УКРАЇНА
Апеляційний суд Житомирської області

Справа №279/2888/17 Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Категорія ст.309 КПК Доповідач ОСОБА_2

УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
11 серпня 2017 року. Апеляційний суд Житомирської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_2
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4
секретар с/з ОСОБА_5
прокурора ОСОБА_6
захисників підозрюваного ОСОБА_7 -
адвокатів: ОСОБА_8 , ОСОБА_9
підозрюваного ОСОБА_7
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі апеляційну скаргу прокурора ОСОБА_10 на ухвалу слідчого судді Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 04 серпня 2017року,-
ВСТАНОВИВ:
Цією ж ухвалою на ОСОБА_7 покладено наступні обов`язки:
- заборонити залишати житло, за адресою: АДРЕСА_1 ;
- прибувати по першому виклику до слідчого, прокурора, суду, на визначений час;
- заборонити виїзд з м. Коростеня без дозволу слідчого, прокурора або суду;
Слідчий суддя мотивував своє рішення тим, що застосування відносно підозрюваного ОСОБА_7 такого запобіжного заходу як тримання під вартою є недоцільним, а такий запобіжний захід, як домашній арешт забезпечить виконання останнім процесуальних обов`язків та зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України.
Не погоджуючись з прийнятим рішенням слідчого судді прокурор ОСОБА_10 подав апеляційну скаргу, в якій просить вказану ухвалу слідчого судді скасувати та задовольнити клопотання слідчого СВ Коростенського ВП ОСОБА_11 про обрання підозрюваному ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою.
Вважає, що зазначені в ухвалі слідчого судді висновки суду не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження.
На його думку, слідчий суддя належним чином не аргументував свою відмову в застосуванні відносно підозрюваного запобіжного заходу у виді тримання під вартою.
Посилається при цьому на те, що ОСОБА_7 вчинив тяжкий злочин, який потягнув за собою значний суспільний резонанс та за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 3 до 7 років.
Крім цього, вказує на те, що після вчинення кримінального правопорушення ОСОБА_7 відразу покинув своє місце проживання та виїхав до м. Києва, де в подальшому був затриманий працівниками поліції. При цьому, після звільнення 01.08.2017 з ІТТ Лугинського ВП до місця свого проживання не повернувся, будь-яких контактних даних про себе не залишив.
На думку прокурора, вищевказане беззаперечно свідчить про можливість переховування підозрюваного ОСОБА_7 від органів досудового розслідування та суду. Крім цього, вважає, що перебуваючи на волі останній може незаконно впливати на свідків, потерпілого, про що свідчить зухвалість та спосіб вчинення інкримінованого йому злочину.
Вважає, що вищевказане виправдовує обрання ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою.
Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора, який підтримав подану ним апеляційну скаргу, міркування підозрюваного та його захисників про відсутність підстав для її задоволення, перевіривши ухвалу слідчого судді в межах, передбачених ст. 404 КПК України, Апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга прокурора ОСОБА_10 підлягає задоволенню з таких підстав.
31.07.2017, ОСОБА_7 було затримано в порядку ст.208 КПК України.
01.08.2017, останньому повідомлено про підозру вчиненні у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України, по факту грубого порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувались особливою зухвалістю із застосуванням вогнепальної зброї.
Наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_7 зазначеного кримінального правопорушення підтверджується даними, що містяться в матеріалах провадження, а саме: протоколом огляду місця події від 30.07.2017, показаннями свідків від 31.07.2017 та протоколами пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від цієї ж дати.
Разом з тим, Апеляційний суд не погоджується з висновком слідчого судді про те, що застосування відносно ОСОБА_7 такого запобіжного заходу, як домашній арешт забезпечить виконання останнім процесуальних обов`язків та зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України.
Згідно ч.2 ст. 177 КПК України, підставою для застосування запобіжного заходу наявність обґрунтованої підозри у вчиненні кримінального правопорушення, а також наявність ризиків того, що підозрюваний може вчинити дії зазначені в ч.1 даної статті
Відповідно до п. 4 ч.2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою може бути застосований до раніше несудимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.
Згідно повідомленої підозри, ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення з грубим порушенням громадського порядку та застосуванням вогнепальної зброї, за яке передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від трьох до семи років.
Крім цього, з матеріалів провадження вбачається, що затримання ОСОБА_7 відбувалось в м. Києві, куди останній вибув після вчинення злочину, а також те, що на даному етапі досудового розслідування не встановлено місце знаходження предмету схожого на вогнепальну зброю, з застосуванням якого, згідно повідомленої підозри ОСОБА_7 вчинив інкриміноване йому кримінальне правопорушення.
Вищевказане свідчить про те, що ризики передбачені п.п.1,2,5 ч.1 ст.177 КПК України мають місце та підозрюваний ОСОБА_7 може переховуватись від органів досудового слідства та/або суду, знищити, сховати або спотворити речі, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, вчинити інше кримінальне правопорушення.
За таких обставин, Апеляційний суд вважає, що для запобігання вказаним ризикам, застосування більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою буде недостатнім.
Однак, слідчий суддя, приймаючи рішення про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, належним чином не врахував вищевказане, норми національного законодавства та практику Європейського суду з прав людини, яка свідчить про те, що суд своїм рішенням має забезпечити не лише права підозрюваного, але й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, не оцінив ступінь порушення цінностей у кримінальному провадженні, не співставив існуючі ризики, характер кримінального правопорушення, їх тяжкість, з реальною можливістю забезпечити запобіжним заходом у виді цілодобового домашнього арешту впевненість у тому, що ОСОБА_7 не порушуватиме покладених на нього процесуальних обов`язків.
Зазначені обставини ставлять під сумнів дієвість такого запобіжного заходу.
Таким чином, вимоги апеляційної скарги прокурора про необхідність застосування щодо підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою є обгрунтованими.
Крім цього, Апеляційний суд враховує вимоги п.1 ч.4 ст.183 КПК України, згідно яких, суд, при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо злочину вчиненого з застосуванням насильства або погрозою його застосування має право не визначати розмір застави.
Керуючись ст.ст. 177, 183, 309, 404, 405, 407, 422 КПК України, Апеляційний суд,
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу прокурора Коростенської місцевої прокуратури ОСОБА_10 - задовольнити.
Ухвалу слідчого судді Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 04 серпня 2017року, якою частково задоволено клопотання слідчого СВ Коростенського ВП ОСОБА_11 та застосовано відносно ОСОБА_7 запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту - скасувати.
Постановити нову ухвалу, якою задовольнити клопотання слідчого СВ Коростенського ВП ОСОБА_11 про застосування відносно підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою.
Застосувати щодо підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 запобіжний захід у виді тримання під вартою, по 10 жовтня 2017 року включно.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді: