Апеляційний суд Кіровоградської області
№ провадження 11-кп/781/265/17 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Категорія 286 (215) Доповідач в колегії апеляційного суду ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
27.03.2017 року. Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Кіровоградської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

із секретарем ОСОБА_5

розглянула у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Кропивницькому кримінальне провадження № 0000055 за апеляційною скаргою прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_6 на ухвалу Новоукраїнського районного суду Кіровоградської області від 02.02.2017 року, якою обвинувальний акт стосовно

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Аніпемза Анійського району Республіка Вірменія, громадянина України, вірменина, одруженого, має на утриманні неповнолітнього сина, з середньою освітою, тимчасово не працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, повернуто прокурору Кіровоградської області, для усунення виявлених недоліків та порушень вимог Кримінального процесуального кодексу України

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_6 ,

представників потерпілих адвокатів ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,

захисника адвоката ОСОБА_10 ,

обвинуваченого ОСОБА_7

ВСТАНОВИЛА:
Органом досудового розслідування ОСОБА_7 обвинувачуються у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, тобто у вчиненні порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що заподіяли смерть потерпілого та середньої тяжкості тілесні ушкодження іншому потерпілому.
У підготовчому судовому засіданні суд першої інстанції прийняв рішення повернути обвинувальний акт прокурору,як такий, що не відповідає вимогам ст. 291 КПК України.
Своє рішення суд першої інстанції мотивував тим, що всупереч вимог ч. 4 ст. 110 КПК України, згідно якої обвинувальний акт є процесуальним рішенням, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення, підозрюваному ОСОБА_7 обвинувачення не висунуте, що порушує його гарантоване право на захист, зокрема знати у вчиненні якого кримінального правопорушення він обвинувачується.
Крім того, зазначено, що в обвинувальному акті слідчий невірно виклав анкетні відомості потерпілого ОСОБА_11 , оскільки згідно паспортних даних, по-батькові потерпілого правильним є « ОСОБА_12 », а не « ОСОБА_13 », як зазначено в обвинувальному акті.
Не погоджуючись з прийнятим рішенням, прокурором ОСОБА_6 подана апеляційна скарга, в якій останній просить скасувати ухвалу Новоукраїнського районного суду Кіровоградської області від 02.02.2017 року у зв`язку з істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону та призначити новий розгляд кримінального провадженні за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, в суді першої інстанції.
В обґрунтування вимог посилається на те, що твердження суду про те, ОСОБА_7 є підозрюваним суперечить чітко встановленим вимогам ч. 2 ст. 42 КПК України, відповідно до якої особа є обвинуваченим тоді, коли обвинувальний акт щодо цієї особи переданий до суду. За вказаних обставин апелянт вважає, що ОСОБА_7 набув статус обвинуваченого у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України ще 30.09.2013 року, після чого відносно останнього ухвалювалося судове рішення 24.05.2016 року, яке скасовано ухвалою Апеляційного суду Кіровоградської області 25.10.2016 року.
Вказує, що суд першої інстанції під час провадження підготовчого судового засідання вийшов за межі питань повноважень та постановляючи ухвалу за наслідками його проведення фактично висловив свою позицію щодо доведеності вини ОСОБА_7 у скоєнні інкримінованого кримінального правопорушення.
Також, посилаючись на ст. 353 КПК України, якою передбачено, що саме під час його судового розгляду перед допитом потерпілого головуючий встановлює відомості про його особу, прокурор стверджує, що під час підготовчого судового засідання потерпілий ОСОБА_11 в судовому засіданні не перебував та судом особа останнього не встановлювалася.
На апеляційну скаргу прокурора захисником обвинуваченого ОСОБА_7 адвокатом ОСОБА_10 подано письмові заперечення, в яких останній зазначає, що в обвинувальному акті відносно ОСОБА_7 викладено лише зміст підозри, частина тих фактичних обставин, у вчиненні якого підозрювалася особа і правова кваліфікація, а також вказано, що потерпілим від даного кримінального правопорушення є ОСОБА_11 , а в результаті злочину тілесні ушкодження отримав ОСОБА_11 . За наведених підстав просив апеляційну скаргу прокурора залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.
Заслухавши доповідача, думку прокурора, який підтримав доводи апеляції і просив ухвалу суду першої інстанції скасувати, призначити новий судовий розгляд кримінального провадженняу суді першої інстанції, пояснення представників потерпілих адвокатів ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника адвоката ОСОБА_10 , які вказуючи на безпідставність та необґрунтованість апеляційної скарги, просили відмовити в її задоволенні, а рішення суду першої інстанції залишити без змін, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню, а ухвала скасуванню з призначенням нового судового розгляду в суді першої інстанції, який постановив судове рішення, з таких підстав.

