей Нікопольської міськради ОСОБА_9
представника СП
Нікопольського ВП ОСОБА_10
представника Нікопольського МРВ
з питань пробації ПС МРУ ВКПП МЮ ОСОБА_11 , -
в с т а н о в и в :
Неповнолітній обвинувачений ОСОБА_3 30.04.2017 приблизно о 17.00 год. знаходився у квартирі АДРЕСА_2 , яка належить ОСОБА_12 , де в нього виник злочинний умисел направлений на шахрайське заволодіння мобільним телефоном, який належить потерпілій.
Реалізуючи свій злочинний умисел, знаходячись у вищевказаній квартирі, ОСОБА_3 під приводом подзвонити взяв у ОСОБА_12 мобільний телефон «Prestigio WIZE E1» без мети його повертати, тим самим шляхом зловживання довірою заволодів зазначеним мобільним телефоном, який належить ОСОБА_12 , вартість якого згідно висновку експерта № 38/12.1/115 від 10.05.2017 складає 507 грн 03 коп. Спричинивши тим самим матеріальну шкоду ОСОБА_12 на вказану суму, він з місця злочину зник, викраденим майном розпорядився на власний розсуд.
Крім того, неповнолітній ОСОБА_3 10.05.2017 приблизно о 15.30 год. знаходився поблизу будинку АДРЕСА_3 разом з неповнолітнім потерпілим ОСОБА_7 , 2002 року народження, у якого він попросив мобільний телефон, щоб подзвонити. У цей час у ОСОБА_3 виник злочинний умисел, направлений на відкрите викрадення мобільного телефону.
Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_3 , тримаючи в руках мобільний телефон, почав тікати, тим самим відкрито умисно повторно з корисливих мотивів, заволодів мобільним телефоном марки «LG E400 Optimus L3», вартість якого згідно висновку експерта № 38/12.1/150 від 24.05.2017 складає 340 грн, який належить ОСОБА_13 , чим заподіяв матеріальну шкоду потерпілому на вказану суму. З місця кримінального правопорушення втік, викраденим майном розпорядився на власний розсуд.
Дії ОСОБА_3 кваліфіковані за ч. 1 ст. 190 КК України як заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство); ч. 2 ст. 186 КК України як відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинене повторно.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 винуватим себе визнав повністю і пояснив суду, що потерпіла ОСОБА_12 це його прабабка зі сторони батька. Раніше, після позбавлення матері батьківських прав, він жив з нею з 8-ми до 12-ти років, так як вона була його опікуном. Відносини у нього з ОСОБА_12 були нормальні, він періодично приходив до неї у гості. Наприкінці квітня 2017 р. він прийшов до прабабки у гості, попросив телефон, щоб подзвонити. Вона дала йому телефон, після чого він пішов з квартири й більше не повертався. Телефон на його прохання заклав у ломбард його знайомий. Він не міг самостійно закласти телефон, так як у нього немає паспорта. Отримав 160 грн, які витратив на пікнік з друзями. Також у травні 2017 р. він зустрів свого знайомого хлопця. В районі хлібозаводу він попросив у хлопця телефон, щоб подзвонити. Хлопець спочатку не хотів давати телефон, але потім дав. Отримавши телефон, він відразу побіг. Він чув, що хлопець кричав йому, щоб він зупинився. Цей телефон він також продав.
У вчиненому він розкаюється. Він має статус дитини-сироти, так як місцеперебування батька йому невідоме, а його мати була позбавлена батьківських справ, а пізніше померла. Спочатку його опікуном була прабабка ОСОБА_12 , яка відмовилася від опікунства за віком і станом здоров`я потім він був в інтернаті, кількох родинах, зараз його піклувальником є ОСОБА_5 , з якою у нього нормальні відносини, хоча він інколи її не слухає. Він навчався в Марганецькому професійному ліцеї за спеціальністю кухар-кондитер, але заняття відвідував лише 4 місяці, так як йому не сподобалася спеціальність, за якою він навчався. Він планує навчатися у Нікопольському ЦПО за спеціальністю кранівника, підготував документи, почав проходити медкомісію. Запевняє суд, що зробив належні висновки і вчиняти злочини більше не буде.
