АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 552/5584/13-к Номер провадження 11-кп/786/301/17Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
11 травня 2017 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Полтавської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
з секретарем ОСОБА_5 ,
з участю прокурора ОСОБА_6 ,
засудженого ОСОБА_7 ,
адвоката ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції з Полтавською ВК № 64 провадження за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_7 та захисника в його інтересах ОСОБА_8 на ухвалу Київського районного суду м. Полтави від 26 грудня 2016 року, -

ВСТАНОВИЛА:
Ухвалою суду, у задоволенні заяви ОСОБА_7 про виправлення описки у вироку Київського районного суду м. Полтави від 14.01.2014р. відмовлено.

Мотивуюче прийняте рішення суд першої інстанції вказав, що ОСОБА_7 засуджений за ч.3 ст.15, ч.1 ст.115 КК України на 7 років позбавлення волі.

Ухвалою Апеляційного суду Полтавської області від 30.03.2015р. вирок суду залишено без змін.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вирок Київського районного суду м. Полтави та ухвала Апеляційного суду Полтавської області залишено без змін.

ОСОБА_7 засуджений за ч.3 ст.15, ч.1 ст.115 КК України, який відповідно до ст..12 КК України відноситься до особливо тяжких, тому колегія суддів вважає, що описки у тексті вироку Київського районного суду м.Полтави від 14.01.2014р. не було допущено.

В апеляційній скарзі захисник-адвокат ОСОБА_8 в інтересах засудженого ОСОБА_7 просить скасувати ухвалу від 26.12.2016р. та ухвалити нову, якою заяву ОСОБА_7 задовольнити.

Вказує, що при постановленні ухвали судом неправильно застосовано закон про кримінальну відповідальність, суд помилково вважає, що злочин вчинений ОСОБА_7 , який передбачений ч.3 ст.15, ч.1 ст.115 КК України є особливо тяжким.

Посилаючись в апеляції на ч. 3 ст. 68 КК України, захисник вважає, що максимальне покарання, яке можливо призначити за вчинення злочину, передбаченого ч.3 ст.15, ч.1 ст.115 КК України є 10 років позбавлення волі, а тому, як вбачається з ч.4 ст.12 КК України цей злочин відноситься до тяжких злочинів.

В апеляційній скарзі засуджений ОСОБА_7 просить ухвалу районного суду скасувати та направити справу на новий судовий розгляд.

Посилається на неповноту судового розгляду, яка полягає у не дослідженні обставин, з`ясування яких мало істотне значення для ухвалення законного рішення (рішень судів, що набрали законної сили та рішень національних судів, де ступінь аналогічних злочинів визначена, як тяжка) та істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, а саме не задоволення відводу складу суду.

Інші учасники судового провадження ухвалу суду не оскаржували.

Заслухавши суддю-доповідача, виступ засудженого ОСОБА_7 та захисника в його інтересах ОСОБА_8 на підтримку поданих апеляційних скарг, думку прокурора ОСОБА_6 , який заперечував проти задоволення апеляційних скарг обвинуваченого та його захисника, перевіривши матеріали провадження, обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів дійшла до наступного.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судове рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Як вбачається з матеріалів провадження, суд першої інстанції вірно вказав, що злочин вчинений ОСОБА_7 , який передбачений ч. 3 ст. 15, ч.1 ст.115 КК, відповідно до положень ст. 12 КК України, відноситься до особливо тяжких злочинів.

Посилання засудженого ОСОБА_7 та захисника в його інтересах ОСОБА_8 на те, що злочин, за вчинення якого було засуджено ОСОБА_7 , відноситься до тяжких злочинів - не мають законного підґрунтя, оскільки відповідно до ч. 5. ст. 12 КК України особливо тяжким злочином є злочин, за який передбачене основне покарання у виді штрафу в розмірі понад двадцять п`ять тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, позбавлення волі на строк понад десять років або довічного позбавлення волі.
Так, ОСОБА_7 засуджено за ч. 3 ст. 15 ч. 1 ст. 115 КК України.
Санкцією ч. 1 ст. 115 КК України передбачено основне покарання у виді позбавлення волі від семи до п`ятнадцяти років, тобто передбачено основне покарання на строк понад десять років, а тому злочин вказаний в диспозиції частини 1 цієї статті, враховуючи ст. 12 КК України, є особливо тяжким злочином.
Колегія суддів вважає помилковим посилання сторони захисту на те, що максимальне покарання, яке можливо призначити за вчинення злочину, передбаченого ч.3 ст.15, ч.1 ст.115 КК України, з урахуванням ч. 3 ст. 68 КК України, є 10 років позбавлення волі, з огляду на те, що нормами цієї статті врегульовані засади призначення покарання за незакінчений злочин та за злочин, вчинений у співучасті, в той час як ст. 12 КК України закріплено класифікацію злочинів, а призначене судом покарання, з урахуванням ч. 3 ст. 68 КК України не може впливати на класифікацію вчиненого злочину, оскільки згідно з положеннями ст. 16 КК України, кримінальна відповідальність за готування до злочину і замах на злочин настає за статтею 14 або 15 і за тією статтею Особливої частини цього Кодексу, яка передбачає відповідальність за закінчений злочин, а в даному випадку ч. 1 ст. 115 КК України.

Доводи засудженого ОСОБА_7 щодо істотного порушення вимог кримінального процесуального закону, а саме не задоволення відводу складу суду, є неспроможними, оскільки, як вбачається з матеріалів провадження, колегія суддів, за результатами розгляду заявлених відводів ОСОБА_7 , ухвалила рішення, які належним чином обґрунтовані, а незгода засудженого з прийнятими рішеннями не може свідчити про істотне порушення вимог кримінального процесуального закону.

Таким чином, колегія суддів вважає рішення суду першої інстанції про відмову у задоволенні заяви ОСОБА_7 про виправлення описки у тексті вироку Київського районного суду м. Полтави від 14.01.2014 року законним, обґрунтованим, а тому, апеляційні скарги засудженого ОСОБА_7 та захисника в його інтересах ОСОБА_8 задоволенню не підлягають.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів апеляційного суду ,-

УХВАЛИЛА:
Апеляційні скарги засудженого ОСОБА_7 та захисника в його інтересах ОСОБА_8 залишити без задоволення, а ухвалу Київського районного суду м. Полтави від 26 грудня 2016 року про відмову у задоволенні заяви ОСОБА_7 про виправлення описки у тексті вироку Київського районного суду м. Полтави від 14.01.2014 року без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4