№1-кс/760/4995/17

В судовому засіданні слідчий клопотання підтримав та просив його задовольнити з підстав, наведених в клопотанні.
Слідчий суддя на підставі ч. 2 ст. 172 КПК України вважає за можливе розглянути дане клопотання без повідомлення власника майна, оскільки, це є необхідним з метою забезпечення арешту майна.
Заслухавши пояснення слідчого, вивчивши та дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя приходить до наступного.
Згідно з положеннями ст. 171 КПК України з клопотанням про арешт майна до слідчого судді, суду має право звернутись прокурор, слідчий за погодженням з прокурором, а з метою забезпечення цивільного позову - також цивільний позивач.
Однак, вищевказану продукцію ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 за вказаний період часу не придбали, а отримані грошові кошти готівкою знімали та продовжують знімати у банківських установах, що підтверджується випискою по руху коштів та оригіналами грошових чеків.
В результаті опрацювання зазначених фізичних осіб-підприємців встановлено, що в більшості випадків ці особи є службовими особами підприємств, які перераховували на їх рахунки кошти.
Таким чином, ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 отримавши на власні рахунки грошові кошти від підприємств з ознаками фіктивності переводять їх у готівку та використовують у власних цілях, не задекларувавши їх у свій дохід.
Більшість фінансових операцій по перерахуванню коштів проводиться всіма юридичними та фізичними особами одночасно в один день.
До того ж, ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 з метою приховання відомостей про незаконні фінансові операції від Служби фінансового моніторингу України, подрібнювали суми банківських переказів до 150 000 грн.
Згідно виписок по банківським рахункам встановлено, що ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 в 2017 році продовжують здійснювати незаконну діяльність, яка полягає в обготівкуванні грошових коштів реального сектору економіки через рахунки фізичних осіб-підприємців та їхні банківські картки відкриті у ПАТ "СБЕРБАНК" (МФО 320627).
Так, аналізом виписок по банківським рахунках вищевказаних осіб встановлено невідповідність придбаних та поставлених товарів (послуг).
Проведеним аналізом діяльності підприємств з ознаками фіктивності встановлено, що за допомогою вказаних вище фіктивних СГД, організованою групою здійснюється незаконна діяльність пов`язана з ухиленням від сплати податків підприємствами реального сектору економіки, шляхом відображення у податковому та бухгалтерському обліках взаємовідносини з такими СГД, тобто проведення безтоварних операцій, а також надаються послуги з незаконного обготівкування грошових коштів.
Таким чином, з урахуванням вищевикладених обставин, звернувши увагу на однаковий алгоритм процесу існування та діяльності даних фізичних осіб-підприємців з моменту створення, який характеризується індивідуальними ознаками під час здійснення господарської діяльності діяльність ФОП контролюється службовими особами одного й того ж адвокатського об`єднання; відкриття банківських рахунків в одних установах банку; здійснення фінансово-господарських операцій з однією групою підприємств; зміна виду та умовний продаж товарів, вказує на те, що рахунки вищевказаних фізичних осіб-підприємців використовуються одними і тими ж особами з метою прикриття зазначеної вище незаконної діяльності.
Також досудовим слідством встановлено, що ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 на сьогоднішній день використовують власні банківські рахунки для транзиту та обготівкування злочинних грошових коштів отриманих від протиправної діяльності підприємств діючого сектору економіки.
Слідчий зазначав, що грошові кошти, які надходять на банківські рахунки ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 можуть перерахуватись на розрахункові рахунки інших осіб та обготівковуватись, що призведе до їх втрати і унеможливить встановлення причетних до злочину осіб, а тому необхідним є накладення арешту видаткової частини рахунку за виключенням податкових платежів до бюджетів усіх рівнів.
В зв`язку із зазначеним слідчий просив про задоволення клопотання, на що слід зазначити наступне.
Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.
Відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів та відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Згідно з ч. 2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.
Зважаючи на викладене вище, враховуючи вимоги ч. 2 ст. 173 КПК України, з метою забезпечення кримінального провадження, слідчий суддя приходить до висновку, що клопотання підлягає задоволенню, оскільки слідчим було доведено, що потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого та може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий звернувся із клопотанням про арешт майна, в зв`язку з чим вважаю за можливе клопотання задовольнити.
На підставі викладеного і керуючись ст.ст. 131, 132, 170, 172, 173, 309, 372 КПК України, слідчий суддя, -
Клопотання задовольнити.
Зобов`язати службових осіб банку надати до СУ ФР ДПІ у Солом`янському районі ГУ ДФС у м. Києві відомості щодо залишку грошових коштів на рахунку та в подальшому надавати відомості щодо залишку грошових коштів за письмовим запитом слідчого СУ ФР ДПІ Солом`янського району ГУ ДФС у м. Києві ОСОБА_3 .
Ухвала про арешт майна виконується негайно.
Ухвала слідчого судді може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її оголошення безпосередньо до Апеляційного суду м. Києва. Якщо ухвалу слідчого судді було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання копії судового рішення.
Слідчий суддя ОСОБА_1