Справа № 129/1971/13-к
Провадження по справі № 1/129/4/2017
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
27.01.2017 року Гайсинський районний суд Вінницької області

в складі головуючого судді ОСОБА_1 ,
з участю секретаря ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
підсудного ОСОБА_4 ,
його захисника адвоката ОСОБА_5 ,
потерпілої ОСОБА_6 , її законного представника потерпілої ОСОБА_7 ,
розглянувши у закритому судовому засіданні в місті Гайсині кримінальну справу про обвинувачення ОСОБА_4 в скоєнні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 156 КК України,

Установив:

Згідно з обвинувальним висновком від 03.03.2011р. (т. 1 а.с. 59-62) та постановою прокурора про зміну обвинувачення в суді від 27.12.2011р. (т. 1 а.с. 115-116) ОСОБА_4 поставлено за вину те, що він 09.12.2010р. приблизно о 18:30год. в АДРЕСА_1 в стані алкогольного сп`яніння з метою отримання статевого задоволення навмисно оголив свій статевий орган, приліг на ліжко біля малолітньої ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , почав її обіймати та гладити її статеві органи, чим вчинив відносно неї розпусні дії і скоїв злочин, передбачений ч. 2 ст. 156 КК України: вчинення розпусних дій щодо малолітньої особи.

Адвокат ОСОБА_5 заявив підтримане обвинуваченим та заперечене прокурором клопотання про повернення справи на додаткове розслідування з мотивів неправильності досудового слідства, які неможливо усунути в судовому засіданні, представник неповнолітньої потерпілої у його вирішенні поклалася на розсуд суду.

З урахуванням позицій учасників процесу, досліджених доказів та вимог закону суд визнає клопотання захисника обґрунтованим з таких міркувань.

Відповідно до ч. 1 ст. 281 КПК України 1960р. повернення справи на додаткове розслідування з мотивів неправильності досудового слідства можливе лише тоді, коли ця неправильність не може бути усунута в судовому засіданні.

Під час розгляду справи обвинувачений ОСОБА_4 вчинення 09.12.2010р. розпусних дій відносно малолітньої ОСОБА_6 заперечив, первісні пояснення 11.12.2010р. давав без роз`яснення будь - яких прав під час відбування адмінарешту, ці пояснення повністю відтворено слідчим в протоколі допиту обвинуваченого без фактичного його допиту; представник неповнолітньої потерпілої ОСОБА_7 (мама потерпілої) та свідок ОСОБА_8 (бабка потерпілої), показаннями яких як свідків орган досудового розслідування обґрунтував винуватість ОСОБА_4 , заявили, що 09.12.2010р. ОСОБА_6 їм не казала про оголення останнім свого статевого органу і торкання руками її статевого органу, сама ж потерпіла повідомила суду про втрату пам`яті щодо дій ОСОБА_4 09.12.2010р., але вважала свої показання на досудовому слідстві правдивими; ОСОБА_7 стверджувала, що під час допиту ОСОБА_6 слідчий видаляв її на деякий час із кабінету, а весь допит потерпілої проводив без участі педагога і лікаря, хоча вона повідомила йому про наявність у неї епілепсії та судомного синдрому; ОСОБА_7 й ОСОБА_8 твердили, що ще до їх та ОСОБА_6 допитів слідчий сформував у комп`ютері показання з попередніх письмових їх пояснень, слідчий ОСОБА_9 таке заперечив, хоча зміст пояснень ОСОБА_7 (т. 1 а.с. 11) буквально точно відповідає змісту показань свідка ОСОБА_7 (т. 1 а.с. 28), пояснення ОСОБА_6 (т. 1 а.с. 19) так само точно співпадають з показаннями потерпілої ОСОБА_6 (т. 1 а.с. 45-46); при цьому неповнолітню потерпілу попереджено про кримінальну відповідальність за ст. 384 КК України за дачу завідомо неправдивих показань і за наявності психічних захворювань епілепсії та судомного синдрому допитано без педагога-психолога та лікаря психіатра, що суперечить приписам ст.ст. 167, 168 КПК України 1960р. і викликає сумнів стосовно допустимості зазначених показань, які ОСОБА_6 в суді 20.05.2016р. визнала правдивими на тлі забування конкретних протиправних інкримінованих ОСОБА_4 дій, показання якого в суді про відтворення слідчим його первісних пояснень в протоколі допиту й відсутність власне допиту обвинуваченого не спростовуються порівнянням змісту цих пояснень та протоколу допиту (т. 1 а.с.а.с. 20, 35,36); ОСОБА_7 залучена законним представником неповнолітньої потерпілої ОСОБА_6 всупереч приписам ст. 63 КПК України 1960р. про неприпустимість допитаної як свідок особи бути законним представником, що рівнозначно його відсутності під час допиту неповнолітньої потерпілої.

Зазначені обставини свідчать про відсутність проведених у точній відповідності зі ст.ст. 63, 167,168, ч. 2 ст. 170, 143, ч. 3 ст. 145 КПК України 1960р. допитів обвинуваченого ОСОБА_4 , неповнолітньої потерпілої ОСОБА_6 , свідків ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , залучення свідка ОСОБА_7 законним представником потерпілої, тобто про відсутність законного досудового слідства в цій частині, а часткова відсутність досудового розслідування як обов`язкової стадії кримінального процесу є неправильністю, яку неможливо усунути в судовому засіданні, що тягне необхідність повернення справи прокурору для організації додаткового досудового слідства неупередженим слідчим, який зобов`язаний допитати неповнолітню потерпілу ОСОБА_6 в присутності легітимного законного представника, педагога-психолога та лікаря психіатра, з урахуванням суперечливих на досудовому слідстві та в суді показань ОСОБА_7 й ОСОБА_8 провести їх ретельні допити, очні ставки між собою та кожної з них із ОСОБА_6 , належним чином допитати обвинуваченого ОСОБА_4 , в залежності від об`єктивно та неупереджено встановлених фактів ухвалити законне й обґрунтоване рішення.

Керуючись ст. 281 КПК України 1960р., -

Постановив:

Кримінальну справу про обвинувачення ОСОБА_4 в скоєнні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 156 КК України, повернути керівнику Немирівської місцевої прокуратури для організації додаткового досудового слідства в межах вимог цієї постанови.

На постанову протягом семи діб з дня її ухвалення може бути подана апеляційна скарга через Гайсинський районний суд.

Суддя: