Справа № 214/7151/15-к
1-кп/214/132/16
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 грудня 2016 року Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2 , ОСОБА_3

за участю прокурора - ОСОБА_4

за участю потерпілого - ОСОБА_5

за участю представників потерпілого - ОСОБА_6 , ОСОБА_7

за участю представника служби у справах дітей ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,

ОСОБА_10

за участю представника кримінальної поліції ОСОБА_11 , ОСОБА_12 ,

ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15

за участю законного представника неповнолітнього обвинуваченого - ОСОБА_16

за участю захисника - ОСОБА_17

за участю обвинуваченого - ОСОБА_18

розглянувши у закритому судовому засіданні залі суду кримінальне провадження №0001540 за обвинуваченням

ОСОБА_19 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кривого Рогу, Дніпропетровської області, громадянина України, який має базову середню освіту, студента Криворізького професійного транспортно-металургійного ліцею, раніше не судимого, не одруженого, дітей не маючого, який виховувався однієї матір`ю, який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.121 ч.1 КК України, суд, -

В С Т А Н О В И В:

23 травня 2015 року приблизно о 20 год. 30 хв., неповнолітній ОСОБА_18 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, прийшов на територію стадіону ДЮСШ №10, розташованого по вул. Бикова в Саксаганському районі м. Кривого Рогу, де зустрів раніше незнайомого йому ОСОБА_5 . На ґрунті раптово виниклих неприязних відносин до потерпілого ОСОБА_5 , ОСОБА_18 умисно, з метою спричинення тяжких тілесних ушкоджень потерпілому, завдав потерпілому ОСОБА_5 не менш 2 ударів ногою в ділянку обличчя, спричиняючи йому тим самим тілесні ушкодження.
Своїми умисними діями неповнолітній ОСОБА_18 заподіяв потерпілому ОСОБА_5 тілесні ушкодження у вигляді сполученої закритої черепно-лицьової травми: перелом лобної кістки ліворуч, забій головного мозку, субарахноїдальний крововилив, перелом правої і лівої виличних кісток, перелом решітчастої кістки, синець обличчя, які за своїм характером відносяться до тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя.
Дії обвинуваченого ОСОБА_18 належить кваліфікувати за ст. 121 ч.1 КК України, за ознаками: умисного тяжкого тілесного ушкодження, тобто умисного тілесного ушкодження, небезпечного для життя в момент заподіяння.

Встановлені судом обставини підтверджуються наступними доказами.
Як показав обвинувачений ОСОБА_18 , винним себе визнає частково, позов не визнає повністю. При цьому, у судовому засіданні показав, що не бачив, щоб потерпілого бив хтось, крім нього. На стадіон в день події пішли з метою розібратися з тими особами, які його, обвинуваченого, образили. На стадіоні побачив потерпілого разом з іншою особою, прийняв їх за тих осіб, які раніше його образили та підійшов до них. Бажання побити цих осіб виникло тоді, коли вже наближався до них. На стадіоні до потерпілого та іншої особи пішов разом з ОСОБА_20 та ОСОБА_21 , покликавши останнього з собою та сказавши, щоб той взяв ОСОБА_20 , запропонував розібратися з тими, хто його, обвинуваченого, образив. Уточнивши показання вказав, що 23 травня 2015 року з приводу свого дня народження вживав разом з ОСОБА_20 та ОСОБА_21 пиво в бесідці, від чого сп`янів, і коли всі пішли, залишився в бесідці. В цій бесідці ОСОБА_20 залишив сумку, взявши цю сумку він, обвинувачений, пішов прогулятися на стадіон, де до нього стали чіплятися невідомі особи, вдарили його. Тому повернувся в бесідку, розповів про цю подію ОСОБА_21 , та зателефонували ОСОБА_20 , щоб разом піти на стадіон. Коли прийшли на стадіон, побачив двох осіб, прийняв їх за тих, які його ображали. Потерпілому наніс один удар, а ОСОБА_20 вдарив ОСОБА_22 , останній вдарив його, обвинуваченого, від чого впав, а потім встав та наніс удар ОСОБА_22 . У вчиненому розкаюється. Ланцюжок у потерпілого на брав. На даний час потерпілому нічого не відшкодував, самостійного заробітку не має. З позовом згоден частково, вважає, що розмір завданої моральної шкоди дорівнює 2000 грн. Після додаткового допиту свідка ОСОБА_23 , показав, що не бачив, чи наносив ОСОБА_20 удари потерпілому.

Як показав у судовому засіданні потерпілий ОСОБА_5 , обвинуваченого раніше не знав. Близько 20-21 години 23 травня 2015 року, коли сидів на лавочці з другом на стадіоні, на нього, потерпілого, с заду напав обвинувачений, вдаривши по голові. Від цього удару впав, після цього з нього зірвали золотий ланцюжок з хрестиком. Далі йому, потерпілому, обвинувачений наніс ще приблизно 5 ударів в голову, від цих ударів захиститися не міг. Його, потерпілого, друг намагався відтягнути обвинуваченого, між ними виникла бійка. Далі його, потерпілого, друг підняв. Подальші події пам`ятає частково. Пам`ятає, що викликали швидку допомогу, відвезли до лікарні, в якій проходив лікування близько 1 місяця. На лікування витрачав гроші. Позов підтримує повністю. Уточнивши показання, зазначив, що на стадіоні прийшов з ОСОБА_24 , останній його, потерпілого, не бив. Коли ОСОБА_25 його, потерпілого, підняв, то обвинувачений ще знаходився на стадіоні. Перед зазначеними подіями, обвинуваченого не ображав. Після того, як йому, потерпілому, був нанесений другий удар, підбігли друзі обвинуваченого, одного з яких раніше знав. Він, потерпілий, бачив, що ОСОБА_26 також наносили удари. Після отриманої травми лікарі заборонили фізичні навантаження, раніше займався акробатикою. Після травми перебуває постійно в пригніченому стані, з приводу чого звертався до психіатра. Також уточнив, що до вказаних подій знаходився на стадіоні приблизно 15 хвилин, на момент першого удару сидів на трибуні, на другій зверху лавочці. Впевнений, що всі удари йому, потерпілому, наніс обвинувачений, так як упавши після першого удару, він, потерпілий, бачив обвинуваченого по пояс, запам`ятав кросівки, які були одягнуті на обвинуваченому. Як до нього підійшов обвинувачений, не бачив. Після першого удару він, потерпілий, нахилився на Ореста, той став вставати, та поклав його, потерпілого на лавочку. На даний час, він потерпілий в шлюбі не перебуває.

З показань свідка ОСОБА_27 вбачається, що з обвинуваченим перебуває в дружніх стосунках, потерпілого раніше не знала. В травні 2015 року, в день події, обвинувачений, який був в нетверезому стані, прийшов в сквер та розповів друзям, серед яких була і вона, що в нього хтось намагався відібрати сумку та побив його. При цїй розповіді були присутні вона, ОСОБА_28 , ОСОБА_29 , ОСОБА_20 . Далі обвинувачений зателефонував хлопцю на ім`я « ОСОБА_30 », той вийшов до них і всі пішли на стадіон. Там обвинувачений показав на хлопців, які були на стадіоні та обвинувачений і ще двоє осіб, пішли до цих хлопців. Далі обвинувачений ударив ногою в обличчя потерпілого, а ОСОБА_20 підбіг до потерпілого с заду. Хлопець, який був разом з потерпілим, схопив ОСОБА_20 за кофту, останній став бити цих хлопців, у тому числі потерпілого. Далі уточнила, що не бачила, щоб з потерпілого хтось зірвав ланцюжок, від першого удару потерпілий впав. Перед тим, як обвинувачений наніс удар потерпілому ногою, останній сидів на лавочці, від удару впав, а другий хлопець став закриватися руками. Щоб цей хлопець, з яким знаходився потерпілий, бив обвинуваченого, не бачила, ОСОБА_20 наніс потерпілому 2-3 удари. Не бачила, щоб потерпілого бив ОСОБА_21 . Під час додаткового допиту показала, що удари також наносив ОСОБА_21 , куди саме та в який момент, не пам`ятає, били двох осіб разом, чи діяли узгоджено, пояснити не може.

Як вбачається з показань свідка ОСОБА_31 , з обвинуваченим перебуває в дружніх стосунках, потерпілого раніше не знала. В травні 2015 року, в день події, разом з ОСОБА_28 , ОСОБА_27 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 та обвинуваченим, на прохання останнього, прийшли на стадіон, щоб розібратися з тими, хто зі слів обвинуваченого, його образив. На стадіоні обвинувачений піднявся до двох хлопців, одного з яких вдарив ногою, підійшовши с заду. Від удару потерпілий нахилився. Другий хлопець побіг вниз, а ОСОБА_20 побіг за цим хлопцем. Після цього вона, свідок, пішла з стадіону. Перед тим, як піти на стадіон, пили пиво, у тому числі обвинувачений. Далі уточнила, що коли обвинувачений бив потерпілого, то вона, свідок, знаходилася на полі стадіону, коли прийшли на стадіон, то обвинувачений побачивши хлопців, сказав, що це ті особи, які його ображали.

