Справа № 209/274/17
Провадження № 1-кп/209/139/17
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
07 квітня 2017 року м. Кам`янське
Дніпровський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області у складі:
головуючого судді - ОСОБА_1
за участі: - секретаря ОСОБА_2
прокурора - ОСОБА_3
потерпілого ОСОБА_4
захисника обвинуваченого (адвокат) - ОСОБА_5
обвинуваченого - ОСОБА_6
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області матеріали кримінального провадження № 209/274/17-к (пр. № 1-кп/209/139/17), відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за 0002483 від 25.11.2016 року відносно:
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кам`янського ( м.Дніпродзержинськ) Дніпропетровської області, українця, громадянина України, який має професійно-технічну освіту, не одружений, офіційно не працює, ІПН НОМЕР_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимий:
- 08.02.2000 року Дніпровським районним судом м. Дніпродзержинська за ч.2 ст. 229-6, ст. 44 КК України до 2 років позбавлення волі, згідно ст. 45 КК, відбування покарання відстрочено з іспитовим строком на 2 роки;
- 05.12.2000 року Дніпровським районним судом м. Дніпродзержинська за ч.2 ст. 229-6 КК України до 2 років позбавлення волі з відбуванням покарання у колонії загального режиму, згідно ст. 43 КК України частково приєднано невідбутий строк за вироком Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська від 08.02.2000року, остаточно до відбування призначено 2 роки 3 місяці позбавлення волі, звільнений із місць позбавлення волі умовно-достроково на 11 місяців 15 днів;
- 29.12.2004 року Дніпровським районним судом м. Дніпродзержинська за ч.2 ст. 185, ч. 3 ст. 185, ч.2 ст. 309, ст. 70 КК України до 3 років позбавлення волі, згідно ст. 71 КК України частково приєднано покарання за вироком Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська від 05.12.2000 року, остаточно до відбування призначено 3 роки 1 місяць позбавлення волі, звільнений із місць позбавлення волі 27.07.2006 року умовно-достроково 2 місяці 11 днів;
- 20.10.2008 року Дніпровським районним судом м. Дніпродзержинська за ч.2 ст. 309 КК України до 2 років позбавлення волі, згідно ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням строком на 2 роки;
- 15.05.2009 року Дніпровським районним судом м. Дніпродзержинська за ч.2 ст. 187 КК України до 7 років позбавлення волі, згідно ст. 71 КК України частково приєднано невідбутий строк за вироком Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська від 20.10.2008 року, остаточно до відбування призначено 7 років 6 місяців позбавлення волі з конфіскацією майна;
- 16 червня 2009 року Дніпровським районним судом м. Дніпродзержинська за ч.2 ст. 309 КК України до 2 років позбавлення волі з конфіскацією майна, згідно ст. 70 ч. 4 КК України призначене покарання поглинуте покаранням за вироком Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська від 19.05.2009 року, остаточно до відбування призначено 7 років 6 місяців розбавлення волі з конфіскацією майна, звільнений із місць позбавлення волі 03.04.2016 року по відбуттю строку покарання,
обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст. 185 КК України,-
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_6 будучи раніше судимий за злочини проти власності, останній раз 15.05.09 Дніпровським районним судом м. Дніпродзержинська за ст. 187 ч.2 КК України до остаточного покарання у вигляді 7 років 6 місяців позбавлення волі з конфіскацією майна та звільнений 03.04.16 з Солонянської ВК Дніпропетровської області (№21), по відбуттю строку покарання, судимість в установленому законом порядку не знято і не погашено, належних висновків для себе не зробив, на шлях виправлення не став та знову вчинив умисний, корисливий злочин.
ПОВТОРНО 23.11.16, близько 14:00 години, (більш точний час в ході досудового розслідування не встановлено) ОСОБА_6 , знаходячись в квартирі АДРЕСА_3 , побачив в кімнаті на ліжку, під подушкою, ноутбук марки «DELL Inspirion 15 3000 Series», що на праві власності належить потерпілому ОСОБА_4 . В цей час у ОСОБА_6 раптово виник умисел, спрямований на таємне викрадення вказаного майна.
Реалізуючи свій рацтово виниклий злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, 23.11.16, близько 14:00 години, (більш точний час в ході досудового розслідування не встановлено) ОСОБА_6 , знаходячись за вищевказаною адресою, цілковито усвідомлюючи протиправний характер своїх дій та розуміючи, що своїми діями здійснює безоплатне незаконне вилучення чужого майна поза волею власника, скориставшись тим, що за його діями ніхто не спостерігає, умисно, таємно, з корисливих мотивів, викрав ноутбук марки «DELL Inspirion 15 3000 Series», який знаходився в кімнаті на ліжку, під подушкою, вартість якого згідно висновку судової товарознавчої експертизи № 85 від 16.01.17 складає 7675,00 гривень, що на праві власності належить потерпілому ОСОБА_4 та вийшов з будинку у невідомому напрямку, маючи можливість вільно розпорядитися викраденим майном.
У подальшому, ОСОБА_6 , майном ОСОБА_4 , а саме вищевказаним ноутбуком, яким заволодів таємно, шляхом вільного доступу, розпорядився на власний розсуд.
Своїми умисними діями, ОСОБА_6 , заподіяв ОСОБА_4 майнової шкоди на суму 7675,00 гривень.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 свою вину у скоєному кримінальному правопорушенні визнав у повному обсязі, у скоєному розкаявся та пояснив, що 23.11.2016 року він пішов погуляти, але не мав взагалі коштів, тоді десь приблизно о 14.00 годині він повернувся додому, за адресою: АДРЕСА_1 та вирішив таємно викрасти ноутбук, який знаходився в кімнаті його племінниці під подушкою. Він взяв вказаний ноутбук, який він знав, що належить потерпілому ОСОБА_7 , сховав його собі під куртку, та виніс таємно з квартири. В подальшому даний ноутбук він заклав у ломбард, потім через деякий час він його викупив з ломбарду та продав незнайомому йому чоловікові на ринку за 4000 грн. Зазначені кошти витратив на власні потреби. Після звільнення він працював у місті Дніпрі, зараз працює неофіційно. Також пояснив, що має тяжке матеріальне, а тому не міг відшкодувати шкоду потерпілому, але в подальшому пояснив, що буде працювати та повертати кошти останньому. Також пояснив, що в іншому суді відносно нього мається, ще одне кримінальне провадження, за порушення правил надзору. Цивільний позов визнав у повному обсязі, щиро кається та просив суворо не карати.

