Справа № 446/829/14-к
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27.05.2014 року Кам`янка-Бузький районний суд Львівської області
головуючого - судді ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2
ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця м. Червоноармійськ Запорізької області, жителя АДРЕСА_1 із середньою спеціальною освітою, одруженого, не працюючого, раніше судимого вироком Кам`янка-Бузького районного суду Львівської області від 17.02.2014 р. за ч.2 ст. 263 КК України до 240 годин громадських робіт,

у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.389 КК України,
з участю сторін:
обвинувачення-прокурора ОСОБА_4
обвинуваченого ОСОБА_3
У судовому засіданні за клопотанням прокурора до обвинувального акта долучені документи, інші матеріали кримінального провадження щодо обвинуваченого ОСОБА_3 у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.389 КК України, відповідно до яких вироком Кам"янка-Бузького районного суду Львівської області від 17 лютого 2014 року, ОСОБА_3 було визнано винним у вчиненні злочину передбаченого ч.2 ст.263 КК України та призначено покарання у виді 240 годин громадських робіт. Згідно направлення КВІ Кам`янка-Бузького району УДПтСУ у Львівській області № 662 від 26 березня 2014 року ОСОБА_3 скеровано для відбуття покарання у Новояричівську селищну раду Кам`янка-Бузького району Львівської області починаючи з 27.03.2014. Окрім того, 26.03.2014 останньому були роз`яснені покладені на нього судом обов`язки, порядок та умови відбування призначеного покарання у виді громадських робіт. Однак, ОСОБА_3 будучи ознайомленим з порядком відбуття покарання у виді громадських робіт та графіком виходу на роботу не приступив до виконання громадських робіт та не відпрацював жодної години громадських робіт.
Згідно з даною угодою, прокурор та обвинувачений дійшли згоди щодо формулювання підозри, всіх істотних для даного кримінального провадження обставин та правової кваліфікації дій обвинуваченого ОСОБА_3 за ч.2 ст.389 КК України, підозрюваний ОСОБА_3 у повному обсязі сформульованої підозри беззастережно визнав свою винуватість у вчиненні даного злочину.
Також, сторонами угоди визначено узгоджене ними покарання, яке ОСОБА_3 повинний понести за вчинене кримінальне правопорушення, а саме 2 роки 6 місяців обмеження волі, з урахуванням положень ч.1 ст.71 КК України - 2 роки 6 місяців 20 днів обмеження волі. На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування покарання з випробуванням строком на 1 рік 6 місяців та покласти на останнього обов`язки, передбачені п.п. 2, 3, 4 ч.1 ст.76 КК України, а саме: не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, періодично з`являтися для реєстрації в кримінально-виконавчій інспекції.
Розглядаючи в порядку п.1 ч.3 ст.314 КПК України питання про можливість затвердження даної угоди про визнання винуватості, суд виходить з наступного.
Відповідно до ст.ст. 468, 469 КПК України, у кримінальному провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам, може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.
Прокурор в судовому засіданні, вважаючи, що при укладенні даної угоди дотримані вимоги і правила КПК та КК України, просила цю угоду затвердити і призначити обвинуваченому узгоджене в угоді покарання та інші передбачені угодою заходи.
Обвинувачений в судовому засіданні також просив вказану угоду затвердити і призначити узгоджене в ньому покарання та інші передбачені угодою заходи, при цьому визнав себе винуватим у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст.389 КК України.
Злочин у вчиненні якого ОСОБА_3 визнав себе винуватим, згідно із ст.12 КК України є злочином середньої тяжкості.
Покарання узгоджене сторонами угоди, відповідає санкції, яка передбачена ч.2 ст.389 КК України.
Суд, шляхом проведення опитування сторін кримінального провадження, переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді. При цьому, судом з`ясовано, що ОСОБА_3 повністю усвідомлює зміст укладеної з прокурором угоди про визнання винуватості, характер обвинувачення, щодо якого визнає себе винуватим, цілком розуміє свої права, визначені п.1 ч.4 ст.474 КПК України, а також наслідки укладення, затвердження даної угоди, передбачені ч.2 ст.473 КПК України, та наслідки її не виконання, передбачені ст.476 КПК України.
Враховуючи викладене, оскільки умови угоди про визнання винуватості між прокурором прокуратори Камянка-Бузького району Львівської області ОСОБА_4 та ОСОБА_3 відповідають вимогам КПК та КК України, суд, врахувавши заслухані доводи сторін кримінального провадження, дійшов висновку про наявність всіх правових підстав для затвердження цієї угоди.
За таких обставин, суд вважає доведеним те, що ОСОБА_3 ухилявся від відбування громадських робіт особою, засудженою до цього покарання, а тому кваліфікацію його дій за ч.2 ст.389 КК України вважає вірною, за якою належить призначити ОСОБА_3 узгоджене сторонами угоди про визнання винуватості покарання.
Враховуючи викладене, керуючись ст.ст.314, 373, 374, 472-475 КПК України суд, -
з а с у д и в:
Затвердити угоду від 16 квітня 2014 року про визнання винуватості між прокурором прокуратори Камянка-Бузького району Львівської області ОСОБА_4 та обвинуваченим ОСОБА_3 .
ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні злочину передбаченого ч.2 ст.389 КК України, за якою призначити йому узгоджене сторонами угоди про визнання винуватості від 16 квітня 2014 року покарання у виді 2 /двох/ років 6 /шести/ місяців обмеження волі, з урахуванням
положень ч.1 ст.71 КК України 2 /два/ роки 6 /шість/ місяців 20 /двадцять/ днів обмеження волі.
На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування призначеного покарання, якщо він протягом іспитового строку 1 /один/ рік 6 /шість/ місяців не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього передбачені п.п. 2, 3, 4 ч.1 ст.76 КК України, а саме: не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, періодично з`являтися для реєстрації в кримінально-виконавчій інспекції.
Роз`яснити ОСОБА_3 , що умисне невиконання угоди є підставою для притягнення до відповідальності, встановленої законом.
Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст.394 КПК України, до апеляційного суду Львівської області через Кам`янка-Бузький районний суд шляхом подачі апеляції учасниками судового провадження протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Головуючий:

Оригінал вироку.