Справа № 584/1626/16-к
Провадження № 1-кп/584/12/17
В И Р О К
Іменем України
06.01.2017 Путивльський районний суд Сумської області в особі головуючого: судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 та учасників судового провадження:
прокурора ОСОБА_3
обвинуваченої ОСОБА_4
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Путивль кримінальне провадження № 0000487 від 16.11.2016 за обвинуваченням:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Сахарове Путивльського району Сумської області, мешканки АДРЕСА_1 , громадянки України, освіта повна загальна середня, не заміжня, не працююча, раніше судима 27.07.2016 Путивльським районним судом Сумської області за ч. 1 ст. 190, ч. 2 ст. 185 КК України до 200 годин громадських робіт,
у вчиненні злочину передбаченого ч. 2 ст. 389 КК України,,
ВСТАНОВИВ :

Вироком Путивльського районного суду від 27.07.2016 ОСОБА_4 визнана винною та засуджена за ч. 1 ст. 190, ч. 2 ст. 185 КК України до покарання у виді громадських робіт на строк 200 годин.

27.09.2016 в приміщенні Путивльського районного сектору кримінально-виконавчої інспекції (далі - КВІ) засудженій ОСОБА_4 під особистий підпис роз`яснено умови та порядок відбування покарання у виді громадських робіт, встановлено дні явки на реєстрацію до КВІ, видано направлення до Князівської сільської ради Путивльського району Сумської області для відбуття покарання з 28.09.2016., а також попереджено, що у разі ухилення від відбування покарання її може бути притягнуто до кримінальної відповідальності за ч. 2 ст. 389 КК України.

Відповідно до ч. 3 ст. 40 КВК України, ухиленням від відбування покарання у виді громадських робіт є: систематичне невиконання встановлених обов`язків, порушення порядку та умов відбування покарання, а також притягнення до адміністративної відповідальності за правопорушення, які були вчинені після письмового попередження; невихід більше двох разів протягом місяця на громадські роботи без поважних причин.

Однак ОСОБА_4 умисно, в порушення встановленого порядку та умов відбування покарання у виді громадських робіт, з 06.10.2016 без поважних причин не з`являлася на роботу, визначену їй Князівською сільською радою, при цьому відбула станом на 09.11.2016 лише 24 з призначених 200 годин за графіком, таким чином умисно ухиляючись від відбування призначеного покарання.

Обвинувачена ОСОБА_4 свою вину в інкримінованому їй злочині визнала частково, суду показала, що дійсно вироком Путивльського райсуду від 27.07.2016 засуджена за ч. 1 ст. 190, ч. 2 ст. 185 КК України до 200 годин громадських робіт. Умови та порядок відбування цього покарання їй роз`яснювались. В вересні 2016 року вона відпрацювала 12 години, у жовтні 2016 року відпрацювала лише 12 годин, а з 06.10.2016 на виконання громадських робіт перестала виходити, в зв`язку з хворобою, а потім тому, що не хотіла. Її офіційно попереджали про відповідальність за ухилення від відбування цього покарання.

Крім таких показань обвинуваченої, її вина у цьому злочині доведена і іншими доказами.
Так, за вироком Путивльського районного суду Сумської області від 27.07.2016 ОСОБА_4 визнана винною і засуджена за ч.1 ст. 190, ч. 2 ст. 185 КК України до покарання у виді громадських робіт на строк 200 годин( т. 2 а.п 10-11).

При прибутті до КВІ ОСОБА_4 були роз`яснені умови та порядок відбування цього покарання, про що свідчить її письмова підписка та письмові пояснення від 27.09.2016 (т. 2 а.п. 19,22).

Відповідно до письмових направлення та підтвердження (т. 2 а.п. 23-24) остання приступила до відбуття покарання з 28.09.2016.

Свідок ОСОБА_5 , колишній начальник КВІ, суду показала, що засуджена ОСОБА_4 перебувала на обліку в КВІ з приводу виконання покарання у виді громадських робіт. 27.09.2016 їй під особистий підпис роз`яснено умови та порядок відбування покарання у виді громадських робіт, встановлено дні явки на реєстрацію до КВІ, видано направлення до Князівської сільської ради Путивльського району Сумської області для відбуття покарання з 28.09.2016, а також попереджено, що у разі ухилення від відбування покарання її може бути притягнуто до кримінальної відповідальності за ч. 2 ст. 389 КК України. 11.10.2016 від Князівської сільської ради Путивльського району до КВІ надійшло повідомлення, що з 06.10.2016 ОСОБА_4 на роботу не виходить. При перевірці КВІ на роботах також не знаходилась. Не вихід на роботи пояснювала хворобою, яку документально не підтвердила, а потім своїм небажанням, що було відображено в її письмових поясненнях.