Враховуючи те, що обвинувачений, потерпілий та інші учасники процесу не оспорюють всі обставини кримінального провадження і судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності їх позиції, суд, роз`яснивши учасникам кримінального провадження положення ст. 349 КПК України, ухвалив проводити судовий розгляд даного провадження щодо всіх його обставин із застосуванням правил ч. 3 ст. 349 КПК України, обмежившись допитом обвинуваченого, визнавши недоцільним дослідження доказів.

З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що вина ОСОБА_6 у вчиненні ним кримінального правопорушення доведена в повному обсязі і його умисні дії вірно кваліфіковані органом досудового слідства за ч. 2 ст. 185 КК України, як навмисні дії, що виразилися у таємному викраденні чужого майна (крадіжка), вчинені повторно.

При призначенні обвинуваченому ОСОБА_6 покарання, суд згідно з вимогами ст. 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відноситься до категорії кримінальних правопорушень середньої тяжкості, дані про особу обвинуваченого, який раніше неодноразово судимий, також за злочин проти власності, перебуває на обліку у лікаря нарколога, на обліку у лікаря психіатра не перебуває, за місцем мешкання характеризується позитивно, має захворювання гепатит Б.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 368 КПК України (абз.17), ухвалюючи вирок суд приймає до відома досудову доповідь з інформацією про соціально-психологічну характеристику обвинуваченого.
З досудової доповіді, складеної територіальним органом пробації за місцем проживання обвинуваченого ОСОБА_6 за № 1253 від 23.03.2017 року вбачається, що ризик вчинення повторного кримінального правопорушення високий, ризик небезпеки для суспільства, у тому числі для окремих осіб високий, тому орган пробації вважає, з урахуванням способу життя обвинуваченого, його історії правопорушень, що виправлення цієї особи без позбавлення волі може ставити небезпеку для суспільства (у т.ч. окремих осіб).
До обставин, що пом`якшують покарання ОСОБА_6 відповідно до ст. 66 КК України, суд визнає щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Обставиною, що обтяжує покарання ОСОБА_6 , відповідно до ст. 67 КК України є рецидив злочину.