З показань свідка ОСОБА_28 вбачається, що з обвинуваченим перебуває в дружніх стосунках, потерпілого раніше не знала. В травні 2015 року, в день події була присутня, коли на стадіоні обвинувачений вдарив ногою потерпілого. При цій події також були присутні ОСОБА_27 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_32 , ОСОБА_33 та особа на ім`я « ОСОБА_34 ». Після удару потерпілий нахилився вниз, а хлопець, який був разом з потерпілим, замахнувся на обвинуваченого та побіг вниз, а за ним побіг ОСОБА_20 , наздогнав та розірвав футболку. Після цього вона, свідок, разом з ОСОБА_35 пішли з стадіону. Далі, доповнивши показання пояснила, що на стадіон прийшли на прохання обвинуваченого, з метою «розібратися» з тими, хто його образив. Не бачила, щоб хтось у потерпілого знімав ланцюжок. Перед тим, як йти на стадіон, бачила, що обвинувачений пив пиво, останній пиво вживав і раніше.

З показань свідка ОСОБА_20 вбачається, що з обвинуваченим перебуває в дружніх стосунках, потерпілого раніше знав, так як бачив в школі. В день події бачив, як обвинувачений наніс один удар потерпілому ногою в обличчя, від чого потерпілий присів, закривши обличчя. Поряд з потерпілим був якийсь хлопець, який наніс обвинуваченому 2 удари, обвинувачений відійшов, а він, свідок, побіг за цім хлопцем та вдарив 3-4 рази, розірвав футболку. У потерпілого ніякі речі не забирали Перед вказаною подією, разом з обвинуваченим вживав пиво. Піти на стадіон попросив обвинувачений, бачив у обвинуваченого при цьому синець, пошкодження на губі.

Під час очної ставки між свідком ОСОБА_20 та свідком ОСОБА_33 , останній показав, що 23 травня 2015 року на стадіоні ОСОБА_20 наніс потерпілому два удари. Свідок ОСОБА_20 показав, що удари потерпілому не наносив, на знає підстав, з яких би свідок ОСОБА_33 давав неправдиві показання.

Під час очної ставки між свідком ОСОБА_20 та свідком ОСОБА_27 , остання показала, що 23 травня 2015 року на стадіоні ОСОБА_20 наніс потерпілому 2-3 удари. Свідок ОСОБА_20 показав, що удари потерпілому не наносив, на знає підстав, з яких би свідок ОСОБА_36 давала неправдиві показання.

З показань свідка ОСОБА_21 вбачається, що з потерпілим ніяких стосунків нема. В травні 2015 року, в день події, був на стадіоні, де обвинувачений вдарив потерпілого, від чого потерпілий впав. Він, свідок, став поряд з потерпілим, що ніхто його більше не бив, а потім відійшов від потерпілого та обвинуваченого. Далі уточнив, що підійшов до потерпілого приблизно через одну хвилину з того моменту, як потерпілого вдарив обвинувачений, а в момент удару знаходився нижче цих двох осіб. Чи були нанесені удари потерпілому поки він, свідок, піднімався, не знає. Не бачив, що у потерпілого щось забирали. Поряд з потерпілим був друг останнього. Піти на стадіон попросив обвинувачений, який хотів розібратися з тими, хто його образив. Він, свідок, бачив, що у потерпілого з носа йшла кров, обличчя було в крові, останній стояв на «четвереньках» в проміжку між лавочками. В день події пиво, яке вживали він та його друзі, купляв він, свідок.

Як показав у судовому засіданні свідок ОСОБА_22 , потерпілого та обвинуваченого ОСОБА_18 знає, з потерпілим перебуває в дружніх стосунках, відносин з обвинуваченим не мається. 23 травня 2015 року близько 20 години разом з потерпілим ОСОБА_5 знаходився на стадіоні поряд із спортивною школою, сиділи на трибуні. В цей час до потерпілого збоку підбіг обвинувачений та наніс потерпілому один удар ногою в голову. Після цього потерпілий став підніматися, а обвинувачений наніс ще один удар ногою в голову потерпілому, від чого потерпілий став падати на нього, свідка. Він, свідок, підхопив потерпілого та поклав на лавочку обличчям до гори. Він, свідок, став кричати, щоб припинилися ці дії, після цього інші особи також стали бити його, свідка. Далі якась дівчина стала кричати щоб припинилися ці дії і його, свідка перестали бити, від підійшов до потерпілого. Разом з потерпілим стали уходити з місця події, по дорозі останній став погано себе почувати, тому він, свідок, викликав швидку допомогу і потерпілого відвезли до лікарні. Вже в лікарні побачив, що у потерпілого відсутній золотий ланцюжок. Далі, уточнивши показання, зазначив, що коли його, свідка, почали бити, то він збіг з трибуни на футбольне поле. Щоб під час зазначених подій хтось зривав у потерпілого ланцюжок, не бачив. В той час, коли його, свідка, били, йому порвали футболку, ланцюжок, який наступного дня мама знайшла на стадіоні. Коли підійшов до потерпілого, бачив, що у останнього розбитий ніс. Коли, його, свідка, били, то не бачив, що відбувається з потерпілим. В зазначений день зустрівся з потерпілим близько 18 години на вул. Балакіна, разом прийшли на стадіон, нікого в той день не намагалися пограбувати, не били, не ображали. Обвинуваченого вперше побачив на стадіоні. Потерпілого знає приблизно з 2013 року, останній активно займався спортом, після події став замкнутим, боязливим. Він, свідок, не бачив, як до них наближався обвинувачений, побачив останнього безпосередньо перед тим, як він наніс удар потерпілому. Щоб раніш у потерпілого були травми, у тому числі внаслідок заняття спортом, не знає. Під час додаткового допиту показав, що обвинувачений підійшов до потерпілого справа с заду. Він, свідок, бачив що обвинувачений наніс потерпілому два удари. Інших осіб, яки були поряд з обвинуваченим, побачив коли став допомагати потерпілому. Показання, які надавав при проведенні слідчого експерименту, підтверджує.

При проведенні очної ставки між свідком ОСОБА_22 та обвинуваченим, останній не погодився з показаннями свідка ОСОБА_22 в тій частині, що наніс потерпілому два удари, наполягав, що наніс один удар. Також обвинувачений показав, що ані потерпілий, ані свідок ОСОБА_22 , його в той день не ображали, а побив потерпілого, тому, що помилився, прийняв потерпілого за особу, яка його ображала. Обвинувачений також пояснив, що не знає підстав, з яких би свідок ОСОБА_22 давав неправдиві показання. Свідок ОСОБА_22 підтвердив, що обвинувачений наніс потерпілому два удари ногою в голову, причин щоб обговорити обвинуваченого, не має.

Як показав свідок ОСОБА_33 , обвинуваченого та потерпілого до подій, пов`язаних з даною справою, не знав. В день події йому подзвонили по телефону та розповіли, що двоє хлопців образили обвинуваченого. Разом зі знайомими він, свідок, та обвинувачений пішли на стадіон, де в його, свідка, присутності обвинувачений та ОСОБА_20 побили потерпілого та хлопця, який був поряд з потерпілим. Особисто бачив, як обвинувачений наніс удар ногою в обличчя потерпілого, від чого останній впав на коліна, а далі обвинувачений в такому положенні наніс не менше двох ударів ногами в голову потерпілому. Не бачив, щоб у потерпілого забрали якісь речі, однак чув, як ОСОБА_20 в присутності обвинуваченого, який був поряд, казав потерпілому: «знімай ланцюжок». Далі уточнив, що, він, свідок, йшов на стадіон щоб дізнатися, що трапилося з обвинуваченим, що обвинувачений наніс перший удар правою ногою. Під час додаткового допиту показав, що потерпілому також наніс два удари ОСОБА_20 , коли після того, як побив іншого хлопця, повернувся на трибуну. Як зрозумів, на стадіон обвинувачений та друзі останнього йшли щоб розібратися з тими, хто намагався у обвинуваченого відібрати сумку. Під час додаткового допиту свідок ОСОБА_33 показав, що ОСОБА_20 наніс потерпілому приблизно 5 ударів ногами та руками по тілу та в обличчя. На стадіон, він свідок, прийшов, щоб забрати звідти сестру.

Під час проведення очної ставки між обвинуваченим та свідком ОСОБА_37 , останній підтвердив свої показання, зазначив, що його показання є правдивими, обвинувачений показав, що наніс потерпілому лише один удар та зазначив, що не знає причин, з яких би свідок давав неправдиві показання.