Потерпілий ОСОБА_7 в судовому засіданні суду показав, що у травні 2017 р. він зустрів ОСОБА_3 , якого знав, в району вузла зв`язку. Разом пішли в сторону хлібозаводу. По дорозі ОСОБА_3 попросив дати йому телефон, щоб подзвонити, він спочатку не давав, так як побоювався, що ОСОБА_3 телефон не поверне, потім дав. Після чого, ОСОБА_3 сказав йому, що зараз принесе телефон і побіг. Він кричав ОСОБА_3 , щоб той зупинився та повернув телефон, трохи побіг за ним, потім пішов додому. В цей же день ввечері він з вітчимом ходили до ОСОБА_3 додому, але не застали, тому на наступний день звернулися з заявою до поліції.
Законний представник потерпілого ОСОБА_8 в судовому засіданні суду показала, що у цей день її онук ОСОБА_7 прийшов додому зі школи пізніше, ніж завжди й був засмучений. Спочатку він не розповідав, що сталося, потім зізнався, що у нього забрали телефон, розповів, що це зробив ОСОБА_3 . Пізніше телефон їм повернули, претензій вони не мають, але просять суворо ОСОБА_3 не карати і не направляти його у місця позбавлення волі, оскільки він там не виправиться, навпаки, стане закоренілим злочинцем.
Винуватість обвинуваченого, крім його показів, показів потерпілих, підтверджується також письмовими доказами, що містяться у матеріалах кримінального провадження № 0001764:
-Протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення (або таке, що готується) від 01.05.2017 потерпілої ОСОБА_12 , у якому вона вказує, що 30.04.2017 приблизно о 17.00 год. невідома особа, знаходячись в квартирі АДРЕСА_2 , шахрайським шляхом заволоділа належним їй мобільним телефоном «Prestigio» (а.п. 16);
-Товарним чеком про придбання мобільного телефону «Prestigio» (а.п. 17);
-Висновком судової товарознавчої експертизи № 38/12.1/115 від 10.05.2017, згідно якої ринкова вартість, з урахуванням зношування, мобільного телефону марки «Prestigio» моделі WIZE E1 BLACK, станом на 30.04.2017 могла становити 507 грн 03 коп (а.п. 23-27);
-Заявою ОСОБА_12 про добровільну видачу співробітникам поліції мобільного телефону «Prestigio» (а.п. 32);
-Протоколом огляду від 03.05.2017 мобільного телефону «Prestigio WIZE E1», чорного кольору, який добровільно надала для огляду ОСОБА_12 і який у неї раніше був викрадений, при цьому імей телефону співпадає з імей телефону, на який потерпілою надані документи (а.п. 33);
-Розпискою ОСОБА_12 про отримання раніше викраденого у неї мобільного телефону «Prestigio» (а.п. 35);
-письмовим повідомленням з ПТ Ломбард Капитал, про те, що встановлено факт звернення до відділення ОСОБА_14 , 1979 року народження, який надав до ломбарду задля оформлення фінансового кредиту в розмірі 185 грн. під заклад мобільний телефон «Prestigio WIZE E1». Клієнтом повністю сплачено у строк суми фінансових кредитів та нарахованих відсотків, з огляду на що ломбард повернув закладене майно Клієнту (а.п. 36);
-Протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 03.05.2017, в ході якого свідок ОСОБА_14 з 4-ох осіб упізнав ОСОБА_15 , як особу, котра 30.04.2017 попросила його на свій паспорт закласти мобільний телефон «Prestigio» до ломбарду Капітал. Упізнає його за зовнішніми рисами обличчя (а.п. 42-45);
-Протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення (або таке, що готується) від 11.05.2017 потерпілого ОСОБА_13 , у якому він вказує, що 10.05.2017 близько 15.00 год. невідома особа, знаходячись поблизу будинку АДРЕСА_3 , у неповнолітнього ОСОБА_7 2002 року народження відкрито заволоділа мобільним телефоном «LG E400 Optimus L3» (а.п. 56);
-Ксерокопією товарного чеку та квитанцією про придбання мобільного телефону «LG E400 Optimus L3» (а.п. 57);
-Висновком судової товарознавчої експертизи № 38/12.1/150 від 24.05.2017, згідно якої ринкова вартість мобільного телефону марки «LG» моделі «Е400 Optimus L3», Black станом на 10.05.2017 могла становити 340 грн (а.п. 62-65);
-Протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 15.05.2017, в ході якого потерпілий ОСОБА_7 з 4-ох осіб упізнав ОСОБА_15 , як хлопця, котрий 10.05.2017 близько 15.00 год. відкрито заволодів його мобільним телефоном. Упізнає його за зовнішніми рисами обличчя. (а.п. 80-82);
-Протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 16.05.2017, в ході якого свідок ОСОБА_16 з 4-ох осіб упізнав ОСОБА_15 , як хлопця, котрий 10.05.2017 продав йому мобільний телефон «LG E400». Упізнає його за зовнішніми рисами обличчя, кольором волосся. (а.п. 88-90);
-Заявою ОСОБА_16 про добровільну видачу співробітникам поліції мобільного телефону «LG» (а.п. 91);
-Протоколом огляду від 16.05.2017 мобільного телефону «LG E400», чорного кольору, який добровільно надав для огляду ОСОБА_16 , при цьому імей телефону співпадає з імей телефону, на який потерпілий надані документи (а.п. 92);
-Розпискою ОСОБА_8 про отримання раніше викраденого у її онука мобільного телефону «LG» (а.п. 94);
-Протоколом проведення слідчого експерименту від 26.05.2017, в ході якого ОСОБА_3 розповів та показав як він скоював кримінальні правопорушення (а.п. 121-124).
Таким чином, аналізуючи всі зібрані у справі докази в їх сукупності, суд вважає, що винуватість обвинуваченого повністю доведена сукупністю належних, допустимих та достовірних доказів, безпосередньо досліджених судом у судовому засіданні, які були отримані у рамках діючого законодавства без істотного порушення прав та свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Досліджені докази є взаємозв`язаними між собою і суд вважає їх достатніми для визнання обвинуваченого винним у вчиненні кримінального правопорушення, за яким він обвинувачується.
Дії обвинуваченого ОСОБА_3 мають вірну правову кваліфікацію за ч.1 ст. 190 КК України як заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство); за ч. 2 ст. 186 КК України як відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинене повторно.
При обранні міри покарання суд враховує вимоги ч. 2 ст. 50 КК України, відповідно до якої покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами, ст. 65 КК України, відповідно до яких суд призначає покарання у межах, установлених у санкції статті КК, відповідно до положень Загальної частини Кодексу, ураховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, а також ст.. 103 КК України, відповідно до якої при призначенні покарання неповнолітньому суд також враховує умови його життя та виховання, вплив дорослих, рівень розвитку та інші особливості особи неповнолітнього.
Законний представник неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_5 показала, що з листопада 2015 р. вона є піклувальником обвинуваченого. Вирішила стати піклувальником на прохання своїх синів, які були знайомі з ОСОБА_3 з дитинства, коли хлопець ще жив з прабабкою. Спочатку все було добре, поки він не зв`язався з поганою компанією. Почав красти, не ночувати двома, не повідомляючи її про те, де знаходиться. Коли вона з ним розмовляє, поясняє чим може закінчитися така поведінка, він, начебто, розуміє, обіцяє виправитися, але не виконує свої обіцянки. Вона також неодноразово зверталася до служби у справах дітей, з ОСОБА_3 проводилися бесіди, але вони також результатів не дали. Вона вважає, що він вживає наркотичні засоби, тому у нього борги, для погашення яких він вчиняє злочини. В поліції йому пропонували пройти курс лікування, але він відмовився. Вони проживають у 2-во кімнатній квартирі з ОСОБА_3 та ще її 2-ма синами. Відносини між ОСОБА_3 та її синами нормальні, хоча інколи бувають незначні конфлікти. Визнає, що недостатньо контролює поведінку підопічного.
