Номер провадження: 11-кп/785/640/17
Номер справи місцевого суду: 520/3413/17
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
07.06.2017 року м. Одеса

Апеляційний суд Одеської області в складі:

головуючого - судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу прокурора Одеської місцевої прокуратури №1 ОСОБА_7 на ухвалу Київського районного суду м. Одеси від 28.03.2017 року, якою обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0001452 від 29.05.2016 року за обвинуваченням ОСОБА_8 за ч.2 ст.342 КК України, повернутий прокурору для усунення недоліків,

встановив:
21.03.2017 року до Київського районного суду м. Одеси надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0001452 від 29.05.2016 року за обвинуваченням ОСОБА_8 за ч.2 ст.342 КК України.

Ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 28.03.2017 року вказаний обвинувальний акт був повернутий прокурору для усунення недоліків. Суд мотивував своє рішення невідповідністю обвинувального акту вимогам ст.291 КПК України, а саме: в обвинувальному акті не зазначені конкретні об`єктивні ознаки спрямованості умислу і мотиву дій обвинуваченого, фактичні обставини кримінального правопорушення, що характеризують об`єктивну та суб`єктивну сторони злочину, є незрозумілими, суперечливими та не відповідають змісту формулювання обвинувачення. У обвинувальному акті не конкретизовано, стосовно яких саме працівників поліції ОСОБА_8 здійснював опір, оскільки зі змісту обвинувального акту вбачається, що він здійснював опір кільком працівникам поліції, а серед потерпілих вказаний лише ОСОБА_9 .

Також в обвинувальному акті не зазначена інформація щодо застосування до ОСОБА_8 адміністративного затримання в порядку, передбаченому КУпАП, та щодо інформування про таке затримання Регіональний центр з надання безоплатної правової допомоги в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

З реєстру матеріалів досудового розслідування вбачається, що ОСОБА_8 роз`яснене право на захист, однак відсутні відомості щодо його відмови від захисника. Відсутні в реєстрі також відомості про долучення до матеріалів кримінального провадження речових доказів.

На дану ухвалу прокурор подав апеляційну скаргу, в якої вказує, що вважає ухвалу незаконною у зв`язку з допущеними судом істотними порушеннями вимог КПК України, просить ї скасувати і направити обвинувальний акт на новий розгляд до Київського районного суду м. Одеси.

В обґрунтування вимог своєї апеляційної скарги прокурор зазначає, що обвинувальний акт відповідає вимогам ст.291 КПК України,викладені в ньому фактичні обставини кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, та формулювання обвинувачення є чіткими, конкретними та зрозумілими. До обвинувального акту долучений реєстр матеріалів досудового розслідування, в якому відображені усі процесуальні рішення, в тому числі стосовно роз`яснення ОСОБА_8 права на захист, також міститься копія протоколу адміністративного затримання.

Заслухавши суддю-доповідача, думку прокурора, який підтримав доводи апеляційної скарги і просив її задовольнити; обвинуваченого, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги і просив залишити оскаржувану ухвалу без змін, дослідивши обвинувальний акт та перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд апеляційний суд доходить таких висновків.

Згідно п. 13 ч. 1 ст. 3 КПК України, обвинувачення - це твердження про вчинення певною особою діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, висунуте в порядку, встановленому цим Кодексом.

Процесуальним рішенням, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування, відповідно до положень ч. 4 ст. 110 КПК України, є обвинувальний акт, який повинен відповідати вимогам, передбаченим у ст. 291 КПК України.

Відповідно до положень п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України обвинувальний акт, поряд з іншими відомостями, повинен містити виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.

Формулювання обвинувачення має містити дані щодо події кримінального правопорушення із зазначенням часу, місця, форми вини і мотивів, способу вчинення, наслідків та інших даних, на підставі яких, відповідно до диспозиції певної статті Кримінального кодексу України можна встановити в діях обвинуваченого склад кримінального правопорушення, з урахуванням, у тому числі, кваліфікуючих ознак.

