Справа № 159/4584/16-к
Провадження № 1-кп/159/276/16
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
23 грудня 2016 року м. Ковель

Ковельський міськрайонний суд Волинської області під головуванням
судді ОСОБА_1
секретаря судового засідання ОСОБА_2
в складі: прокурора ОСОБА_3
потерпілої ОСОБА_4
захисника ОСОБА_5
обвинуваченого ОСОБА_6
розглянувши обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001289 від 25 червня 2016 року, за ст. 185 ч. 3 КК України щодо ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Ковель Волинської області, зареєстрований по АДРЕСА_1 , проживаючий по АДРЕСА_2 українець, громадянин України, з середньою освітою, не одружений, не працюючий, раніше неодноразово судимий: 1) 06.03.1995 року Ковельським міським судом Волинської області за ч.2 ст. 188-1, ст. 46 КК України (в редакції 1960 року) до покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки, на підставі ст. 46 КК України відстрочено виконання вироку на 1 рік 6 місяців;2) 08.09.2005 року Старовижівським районним судом Волинської області за ст.ст. 185 ч. 1, 75, 76 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 1 рік, на підставі ст. 75 КК України звільнено від відбування покарання з іспитовим строком на 1 рік;3) 07.07.2006 року Старовижівським районним судом Волинської області за ст. 121 ч. 2 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 7 років, на підставі ст. 71 КК України частково приєднано покарання за вироком Старовижівського районного суду Волинської області від 08.09.2005 року до покарання у виді позбавлення волі строком на 7 років 6 місяців. Постановою Рівненського районного суду від 18.05.2011 року умовно-достроково звільнено від відбування покарання терміном 2 роки 4 місяці 15 днів;4) 23.05.2013 року Ковельським міськрайонним судом Волинської області за ст. 122 ч. 1 КК України до покарання у виді обмеження волі строком на 2 роки 6 місяців, згідно ухвали Ковельського міськрайонного суду від 16.06.2014 звільнений від відбування покарання на підставі ст. 1 ЗУ «Про амністію у 2014 році», відповідно до вимог ст. 89 КК України судимість не погашена у встановленому законом порядку, -
В С Т А Н О В И В :
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , будучи раніше неодноразово судимим за вчинення умисних злочинів, в тому числі і за ч. 1 ст. 185 КК України, судимості за які не зняті та не погашені у встановленому законом порядку, на шлях виправлення не став та вчинив нове умисне тяжке кримінальне правопорушення проти власності.
Так він, повторно 22 червня 2016 року, близько 00 год. 30 хв., керуючись умислом спрямованим на таємне викрадення чужого майна, проник на подвір`я будинку АДРЕСА_3 , маючи ключі до вхідних дверей літньої кухні, проник у середину даного приміщення, звідки таємно викрав газонокосилку марки «Вулф Гартен», вартістю 715 (сімсот п`ятнадцять) гривень, газонокосилку марки «Експерт Гарден», вартістю 522 (п`ятсот двадцять дві) гривні, електричний кабель довжиною 15 метрів, вартістю 280 (двісті вісімдесят) гривень, металевий вантажний одноколісний візок, вартістю 200 (двісті) гривень, електричний кабель довжиною 30 метрів, вартістю 490 (чотириста дев`яносто) гривень, автомобільну мийку марки «Стіг 142», вартістю 5 427 (п`ять тисяч чотириста двадцять сім) гривень 50 копійок, автомобільний пилосос марки «Стіг 61», вартістю 840 (вісімсот сорок) гривень, належні ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , чим спричинив останньому матеріальну шкоду на загальну суму 8 474 (вісім тисяч чотириста сімдесят чотири) гривні 50 копійок.
Таким чином, ОСОБА_6 , своїми умисними діями, що виразилися у таємному викраденні чужого майна (крадіжці), поєднаному з проникненням в інше приміщення, вчиненого повторно, вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 185 КК України.
Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 вину в інкримінованому кримінальному правопорушенні визнав повністю, надав суду показання про те, що він повністю згідний з викладеними у обвинувальному акті фактами, все сталося саме так, як там зазначено. Він повністю визнає кількість викраденого і суму заподіяних матеріальних збитків. Він щиро кається у скоєному, заподіяну шкоду він відшкодував повністю, просить вибачення у потерпілого та просить суворо його не карати.
У судовому засіданні потерпілий ОСОБА_4 показав, що ОСОБА_6 проводив у нього ремонт та викрав зазначені у обвинувальному акті речі, які в подальшому йому були повернуті. Він будь-яких претензій до ОСОБА_6 не має та просить застосувати до нього мінімальне покарання.
