Справа № 466/7195/16-к Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/783/1223/16 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 грудня 2016 року м. Львів

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого-судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі ОСОБА_5

а участю прокурора ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львовіапеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 на ухвалу Шевченківського районного суду м. Львова від 08 листопада 2016 року, -

в с т а н о в и л а :

цією ухвалою відмовлено ОСОБА_7 в задоволенні його заяви про застосування відносно нього Закону України «Про амністію у 2014 році».

Не погоджуючись з даною ухвалою засуджений ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу в якій просить скасувати ухвалу Шевченківського районного суду м. Львова від 08 листопада 2016 року та застосувати щодо нього ст.6 Закону України «Про амністію у 2014 році» від 08.04.2014р. та скоротити наполовину невідбуту частину покарання, що призначене згідно вироку Апеляційного суду Чернівецької області від 10.11.2014р. Вважає, що ухвала суду є незаконною та необґрунтованою, оскільки не відповідає норам процесуального права та фактичним обставинам справи. В обґрунтуванні вимог зазначає, що злочин був вчинений ним до набрання чинності Закону України «Про амністію у 2014 році» та він не належить до категорій осіб, визначених ст.8 Закону України «Про амністію у 2014 році» та ст..4 Закону України «Про застосування в Україні», амністія до яких не застосовується.

Заслухавши доповідь судді, прокурора, який заперечив проти задоволення апеляційної скарги ОСОБА_7 та просив залишити ухвалу районного суду без змін, перевіривши матеріали клопотання та обговоривши доводи апеляції, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_8 слід залишити без задоволення з таких підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, а саме з характеристики на засудженого ОСОБА_7 вироком Новоселицького районного суду Чернівецької області від 03 червня 2014 року ОСОБА_7 засуджений за ст. 185 ч.3 КК України до 3 (трьох) років 8 (восьми) місяців позбавлення волі.

Вироком Апеляційного суду Чернівецької області від 10 листопада 2014 року вирок Новоселицького районного суду Чернівецької області від 03 червня 2014 року скасовано та призначено йому покарання за ст.185 ч.4 КК України у виді 5 років позбавлення волі.

Ухвалою Новоселицького районного суду Чернівецької області від 15 березня 2016 року зараховано термін попереднього ув`язнення з 20.12.2013р. по 10.11.2014р. у розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі відповідно до ст.72 ч.5 КК України.

Відповідно до ст.6 Закону України «Про амністію у 2014 році» підлягає скороченню наполовину невідбута частина покарання засудженими, що відбувають покарання у виді позбавлення волі на певний строк, та інші покарання, не пов`язані з позбавлення волі, які не підлягають звільненню від відбування покарання на підставі статей 1-5 цього закону.

Ч. 2 ст. 43 КПК України встановлює, що засудженим у кримінальному провадженні є обвинувачений, обвинувальний вирок суду щодо якого набрав законної сили.

Згідно ст.11 Закону України «Про амністію у 2014 році» особам, яким скорочується невідбута частина покарання, визначення нового покарання обчислюється з дня набрання чинності цим законом.

Відповідно до ч. 2 ст. 86 КК України амністію можливо застосувати лише щодо осіб, визнаних винними у вчиненні злочину обвинувальним вироком суду, або кримінальні справи стосовно яких розглянуті судами, але вироки стосовно цих осіб не набрали законної сили.

На підставі наведеного Закон України «Про амністію у 2014 році» від 08 квітня 2014 р. (з наступними змінами і доповненнями) набрав чинності 19.04.2014 року. Тому, згідно положень цього закону скорочення невідбутої частини покарання ОСОБА_7 можливе було б у тому разі, якщо на день набрання чинності цього закону він би мав процесуальний статус засудженого.

Оскільки на момент набрання чинності закону України «Про амністію у 2014 році» ОСОБА_7 такого статусу не мав, то положення зазначеного Закону до нього застосовуватись не можуть.

Посилання засудженого в апеляційній скарзі про те, що злочин вчинений ним був до набрання чинності Закону України « Про амністію у 2014 році», у зв`язку з чим він підпадає під дію цього закону, і суд мав підстави для застосування до нього ст.6 цього Закону, колегія суддів вважає безпідставним, оскільки положеннями ст.12 Закону України «Про амністію в 2014 році» визначається межі застосування закону про амністію, а саме те, що його дія поширюється на осіб, які вчинили злочини до набрання ним чинності включно і не поширюється на осіб, які вчинили триваючі або продовжувані злочини, якщо вони закінчені, припинені або перервані після набрання чинності цим Законом.

Таким чином, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку про відмову у задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_7 про застосування до нього Закону України «Про амністію у 2014 році», а тому підстав для зміни чи скасування ухвали суду колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст. ст. 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а :
ухвалу Шевченківського районного суду м. Львова від 08 листопада 2016 року, якою відмовлено засудженому ОСОБА_7 у задоволенні його заяви про застосування щодо нього Закону України «Про амністію у 2014 році» залишити без зміни, а його апеляційну скаргу без задоволення.

Головуючий

Судді