У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 січня 2017 року м. Київ

Колегія суддів Судової палати у кримінальних справах

Верховного Суду України у складі:

головуючого-судді ОСОБА_3

суддів: ОСОБА_4, ОСОБА_5.,

розглянувши у судовому засіданні заяву захисника ОСОБА_1 про перегляд

ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 13 вересня 2016 року щодо ОСОБА_2,

в с т а н о в и л а:

Вироком Галицького районного суду Івано-Франківської області від 27 серпня 2015 року ОСОБА_2 засуджено за частиною третьою статті 185 Кримінального кодексу України (далі - КК) до покарання у виді позбавлення волі на строк три роки шість місяців.

На підставі статті 75 КК ОСОБА_2 звільнено від відбування покарання з випробуванням із встановленням іспитового строку один рік шість місяців.

Вироком Апеляційного суду Івано-Франківської області від 20 січня 2016 року вирок місцевого суду скасовано у частині призначеного покарання й постановлено новий вирок, яким ОСОБА_2 призначено покарання із застосуванням статті 69 КК у виді позбавлення волі на строк один рік.

У решті вирок щодо ОСОБА_2 залишено без зміни.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 13 вересня 2016 року вирок апеляційного суду залишено без зміни.

У поданій до Верховного Суду України (далі - Суд) заяві захисник ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 просить переглянути ухвалу суду касаційної інстанції з підстави, передбаченої пунктом 2 статті 445 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК), скасувати це судове рішення, а справу направити на новий розгляд до суду касаційної інстанції.

Обґрунтовуючи свою позицію, захисник посилається на ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 червня та 8 вересня 2016 року, в яких, на думку захисника, інакше застосовано норми частини другої статті 404, частин першої і другої статті 420 КПК.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши доводи заяви і долучені до неї матеріали, колегія суддів дійшла висновку про таке.

Як вбачається зі змісту заяви, захисник, хоча й зазначає як підставу для перегляду ухвали касаційного суду норму пункту 2 статті 445 КПК, проте фактично оспорює незастосування апеляційним судом вимог статті 75 КК та висновок касаційного суду з цього приводу, тобто заперечує правильність застосування норми кримінального закону, якою регламентовано звільнення особи від покарання.

Зазначене питання, в силу вимог пункту 1 статті 445 КПК, може бути предметом перегляду Судом лише за певних обставин.

Так, Суд раніше висловив правову позицію стосовно підстав та умов, за яких можливий перегляд судового рішення касаційного суду в частині застосування (незастосування) статті 75 КК, яка закріплена в постанові у справі № 5-48к13. Зокрема, в цій постанові зазначено, що для визначення, чи входить застосування статті 75 КК до вищевказаних застережень, треба враховувати, що прийняття судом рішення про призначення покарання або звільнення від нього (від відбування покарання) включає такі складові: а) дотримання судом нормативно визначених в законі формальних вимог, які стосуються неконкретизованого кола осіб; б) дотримання судом визначених законодавством вимог, які стосуються конкретної винної особи і пов'язані із суддівським розсудом (дискреційними повноваженнями, тобто правозастосовною інтелектуально-вольовою діяльністю суду з передбаченого кримінальним законом правом вибору одного з можливих варіантів рішення у кримінальній справі).

У першому випадку порушення судом нормативно визначених в законі формальних вимог застосування статті 75 КК є підставою для перегляду Судом оспорюваного рішення.

У другому випадку прийняття судом рішення про призначення конкретній винній особі покарання, звільнення від нього та від його відбування прямо стосується застереження, визначеного законом, та не може бути предметом перегляду.

На думку колегії суддів, у рішенні касаційного суду, що оспорюється, останнім дано правову оцінку тим висновкам апеляційного суду при обґрунтуванні неможливості застосування до ОСОБА_2 вимог статті 75 КК, які стосуються саме особи винного та пов'язані із судовою дискрецією.

За таких обставин провадження за заявою не може бути відкрито у зв'язку з відсутністю визначених законом підстав.

Керуючись статтею 451 КПК, колегія суддів

у х в а л и л а:

Відмовити захиснику ОСОБА_1 у допуску справи до провадження Верховного Суду України за його заявою про перегляд ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 13 вересня 2016 року щодо ОСОБА_2.

Ухвала оскарженню не підлягає.

С у д д і:

ОСОБА_3 ОСОБА_4 ОСОБА_5