Представник служби у справах дітей Нікопольської міської ради ОСОБА_9 пояснила, що ОСОБА_3 перебуває у них на обліку з 2006 р. як дитина-сирота після позбавлення матері батьківських прав, оскільки батько в свідоцтві про народження записаний зі слів матері. Спочатку опікуном ОСОБА_3 була його бабуся ОСОБА_12 . Ще тоді були проблеми, вона постійно зверталася зі скаргами на хлопця. У 2013 р. за віком і станом здоров`я вона відмовилася від опікунства і ОСОБА_3 був влаштований в Нікопольський інтернат. Після реорганізації його кілька разів влаштовували у різні дитячі будинки сімейного типу сім`ю ОСОБА_17 в Апостоловському районі, Петренків у П`ятихатському районі, Чередниченків в м. Нікополі. Але відносини там не складалися і ОСОБА_3 виводили з цих сімей. З листопада 2015 р. його піклувальником є ОСОБА_5 . У цій сім`ї також постійно виникають проблеми, піклувальник також постійно скаржиться на поведінку ОСОБА_3 . Сім`я перебувала під соціальним супроводом, з ними проводилася профілактична робота Нікопольським міським центром соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді, потім їх зняли з обліку. Вважає, що ризик вчинення обвинуваченим повторних злочинів високий, так як він погано піддається виховному впливу.
Інспектор ювенальної превенції СП Нікопольського ВП ГУ НП у Дніпропетровській обл.. ОСОБА_10 також пояснив, що у поле зору поліції ОСОБА_3 потрапив у 2015 р., коли втік з прийомної родини. Потім до них зверталася його прабабка зі скаргою про крадіжку телефону. Але вона тоді пожаліла онука і заяву не написала. З ним проводилися профілактичні бесіди з метою недопущення вчинення злочинів. ОСОБА_3 завжди обіцяв, що він зробив належні висновки, але знову вчиняв злочини.
Інспектор Нікопольського МРВ з питань пробації Південно-Східного МРУ ВКПП МЮ ОСОБА_11 підтримала свою досудову доповідь, яка була складена на підставі ухвали Нікопольського міськрайонного суду і проти якої не заперечували ні обвинувачений, ні його законний представник, і пояснила, що дійсно ОСОБА_3 має високий рівень ризику вчинення повторного кримінального правопорушення, виправлення його без позбавлення або обмеження волі на певний строк може становите високу небезпеку для суспільства та окремих осіб. Зважаючи на умови проживання та спосіб життя обвинуваченого, застосування соціально-виховних заходів, що необхідні для впливу на поведінку обвинуваченого з метою виправлення та запобігання вчиненню повторних кримінальних правопорушень, неможливо здійснювати без цілодобового нагляду та контролю в умовах ізоляції.
Таким чином, призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд ураховує ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, які відповідно до ст.. 12 КК України відносяться до середньої тяжкості та тяжких, особу винного, який раніше судимим не був (а.п. 128), на даний час не навчається, але здійснює заходів щодо продовження навчання має намір навчатися у Нікопольському ЦПО.
