Справа № 308/4301/17
А П Е Л Я Ц І Й Н И Й С У Д З А К А Р П А Т С Ь К О Ї О Б Л А С Т І
У Х В А Л А
І м е н е м У к р а ї н и

18.05.2017 м. Ужгород
Апеляційний суд Закарпатської області в складі суддів:
ОСОБА_1 (головуючої)
ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
з участю секретаря судових засідань ОСОБА_4
прокурора ОСОБА_5 , адвоката ОСОБА_6
Цією ухвалою задоволено частково клопотання слідчого СВ Ужгородського РВП УВП ГУНП в Закарпатській області ОСОБА_8 та накладено арешт на свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_1 від 24.03.2010, видане Республікою Словаччина КК240ВL, із забороною використовувати його до вирішення провадження по суті та відмовлено у накладенні арешту на автомобіль марки «Porsche», модель «9РА/ЕМ22/01», номерний знак Республіки Словаччина НОМЕР_2 , номер шасі (VIN) НОМЕР_3 .
Згідно ухвали судді вбачається, що клопотання слідчого заявлене в рамках кримінального провадження, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України, а саме, встановлено, що 07.05.2017 о 19 год. 00 хв. на КПК «Тиса», що в селі Соломоново, Ужгородського району під час митного оформлення автомобіля марки «Porsche», модель «9РА/ЕМ22/01», номерний знак Республіки Словаччина НОМЕР_2 , який слідував у напрямку з України під керуванням гр. Словаччини ОСОБА_7 було виявлено, що даний транспортний засіб згідно даних Інтерполу значиться у списках викрадених з 28.05.2014. В цей же день близько 19 год. 30 хв. транспортний засіб та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу вилучено та поміщено на спец майданчик Ужгородського РВП УВП ГУНП в Закарпатській області.
Задовольняючи частково клопотання, слідчий суддя в ухвалі вказав, що вилучений транспортний засіб не може бути предметом злочину у кримінальному провадженні за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 358 КК України, в рамках якого заявлено клопотання , поряд з цим з тим, у контексті ст. 358 КК України та ст. 98, 99 КПК України тимчасово вилучене свідоцтво може бути предметом злочину та об`єктом дослідження в рамках проведення необхідних судових експертиз, а тому підлягає арешту.
В апеляційній скарзі прокурор просить скасувати ухвалу слідчого судді, постановити нову ухвалу, якою повністю задовольнити клопотання слідчого, наклавши арешт на вилучені транспортний засіб та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу. Вказує, що вказане майно має важливе значення для встановлення фактів і обставин у кримінальному провадженні, у зв`язку з цим, відповідно до ст. 98 КПК України, є речовими доказами та відповідає критеріям майна, на яке може бути накладено арешт, визначеним ст. 170 КПК України і накладення на нього арешту зумовлене необхідністю запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, відчуження, у тому числі як речових доказів. Пояснює, що вилучений автомобіль є важливим речовим доказом у кримінальному провадженні, оскільки, як об`єкт кримінально протиправних діянь може містити докази факту злочинних дій, окрім того, по даному транспортному засобу призначено трасологічну експертизу, результати якої на даний час відсутні, а повернення автомобіля унеможливить її проведення. Аналогічно призначено експертизу свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, яка також не виконана. За наведених обставин вважає, що не накладення арешту на спірне майно негативно вплине на кримінальне провадження, унеможливить встановлення всіх важливих обставин подій вчиненого кримінального правопорушення, можливого факту внесення змін номеру кузова, розміру шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, а також може призвести до їх втрати, що сприятиме уникненню винних осіб від відповідальності.
В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_6 просить скасувати ухвалу слідчого судді в частині накладення арешту на свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу та відмовити у задоволенні клопотання слідчого про накладення арешту на майно в цілому. Захисник вважає, що слідчий суддя поверхово дослідив підстави та докази, якими обґрунтовано клопотання слідчого про накладення арешту,і як наслідок, всупереч ст. 132 КПК України застосував захід забезпечення кримінального провадження без обґрунтованих потреб, які виправдовують такий ступінь втручання у права та свободи гр. ОСОБА_7 . Вважає, що органом досудового розслідування не доведено факту можливого існування обставин, що можуть призвести до негативних наслідків визначених ч. 11 ст. 170 КПК України та не представлено з цього приводу відповідних доказів і не враховано, що ОСОБА_7 готовий добровільно надати органу досудового розслідування вилучені мвйно для проведення експертизи. Також, на думку захисника слідчим суддею не досліджено питання наявності складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України. Апелянт також звертає увагу, що висновок про підробленість свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу зроблений виключно на підставі інформації з Інтерполу про перебування транспортного засобу у розшуку, що аж ніяк не вказує на наявність ознак кримінального правопорушення, передбаченого ст. 358 КК України Вважає, що свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу не є знаряддям вчинення злочину та не відповідає критеріям, визначеним ст. 98 КПК України, натомість арешт цього документа порушує права та інтереси його власника, оскільки позбавляє ОСОБА_7 можливості користуватись та розпоряджатись належним йому автомобілем. Захисник також посилається на практику ЄСПЛ, яка регламентує, що будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити справедливий баланс між інтересом суспільства та вимогами захисту прав конкретної особи.
