Справа № 680/753/16-к
№ 1-кп/680/1/17
УХВАЛА
"18" липня 2017 р.смт. Нова Ушиця

Новоушицький районний суд Хмельницької області в складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілих ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

законного представника ОСОБА_9 ,

лікаря психіатра ОСОБА_10 ,
розглянувши у судовому засіданні кримінальне провадження №0000159 від 22 червня 2016 року за обвинуваченням

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Маціорськ Новоушицького району, громадянина України, зареєстрованого та проживаючого по АДРЕСА_1 , розлученого, на утриманні неповнолітніх дітей не має, непрацюючого, з середньою освітою, раніше судимого 10.02.2015 року Новоушицьким районним судом за ч.2 ст.125 КК України до покарання у виді штрафу в розмірі 1360 грн., 06.04.2016 ухвалою Новоушицького районного суду покарання у виді штрафу замінено на покарання у виді 80 годин громадських робіт; 28.07.2016 року Апеляційним судом Хмельницької області за ч.2 ст.185 КК України до 6 місяців арешту,

у вчиненні злочинів, передбачених ч.4 ст.296, ч.2 ст.162, ч.1 ст.129, ч.3 ст.185 КК України,
встановив:
ОСОБА_8 обвинувачується вчиненні вказаних злочинів.

Відповідно до ухвали суду від 27 грудня 2016 року до ОСОБА_8 застосовано примусові заходи медичного характеру у виді госпіталізації до психіатричного закладу з посиленим наглядом до виходу з хворобливого стану та зупинено кримінальне провадження.

12 червня 2017 року до суду надійшов висновок комісії лікарів-психіатрів щодо особи, до якої застосовано примусові заходи медичного характеру №42, про припинення застосування примусових заходів медичного характеру у відділенні з посиленим наглядом відносно ОСОБА_8 .
В судовому засіданні лікар-психіатр Хмельницької обласної психіатричної лікарні №1 ОСОБА_10 подання підтримав, просить суд його задовольнити.
Прокурор проти клопотання щодо припинення примусових заходів медичного характеру не заперечив, подав клопотання про продовження строку тримання обвинуваченого ОСОБА_8 під вартою на 60 днів, мотивуючи тим, що будь-яких підстав для скасування та зміни йому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не має, вказуючи на те, що ризики, передбачені п.п. 1, 5 ч.1 ст.177 КПК України не зменшилися, а після застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою ОСОБА_8 засуджений до покарання у виді арешту за інший злочин.
Захисник, законний представник клопотання про припинення примусових заходів медичного характеру підтримали, щодо продовження строку тримання під вартою заперечили, просили змінити запобіжний захід на домашній арешт.

Потерпілі ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 клопотання підтримали.
Обвинувачений ОСОБА_8 у судовому засіданні просив припинити примусове лікування та не продовжувати строк тримання під ватрою, застосувати до нього домашній арешт, оскільки він потребує лікування.
Суд, вислухавши думку учасників процесу, вивчивши матеріали справи, приходить до такого висновку.
Ухвалою суду від 27 грудня 2016 року до ОСОБА_8 застосовано заходи медичного характеру у виді госпіталізації до психіатричного закладу з посиленим наглядом до виходу з хворобливого стану.
Вказану ухвалу залишено без змін ухвалою Апеляційного суду Хмельницької області від 14 березня 2017 року.
12 червня 2017 року на адресу суду надійшов висновок комісії лікарів-психіатрів щодо особи, до якої застосовано примусові заходи медичного характеру №42, про припинення застосування примусових заходів медичного характеру у відділенні з посиленим наглядом відносно ОСОБА_8 .
Відповідно до ст.19 Закону України «Про психіатричну допомогу», ст.95 КК України, продовження, зміна або припинення застосування примусових заходів медичного характеру здійснюється судом за поданням (заявою) представника психіатричного закладу (лікаря-психіатра), який надає особі таку психіатричну допомогу, на підставі висновку комісії лікарів-психіатрів.
Особи, до яких застосовані примусові заходи медичного характеру, підлягають огляду комісією лікарів-психіатрів не рідше одного разу на 6 місяців для вирішення питання про наявність підстав для звернення до суду із заявою про припинення або зміну застосування такого заходу.
Частинами 2, 3 ст. 514 КПК України визначено, що зміна або припинення застосування примусових заходів медичного характеру здійснюється, якщо особа, яка вчинила суспільно небезпечне діяння у стані неосудності, видужала або якщо внаслідок зміни у стані її здоров`я відпала потреба в раніше застосовуваних заходах медичного характеру. Розгляд питання про продовження, зміну чи припинення застосування примусових заходів медичного характеру здійснюється за заявою представника медичного закладу (лікаря-психіатра), де тримається дана особа, у передбаченому статтею 95 КК України та ст.512 цього Кодексу порядку.
Таким чином, суд вважає за можливе припинити застосування примусових заходів медичного характеру відносно ОСОБА_8 .
При вирішенні питання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого, суд дійшов до такого висновку.

