ДЗЕРЖИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КРИВОГО РОГУ
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А
іменем України
Справа № 210/2584/17
Провадження № 1-м/210/2/17

"03" липня 2017 р. Дзержинський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі:
головуючої судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кривому Розі клопотання Міністерства юстиції України, подане заступником директора Департаменту - начальником Управління міжнародної правової допомоги Департаменту міжнародного права Міністерства юстиції України ОСОБА_4 , діючої на підставі довіреності, про приведення вироку суду Російської Федерації у відповідність із законодавством України відносно:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Запорізьке Софіївського району Дніпропетровської області, громадянина України, засудженого вироком Свердловського районного суду м. Бєлгорода від 05.11.2015 року за вчинення злочину, передбаченого ст. 229.1 ч. 3, ст.. 228 ч. 2 Кримінального кодексу Російської Федерації, відповідно до ст.. 69 ч. 3 Кримінального кодексу Російської Федерації, до остаточного покарання у виді позбавлення волі строком 8 років з відбуванням покарання у виправній колонії суворого режиму без штрафу і без обмеження волі, -
ВСТАНОВИВ:
16 червня 2017 року до Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу надійшло клопотання Міністерства юстиції України про приведення вище вказаного вироку суду Російської Федерації від 05.11.2015 року у відповідність із кримінальним законодавством України.

Клопотання мотивовано тим, що15 травня 2017 року наказом Міністерства юстиції України № 1582/5 прийнято рішення про прийняття в Україну засудженого вироком російського суду громадянина України ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відповідно до статті 606 Кримінального процесуального кодексу України, статті З Конвенції про передачу засуджених осіб 1983 року, та на підставі запиту Міністерства юстиції Російської Федерації від 30.03.2017 за № 06-37765/17.

Зазначено, що ОСОБА_5 засуджено вироком Свердловського районного суду м. Бєлгорода від 05.11.2015 р. до покарання у вигляді 8 років позбавлення волі за вчинення злочинів, передбачених частиною другою статті 228 (незаконне зберігання, перевезення без мети збуту наркотичних засобів у великому розмірі), частиною третьою статті 229.1 (незаконне переміщення через митний кордон Митного союзу в рамках ЄврАзЕс наркотичних засобів у великому розмірі) Кримінального кодексу Російської Федерації, що також є караними діяннями відповідно до законодавства України про кримінальну відповідальність.

ОСОБА_5 відбуває покарання у ФКУ «Виправна колонія № 7 УФСВП Росії по Бєлгородській області»; кінець строку відбуття покарання - 23.09.2023 р..

Останнє відоме місце проживання ОСОБА_5 в Україні: АДРЕСА_1 .

З метою забезпечення належного виконання в Україні покарання, призначеного громадянину України судом Російської Федерації, просили визначити статті, частини статей Кримінального кодексу України, якими передбачена відповідальність за кримінальні правопорушення, у вчиненні яких ОСОБА_5 визнано винним вироком Свердловського районного суду м. Бєлгорода від 05.11.2015. Також визначити строк позбавлення волі, що підлягає відбуванню засудженим ОСОБА_5 на підставі вироку Свердловського районного суду м. Бєлгорода від 05.11.2015.
В судовому засіданні прокурор підтримав клопотання Міністерства юстиції України. Просив клопотання задовольнити та привести вирок суду іноземної держави, ухвалений стосовно ОСОБА_5 , у відповідність із законодавством України.