В запереченні на апеляційну скаргу прокурора, адвокат ОСОБА_6 просить відмовити у її задоволенні, обґрунтовуючи аналогічними доводами, що містяться в його апеляційній скарзі. На переконання адвоката, апеляційна скарга прокурора не містить даних, що виправдовують обмеження права на вільне користування та розпорядження майном його довірителя.
Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, думку учасників провадження про підтримання поданих ними своїх апеляційних скарг, дослідивши матеріали судового провадження, обговоривши доводи сторін, апеляційний суд приходить до наступного висновку.
При вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного, обґрунтованого та справедливого рішення, слідчий суддя, відповідно до вимог ст.94 КПК України, ст.132 КПК України, ст.173 КПК України повинен враховувати правову підставу для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні, якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому п.1 ч.2 ст.170 цього Кодексу.
Відповідно до ч.ч.2, 3 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України.
Апеляційний суд вважає, що при розгляді клопотання слідчим суддею не в повній мірі дотримано вказані вимоги закону.
З наведених підстав вилучені транспортний засіб та свідоцтво про його реєстрацію відповідають критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України, тобто, є речовими доказами, які можуть бути використані як докази факту та обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, а тому з метою збереження речових доказів та запобігання ризикам, зазначеним у абзаці другому ч. 1 ст. 170 КПК України тимчово вилучені предмети підлягають арешту.
Висновки слідчого судді про те, що автомобіль не є об`єктом кримінального правопорушення, за фактом якого розпочато досудове розслідування є хибними, оскільки в процесі проведення розслідування правова кваліфікація може бути уточнена .
У зв`язку з викладеним, доводи сторони захисту про безпідставність клопотання слідчого та відсутність законних підстав для накладення арешту на вилучене майно апеляційний суд відхиляє, як необґрунтовані.
Також слід зазначити, що слідчий суддя не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості, чи досліджувати питання наявності чи відсутності складу кримінально правопорушення.
Доводи адвоката ОСОБА_6 щодо порушень прав власника майна та необґрунтованого обмеження права власності апеляційний суд відхиляє, оскільки наявні докази свідчать про користування гр. ОСОБА_7 транспортним засобом, а не про існування права власності на такий.
Апеляційний суд вважає обґрунтованими доводи прокурора про необхідність накладення арешту на транспортний засіб з метою забезпечення кримінального провадження. Матеріали судового провадження свідчать, що застосування зазначеного заходу забезпечення кримінального провадження є виправданим та необхідним у кримінальному провадженні, оскільки встановлено, що наразі органом досудового розслідування призначені експертизи, як щодо автомобіля, так і свідоцтва на нього, і їх повернення до отримання висновків експертиз, може негативно вплинути на кримінальне провадження, унеможливить встановлення всіх важливих обставин події вчиненого кримінального правопорушення. З інформації Інтерполу за наслідками розшуку автомобіля, вбачається, що автомобіль зареєстрований на гр. ОСОБА_9 17.03.2010, є предметом злочину у кримінальному провадженні Словацької Республіки щодо гр. ОСОБА_10 , який даний автомобіль незаконно відчуджив гр. ОСОБА_11 , в свою чергу гр. ОСОБА_11 надав право розпорядження гр. ОСОБА_7 . Відомостей про припинення розшуку автомобіля на час апеляційного розгляду немає.
Враховуючи викладене, ухвала слідчого судді в частині відмови накладення арешту на автомобіль підлягає скасуванню, як необґрунтована.
Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 422 КПК України, апеляційний суд ,
П О С Т А Н О В И В :
апеляційну скаргу прокурора Ужгородської місцевої прокуратури ОСОБА_5 задовольнити ;
апеляційну скаргу захисника адвоката ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_7 залишити без задоволення.
Ухвалу слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 10 травня 2017 року в частині відмови у накладенні арешту на автомобіль марки «PORSCHE», модель «9РА/ЕМ22/01 (PORSCHE CAYENNE TURBO MANSORY CARBON) номерний знак Республіки Словаччина НОМЕР_4 , номер шасі (VІN): НОМЕР_5 - скасувати, постановити нову ухвалу.
Накласти арешт на транспортний засіб автомобіль марки «PORSCHE», модель «9РА/ЕМ22/01 (PORSCHE CAYENNE TURBO MANSORY CARBON) номерний знак Республіки Словаччина НОМЕР_4 , номер шасі ( НОМЕР_6 ): НОМЕР_5 .
В решті ухвалу залишити без зміни.
Ухвала касаційному оскарженню не підлягає.
Судді: