Придніпровський районний суд м.Черкаси
УХВАЛА
Номер провадження 1-кс/711/1433/17

Справа № 711/3788/17

19 травня 2017 року

Слідчий суддя Придніпровського районного суду міста Черкаси ОСОБА_1 за участю:

секретар - ОСОБА_2 , прокурор ОСОБА_3 , слідчий ОСОБА_4 , підозрюваний ОСОБА_5 , захисник - ОСОБА_6

розглянувши у судовому засіданні клопотання слідчого відділу прокуратури Черкаської області ОСОБА_4 , погоджене прокурором відділу прокуратури Черкаської області ОСОБА_3 , про накладення арешту на майно в рамках кримінального провадження №0000070 від 11.05.2017р. за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.368 КК України,

ВСТАНОВИВ:
Слідчий звернувся до суду 17.05.2017р. з клопотанням, в якому просить накласти арешт на автомобіль, який належить ОСОБА_7 ..
В обґрунтування клопотання зазначено, що досудове розслідування здійснюється за обставинами, відповідно до яких ОСОБА_5 , обіймаючи посаду інспектора поліції, 07.05.2017р. о 18год 30хв під час здійснення добового чергування виявив, що ОСОБА_8 керував скутером у стані алкогольного сп`яніння. Припинивши зазначене правопорушення шляхом вилучення ключів від скутера ОСОБА_5 , до проведення медичного огляду на встановлення стану алкогольного сп`яніння, повідомив ОСОБА_8 , що не стане вчиняти дій з оформлення відповідних матеріалів для притягнення останнього до адміністративної відповідальності за умови надання йому грошових коштів в розмірі 2000грн, на що ОСОБА_8 погодився.

12.05.2017р. ОСОБА_5 на виконання домовленостей отримав від ОСОБА_8 частину обумовленої суми в розмірі 1500грн і повернув останньому ключі від скутера, після чого був затриманий правоохоронними органами.

Таким чином, ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, тобто одержання службовою особою неправомірної вигоди для себе за вчинення чи не вчинення такою службовою особою в інтересах того, хто надає неправомірну вигоду, будь-якої дії з використанням наданої їй влади, поєднане з вимаганням неправомірної вигоди.

13.05.2017р. ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.368 КК України.

Оскільки передача коштів відбувалась в автомобілі, то постановою слідчого від 04.07.2016р. його визнано речовим доказом. Тож з метою забезпечення збереження речового доказу слідчий звернувся з зазначеним клопотанням.

В судовому засіданні слідчий і прокурор підтримали клопотання і просили його задовольнити. Окремо зауважили, що накладення арешту необхідне для забезпечення збереження речового доказу.

Підозрюваний в судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання.

Захисник підозрюваного, який також здійснює представництво інтересів власника автомобіля, заперечував проти клопотання та пояснив, що автомобіль не є речовим доказом, бо не містить на собі слідів злочину, а використовувався підозрюваним виключно для переміщення. Зауважив, що власником автомобілю є ОСОБА_7 , який на теперішній час бажає повернути собі автомобіль. Зазначив, що слідчий порушує вимоги закону, оскільки автомобіль є тимчасово вилученим майном і слідчий вже звертався з клопотанням про накладення на нього арешту, але йому було відмовлено слідчим суддею, а тому автомобіль мав бути повернутий власнику. Просив відмовити у клопотанні та повернути автомобіль власнику.

Перевіривши надані матеріали клопотання, включаючи витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань щодо кримінального провадження, у рамках якого було подано клопотання, та дослідивши докази по даних матеріалах, заслухавши думку учасників кримінального провадження, вважаю, що клопотання не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу марки «Фіат Добло», д.н.з. НОМЕР_1 , автомобіль належить на праві власності ОСОБА_7 ..

На теперішній час автомобіль зберігається у сторони обвинувачення.

Згідно п.1 ч.2 ст.170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

Частиною першою статті 98 КПК України передбачено, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

Як встановлено в судовому засіданні ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.368 КК України. Автомобіль, на який просить накласти арешт слідчий, фактично є місцем передання коштів (неправомірної вигоди).