Свідок ОСОБА_38 у судовому засіданні показав, що з обвинуваченим та потерпілим будь-яких стосунків не має. В день події разом з іншими особами, серед яких був і обвинувачений, прийшов на стадіон. Бачив, як на стадіоні обвинувачений наніс потерпілому удар в голову, а потім ще приблизно три удари, від чого потерпілий впав на коліна. Бачив, що хтось ще наносив удари потерпілому, але хто точно, назвати не може, наскільки пам`ятає цією особою був ОСОБА_20 . Під час вказаних подій обвинувачений знаходився в стані алкогольного сп`яніння, так як від нього відчувався запах перегару. В той день хтось розповідав, що обвинуваченого начебто образили. Він, свідок, вважає що ця обставина є вигаданою. Далі уточнив, що потерпілий та друг потерпілого не були схожі на осіб, які могли б когось образити. До потерпілого та його друга підходили три особи, коли нанесли удари потерпілому, друг потерпілого побіг вниз стадіону.

Під час проведення очної ставки між обвинуваченим та свідком ОСОБА_39 , останній підтвердив свої показання, просить вірити його показанням, обвинувачений показав, що наніс потерпілому лише один удар та зазначив, що йому невідомі причини, з яких би свідок давав неправдиві показання.

З показань свідка ОСОБА_40 вбачається, що обвинуваченого раніше не знала, потерпілий є її сином. 23 травня 2015 року, коли була дома, подзвонив ОСОБА_22 та сказав, що син знаходиться в лікарні №2, куди поїхала. В лікарні побачила сина, в якого було сильно пошкоджено обличчя, у ОСОБА_22 також малися пошкодження на обличчі. В цей день до лікарні приходили робітники міліції, опитали сина, прийняли заяву про вчинення злочину. Далі син проходив лікування. Приблизно на п`ятий день син розповів, що був на стадіоні з ОСОБА_22 , де йому нанесли удар ногою в обличчя, що в побитті приймало участь декілька осіб, били по голові ногами, що зірвали ланцюжок, який дарувала сину в 2005 році. Усього на лікування витратили приблизно 50000 грн. Після травми син став пасивним, у нього постійно болить голова, став гірше сприймати інформацію, стало важко навчатися, не може займатися спортом, потребує подальшого лікування. Вважає, що сину завдана моральна шкода в розмірі 500000 грн.

З показань свідка ОСОБА_41 вбачається, що до 23 травня 2015 року обвинуваченого не знав, потерпілого лише бачив. В зазначений день пішов зі своїми знайомими та друзями обвинуваченого на стадіон, як зрозумів обвинувачений та його друзі пішли, щоб розібратися з тими, хто раніше, в цей же день, образив обвинуваченого. Коли прийшли на стадіон, обвинувачений та ще двоє осіб, яких назвати не може, підійшли до потерпілого і іншого хлопця, який був поряд з потерпілим. Хтось з них вдарив ногою потерпілого, той впав, потім потерпілого били і інші особи. Другий хлопець, який сидів поряд з потерпілим, спустився вниз з трибуни, його в тому місці, тобто внизу, також побили. Під час коли били потерпілого, чув що хтось казав, щоб знімав серги, хто саме казав та кому, не може точно пояснити. У потерпілого обличчя було в крові. Зі свого досвіду розумів, що «розбиратися» йшли з метою побити.

Під час очної ставки із свідком ОСОБА_42 , останній підтвердив свої показання про те, що потерпілому наносив удари не лише обвинувачений. Обвинувачений показав, що з показаннями свідка, не згоден, які у свідка є підстави давати неправдиві показання, не знає, припускає, що свідок бажає вигородити потерпілого.

Як показав у судовому засіданні експерт ОСОБА_43 , висновки надані ним при проведенні експертизи, підтверджує. При проведенні експертизи досліджував карту стаціонарного хворого ОСОБА_5 , яку отримав від слідчого. Під час проведення експертизи встановив, що перелому основи черепа у потерпілого не було. Тілесні ушкодження у вигляді перелому скелету обличчя, пошкодження голови, субарахноідальний вилив, були оцінені у сукупності як тяжкі тілесні ушкодження. Виявлені у потерпілого тілесні ушкодження виникнути від одного удару, не могли, вважає, що потерпілому було нанесено не менше двох ударів.

Будучи допитаним додатково, експерт ОСОБА_43 показав, що перелом лобної кістки відноситься до тяжких тілесних ушкоджень, лобна кістка відноситься до кісток склепіння черепу. Лобна кістка складається з зовнішньої та внутрішньої пластинок, у потерпілого мав місце лінійний перелом лобної кістки. Решітчаста кістка не відноситься до кісток склепіння черепу. Небезпечними для життя є як перелом лобної кістки, так і перелом решітчастої кістки.

Відповідно до протоколу (т.№2, а.с.5-6), 24 травня 2015 року в період з 7 год. 00 хв. до 7 год. 30 хв. була оглянута трибуна для вболівальників, яка знаходиться на стадіоні ДЮСШ №10 поблизу вул. Льотчиків в м. Кривому Розі. Трибуна представляє собою бетонну основу у вигляді сходів, які обладнані дерев`яними брусами для сидіння.

Згідно довідки (т.№2, а.с.13), ОСОБА_5 знаходився на стаціонарному лікуванні в КЗ «Криворізька міська клінічна лікарня №2» з 23 травня 2015 року з діагнозом: «Черепно-мозкова травма, забій головного мозку, перелом основи черепу, перелом скулових кісток».

Відповідно до чеку, бирки (т.№2, а.с.44; т.№1, а.с.26), ювелірний майстер прийняв матеріал для виготовлення ланцюжка, вартість хрестика складає 410 грн. 10 коп.

Відповідно до висновку експерта (т.№2, а.с.46-47), у ОСОБА_5 виявлені наступні тілесні ушкодження у вигляді сполученої закритої черепно-лицьової травми: перелом лобної кістки ліворуч, забій головного мозку, субарахноїдальний крововилив, перелом правої і лівої виличних кісток, перелом решітчастої кістки, синець обличчя, які за своїм характером відносяться до тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя. Ушкодження виникли від дії тупих твердих предметі, які могли мати як обмежену, так і необмежену травмуючи поверхні, могли виникнути при обставинах, викладених в постанові про призначення експертизи. Тілесні ушкодження виникли від, не менше трикратної дії фізичної сили, в область голови і обличчя, час їх виникнення може відповідати 23 травня 2015 року.
Відповідно до протоколу впізнання (т.№2, а.с.53-56), при проведенні впізнання, ОСОБА_22 , серед інших пред`явлених йому осіб, впізнав ОСОБА_18 як особу, яка спричинила тілесні ушкодження ОСОБА_5 .
Згідно до протоколу впізнання (т.№2, а.с.57-60), при проведенні впізнання ОСОБА_5 , серед інших пред`явлених йому осіб, впізнав ОСОБА_18 як особу, яка спричинила йому тілесні ушкодження.
Відповідно до протоколу впізнання (т.№2, а.с.61-64), при проведенні впізнання ОСОБА_5 , серед інших пред`явлених йому осіб, впізнав ОСОБА_20 як особу, яка спричинила йому тілесні ушкодження.
Як вбачається з протоколу слідчого експерименту (т.№2, а.с.66-68), свідок ОСОБА_33 підтвердив свої показання та пояснив, що 23 травня 2015 року він прийшов зі знайомими, у тому числі ОСОБА_18 на стадіон ДЮСШ№10, де останній підбіг до двох хлопців, які знаходилися на трибуні та наніс одному з них, а саме потерпілому 2-3 удари ногою в ділянку обличчя, від чого потерпілий зігнувся, а далі ОСОБА_18 та ОСОБА_21 наздогнали іншого хлопця та стали наносити удари йому. При цьому свідок ОСОБА_33 вказав на манекені, що потерпілий сидів на лавочці трибуни стадіону на відстані 9 метрів від нижньої частини трибуни, що ОСОБА_44 наносив удари тильною частиною стопи правої ноги.
Відповідно до протоколу слідчого експерименту (т.№2, а.с.69-71), свідок ОСОБА_22 підтвердив свої показання та пояснив, що 23 травня 2015 року він, разом з потерпілим ОСОБА_5 , сидів та трибуні стадіону ДЮСШ№10, де з`явився ОСОБА_18 , який став наносити удари ОСОБА_5 . При цьому свідок ОСОБА_22 вказав, що потерпілий сидів на лавочці трибуни стадіону на відстані 8 метрів від нижньої частини трибуни, вказав на манекені, яким чином наносилися потерпілому удари ОСОБА_18 , а саме тильною стороною правої ноги в обличчя. Також пояснив, що з метою уникнути свого побиття, спустився з трибуни, де його наздогнали та нанесли удари.
Як вбачається з висновку експерта (т.№2, а.с.74-75), тілесні ушкодження у ОСОБА_5 могли виникнути при обставинах, які вказали свідки ОСОБА_33 та ОСОБА_22 при проведення з ними слідчих експериментів.

Згідно карти (т.№2, а.с.76), 23 травня 2015 року була викликана швидка медична допомога, яка надала медичну допомогу ОСОБА_5 , при цьому останній розповів, що його побили, пред`являв скарги на головокружіння. ОСОБА_5 був виставлений діагноз: «ЗЧМТ, струс головного мозку, гематома зліва, потерпілий направлений до нейрон-хірургічного відділення.

Згідно до протоколу впізнання (т.№2, а.с.104-105), при проведенні впізнання ОСОБА_5 , серед інших пред`явлених йому осіб, впізнав ОСОБА_21 як особу, яка спричинила йому тілесні ушкодження.
Відповідно до протоколу слідчого експерименту (т.№2, а.с.110-114), потерпілий ОСОБА_5 підтвердив свої показання та пояснив, що 23 травня 2015 року, він, разом з ОСОБА_22 , сидів та трибуні стадіону ДЮСШ№10, де з`явився ОСОБА_18 , який наніс йому три удари ногою в ділянку обличчя, а далі хлопці стали наносити удари ОСОБА_22 , а далі незнайомий хлопець наніс йому, потерпілому, ще два удари в ділянку носу. При цьому потерпілий ОСОБА_5 вказав, що сидів на лавочці трибуни стадіону на відстані 8 метрів від нижньої частини трибуни, продемонстрував на макеті, як наносилися удари.
Згідно висновку експерта (т.№2, а.с.118-119), тілесні ушкодження у ОСОБА_5 могли виникнути при обставинах, які він вказав при проведенні з ним слідчого експерименту.

Як вбачається з листів призначень (т.№2, а.с.198-201), хворому ОСОБА_5 , який перебував на стаціонарному лікуванні з 23 травня 2015 року по 24 червня 2015 року, призначалися ліки.

Відповідно до довідки, амбулаторної картки (т.№1, а.с.21, 22-23), ОСОБА_18 страждає на диспластичну кардіоміопатію, знаходиться під наглядом лікаря кардіоревматолога.

Згідно списку, чеків, накладних в період з 24 травня 2015 року по 2 липня 2015 року придбалися медикаменти, вартість операції складає 17500 грн. (т.№1, а.с.27-46, т.№3, а.с.3-10).

Відповідно до висновку ЛКК від 10 вересня 2015 року(т.№1, а.с.45, т.№3, а.с.2), ОСОБА_5 звільнений від занять фізичною культурою на 2015-2016 навчальні роки у зв`язку тяжкою черепно-мозковою травмою.

Як вбачається з повідомлення (т.№3, а.с.11), ОСОБА_5 перебував на стаціонарному лікування з 23 травня 2015 року по 24 червня 2015 року.

Як встановлено ст.23 КПК України, суд досліджує докази безпосередньо, показання учасників кримінального провадження суд отримує усно, не можуть бути визнані доказами відомості, що містяться в показаннях, речах і документах, які не були предметом безпосереднього дослідження суду, крім випадків, передбачених цим Кодексом. Відповідно до вимог ч.4 ст. 95 КПК України, суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання, або отриманих в порядку ст. 225 цього Кодексу, суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору або посилатися на них. Стаття 225 КПК України передбачає виняткові випадки допиту в судовому засіданні свідка та потерпілого під час досудового розслідування.

Як вбачається з дослідженого у судовому засіданні протоколу слідчого експерименту, під час експерименту свідок ОСОБА_33 (т.№2, а.с.66-68), надавав показання про те, яким чином були завдані потерпілому тілесні ушкодження. Надання зазначених показань, суд не сприймав безпосередньо. Відповідно до вимог ст.ст. 23, 95 ч.4 КПК України, суд не вправі обґрунтовувати вирок цими показаннями та посилатися на них, а тому відкидає цей протокол в частині показань про завдання ударів при наданні оцінці доказам по справі.

Як вбачається з дослідженого у судовому засіданні протоколу слідчого експерименту, під час експерименту свідок ОСОБА_22 (т.№2, а.с.69-71), надавав показання про те, яким чином були завдані потерпілому тілесні ушкодження, що йому також наносили удари. Надання зазначених показань суд не сприймав безпосередньо. Відповідно до вимог ст.ст. 23, 95 ч.4 КПК України, суд не вправі обґрунтовувати вирок цими показаннями та посилатися на них, а тому при наданні оцінці доказам по справі, відкидає цей протокол в частині показань вказаного свідка про завдання ударів.

Суд вважає, що відповідно до вимог ч.4 ст. 95 КПК України, суд не вправі обґрунтовувати вирок висновком додаткової судово-медичної експертизи (т.№2, а.с.74-75), яким надана оцінка показанням свідків ОСОБА_45 та ОСОБА_22 під час проведення з кожним з них слідчого експерименту. При цьому суд виходить з того, що зазначений висновок за своєю суттю є оцінкою експертом з точки зору судової медицини показань зазначених свідків. На переконання суду, суд не вправі посилатися на цей висновок, а тому відкидає його при наданні оцінці доказам по справі.

Як вбачається з дослідженого у судовому засіданні протоколу слідчого експерименту, під час експерименту потерпілий ОСОБА_5 (т.№2, а.с.110-114), надавав показання про те, яким чином були завдані йому тілесні ушкодження. Надання зазначених показань суд не сприймав безпосередньо. Відповідно до вимог ст.ст. 23, 95 ч.4 КПК України, суд не вправі обґрунтовувати вирок цими показаннями та посилатися на них, а тому при наданні оцінці доказам по справі, відкидає цей протокол в частині показань про завдання ударів.

Суд вважає, що відповідно до вимог ч.4 ст. 95 КПК України, суд не вправі обґрунтовувати вирок висновком додаткової судово-медичної експертизи (т.№2, а.с.118-119), яким надана оцінка показанням потерпілого ОСОБА_5 під час проведення з ним слідчого експерименту. При цьому суд виходить з того, що зазначений висновок за своєю суттю є оцінкою експертом з точки зору судової медицини показань потерпілого. На переконання суду, суд не вправі посилатися на цей висновок, а тому при наданні оцінці доказам по справі, відкидає його.

Суд, відповідно до ст.ст. 86, 94 КПК України, оцінюючи досліджені у судовому засіданні показання обвинуваченого, показання потерпілого ОСОБА_5 , показання свідків ОСОБА_27 , ОСОБА_31 , ОСОБА_28 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_45 , ОСОБА_38 , ОСОБА_41 , ОСОБА_40 , експерта ОСОБА_46 , висновок експертизи (т.№2, а.с.46-47), протокол огляду, протоколи впізнання, документи, вважає, що ці докази отримані у порядку, встановленому цим Кодексом, а тому є допустимими.

Суд, відповідно до ст.ст. 86, 94 КПК України, оцінюючи досліджені у судовому засіданні протоколи слідчих експериментів в частині зазначення свідками та потерпілим місця події, вважає ці протоколи допустимими доказами.

Оцінюючи з точки зору належності визнані судом допустимими докази, суд приходить до наступних висновків.

Суд, відповідно до ст.ст. 85, 94 КПК України, оцінюючи досліджені у судовому засіданні показання обвинуваченого, вважає, що цей доказ прямо стосується обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, а саме причетності обвинуваченого до завдання тілесних ушкоджень потерпілому. Тому цей доказ є належним.

Суд, відповідно до ст.ст. 85, 94 КПК України, оцінюючи досліджені у судовому засіданні показання потерпілого ОСОБА_5 , вважає, що цей доказ прямо стосується обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, а саме причетності обвинуваченого до завдання тілесних ушкоджень потерпілому, кількості нанесених потерпілому ударів, їх локалізації, наслідків, проходження лікування, змін в образі життя. Тому цей доказ в зазначеній частині є належним.

Відповідно до вимог ст.337 ч.1 КПК України, судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуто обвинувачення і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акту, крім випадків, передбачених цією статтею. Як передбачено ст.337 ч.3 КПК України, з метою ухвалення справедливого судового рішення та захисту прав людини та її основоположних свобод, суд має право вийти за межі висунутого обвинувачення, зазначеного в обвинувальному акті, лише в частині зміни правової кваліфікації кримінального правопорушення, якщо це покращує становище особи, стосовно якої здійснюється кримінальне провадження. Враховуючи вимоги ст.337 ч.1, 3 КПК України, суд вважає, що показання потерпілого в частині нанесення ударів ОСОБА_22 , заволодіння золотим ланцюжком з хрестиком є неналежним доказом, оскільки вказані обставини виходять за межі обвинувачення, висунутого ОСОБА_47 , можуть бути підставою для зміни ОСОБА_47 обвинувачення на більш тяжке, що погіршить становище останнього, а тому показання потерпілого в цій частині, не враховує.