В судове засідання заявник, представник Міністерства юстиції України, не з`явився, проте, в клопотанні просив розглядати справу у їх відсутність. Відповідно до положень ч.1 ст.610 КПК України неявка представника Міністерства юстиції України не перешкоджає розгляду справи, у зв`язку з наведеним, суд вважає за можливе проводити розгляд клопотання у відсутність заявника виходячи з доводів клопотання та додатків до нього.
Суд, вислухавши думку прокурора, дослідивши клопотання та додатки до нього, приходить до висновку про те, що клопотання Міністерства юстиції України про приведення вироку суду Російської Федерації у відповідність із законодавством України підлягає задоволенню з таких підстав.
Відповідно до положень ч. 1 ст. 7 КК України громадяни України, які вчинили злочини за її межами, підлягають кримінальній відповідальності за цим Кодексом, якщо інше не передбачено міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.
Відповідно до ч. 1 ст. 602 КПК України вирок суду іноземної держави може бути визнаний і виконаний на території України у випадках і в обсязі, передбачених міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України.
Виконуючи вище вказані вимоги, а також положення ч. 3 ст. 603 КПК України, якою на суд покладено обов`язок встановити чи дотримані умови, передбачені міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, або цією главою КПК України, суд зазначає, що чинними на території України є Конвенція про передачу засуджених осіб від 21.03.1983 та Європейська конвенція про міжнародну дійсність кримінальних вироків від 28.05.1970, які ратифіковані Україною 22.09.1995 та 26.09.2002 відповідно.
Згідно із ст. 9 Конституції України та ст. 19 Закону України «Про міжнародні договори України» чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.
Відповідно до ч. 1 ст. 4 Європейської конвенції про міжнародну дійсність кримінальних вироків від 28.05.1970 санкція може виконуватися іншою Договірною Державою тільки у разі, якщо згідно із її законодавством дія, за яку була встановлена санкція, була б злочином в разі її вчинення на її території, та особа, якій було встановлено санкцію, підлягала би покаранню, в разі якщо вона вчинила б цю дію там.
Пунктом b) ч. 1 ст. 9 Конвенції про передачу засуджених осіб від 21.03.1983 передбачено, що компетентні власті держави виконання вироку визнають вирок з використанням судової або адміністративної процедури своєї держави і таким чином замінюють міру покарання, призначену в державі визначення вироку, мірою покарання, передбаченою законодавством держави виконання вироку за такий самий злочин, згідно з положеннями ст. 11.
Згідно із п.п. а), с), d) ч. 1 ст. 11 Конвенції про передачу засуджених осіб від 21.03.1983 у випадку заміни вироку застосовуються процедури, передбачені законодавством держави виконання вироку. Замінюючи вирок, компетентний орган повинен враховувати зроблені щодо фактів висновки, які ясно викладені або припускаються в рішенні, ухваленому державою винесення вироку; повинен зарахувати у строк покарання весь період, впродовж якого засуджена особа була позбавлена волі; не повинен посилювати кримінальне покарання засудженої особи і не повинен вважати обов`язковими ніякі мінімальні строки позбавлення волі, які законодавство держави виконання вироку може передбачити за вчинення злочину або злочинів.
Разом з цим, положеннями ч. 3 та ч. 4 ст. 610 КПК України передбачено, що суд під час розгляду клопотання Міністерства юстиції України визначає статті (частини статей) закону України про кримінальну відповідальність, якими передбачена відповідальність за кримінальне правопорушення, вчинене засудженим громадянином України, і строк позбавлення волі, визначений на підставі вироку суду іноземної держави.
При визначенні строку покарання у виді позбавлення волі, що підлягає відбуванню на підставі вироку суду іноземної держави, суд дотримується тривалості призначеного таким вироком покарання.
Положеннями ч. 1 ст. 610 КПК України передбачено, що клопотання Міністерства юстиції України про приведення вироку суду іноземної держави у відповідність із законодавством України відповідно до ч. 3 ст. 609 цього Кодексу розглядає суд першої інстанції за останнім відомим місцем проживання засудженої особи в Україні або за місцем знаходження Міністерства юстиції України протягом одного місяця з моменту його надходження.
Міністерством юстиції України питання про передачу громадянина України ОСОБА_5 , засудженого вироком Свердловського районного суду м. Бєлгорода від 05.11.2015 року, для відбування покарання в Україні погоджено з Міністерством юстиції Російської Федерації.
Відповідно до ст. 6 Конвенції про передачу засуджених осіб від 21.03.1983 та ч. 2 ст. 610 КПК України Міністерством юстиції України до клопотання додано всі необхідні документи.
Як вбачається з клопотання та додатків до нього ОСОБА_5 є громадянином України та відповідно до копії паспорту серії НОМЕР_1 , виданого Дзержинським РВ в м. Кривий Ріг ГУДМС України в Дніпропетровській області 29.08.2012 р., останнім місцем його реєстрації в Україні є АДРЕСА_1 .
Згідно із заяви ОСОБА_5 він має бажання не відбутий строк покарання відбувати на території України.
Згідно ч. 1 ст. 602 КПК України вирок суду іноземної держави може бути визнаний і виконаний на території України у випадках і в обсязі, передбачених міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України.