Також судом враховується, що неповнолітній обвинувачений має статус дитини-сироти (а.п. 139), оскільки мати була позбавлена батьківських справ, а батько у свідоцтво про народження записаний зі слів матері, він перебував під опікою у кількох осіб, що не може не відобразитися на його психологічному стані, на даний час перебуває під піклуванням ОСОБА_5 (а.п. 96), яка, на думку суду, недостатньо займається його вихованням, погано контролює його поведінку, належних умов для його проживання та навчання не створила, оскільки згідно акту обстеження житлово-побутових умов санітарно-гігієнічні умови у житлі незадовільні, відсутнє опалення, у житлі старі меблі, присутній запах плісняви (а.п. 138). За місцем навчання у Марганецькому професійному ліцеї обвинувачений характеризується незадовільно, оскільки перестав відвідувати навчання (а.п. 137), на обліку у лікарів психіатра і нарколога не перебуває (а.п. 129-130), може повністю усвідомлювати значення свої дій і керувати ними. Судом встановлено обставини, що пом`якшують покарання визнання вини, вчинення правопорушення в неповнолітньому віці, відшкодування шкоди, а також відсутність обставин, що обтяжують покарання. Тому, ураховуючи всі обставини справи, думку представників служб, результати досудової доповіді, суд вважає за необхідне призначити обвинуваченому покарання у вигляді громадських робіт за ч. 1 ст. 190 КК України та у вигляді позбавлення волі за ч. 2 ст. 186 КК України.
Разом з тим, оскільки відповідно до ст.. 17.1 Мінімальних стандартних правил Організації Об`єднаних Націй, що стосуються відправлення правосуддя у відношенні неповнолітніх (Пекінських правил), прийнятих резолюцією 40/33 Генеральної Асамблеї від 29.11.1985 неповнолітнього правопорушника не слід позбавляти особистої свободи, якщо тільки він не визнаний винним у відношенні до тяжкого діяння з застосуванням насильства проти іншої особи або у неодноразовому вчиненні інших тяжких правопорушень, а також при відсутності іншої відповідної міри впливу, ст.. 19 Правил, що поміщення неповнолітніх в будь-яку виправну установу завжди повинно бути крайньою мірою.
Ураховуючи, що ОСОБА_3 , який раніше судимий не був, вчинив злочини середньої тяжкості та тяжкий, але без застосування насильства, ураховуючи всі обставини справи, суд приходить до висновку про можливість виправлення обвинуваченого без відбування покарання, тому вважає можливим застосувати щодо нього ст. 104, 75 КК України і звільнити його від відбування покарання з випробуванням, поклавши обов`язки, передбачені п. 1), 2) ч.1 ст. 76 КК України.
Запобіжний захід не обирався. Заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувалися.
Цивільні позови по справі не заявлені.
Речові докази:
- мобільний телефон «Prestigio WIZE E1», який передано під розписку на зберігання потерпілій ОСОБА_12 , залишити в користуванні потерпілій;
- мобільний телефон марки «LG» моделі «Е400 Optimus L3», Black, який передано під розписку на зберігання потерпілій ОСОБА_8 , залишити в користуванні потерпілій.
На підставі наведеного, керуючись ст.. 370, 371, 374, 484, 485, 487 КПК України, суд
У Х В А Л И В :
ОСОБА_3 визнати винуватим у пред`явленому йому обвинуваченню за ч.1 ст. 190, ч.2 ст. 186 КК України і призначити покарання:
за ч.1 ст. 190 КК України у виді громадських робіт на строк 80 годин,
за ч.2 ст. 186 КК України у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки.
Відповідно до ч.1 ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно призначити покарання у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки.
На підставі ст. 104, 75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк 2 (два) роки.
На підставі п 1), 2) ч.1 ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_3 в період випробувального терміну періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Запобіжний захід не обирався. Заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувалися.
Речові докази:
- мобільний телефон «Prestigio WIZE E1», який передано під розписку на зберігання потерпілій ОСОБА_12 , залишити в користуванні потерпілій;
- мобільний телефон марки «LG» моделі «Е400 Optimus L3», Black, який передано під розписку на зберігання потерпілій ОСОБА_8 , залишити в користуванні потерпілій.
На вирок може бути подана апеляційна скарга до Апеляційного суду Дніпропетровської обл. протягом тридцяти днів з моменту його проголошення з подачею апеляції через Нікопольський міськрайонний суд.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Копію вироку вручити сторонам кримінального провадження.

Суддя: ОСОБА_1