Відповідно до вимог ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право повернути обвинувальний акт прокурору, якщо він не відповідає вимогам Кримінального процесуального кодексу України, тобто за наявності таких порушень вимог процесуального закону, які перешкоджають призначенню справи до судового розгляду. Отже, повернення обвинувального акту прокурору передбачає не формальну невідповідність такого акту вимогам закону, а наявність в ньому таких недоліків, які перешкоджають суду призначити судовий розгляд.
Частиною 2 ст. 291 КПК України встановлено вимоги до обвинувального акта та вказано вичерпний перелік відомостей, які обов`язково він повинен містити.
Дослідженням матеріалів кримінального провадження, колегією суддів встановлено, що висновки суду суперечать фактичним обставинам, оскільки як вбачається з обвинувального акту він містить відомості, які передбачені пунктами 1-9 ч. 2 ст. 291 КПК України,зокрема виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правовому кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.
Як вбачається із обвинувального акту стосовно ОСОБА_7 , прокурором зазначено у даному процесуальному рішенні фактичні обставини кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини), що їх встановлено досудовим розслідуванням,дана відповідна правова кваліфікація кримінального правопорушення з посиланням на норми закону про кримінальну відповідальність ( ч. 2 ст. 286 КК України) та викладено формулювання обвинувачення, яке пред`явлено останньому.
Так, колегія суддів вважає необґрунтованим твердження суду першої інстанції, що в обвинувальному акті ОСОБА_7 не висунуто обвинувачення у вчиненні ним кримінального правопорушення, та він за цим процесуальним рішенням фактично має статус підозрюваного.
Із змісту ч. 2 ст. 42 КПК України вбачається, що обвинуваченим (підсудним) є особа, обвинувальний акт щодо якої переданий до суду в порядку ст. 291 КПК України. Тобто, тільки після направлення обвинувального акту до суду, (чим завершується стадія досудового розслідування і після призначення підготовчого судового засідання починається стадія судового розгляду), останній набуває процесуального статусу обвинуваченого.
Отже, на момент складання обвинувального акту та вручення копії обвинувального акту підозрюваному, такий учасник кримінального провадження має процесуальний статус саме підозрюваного,
Наведене також підтверджується і статтею 293 КПК, в якій зазначається, що одночасно з переданням обвинувального акта прокурор зобов`язаний вручити його копію та копію реєстру матеріалів досудового розслідування підозрюваному, його захиснику, законному представнику.
З огляду на викладене, відсутність в обвинувальному акті стосовно ОСОБА_7 скерованому до суду, зазначення слова «обвинувачується», за умов дотримання прокурором вимог п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України, - не є законною підставою для повернення обвинувального акту прокурору, а тому, на переконання колегії суддів обвинувальний акт відповідає КПК України.
Водночас, як встановлено матеріалами кримінального провадження обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000055 стосовно ОСОБА_7 у скоєнні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України передано до Новоукраїнського районного суду Кіровоградської області 14.10.2013 року ( т.7 а.к.п. 2).
За наслідками розгляду даного кримінального провадження 24.05.2016 року Новоукраїнським районним судом Кіровоградської області було ухвалено вирок відносно ОСОБА_7 , яким його було визнано невинуватим за ч. 2 ст. 286 КК України та виправдано.
Ухвалою Апеляційного суду Кіровоградської області від 25.10.2016 вирок суду першої інстанції було скасована та призначено новий розгляд з підстав допущення судом істотних порушень вимог кримінального процесуального закону.
За вказаних обставин, колегія суддів вважає слушними доводи прокурора про те, що ОСОБА_7 набув статус обвинуваченого ще 14.03.2013 року.
Що стосується посилання районного суду на те, щов обвинувальному акті слідчий невірно виклав анкетні відомості потерпілого ОСОБА_11 , оскільки згідно паспортних даних, по-батькові потерпілого правильним є « ОСОБА_12 », а не « ОСОБА_13 », то наведене, на думку колегії суддів, не є підставою для повернення обвинувального акта прокурору та не позбавляє можливості суду уточнити в ході судового розгляду анкетні відомості потерпілого ОСОБА_11 .
Водночас, колегія суддів також звертає увагу суду першої інстанції на дотримання розумних строків кримінального провадження, що є одним із основоположних принципів кримінального провадження та гарантією швидкого і оперативного розслідування та судового розгляду будь-якого злочину, який закріплений у ст. 2 КПК України, що відображає вимоги ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод щодо права кожного на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом.
Про обов`язковість дотримання розумного строку розгляду кримінальних справах, передбаченого ч. 1 ст. 6 Конвенції, неодноразово наголошував та встановлював порушення і Європейський суд з прав людини (справи «Смірнова проти Росії» від 24 липня 2003 року, «Вітрук проти України» від 16 вересня 2010 року, «Юртаєв проти України» від 31 січня 2006 року та інші).
З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції повернув обвинувальний акт щодо ОСОБА_7 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України без передбачених кримінальним процесуальним законом підстав, тому апеляційна скарга прокурора у кримінальному провадженні підлягає задоволенню, а ухвала суду скасуванню з призначенням нового судового розгляду в суді першої інстанції.
На підставі викладеного та керуючись ст. 376, 405, 407, 409, 419 КПК України, колегія суддів.
ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному проваджені ОСОБА_6 задовольнити.
Ухвалу Новоукраїнського районного суду Кіровоградської області від 02.02.2017 року, якою обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000055 стосовно ОСОБА_7 ,обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України повернуто прокурору Кіровоградської областідля усунення виявлених недоліків, скасувати та призначити новий судовий розгляд у суді першої інстанції в тому ж складі суду.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню у касаційному порядку не підлягає.

Судді: (підписи)
Згідно з оригіналом:
Суддя Апеляційного суду
Кіровоградської області ОСОБА_2