Відповідно до ст.29 Конституції України та ст.5 Європейської конвенції про захист прав і основоположних свобод, ратифікованої Верховною Радою України 17.07.1997 р. (далі - Конвенція), кожна людина має право на свободу та особисту недоторканість. Одним із принципів міжнародного права є принцип звільнення обвинуваченого у вчиненні кримінального злочину з-під варти на час розслідування та розгляду його судом.
Як убачається із пункту 3 ст.5 Конвенції та практики Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливо лише в передбачених законом випадках та за встановленою законом процедурою, при цьому ризик переховування обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватись виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику.
Європейський Суд з прав людини в своєму рішенні по справі «Смирнов проти Росії» мовить таке, якщо держава не наведе «відповідних і достатніх» підстав для тримання під вартою обвинуваченої у правопорушенні особи, така особа має бути звільнена після затримання і перебувати на волі до початку розгляду її справи по суті».
З огляду на зазначене суд вважає, що обов`язок обґрунтування підстав застосування запобіжного заходу у вигляді взяття під варту лежить на прокуророві і не може бути лише формальним посиланням на це, без надання суду належних та допустимих доказів по справі про наявність інших підстав або ризиків (п.60 рішення ЄСПЛ у справі «Єлоєв проти України»).
Крім того, обвинувачений хворіє та, за поясненнями лікаря, потребує подальшого лікування, яке може бути забезпечене в амбулаторному порядку та не може бути забезпечене в умовах слідчого ізолятора без залучення лікарів психіатрів з інших медичних закладів. На його утриманні перебуває мати, яка на даний час проживає одна.
Також суд зважає на практику Європейського Суду з прав людини в справах «Барило проти України» та «Салахов та Іслямова проти України» щодо недотримання державою позитивного обов`язку щодо захисту здоров`я та життя заявника (обвинуваченого).
Відповідно до ч.4 ст.194 КПК України, якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені п.1,2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені п.3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного обов`язки, передбачені частиною п`ятою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

Таким чином, суд прийшов до висновку про можливість обрання відносно ОСОБА_8 більш м`якого запобіжного заходу ніж той, який зазначений у клопотанні, а саме у виді домашнього арешту, який забезпечить дотримання ним процесуальних обов`язків під час судового розгляду.

Відповідно до ст.181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

Крім цього, з метою забезпечення здійснення контролю за поведінкою підозрюваного, також забезпечення виконання завдань кримінального провадження щодо швидкого, повного та неупередженого розслідування та судового розгляду кримінального провадження, запобігання його спробам ухилитися від слідства і суду, та виконання процесуальних рішень на підозрюваного ОСОБА_8 доцільно покласти наступні обов`язки:

- прибувати до суду за кожним викликом надісланим поштою, або в телефонному режимі;

- цілодобово не залишати місце постійного проживання АДРЕСА_1 без дозволу прокурора або суду;

- носити електронний засіб контролю.

Орган поліції повинен негайно поставити на облік особу, щодо якої застосовано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту і повідомити про це слідчого. Працівники поліції з метою контролю за поведінкою підозрюваного, який перебуває під домашнім арештом, мають право з`являтися в житло цієї особи, вимагати надати усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних із виконанням покладених на нього зобов`язань.

Відповідно до ч.3 ст.202 КПК України у разі застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту підозрюваний, обвинувачений, який був затриманий негайно доставляється до місця проживання і звільняється з-під варти, якщо згідно з умовами обраного запобіжного заходу йому заборонено залишати житло цілодобово.

Керуючись ст. ст. 176-178, 181, 194, 512, 514, КПК України, ст..95 КК України, ст..19 Закону України «Про психіатричну допомогу», суд,-
постановив:
Подання головного лікаря Хмельницької обласної психіатричної лікарні №1 про припинення надання примусових заходів медичного характеру ОСОБА_8 задовольнити.
Припинити надання примусових заходів медичного характеру в відділенні з посиленим режимом нагляду відносно ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
В задоволенні клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_8 відмовити.
Застосувати щодо підозрюваного ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , більш м`який запобіжний захід, ніж тримання під вартою, а саме у виді домашнього арешту, що полягає у забороні ОСОБА_8 залишати житло за адресою: АДРЕСА_1 , цілодобово, строком на 60 днів, із застосуванням електронних засобів контролю, який встановити за адресою: АДРЕСА_1 .

Покласти на підозрюваного ОСОБА_8 наступні обов`язки:

- прибувати до суду за кожним викликом надісланим поштою, або в телефонному режимі;

- цілодобово не залишати місце постійного проживання АДРЕСА_1 без дозволу прокурора або суду;

- носити електронний засіб контролю.
Встановити строк дії ухвали про застосування запобіжного заходу у виді домашнього арешту строком на шістдесят днів, тобто до 15 вересня 2017 року включно.
Ухвала підлягає негайному виконанню Новоушицьким ВП Дунаєвецького ВП ГУНП в Хмельницькій області після її оголошення.

Копію ухвали для контролю за поведінкою ОСОБА_8 направити до Новоушицького ВП Дунаєвецького ВП ГУНП в Хмельницькій області.

Копію ухвали про застосування запобіжного заходу вручити обвинуваченому ОСОБА_8 після її оголошення.

Розгляд справи відкласти до 10 години 00 хвилин 20 липня 2017 року у залі судових засідань Новоушицького районного суду Хмельницької області.

Ухвала в частині припинення примусових заходів медичного характеру може бути оскаржена до Апеляційного суду Хмельницької області через Новоушицький районний суд Хмельницької області протягом семи днів з дня її оголошення. Якщо ухвалу було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії цієї ухвали.
В іншій частині ухвала оскарженню не підлягає.
Суддя ОСОБА_1