Ухвала
іменем україни
24 квітня 2017 рокум. Київ

Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних

і кримінальних справ у складі колегії:

головуючоїОСОБА_1 ,
суддів:ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши в судовому засіданні касаційну скаргу представника ПАТ «Діамантбанк» ОСОБА_4 на ухвалу Луцького міськрайонного суду Волинської області від 08 грудня 2016 року та ухвалу Апеляційного суду Волинської області від 08 лютого 2017 року у кримінальному провадженні № 0000193 щодо ОСОБА_5 ,

в с т а н о в и в:

Ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 08 грудня 2016 року на підставі п. 3 ч. 1 ст. 49 КК ОСОБА_5 звільнено від кримінальної відповідальності за вчинення злочину, передбаченого ч. 2 ст. 222 КК, у зв`язку із закінченням строків давності, а кримінальне провадження закрите.

Ухвалою Апеляційного суду Волинської області від 08 лютого 2017 року ухвалу суду першої інстанції залишено без зміни.

У касаційній скарзі представник потерпілого ОСОБА_4 , посилаючись на істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, просить ухвали місцевого та апеляційного судів щодо ОСОБА_5 скасувати і призначити новий розгляд в суді першої інстанції. Вказує, що в порушення вимог ст. 314 КПК під час підготовчого судового засідання суд необґрунтовано відмовив у задоволенні його клопотання про повернення обвинувального акта прокурору з підстав необхідності кваліфікації вчиненого ОСОБА_5 діяння за ознаками більш тяжкого злочину, натомість в порушення прав потерпілого незаконно звільнив обвинуваченого від кримінальної відповідальності.

Перевіривши касаційну скаргу та додані до неї документи, колегія суддів не знаходить підстав для задоволення касаційної скарги, у зв`язку з чим у відкритті касаційного провадження слід відмовити.

Згідно приписів ст. 7 КПК кримінальне провадження здійснюється в тому числі на засадах змагальності й диспозитивності.

Змагальність передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими КПК.

Диспозитивність надає сторонам волю у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених КПК.

При цьому роль суду полягає в об`єктивному та неупередженому вирішенні питань, що винесені на його розгляд сторонами та віднесені до повноважень суду.

Відповідно до вимог ст. 337 КПК судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта.

З метою ухвалення справедливого судового рішення та захисту прав людини і її основоположних свобод суд має право вийти за межі висунутого обвинувачення, зазначеного в обвинувальному акті, лише в частині зміни правової кваліфікації кримінального правопорушення, якщо це покращує становище особи, стосовно якої здійснюється кримінальне провадження.

Як убачається зі змісту касаційної скарги, а також доданих до неї копій судових рішень, стороною обвинувачення було направлено на розгляд суду обвинувальний акт за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 222 КК, який згідно ст. 12 КК є злочином середньої тяжкості.

Згідно з вимогами ст. 49 КК у разі вчинення злочину середньої тяжкості особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею злочину і до дня набрання вироком законної сили минуло п`ять років.

Таке звільнення є обов`язковим, за винятком випадку застосування давності, передбаченого ч. 4 ст. 49 КК.

У підготовчому судовому засіданні ОСОБА_5 подав клопотання про звільнення його від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності.

За змістом ст. 314 КПК у підготовчому судовому засіданні суд має право закрити провадження у випадку встановлення підстав для звільнення особи від кримінальної відповідальності.

Таким чином, встановивши що з дня вчинення ОСОБА_5 злочину минуло п`ять років, суд у відповідності з вимогами п. 2 ч. 3 ст. 314 КПК правильно звільнив ОСОБА_5 на підставі п. 3 ч. 1 ст. 49 КК від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності та закрив кримінальне провадження.

При цьому з огляду на положення ст. 337 КПК суд був позбавлений можливості задовольнити клопотання потерпілого про повернення обвинувального акта прокурору з підстав необхідності кваліфікації діяння за ознаками більш тяжкого злочину, оскільки це погіршило б становище ОСОБА_5 .

Вказані обставини були предметом перевірки суду апеляційної інстанції, який дав їм належну оцінку та обґрунтовано відмовив у задоволенні апеляційної скарги представника потерпілого.

З огляду на викладене, колегія суддів не вбачає підстав для задоволення касаційної скарги та вважає, що на підставі п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК у відкритті касаційного провадження слід відмовити.

На підставі викладеного, керуючись ч. 2 ст. 428 КПК, суд

п о с т а н о в и в:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою представника ПАТ «Діамантбанк» ОСОБА_4 на ухвалу Луцького міськрайонного суду Волинської області від 08 грудня 2016 року та ухвалу Апеляційного суду Волинської області від 08 лютого 2017 року щодо ОСОБА_5 .

Ухвала набирає законної сили з моменту постановлення й оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3