Показання обвинуваченого та потерпілого по справі узгоджуються між собою і ніким не оспорюються, тому суд оцінює їх як правдивими, що відповідають суті тих подій, що сталися.
Суд вважає, що обвинувачений ОСОБА_6 у повному обсязі визнав свою винуватість у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення за обставин, викладених у обвинувальному акті. Прокурор, потерпілий та обвинувачений не оспорюють фактичних обставин провадження. Тому, суд визнає недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким не оспорюються. Учасники провадження не заперечують проти розгляду кримінального провадження, в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України і судом встановлено, що учасники, в тому числі обвинувачений, правильно розуміють зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності їх позиції.
Враховуючи викладене, суд обмежився допитом обвинуваченого і потерпілого та дослідженням матеріалів кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченого, та приходить до висновку, що вина ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення доведена повністю.
При призначенні виду покарання ОСОБА_6 , суд, у відповідності до вимог ст.ст. 50, 65 КК України, враховує характер і ступінь тяжкості вчиненого злочину, який є тяжким злочином, кількість кримінальних правопорушень, враховує розкаяння обвинуваченого у вчиненому та його сприяння розкриттю злочину, особу ОСОБА_6 , який раніше неодноразово судимий, що на думку суду характеризує його з негативної сторони, за місцем попереднього проживання та з попередніх місць позбавлення волі характеризується позитивно, за що його звільняли умовно-достроково з місць позбавлення волі, на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває, працездатний, не працює, після звільнення з місць позбавлення волі проживав разом з жінкою у незареєстрованому шлюбі, даних про наявність утриманців суду не надано.
Обставинами, які, у відповідності до ст. 66 КК України, пом`якшують покарання ОСОБА_6 , суд визнає щире каяття, сприяння розкриттю злочинів та добровільне відшкодування завданого збитку.
Обставин, які обтяжують покарання, у відповідності до положень ст. 67 КК України, суд не вбачає.
З урахуванням особи обвинуваченого, вищенаведених обставин, які відповідно пом`якшують покарання, суд вважає, що обвинуваченому ОСОБА_6 слід призначити покарання у виді мінімального терміну позбавлення волі.
При призначенні терміну покарання за даний злочин, також, судом враховується обставини його скоєння, спосіб та місце вчинення злочину, особу обвинуваченого та особу, яка постраждала від його дій, їх взаємовідносини до та після вчинення кримінального правопорушення.
Суд не знаходить підстав для застосування щодо обвинуваченого ст.ст. 69, 75 КК України, оскільки ним скоєно тяжкий злочин маючи непогашені судимості, що вказує на підвищену суспільну небезпечність особи обвинуваченого.
Суд вважає, що покарання ОСОБА_6 у вигляді позбавлення волі в межах найменшої санкції статті, є необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого і попередження вчинення ним нових злочинів.
Цивільний позов не заявлено.
На майно обвинуваченого ОСОБА_6 арешт не накладався.
Міра запобіжного заходу ОСОБА_6 у даному кримінальному провадженні не обиралася.
Долю речових доказів слід вирішити відповідно до вимог ст. 100 КПК України.
Процесуальні витрати на залучення експертів слід стягнути з обвинуваченого в дохід держави.
Згідно ухвали Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 08.08.2016 року, ОСОБА_6 обрана міра запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в іншому кримінальному провадженні, яке розглядається у закритому порядку, тому строк відбування покарання слід рахувати саме з цього часу.
Керуючись ст. 373, 374 КПК України, ОСОБА_8 , -
У Х В А Л И В :
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 185 ч. 3 КК України, призначивши покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки.
Строк відбування покарання слід рахувати з 08.08.2016 року.
Стягнути з ОСОБА_6 в користь держави процесуальні витрати в загальній сумі 703 (сімсот три) гривні 68 копійок.
Речові докази по справі: газонокосилку марки «Вулф Гартен», газонокосилку марки «Експерт Гарден», електричний кабель довжиною 15 метрів, металевий вантажний одноколісний візок, електричний кабель довжиною 30 метрів, автомобільну мийку марки «Стіг 142», автомобільний пилосос марки «Стіг 61», які передано для відповідального зберігання потерпілому ОСОБА_4 , залишити у користуванні останнього.
Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених статтею 394 КПК України до Апеляційного суду Волинської області через Ковельський міськрайонний суд протягом 30 днів з дня його проголошення, а обвинуваченим ОСОБА_6 в той же строк з моменту отримання копії вироку.

Головуючий: ОСОБА_1