Європейський суд з прав людини (далі - Суд) у справі «Абрамян проти Росії» від 09 жовтня 2008 року зазначив, що у тексті пп. «а» п. 3 ст. 6 Конвенції вказано на необхідність приділяти особливу увагу роз`ясненню «обвинувачення» особі, стосовно якої порушено кримінальну справу. Деталі вчинення злочину можуть відігравати вирішальну роль під час розгляду кримінальної справи, оскільки саме з моменту доведення їх до відома підозрюваного він вважається офіційно письмово повідомленим про фактичні та юридичні підстави пред`явленого йому обвинувачення (див. рішення від 19 грудня 1989 р. у справі «Камасінскі проти Австрії», №9783/82, п.79). Крім того, Суд нагадує, що положення підпункту «а» п. 3 ст. 6 Конвенції необхідно аналізувати у світлі більш загальної норми про право на справедливий судовий розгляд, гарантоване п. 1 цієї статті. У кримінальній справі надання повної, детальної інформації щодо пред`явленого особі обвинувачення та, відповідно, про правову кваліфікацію, яку суд може дати відповідним фактам, є важливою передумовою забезпечення справедливого судового розгляду (див.: рішення від 25 березня 1999 р. у справі «Пелісьє та Сассі проти Франції» (ВП), №25444/94, п. 52; рішення від 25 липня 2000 р. у справі «Матточіа проти Італії», №23969/94, п. 58; рішення від 20 квітня 2006 р. у справі «І.Н. та інші проти Австрії», №42780/98, п. 34).

Справедливість під час провадження у справі необхідно оцінювати, беручи до уваги розгляд справи в цілому (див. рішення від 1 березня 2001 р. у справі «Даллос проти Угорщини», № 29082/95, п. 47). Крім того, право бути поінформованим про характер і причини обвинувачення потрібно розглядати у світлі права обвинуваченого мати можливість підготуватися до захисту, гарантованого підпунктом «b» п. 3 ст. 6 Конвенції (див. зазначені рішення у справі «Пелісьє та Сассі проти Франції», п. 54, а також «Даллос проти Угорщини», п. 47).

Наведені вище вимоги щодо обвинувального акту органом досудового розслідування, при його складанні дотриманні. Обвинувальний акт містить формулювання обвинувачення, а тому посилання суду на порушення вимог ст.291 КПК України щодо не висунення обвинувачення, є безпідставними, оскільки обвинувачення висунуте в порядку передбаченому КПК України та сформульовано в обвинувальному акті, із зазначенням у ньому обставин, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, визначених п.п. 1-4 ч. 1 ст. 91 КПК України.
Крім того, апеляційний суд вважає безпідставним посилання суду першої інстанції в ухвалі на відсутність відомостей про застосування до ОСОБА_8 адміністративного затримання в порядку, передбаченому КУпАП, та щодо інформування про таке затримання Регіональний центр з надання безоплатної правової допомоги, оскільки кримінальним процесуальним законом необхідність зазначення таких відомостей в обвинувальному акті та в реєстрі матеріалів досудового розслідування не передбачена.

Питання про відмову ОСОБА_8 від захисника може бути з`ясоване під час підготовчого судового засідання, а відсутність відповідних відомостей в реєстрі матеріалів досудового розслідування не може бути підставою для повернення обвинувального акту прокурору.

Аналізуючи вищевикладені обставини в їх сукупності, апеляційний суд визнає апеляційну скаргу прокурора обґрунтованою, у зв`язку з чим вважає за необхідне її задовольнити, оскаржувану ухвалу - скасувати та призначити новий розгляд обвинувального акту в суді першої інстанції в іншому складі суду.

Керуючись ст.ст. 291, 404, 405, 407, 419, 428, 532 КПК України, апеляційний суд Одеської області, -

постановив:
Апеляційну скаргу прокурора Одеської місцевої прокуратури №1 ОСОБА_7 - задовольнити.

Ухвалу Київського районного суду м. Одеси від 28.03.2017 року, якою обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0001452 від 29.05.2016 року за обвинуваченням ОСОБА_8 за ч.2 ст.342 КК України, повернутий прокурору для усунення недоліків, - скасувати.

Призначити новий розгляд обвинувального акту в тому ж суді в іншому складі суду.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді апеляційного суду Одеської області

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4