Cвідок ОСОБА_6 , секретар Князівської сільської ради, суду показала, що була відповідальною особою за напрямок роботи у відпрацюванні засудженими особами громадських робіт. 28.09.2016 на відпрацювання громадських робіт прибула ОСОБА_4 . У вересні та жовтні 2016 року остання відбула по 12 годин громадських робіт, а 06.10.2016 перестала виходити на роботи. Оскільки напередодні ОСОБА_4 скаржилась на болі в шлунку, їй було роз`яснено про необхідність надання до сільської ради лікарняного в разі невиходу на роботу.

Повідомлене цими свідками об`єктивно підтверджується графіками та табелями виходу на роботу (т. 2 а.п. 27-29, 39-40), у відповідності до яких обвинувачена відбула у вересні - 12 годин з 12 за графіком, у жовтні 12 годин з 80 за графіком та більше на роботи не виходила, письмовим повідомленням Князівської сільської ради Путивльського району Сумської області про те, що з 06.10.2016 засуджена ОСОБА_4 для відбуття покарання до сільської ради не з`являється (т. 2 а.п. 31) та актом перевірки КВІ від 28.10.2016 про відсутність на роботах обвинуваченої (т.2 а.п. 36).

З письмових пояснень ОСОБА_4 від 09.11.2016 (т.2 а.п. 42) вбачається, що причиною не виходу на роботи вона вказала хворобу, але одночасно зазначила про те, що в подальшому відбувати громадські роботи наміру не має.

При цьому довідкою Путивльської ЦРЛ від 23.11.2016 підтверджено те, що за стаціонарною та амбулаторною медичною допомогою ОСОБА_4 не зверталася ( т.2 а.п. 58).

Наведені документи вказують на відсутність обставин, які фактично б позбавляли ОСОБА_4 можливості відбувати громадські роботи, спростовують її твердження про хворобу, яка належними та допустимими доказами не підтверджена, а також свідчать про свідоме небажання обвинуваченої відбувати призначене судом покарання.

За повідомлення КВІ від 05.01.2017 № 16/13/10 на цей час ОСОБА_4 відпрацьовано лише 24 години, а кількість невідбутих годин складає 176 годин (т. 1 а.п. 19).

Згідно висновку судово-психіатричної експертизи № 495 від 15.12.2016, обвинувачена ОСОБА_4 на момент скоєння злочину виявляла ознаки емоційно нестійкого розладу особистості, ознак тимчасового хворобливого розладу психічної діяльності не виявляла, могла усвідомлювати свої дії та керувати ними. На даний час остання виявляє ознаки емоційно нестійкого розладу особистості, може усвідомлювати свої дії та керувати ними. За своїм психічним станом ОСОБА_4 на теперішній час не потребує застосування примусових заходів медичного характеру (т. 2 а. п. 63-65).

Проаналізувавши всі наведені докази в сукупності та взаємозв`язку, суд вважає їх належними, допустимими та достатніми для висновку про те, що вина обвинуваченої ОСОБА_4 у скоєнні цього злочину доведена поза розумним сумнівом, а її дії правильно кваліфіковано за ч. 2 ст. 389 КК України, як ухилення засудженого від відбування покарання у виді громадських робіт.

При призначенні винній покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого нею злочину, її особу, обставини, що пом`якшують та обтяжують її покарання.

Як особа, ОСОБА_4 раніше судима, посередньо характеризується за місцем проживання, ніде не працює, не заміжня, не перебуває на Д-обліку у лікаря-нарколога, знаходиться на «Д»-обліку у лікаря - психіатра.

Обставин, які пом`якшують або обтяжують покарання обвинуваченої, не вбачається.

З урахуванням викладеного в сукупності, оскільки ОСОБА_4 вчинила злочин невеликої тяжкості, перебуває на обліку у лікаря-психіатра, посередньо характеризується за місцем проживання та ніде не працює, суд вважає, що її виправлення та попередження нових злочинів можливе в умовах арешту.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 368, 370, 374 КПК України, суд

ЗАСУДИВ:
ОСОБА_7 визнати винною у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 389 КК України, призначивши покарання у виді арешту на строк 3 (три) місяці.

На підставі ст. 71 КК України до призначеного покарання повністю приєднати невідбуту частину покарання за вироком Путивльського районного суду Сумської області від 27.07.2016 у виді 176 годин громадських робіт, яке перерахувати за правилами ст. 72 КК України, і остаточно призначити до відбування покарання за сукупністю вироків - у виді арешту на строк 3 (три) місяці і 22 (двадцять два) дні.

На вирок суду може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Сумської області через Путивльський районний суд протягом тридцяти днів з дня проголошення вироку.
Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Копію вироку суду негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.
Учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в суді.
Суддя: підпис
З оригіналом згідно:
Суддя
Путивльського районного суду ОСОБА_1