Суд, відповідно до ст.ст. 85, 94 КПК України, оцінюючи досліджені у судовому засіданні показання свідка ОСОБА_27 , вважає, що цей доказ прямо стосується обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, а саме перебування обвинуваченого в нетверезому стані, причетності обвинуваченого до завдання тілесних ушкоджень потерпілому, кількості нанесених обвинуваченим потерпілому ударів, їх локалізації, наслідків. Тому цей доказ в зазначеній частині є належним. Враховуючи вимоги ст.337 ч.1, 3 КПК України, суд вважає, що показання цього свідка в частині нанесення ударів потерпілому ОСОБА_20 , нанесення ударів ОСОБА_21 заволодіння золотим ланцюжком з хрестиком є неналежним доказом, оскільки вказані обставини виходять за межі обвинувачення, висунутого ОСОБА_47 , можуть бути підставою для зміни ОСОБА_47 обвинувачення на більш тяжке, що погіршить становище останнього, а тому показання свідка ОСОБА_27 в цій частині, не враховує.

Суд, відповідно до ст.ст. 85, 94 КПК України, оцінюючи досліджені у судовому засіданні показання свідка ОСОБА_31 , вважає, що цей доказ прямо стосується обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, а саме перебування обвинуваченого в нетверезому стані, причетності обвинуваченого до завдання тілесних ушкоджень потерпілому, нанесення обвинуваченим потерпілому ударів, їх наслідків. Тому цей доказ в зазначеній частині є належним. Враховуючи вимоги ст.337 ч.1, 3 КПК України, суд вважає, що показання цього свідка в частині дій ОСОБА_20 , є неналежним доказом, оскільки вказані обставини виходять за межі обвинувачення, висунутого ОСОБА_47 , можуть бути підставою для зміни ОСОБА_47 обвинувачення на більш тяжке, що погіршить становище останнього, а тому показання свідка ОСОБА_31 в цій частині, не враховує.

Суд, відповідно до ст.ст. 85, 94 КПК України, оцінюючи досліджені у судовому засіданні показання свідка ОСОБА_28 , вважає, що цей доказ прямо стосується обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, а саме перебування обвинуваченого в нетверезому стані, причетності обвинуваченого до завдання тілесних ушкоджень потерпілому, нанесення обвинуваченим потерпілому ударів, їх наслідків. Тому цей доказ в зазначеній частині є належним. Враховуючи вимоги ст.337 ч.1, 3 КПК України, суд вважає, що показання цього свідка в частині дій ОСОБА_20 , є неналежним доказом, оскільки вказані обставини виходять за межі обвинувачення, висунутого ОСОБА_47 , можуть бути підставою для зміни ОСОБА_47 обвинувачення на більш тяжке, що погіршить становище останнього, а тому показання свідка ОСОБА_28 в цій частині, не враховує.

Суд, відповідно до ст.ст. 85, 94 КПК України, оцінюючи досліджені у судовому засіданні показання свідка ОСОБА_20 , вважає, що цей доказ прямо стосується обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, а саме перебування обвинуваченого в нетверезому стані, причетності обвинуваченого до завдання тілесних ушкоджень потерпілому, нанесення обвинуваченим потерпілому ударів, їх наслідків. Тому цей доказ в зазначеній частині є належним. Враховуючи вимоги ст.337 ч.1, 3 КПК України, суд вважає, що показання цього свідка в частині дій, вчинених самим ОСОБА_20 , є неналежним доказом, оскільки вказані обставини виходять за межі обвинувачення, висунутого ОСОБА_47 , можуть бути підставою для зміни ОСОБА_47 обвинувачення на більш тяжке, що погіршить становище останнього, а тому показання свідка ОСОБА_20 в цій частині, не враховує.

Суд, відповідно до ст.ст. 85, 94 КПК України, оцінюючи досліджені у судовому засіданні показання свідка ОСОБА_21 , вважає, що цей доказ прямо стосується обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, а саме перебування обвинуваченого в нетверезому стані, причетності обвинуваченого до завдання тілесних ушкоджень потерпілому, нанесення обвинуваченим потерпілому ударів, їх наслідків. Тому цей доказ є належним.

Суд, відповідно до ст.ст. 85, 94 КПК України, оцінюючи досліджені у судовому засіданні показання свідка ОСОБА_22 , вважає, що цей доказ прямо стосується обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, а саме причетності обвинуваченого до завдання тілесних ушкоджень потерпілому, нанесення обвинуваченим потерпілому не менше двох ударів, їх наслідків. Тому цей доказ в зазначеній частині є належним. Враховуючи вимоги ст.337 ч.1, 3 КПК України, суд вважає, що показання цього свідка в частині дій інших осіб щодо ОСОБА_22 , відсутності у потерпілого золотого ланцюжка, є неналежним доказом, оскільки вказані обставини виходять за межі обвинувачення, висунутого ОСОБА_47 , можуть бути підставою для зміни ОСОБА_47 обвинувачення на більш тяжке, що погіршить становище останнього, а тому показання свідка ОСОБА_22 в цій частині, не враховує.

Суд, відповідно до ст.ст. 85, 94 КПК України, оцінюючи досліджені у судовому засіданні показання свідка ОСОБА_45 , вважає що цей доказ прямо стосується обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, а саме перебування обвинуваченого в нетверезому стані, причетності обвинуваченого до завдання тілесних ушкоджень потерпілому, нанесення обвинуваченим потерпілому не менше двох ударів, їх наслідків. Тому цей доказ в зазначеній частині є належним. Враховуючи вимоги ст.337 ч.1, 3 КПК України, суд вважає, що показання цього свідка в частині дій інших осіб щодо потерпілого, дій ОСОБА_20 щодо ОСОБА_22 та потерпілого, вимоги віддати золотий ланцюжок, є неналежним доказом, оскільки вказані обставини виходять за межі обвинувачення, висунутого ОСОБА_47 , можуть бути підставою для зміни ОСОБА_47 обвинувачення на більш тяжке, що погіршить становище останнього, а тому показання свідка ОСОБА_45 в цій частині, не враховує.

Суд, відповідно до ст.ст. 85, 94 КПК України, оцінюючи досліджені у судовому засіданні показання свідка ОСОБА_38 , вважає, що цей доказ прямо стосується обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, а саме перебування обвинуваченого в нетверезому стані, причетності обвинуваченого до завдання тілесних ушкоджень потерпілому, нанесення обвинуваченим потерпілому не менше трьох ударів, їх наслідків. Тому цей доказ в зазначеній частині є належним. Враховуючи вимоги ст.337 ч.1, 3 КПК України, суд вважає, що показання цього свідка в частині дій інших осіб, зокрема ОСОБА_20 щодо потерпілого, є неналежним доказом, оскільки вказані обставини виходять за межі обвинувачення, висунутого ОСОБА_47 , можуть бути підставою для зміни ОСОБА_47 обвинувачення на більш тяжке, що погіршить становище останнього, а тому показання свідка ОСОБА_48 в цій частині не враховує.

Суд, відповідно до ст.ст. 85, 94 КПК України, оцінюючи досліджені у судовому засіданні показання свідка ОСОБА_40 , вважає, що цей доказ прямо стосується обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, а саме наявності у потерпілого тілесних ушкоджень, перебування потерпілого на лікуванні, витрат понесених на лікування, стану здоров`я та змін в поведінці потерпілого. Тому цей доказ в зазначеній частині є належним. Враховуючи вимоги ст.337 ч.1, 3 КПК України, суд вважає, що показання цього свідка в частині дій інших осіб щодо потерпілого, заволодіння ланцюжком, є неналежним доказом, оскільки вказані обставини виходять за межі обвинувачення, висунутого ОСОБА_47 , можуть бути підставою для зміни ОСОБА_47 обвинувачення на більш тяжке, що погіршить становище останнього, а тому показання свідка ОСОБА_40 в цій частині, не враховує.

Суд, відповідно до ст.ст. 85, 94 КПК України, оцінюючи досліджені у судовому засіданні показання свідка ОСОБА_41 , вважає, що цей доказ прямо стосується обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, а саме завдання тілесних ушкоджень потерпілому. Тому цей доказ в зазначеній частині є належним. Враховуючи вимоги ст.337 ч.1, 3 КПК України, суд вважає, що показання цього свідка в частині дій інших осіб щодо потерпілого, вимоги віддати серги є неналежним доказом, оскільки вказані обставини виходять за межі обвинувачення, висунутого ОСОБА_47 , можуть бути підставою для зміни ОСОБА_47 обвинувачення на більш тяжке, що погіршить становище останнього, а тому показання свідка ОСОБА_41 цій частині, не враховує.