З протоколу огляду місця події від 12.05.2017р. вбачається, що слідчим було проведено огляд автомобілю. За наслідками огляду слідчим в автомобілі було виявлено та вилучено предмети, які мають значення для кримінального провадження. Інших слідів вчинення кримінального правопорушення на автомобілі на теперішній час не міститься.

Таким чином, автомобіль формально відповідає ознакам ст.98 КПК, оскільки містить відомості, які можуть бути використані як доказ обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, зокрема, спосіб передачі грошових коштів.

Разом з тим, відповідно до ч.10 ст.170 КПК України не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів. Аналіз зазначеної норми в контексті положень ст.98 та змісту мети і завдань арешту майна свідчить, що метою застосування арешту в такому випадку є необхідність збереження ознак речового доказу, які можуть бути використані для доведення обставин, які підлягають доказуванню в кримінальному провадженні, і втрата яких унеможливить в подальшому безпосереднє їх дослідження судом, що позбавить суд можливості здійснити належну оцінку таких доказів, а сторона кримінального провадження втратить можливість довести обставини, на які посилається в обґрунтування своєї позиції. Натомість, в судовому засіданні встановлено, що нерухоме майно, яке є об`єктом арешту, не містить на собі таких ознак.

Згідно ч.1 ст.170 КПК України завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Відповідно до ч.1 ст.100 КПК речовий доказ, який був наданий стороні кримінального провадження або нею вилучений, повинен бути якнайшвидше повернутий володільцю, крім випадків, передбачених статтями 160 - 166, 170 - 174 цього Кодексу. Пунктом 1 частини 6 статті 100 КПК передбачено, що речові докази, що не містять слідів кримінального правопорушення, у вигляді предметів, великих партій товарів, зберігання яких через громіздкість або з інших причин неможливо без зайвих труднощів або витрати по забезпеченню спеціальних умов зберігання яких співмірні з їх вартістю, а також речові докази у вигляді товарів або продукції, що піддаються швидкому псуванню, повертаються власнику (законному володільцю) або передаються йому на відповідальне зберігання, якщо це можливо без шкоди для кримінального провадження.
Оцінюючи встановлені в судовому засіданні обставини, завдання арешту майна, як виду заходу забезпечення кримінального провадження, наслідки, які матиме накладення арешту на автомобіль для його власника та значення автомобілю для кримінального провадження, вважаю, що потреби досудового розслідування не виправдовують необхідності накладення арешту на автомобіль, а тому він підлягає негайному поверненню власнику.

За таких обставин клопотання слідчого задоволенню не підлягає.

Стосовно зауважень захисника щодо порушення слідчим строку звернення до суду з клопотанням про накладення арешту на майно, то вважаю за необхідне звернути увагу, що передбачений ч.5 ст.171 КПК України строк подання клопотання про накладення арешту на тимчасове вилучене майно має значення при визначенні порядку зберігання такого майна, а не для визначення наявності у сторони обвинувачення суб`єктивного права подання клопотання про його арешт. Тож пропуск такого строку не є підставою для відмови у задоволенні клопотання, з огляду на зміст ч.1 ст.173 КПК України, яка визначає виключний перелік підстав для відмови у задоволенні клопотання про накладання арешту на майно. З огляду на те, що слідчому судді не надано доказів того, що власник майна намагався повернути таке майно, то підстави стверджувати про наявність ознак протиправності в діях слідчого відсутні.

На підставі вищевикладеного і керуючись ст.ст.7, 169, 170, 173 КПК України, слідчий суддя

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні клопотання слідчого про накладення арешту на майно відмовити.

Негайно повернути автомобіль марки «Фіат Добло», 2004р.в., номер кузову НОМЕР_2 , д.н.з. НОМЕР_1 , його власнику, а саме ОСОБА_7 .

Виконання ухвали покласти на слідчого в ОВС СВ прокуратури Черкаської області ОСОБА_4 .

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду Черкаської області протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Повний текст ухвали проголошений 22 травня 2017 року.

Слідчий суддя: ОСОБА_1