Суд, виконуючи вищевказані вимоги, а також положення ч.3 ст.603 КПК України, якою на суд покладено обов`язок встановити, чи дотримані умови, передбачені міжнародним договором, або відповідними положеннями КПК, зазначає, що чинним на території України є Закон України «Про приєднання України до Європейської конвенції про передачу засуджених осіб, 1983 року».

Зазначена Європейська конвенція згідно з положеннями ст.19 Закону України «Про міжнародні договори України» є частиною національного законодавства і застосовуються у порядку, передбаченому для норм національного законодавства.

З огляду на зазначені норми, суд констатує, що відповідальність за суспільно небезпечне діяння, за яке засуджено ОСОБА_5 в Російській Федерації, передбачена також законодавством України.

ОСОБА_5 засуджено за ч. 3 ст. 229.1 КК Російської Федерації, а саме незаконне переміщення через митний кордон Митного союзу в рамках ЄврАзЕс наркотичних засобів у великому розмірі. Санкція ч. 3 ст. 229.1 КК Російської Федерації передбачає покарання у виді позбавленням волі на строк від десяти до двадцяти років зі штрафом у розмірі до одного мільйона рублів або в розмірі заробітної плати або іншого доходу засудженого за період до п`яти років або без такого та з обмеженням волі на строк до двох років або без такого.
Відповідно до діючого законодавства України, контрабанда наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів чи прекурсорів або фальсифікованих лікарських засобів, тобто їх переміщення через митний кордон України поза митним контролем або з приховуванням від митного контролю, вчинені повторно або за попередньою змовою групою осіб, а також якщо предметом цих дій були особливо небезпечні наркотичні засоби чи психотропні речовини або наркотичні засоби, психотропні речовини, їх аналоги чи прекурсори або фальсифіковані лікарські засоби у великих розмірах,кваліфікуються за ч.2 ст. 305 КК України, санкція якої передбачає позбавлення волі на строк від восьми до десяти років з конфіскацією майна.

Також ОСОБА_5 засуджено за ч. 2 ст. 228 КК Російської Федерації, а саме незаконні придбання, зберігання, перевезення, виготовлення, переробка без мети збуту наркотичних засобів, психотропних речовин або їх аналогів в значному розмірі, а також незаконні придбання, зберігання, перевезення без мети збуту рослин, що містять наркотичні засоби або психотропні речовини, або їх частин, що містять наркотичні засоби або психотропні речовини, вчинене у великому розмірі. Санкція ч. 2 ст. 228 КК Російської Федерації передбачає покарання у виді позбавленням волі на строк від трьох до десяти років зі штрафом у розмірі до п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або в розмірі заробітної плати або іншого доходу засудженого за період до трьох років або без такого та з обмеженням волі на строк до одного року або без такого.
Відповідно до діючого законодавства України, незаконне виробництво, виготовлення, придбання, зберігання, перевезення чи пересилання наркотичних засобів, психотропних речовин або їх аналогів без мети збуту вчинені повторно або за попередньою змовою групою осіб чиособою, яка раніше вчинила один із злочинів, передбачених статтями 307, 308, 310, 317 цього Кодексу, або якщо предметом таких дій були наркотичні засоби, психотропні речовини або їх аналоги у великих розмірах, кваліфікуються за ч. 2 ст. 309 КК України, санкція якої передбачає позбавлення волі на строк від двох до п`яти років.
Відповідно до положень Кримінального кодексу України дії ОСОБА_5 слід кваліфікувати за ч. 2 ст. 305 та ч. 2 ст. 309 КК України.
Стаття 64 КК РФ відповідає ст.. 69 КК України.
Окрім того, ч. 3 ст. 69 КК РФ відповідає частині 1 ст.70 КК України.