Суд, відповідно до ст.ст. 85, 94 КПК України, оцінюючи досліджені у судовому засіданні показання експерта ОСОБА_46 , вважає що цей доказ прямо стосується обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, а саме ступеню тяжкості завданих потерпілому тілесних ушкоджень. Тому цей доказ є належним.

Суд, відповідно до ст.ст. 85, 94 КПК України, оцінюючи досліджений у судовому засіданні протокол (т.№2, а.с.5-6), вважає, що цей доказ прямо стосується обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, а саме місця події. Тому цей доказ є належним.

Суд, відповідно до ст.ст. 85, 94 КПК України, оцінюючи досліджений у судовому засіданні протокол (т.№2, а.с.13), вважає, що цей доказ прямо стосується обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, а саме проходження потерпілим лікування та наявності у нього тілесних ушкоджень. Тому цей доказ є належним.

Суд, відповідно до ст.ст. 85, 94 КПК України, оцінюючи досліджений у судовому засіданні чек, бирку (т.№2, а.с.44; т.№1, а.с.26), вважає, що ці докази прямо стосуються обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, а саме розміру завданої шкоди. Тому ці докази є належними.

Суд, відповідно до ст.ст. 85, 94 КПК України, оцінюючи досліджений у судовому засіданні висновок експерта (т.№2, а.с.46-47), вважає, що цей доказ прямо стосується обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, а саме наявності у потерпілого тілесних ушкоджень, їх характеру, ступеню тяжкості, механізму та часу завдання. Тому цей доказ є належним.

Суд, відповідно до ст.ст. 85, 94 КПК України, оцінюючи досліджені у судовому засіданні протоколи впізнання, проведені з ОСОБА_22 , потерпілим (т.№2, а.с.53-56, 57-60), вважає, що ці докази прямо стосуються обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, а саме особи, яка завдала потерпілому тілесні ушкодження. Тому ці докази є належними.

Враховуючи вимоги ст.337 ч.1, 3 КПК України, суд вважає, що протокол впізнання (т.№2, а.с.61-64), при проведенні якого ОСОБА_5 , серед інших пред`явлених йому осіб, впізнав ОСОБА_20 , як особу, яка спричинила йому тілесні ушкодженняє неналежним доказом, оскільки нанесення ОСОБА_20 ударів потерпілому, виходить за межі обвинувачення, висунутого ОСОБА_49 .

Суд, відповідно до ст.ст. 85, 94 КПК України, оцінюючи досліджені у судовому засіданні протоколи слідчих експериментів, проведених з ОСОБА_37 , ОСОБА_22 , ОСОБА_5 (т.№2, а.с.66-68, 69-71, 110-114), вважає, що ці докази в частині, в якій вони визнані допустимими, прямо стосуються обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, а саме місця події. Тому ці докази є належними.

Суд, відповідно до ст.ст. 85, 94 КПК України, оцінюючи досліджену у судовому засіданні карту (т.№2, а.с.76), вважає, що цей доказ прямо стосується обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, а саме надання потерпілому медичної допомоги, проходження потерпілим лікування та наявності у нього тілесних ушкоджень. Тому цей доказ є належним.

Враховуючи вимоги ст.337 ч.1, 3 КПК України, суд вважає, що протокол впізнання (т.№2, а.с.104-105), при проведенні якого ОСОБА_5 , серед інших пред`явлених йому осіб, впізнав ОСОБА_21 як особу, яка спричинила йому тілесні ушкодженняє неналежним доказом, оскільки нанесення ОСОБА_21 тілесних ушкоджень потерпілому виходить за межі обвинувачення, висунутого ОСОБА_49 .

Суд, відповідно до ст.ст. 85, 94 КПК України, оцінюючи досліджені у судовому засіданні лист призначень, списки, накладні (т.№2, а.с.198-201, т.№1, 27-46, т.№3, а.с.3-10, 11), вважає, що ці докази прямо стосуються обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, а саме проходження потерпілим лікування та пов`язаних з лікуванням витрат. Тому ці докази є належними.

Суд, відповідно до ст.ст. 85, 94 КПК України, оцінюючи досліджений у судовому засіданні висновок ЛКК (т.№1, а.с.45, т.№3, а.с.2), вважає що цей доказ прямо стосується обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, а саме наслідків отриманих потерпілим тілесних ушкоджень. Тому цей доказ є належним.

Суд, відповідно до ст.ст. 85, 94 КПК України, оцінюючи досліджені у судовому засіданні довідку та амбулаторну картку (т.№1, а.с.21, 22-23), вважає, що ці докази прямо стосуються обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, а саме стану здоров`я обвинуваченого. Тому ці докази є належними.

При наданні оцінки визнаним судом допустимим та належним доказам з точки зору їх достовірності, суд керується вимогами ст. 17 ч.4 КПК України, згідно якої усі сумніви доведеності вини особи тлумачаться на користь цієї особи та ст. 62 Конституції України, згідно якої, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь, суд приходить до наступних висновків.
Протокол огляду (т.№2, а.с.5-6), суд вважає достовірним доказом, так як він не суперечить іншим доказам по справі.
Довідку, карту, листи призначень, списки, чеки, накладні, висновок ЛКК, повідомлення (т.№2, а.с.13, 76, 198-201, т.№1, а.с.27-46, т.№3, а.с.3-10, т.№1, а.с.45, т.№3, а.с.11), суд вважає достовірними доказами, так як вони узгоджуються між собою та не суперечать іншим доказам по справі.

Висновок експерта (т.№2, а.с.46-47), суд знаходить науково обґрунтованим, повним та несуперечливим, а тому достовірним. Також суд вважає достовірними показання експерта. Твердження захисника про те, що лобна кістка не відноситься до кісток склепіння черепу, спростовується показаннями експерта, які узгоджуються із змістом навчального посібника «Атлас анатомії людини», автором якого є професор Харківського медичного інституту ОСОБА_50 (т.№3, а.с.98-99).

Протоколи впізнання (т.№2, а.с.53-56, 57-60), суд знаходить достовірними доказами,так як вони узгоджуються між собою та не суперечать іншим доказам по справі.

Протоколи слідчих експериментів в частині, в якій вони визнані допустимими (т.№2, а.с.66-68, 69-71, 110-114), суд знаходить достовірними доказами,так як вони узгоджуються між собою та не суперечать іншим доказам по справі.

Чек, бирку(т.№2, а.с.44; т.№1, а.с.26), суд вважає достовірними доказами, так як вони узгоджуються між собою та не суперечать іншим доказам по справі.

Довідку, амбулаторну картку (т.№1, а.с.21, 22-23), суд вважає достовірними доказами, так як вони узгоджуються між собою та не суперечать іншим доказам по справі.

Показання свідка ОСОБА_22 в тій частині, в якій вони визнані належним доказом, а саме про те, що обвинувачений наніс потерпілому не менше двох ударів в голову, внаслідок чого той впав, а потім потрапив в лікарню, про те, що останній після події став замкнутим, боязливим, суд знаходить достовірними, так як ці показання узгоджуються з визнаним достовірними висновком експерта, довідкою, картою, листами призначень, списками, чеками, накладними, висновком ЛКК, повідомленням (т.№2, а.с.13, 76, 198-201, т.№1, а.с.27-46, т.№3, а.с.3-10, т.№1, а.с.45, т.№3, а.с.11). Також суд враховує, що відносно кількості ударів свідок ОСОБА_22 свої показання підтвердив на очній ставці з обвинуваченим, а підстав, з яких би даний свідок обмовив обвинуваченого, не встановлено.

Показання свідка ОСОБА_51 , в тій частині, в якій вони визнані належним доказом, а саме про те, що обвинувачений наніс потерпілому не менше двох ударів в голову, внаслідок чого той впав, суд знаходить достовірними, так як ці показання узгоджуються з визнаним достовірними висновком експерта, показаннями свідка ОСОБА_22 . Також суд враховує, що відносно кількості ударів свідок ОСОБА_33 свої показання підтвердив на очній ставці з обвинуваченим, а підстав, з яких би даний свідок обмовив обвинуваченого, не встановлено.

Показання свідка ОСОБА_48 в тій частині, в якій вони визнані належним доказом, а саме про те, що обвинувачений перебував в стані алкогольного сп`яніння та наніс потерпілому не менше двох ударів в голову, внаслідок чого той впав, суд знаходить достовірними, так як ці показання узгоджуються з визнаними достовірними висновком експерта, показаннями свідків ОСОБА_22 , ОСОБА_52 . Також суд враховує, що відносно кількості ударів свідок ОСОБА_38 свої показання підтвердив на очній ставці з обвинуваченим, а підстав, з яких би даний свідок обмовив обвинуваченого, не встановлено.