Відповідно до ст. 50 КК України покарання с заходом примусу, полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого і має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим, так і іншими особами.

Пунктом 1 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику призначення судами кримінального покарання" № 7 від 24 жовтня 2003 року зі змінами від 06 листопада 2009 року звернуто увагу судів на те, що вони при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, мають суворо додержуватися вимог ст. 65 КК стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання. Призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів. У п. 2 вказаної постанови зазначено, що відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 65 КК суди повинні призначати покарання в межах, установлених санкцією статті Особливої частини КК, що передбачає відповідальність за вчинений злочин. Із урахуванням ступеня тяжкості, обставин цього злочину, його наслідків і даних про особу судам належить обговорювати питання про призначення передбаченого законом більш суворого покарання особам, за наявності рецидиву злочину.

Виходячи з вищевикладеного, враховуючи, думку потерпілого, який просив призначити міру покарання у вигляді позбавлення волі, та те що ОСОБА_6 вже засуджувався за злочини проти власності, вчинення злочинів носить систематичний характер, суд вважає, що для виправлення обвинуваченого і для попередження вчинення нових кримінальних правопорушень у майбутньому буде справедливим та достатнім обрати йому покарання у вигляді позбавлення волі.

Підстав для застосування до ОСОБА_6 положень ст. 69 КК України, а саме призначення покарання нижче нижчої межі встановленої санкцією статті суд не вбачає.

ОСОБА_4 заявлено цивільний позов в якому останній просить стягнути з ОСОБА_6 спричинену матеріальну шкоду у розмірі 12000 грн. Обвинувачений позов визнав у повному обсязі.

Вирішуючи питання щодо цивільного позову, суд приходить до наступного висновку, що не зважаючи на повне визнання обвинуваченим цивільного позову, останній необхідно задовольнити частково, в сумі 7675 грн. 00 коп. - суми нанесеної матеріальної шкоди, встановленої відповідно до висновку судової товарознавчої експертизи №85 від 16.01.2017 року та стягнути суму шкоди в розмірі 7675 грн. 00 коп., з обвинуваченого ОСОБА_6 на користь ОСОБА_4 .

Процесуальні витрати за проведення судово-товарознавчої експертизи в сумі 170 грн. 00 коп. підлягають стягненню з обвинуваченого ОСОБА_6 на підставі ст. 124 ч.2 КПК України.

Речові докази відповідно до вимог ст. 100 КПК України в матеріалах кримінального провадження відсутні

Керуючись ст. 370, 371 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:
ОСОБА_6 визнати винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 Кримінального кодексу України і призначити покарання у вигляді позбавлення волі строком на 2 /два/ роки.

Строк відбуття покарання засудженому ОСОБА_6 відраховувати з моменту його фактичного затримання.

Цивільний позов ОСОБА_4 задовольнити частково. Стягнути з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_4 у рахунок відшкодування матеріальної шкоди 7675 (сім тисяч шістсот сімдесят п`ять) гривень 00 копійок.

В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Строк застосування раніше обраного ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту закінчився і судом не продовжувався та не обирався інший запобіжний захід.

Стягнути з ОСОБА_6 на користь держави процесуальні витрати на залучення експертів в розмірі 170 (сто сімдесят) гривень 00 коп.

Речові докази у справі відсутні

Вирок набирає законної сили через тридцять днів з моменту його проголошення, якщо не буде оскаржений.

Вирок суду може бути оскаржений учасниками процесу до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Дніпровський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області протягом 30 днів з моменту його проголошення.

Обмеження права оскарження даного вироку визначені ч. 3 ст. 349 Кримінального процесуального кодексу України.

Копія вироку видається учасникам кримінального провадження відразу після його проголошення.

Суддя: ОСОБА_1