Відповідно до ч. 3 ст. 69 КК РФ, якщо хоча б один із злочинів, скоєних за сукупністю, є тяжким або особливо тяжким злочином, то остаточне покарання призначається шляхом часткового або повного складання покарань. При цьому остаточне покарання у вигляді позбавлення волі не може перевищувати більш ніж наполовину максимальний термін покарання у вигляді позбавлення волі, передбачений за найбільш тяжкий з вчинених злочинів, передбаченого відповідною статтею Особливої частини КК РФ.
Частиною 1 ст. 70 КК України встановлено, що при сукупності злочинів суд, призначивши покарання (основне і додаткове) за кожний злочин окремо, визначає остаточне покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим або шляхом повного чи часткового складання призначених покарань.
Тому на підставі вищевикладеного та з урахуванням положень ч. 4 ст.610 КПК України, слід визначити засудженому згідно вироку Свердловського районного суду м. Бєлгорода від 05.11.2015 р. ОСОБА_5 , строк позбавлення волі, що підлягає відбуванню наступним чином:

- за ч. 2 ст. 305 КК України, із застосуванням ст. 69 КК України, 7 років позбавлення волі без конфіскації майна;

- за ч. 2 ст. 309 КК України, 2 роки позбавлення волі.

У відповідності до вимог ч. 1 ст. 70 КК України, по сукупності злочинів, шляхом часткового складання призначених покараньвизначити остаточне покарання ОСОБА_5 у вигляді 8 років позбавлення волі без конфіскації майна.
Законодавство України передбачає таке додаткове покарання, як конфіскація майна засудженого, передбаченого ч. 2 ст. 305 КК України.
Однак, Статтею 11 Конвенції заборонено посилювати кримінальне покарання засудженій особи державою виконання вироку. Заборонено також вважати обов`язковими жодні мінімальні строки позбавлення волі, які законодавство держави виконання вироку може передбачати за вчинення злочину або злочинів.
За таких підстав, враховуючи положення ст. 11 Конвенції, при приведенні вироку Свердловського районного суду м. Бєлгорода від 05.11.2015 р. у відповідність до законодавства України до ОСОБА_5 не може бути застосований такий вид додаткового покарання, як конфіскація майна засудженого.
На підставі наведеного, керуючись ст. 9 Конституції України, ст. 19 Закону України «Про міжнародні договори України», ч. 4 Європейської конвенції про міжнародну дійсність кримінальних вироків від 28.05.1970, ст.ст. 6, 9-11 Конвенції про передачу засуджених осіб від 21.03.1983, ст. 81 Закону України «Про міжнародне приватне право», ст.ст. 7, 70, 305, 309 КК України, ст.ст. 369-372, 376,602, 603, 606, 609, 610, 614 КПК України, суд,-
У Х В А Л И В :
Клопотання Міністерства юстиції України про приведення вироку Свердловського районного суду м. Бєлгорода від 05.11.2015 р. у відповідність із законодавством України відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 - задовольнити.
Вирок Свердловського районного суду м. Бєлгорода від 05.11.2015 р., яким ОСОБА_5 визнано винним у вчиненні злочинів, передбачених ч. 3 ст. 229.1, ч. 2 ст. 228 КК РФ, та призначено остаточне покарання, відповідно до ч. 3 ст. 69 КК РФ, у виді 8 років позбавлення волі у виправній колонії суворого режиму без штрафу і без обмеження волі - привести у відповідність до законодавства України.
Вважати ОСОБА_5 засудженим:

- за ч. 2 ст. 305 КК України, із застосуванням ст. 69 КК України, 7 років позбавлення волі без конфіскації майна;

- за ч. 2 ст. 309 КК України, 2 роки позбавлення волі.
У відповідності до вимог ч. 1 ст. 70 КК України, по сукупності злочинів, шляхом часткового складання призначених покараньвизначити остаточне покарання ОСОБА_5 у вигляді 8 років позбавлення волі без конфіскації майна.
Запобіжний захід ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у вигляді тримання під вартою залишити без змін.
Строк відбування покарання ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відповідно до вироку Свердловського районного суду м. Бєлгорода від 05.11.2015 р., при приведенні його у відповідність із законодавством України, рахувати з 05.11.2015 р.
Ухвалу може бути оскаржено органом, що подав клопотання, особою, щодо якої вирішено питання про приведення вироку суду іноземної держави у відповідність із законодавством України, та прокурором - до апеляційного суду Дніпропетровської області через Дзержинський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області протягом семи днів з дня проголошення.

Копію ухвали направити до Міністерства юстиції України.

Суддя: ОСОБА_1