Показання свідка ОСОБА_40 в тій частині, в якій вони визнані належним доказом, а саме про те, що 23 травня 2015 року потерпілий поступив на лікування в лікарню №2 з приводу тілесних ушкоджень, що на лікування витратили приблизно 50000 грн., що після травми потерпілий став пасивним, у нього постійно болить голова, став гірше сприймати інформацію, стало важко навчатися, не може займатися спортом, потребує подальшого лікування, суд вважає достовірними, так як вони узгоджується з визнаними достовірними висновком експерта, довідкою, картою, листами призначень, списками, чеками, накладними, висновком ЛКК, повідомленням (т.№2, а.с.13, 76, 198-201, т.№1, а.с.27-46, т.№3, а.с.3-10, т.№1, а.с.45, т.№3, а.с.11), показаннями свідка ОСОБА_22 . Також суд враховує, що підстав, з яких би даний свідок обмовив обвинуваченого, не встановлено.

Показання свідка ОСОБА_27 в тій частині, в якій вони визнані належним доказом, а саме про те, що обвинувачений, перебуваючи в нетверезому стані наніс потерпілому удар ногою в обличчя, від чого потерпілий впав, суд вважає достовірними, так як вони узгоджується з визнаними достовірними висновком експерта, показаннями свідків ОСОБА_22 , ОСОБА_45 , ОСОБА_53 . Також суд враховує, що підстав, з яких би даний свідок обмовила обвинуваченого, не встановлено. Суд вважає, що зазначена у показаннях свідка ОСОБА_27 менша кількість ударів, які наніс обвинувачений потерпілому, чим кількість ударів, про які показали свідки ОСОБА_22 , ОСОБА_33 та ОСОБА_38 , пояснюється суб`єктивним сприйняттям свідком ОСОБА_27 подій.

Показання свідка ОСОБА_31 в тій частині, в якій вони визнані належним доказом, а саме про те, що обвинувачений, перебуваючи в нетверезому стані наніс удар ногою в обличчя потерпілому, від чого потерпілий нахилився, суд вважає достовірними, так як вони узгоджується з визнаними достовірними висновком експерта, показаннями свідків ОСОБА_22 , ОСОБА_45 , ОСОБА_48 та ОСОБА_27 . Також суд враховує, що підстав, з яких би даний свідок обмовила обвинуваченого, не встановлено. Суд вважає, що зазначена у показаннях свідка ОСОБА_35 менша кількість ударів, які наніс обвинувачений потерпілому, чим кількість ударів, про які показали свідки ОСОБА_22 , ОСОБА_33 та ОСОБА_38 , пояснюється суб`єктивним сприйняттям свідком ОСОБА_35 подій.

Показання свідка ОСОБА_28 в тій частині, в якій вони визнані належним доказом, а саме про те, що обвинувачений, перебуваючи в нетверезому стані наніс потерпілому удар ногою в обличчя потерпілому, від чого потерпілий нахилився, суд вважає достовірними, так як вони узгоджується з визнаними достовірними висновком експерта, показаннями свідків ОСОБА_22 , ОСОБА_45 , ОСОБА_48 , ОСОБА_27 та ОСОБА_54 . Також суд враховує, що підстав, з яких би даний свідок обмовила обвинуваченого, не встановлено. Суд вважає, що зазначена у показаннях свідка ОСОБА_28 менша кількість ударів, які наніс обвинувачений потерпілому, чим кількість ударів, про які показали свідки ОСОБА_22 , ОСОБА_33 та ОСОБА_38 , пояснюється суб`єктивним сприйняттям свідком ОСОБА_28 подій.

Показання свідка ОСОБА_20 в тій частині, в якій вони визнані належним доказом, а саме про те, що обвинувачений, перебуваючи в нетверезому стані наніс потерпілому удар ногою в обличчя, від чого потерпілий присів, суд вважає достовірними, так як вони узгоджується з визнаними достовірними висновком експерта, показаннями свідків ОСОБА_22 , ОСОБА_45 , ОСОБА_48 , ОСОБА_27 , ОСОБА_31 , ОСОБА_28 . Також суд враховує, що підстав, з яких би даний свідок обумовив обвинуваченого, не встановлено. Суд вважає, що зазначена у показаннях свідка ОСОБА_20 менша кількість ударів, які наніс обвинувачений потерпілому, чим кількість ударів, про які показали свідки ОСОБА_22 , ОСОБА_33 та ОСОБА_38 , пояснюється суб`єктивним сприйняттям свідком ОСОБА_20 подій.

Показання свідка ОСОБА_21 про те, що обвинувачений, перебуваючи в нетверезому стані наніс потерпілому удар ногою в обличчя, від чого потерпілий впав, суд вважає достовірними, так як вони узгоджується з визнаними достовірними висновком експерта, показаннями свідків ОСОБА_22 , ОСОБА_45 , ОСОБА_48 , ОСОБА_27 , ОСОБА_31 , ОСОБА_28 . Також суд враховує, що підстав, з яких би даний свідок обмовив обвинуваченого, не встановлено. Суд вважає, що зазначена у показаннях свідка ОСОБА_21 менша кількість ударів, які наніс обвинувачений потерпілому, чим кількість ударів, про які показали свідки ОСОБА_22 , ОСОБА_33 та ОСОБА_38 , пояснюється суб`єктивним сприйняттям свідком ОСОБА_21 подій.

Оцінюючи показання свідка ОСОБА_41 в тій частині, в якій вони визнані належним доказом, а саме про те, що обвинувачений брав участь у побитті потерпілого, суд вважає, що не визначення свідком ОСОБА_42 особи, яка саме наносила удари потерпілому, пояснюється суб`єктивним сприйняттям свідком ОСОБА_42 подій.

Показання потерпілого ОСОБА_5 в тій частині, в якій вони визнані належним доказом, а саме про те, що обвинувачений завдав йому не менше двох ударів в голову, якими спричинив тілесні ушкодження, з приводу яких знаходився на стаціонарному лікуванні, суд знаходить достовірними, так як у судовому засіданні не встановлено обставин, з яких би потерпілий обмовив обвинуваченого. Також суд враховує, що ці показання повністю узгоджуються з визнаними достовірними висновком та показаннями експерта, показаннями свідків ОСОБА_22 , ОСОБА_45 , ОСОБА_48 та в цілому підтверджуються показаннями свідків ОСОБА_27 , ОСОБА_31 , ОСОБА_28 . Показання потерпілого про те, що він після отримання травми перебуває у пригніченому стані, на переконання суду є достовірними, так як ці показання узгоджуються з показаннями свідків ОСОБА_22 , ОСОБА_40 , узгоджуються з висновком ЛКК.

Показання обвинуваченого ОСОБА_18 в частині перебування його на момент побиття потерпілого в нетверезому стані, в частині причетності до завдання потерпілому тілесних ушкоджень, суд вважає достовірними, так як ці показання узгоджуються з визнаними достовірними показаннями свідків ОСОБА_22 , ОСОБА_45 , ОСОБА_48 та в цілому підтверджуються показаннями свідків ОСОБА_27 , ОСОБА_31 , ОСОБА_28 , узгоджуються з висновком та показаннями експерта. Також суд вважає, що умисел на завдання тілесних ушкоджень потерпілому, мав раптовий характер, так як судом встановлено, що потерпілий та обвинувачений раніше ніяких стосунків не мали, не були між собою знайомі. Разом з тим, суд вважає недостовірними показання обвинуваченого в тій частині, що він наніс потерпілому лише один удар. Показання обвинуваченого в цій частині спростовуються сукупністю достовірних показань потерпілого, висновком та показаннями експерта, показаннями свідків ОСОБА_22 , ОСОБА_45 , ОСОБА_48 , які узгоджуються між собою в частині того, що обвинувачений наніс потерпілому не менше двох ударів. Тому суд приходить до переконання, що показання обвинуваченого щодо кількості нанесених потерпілому ударів, є надуманими, недостовірними, наданими з метою пом`якшити відповідальність за вчинене, а тому суд показання ОСОБА_18 в цій частині, не враховує.

На підставі ст. 94 КПК України, суд, всебічно, повно й неупереджено дослідивши всі обставини кримінального провадження і, керуючись законом, оцінивши кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а також оцінивши сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку, приходить до внутрішнього переконання про те, що у судовому засіданні сукупністю достовірних, допустимих та належних доказів, які узгоджуються між собою встановлено, що 23 травня 2015 року обвинувачений ОСОБА_18 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, діючи з прямим умислом, наніс потерпілому не менше двох ударів ногою в обличчя, завдавши цими діями тяжкі тілесні ушкодження.

Суд приходить до внутрішнього переконання про те, що встановлені судом обставини дозволять суду ухвалити обвинувальний вирок щодо ОСОБА_18 .

Суд також приходить до переконання, що будь-яких вагомих, достовірних доказів, які надають розумні підстави сумніватися у доведеності вини ОСОБА_18 , в судовому засіданні не добуто.

Обставиною, яка відповідно до ст. 66 КК України, пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_18 , суд вважає вчинення злочину неповнолітнім.

Обставиною яка відповідно до вимог ст. 67 КК України, обтяжує покарання обвинуваченого ОСОБА_18 , суд вважає вчинення злочину особою, що перебуває в стані алкогольного сп`яніння.

Вирішуючи питання про призначення обвинуваченому покарання, суд, керуючись вимогами ст.ст.50, 65 КК України, приймає до уваги ступінь тяжкості вчиненого злочину, враховує обставину, яка пом`якшує покарання та обставину, яка обтяжує покарання, відомості про особу обвинуваченого, який раніше не судимий, навчається, не одружений, виховувався без одного з батьків, позитивно характеризується як за місцем проживання, так і за місцем навчання, страждає на захворювання серця, та з урахуванням усіх зазначених обставин, вважає, що виправлення обвинуваченого можливо без відбування призначеного судом покарання.

Тому, призначивши неповнолітньому обвинуваченому покарання у вигляді позбавлення волі, суд на підставі ст. ст. 104, 75 КК України, вважає за можливе звільнити обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням, з покладенням обов`язків, передбачених ст.76 ч.1 п.п. 1, 2 КК України.

Під час розгляду справи потерпілий заявив цивільний позов до обвинуваченого, в якому просить: стягнути з ОСОБА_18 на свою користь матеріальну шкоду в сумі 46752 грн.70 коп., а також моральну шкоду в сумі - 300000 грн. 00 коп.
В обґрунтування позову наводить наступне. 23 травня 2015 року приблизно о 20 годині 30 хвилин ОСОБА_18 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, прийшов на територію стадіону ДЮСШ 10, розташованого по вул. Бикова в Саксаганському районі м. Кривого Рогу та з метою заволодіння чужим майном вирішив напасти на раніше незнайомого ОСОБА_5 . ОСОБА_18 , ззаду напав на нього, ОСОБА_5 , коли він, потерпілий, сидів на лаві, та для того щоб придавить волю до опору, наніс йому удар ногою в обличчя. Він, ОСОБА_5 , від удару нахилився обличчям до лави, чим скористався ОСОБА_18 та зірвав в нього з шиї золотий ланцюжок 585 проби, вагою 11,04 грами з золотим хрестом 585 проби вагою 3,42 грами, загальною вартістю 18000 гривень. Хоча після першого удару він, ОСОБА_5 , так як в нього були зламані лицьові кістки, вже був нездатним захищатися від нападника, ОСОБА_18 наніс йому ще не менше 2 ударів ногою в обличчя, чим заподіяв тяжкі тілесні ушкодження у вигляді сполученої закритої черепної-лицьової травми, перелому лобної кістки ліворуч, забій головного мозку, субарахноїдальний крововилив, перелом правої і лівої виличних кісток, перелом решітчастої кістки. За вказаним вище фактом до кримінальної відповідальності було притягнуто ОСОБА_18 . Наполягає, що про винуватості ОСОБА_18 свідчать зібрані по кримінальному провадженню № 0001540 докази. Злочином, скоєним ОСОБА_18 йому, ОСОБА_5 , заподіяно матеріальну шкоду, яка складається з наступного: 17500 грн. - витрати на проведення черепної - мозкової операції; 11252 грн. 70 коп. - витрати на придбання ліків; 18000 грн. - загальна вартість золотого ланцюжка та золотого хреста. Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними діями особистим немайновим правам фізичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Внаслідок скоєння ОСОБА_18 злочину він, потерпілий, також зазнав і моральної шкоди, яка відповідно до ч.1 ст. 1167 ЦК України підлягає стягненню з ОСОБА_18 . Зазначає, що моральні страждання складаються з наступного: з молодого та здорового хлопця, без будь яких фізичних вад, ОСОБА_18 зробив інваліда; йому назавжди заборонено займатися улюбленими видами спорту, важкою атлетикою та паркуром; позбавлений можливості продовжувати навчання на денній формі навчання в Криворізькому національному педагогічному інституті, тому що за станом здоров`я він не витримує тривалість щоденних лекцій; заборонено тривалий час знаходитись на сонці, та назавжди заборонено відвідувати бані та сауни; після закінчення лікування буде вирішено питання про відсоток втрати працездатності та про призначення групи інвалідності. Наполягає, що зазначене свідчить про незворотно втрачене здоров`я, тому вважає, що сума морального відшкодування не може бути менше ніж 300000 гривень.
Потерпілий та його представник у судовому засіданні позов підтримали повністю. Обвинувачений позов визнав частково та пояснив, що на його думку розмір завданої моральної шкоди дорівнює 2000 грн.

Суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, при цьому враховує наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 1195 ЦК України, фізична особа, яка завдала шкоди ушкодженням здоров`я фізичній особі, зобов`язана відшкодувати потерпілому витрати, викликані необхідністю придбання ліків, тощо.
Статтею 23 ЦК України встановлено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав, моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з ушкодженням здоров`я;
У судовому засіданні встановлено, що обвинувачений умисним діями завдав тяжкі тілесні ушкодження потерпілому, який перебував на стаціонарному лікування, що на лікування потерпілого витрачено 28752 грн. 70 коп., а саме: 17500 грн. 70 коп. - на проведення черепної - мозкової операції, 11252 грн. 70 коп. - на придбання ліків. Тому позовні вимоги в цій частині суд знаходить доведеними та обґрунтованими.
У судовому засіданні не встановлено, що обвинувачений заволодів золотим ланцюжком з хрестиком, тому позовні вимоги в цій частині є необґрунтованими.
На підставі показань потерпілого, свідка ОСОБА_40 , свідка ОСОБА_22 , також встановлено, що після отримання вказаних тілесних ушкоджень, змінився образ життя потерпілого, який став пасивним, став гірше сприймати інформацію, з`явилися труднощі в навчанні, не може займатися спортом, потребує подальшого лікування. Суд вважає, що завдавши тяжких тілесних ушкоджень потерпілому, які безумовно викликали тривалі фізичні страждання, обвинувачений завдав потерпілому моральні страждання, та внаслідок цих ушкоджень змінився образ життя потерпілого.

При визначенні розміру відшкодування моральної шкоди, відповідно до ст.23 ЦК України, суд приймає до уваги грубий характер дій обвинуваченого, глибину фізичних страждань потерпілого, якому завдані тяжкі тілесні ушкодження, ступень вини обвинуваченого, зміни в образі життя потерпілого, поведінку обвинуваченого, який не вжив заходів для надання допомоги потерпілому, а тому вважає, що розмір моральної шкоди дорівнює 200000 грн. 00 коп.

Відповідно до вимог ст.1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними діями, відшкодовується особою, що її завдала. Тому обвинувачений повинен відшкодувати потерпілому моральну шкоду у сумі 200000 грн. 00 коп.

Таким чином позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Згідно ст.1179 ч.2 ЦК України, у разі відсутності у повнолітньої особи майна, для відшкодування завданої нею шкоди, ця шкода відшкодовується її батьками

Зважаючи на те, що обвинувачений є неповнолітньою особою, не має майна для відшкодування завданої шкоди, ця шкода повинна бути відшкодована його матір`ю ОСОБА_16 .

Керуючись ст. ст. 369 - 371, 373 - 376 КПК України, суд, -

З А С У Д И В:

ОСОБА_55 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 121 ч.1 КК України.

ОСОБА_56 призначити покарання за ст. 121 ч.1 КК України у вигляді ПЯТИ (5) років позбавлення волі.

На підставі ст. ст. 104,75 КК України звільнити ОСОБА_55 від відбування призначеного судом покарання з випробуванням тривалістю на ДВА (2) роки.

На підставі п.п. 1, 2 ч.1 ст. 76 КК України, покласти на ОСОБА_55 обов`язки : періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи.

Строк покарання ОСОБА_56 обчислювати з моменту оголошення вироку.

Цивільний позов ОСОБА_5 задовольнити частково, стягнути на користь ОСОБА_5 з ОСОБА_16 : у відшкодування матеріальної шкоди - 28752 грн. 70 коп., у відшкодування моральної шкоди 200000 грн. 00 коп.

До набрання вироком законної сили запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_56 не обирати.

Матеріали кримінального провадження залишити на зберіганні при обвинувальному акті.

Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги через Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області.

Згідно ст. 376 ч. 6 КПК України, копія вироку вручається негайно після його проголошення обвинуваченому та прокурору. Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Головуючий суддя : ОСОБА_1