ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
03 січня 2017 року Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська у складі

головуючого судді ОСОБА_1

за участю секретаря ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

потерпілого ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпрі кримінальне провадження за обвинуваченням

ОСОБА_5 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Дніпрі, громадянина України, маючого середньо-технічну освіту, не одруженого, не працюючого, раніше судимого 31.01.2014 р. Самарським районним судом м. Дніпропетровська за ч.1 ст.309 КК України до 2 років позбавлення волі, на підставі ст.75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням на 3 роки, проживаючого в АДРЕСА_1

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.185 КК України, -

ВСТАНОВИВ :
29 листопада 2016 року приблизно 13:40 год. ОСОБА_5 , знаходячись за адресою м. Дніпро, вул. Батумська, 13 на стаціонарному лікуванні у палаті №17 травматологічного відділення Дніпропетровської шостої міської клінічної лікарні «Дніпропетровської обласної ради» отримав на зберігання від ОСОБА_4 , який проходив стаціонарне лікування разом із ОСОБА_6 , гаманець, в якому знаходилась розрахункова картка банку «Приват Банк» № НОМЕР_1 . Після чого, ОСОБА_5 , з ціллю таємного викрадення грошей з банківської картки, зателефонував своєму знайомому ОСОБА_7 та увівши його в оману, попрохав його зняти грошові кошти з розрахункової картки банку «Приват Банк» № НОМЕР_1 , яка належить ОСОБА_4 , на що ОСОБА_7 погодився, вважаючи, що вищевказана розрахункова картка належить ОСОБА_5 та йому потрібні грошові кошти на лікування.

Далі, реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), діючи умисно, таємно, з корисливих мотивів та особистої зацікавленості, ОСОБА_5 , усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, отримав зняті ОСОБА_7 грошові кошти у розмірі 2100 грн. та таємно викрав, в подальшому розпорядився викраденими грошима, які належать потерпілому ОСОБА_4 , на власний розсуд, чим заподіяв останньому матеріальну шкоду, яка становить 2100,00 грн.

В судовому засіданні ОСОБА_5 вину свою в пред`явленому обвинуваченні визнав повністю, суду пояснив, що вони разом з потерпілим ОСОБА_4 знаходились в лікарняній палаті, де він почув телефонну розмову останнього, в якій той озвучив пін-код до своєї банківської картки. ОСОБА_5 погодився на прохання ОСОБА_4 та отримав від нього на зберігання гаманець з вказаною карткою всередині. Після чого, ОСОБА_5 попрохав свого знайомого ОСОБА_7 зняти гроші із картки потерпілого, якими потім заволодів і розпорядився на власний розсуд.
Потерпілий пояснив, що у зв`язку з переломом ноги він потрапив до лікарні, в палату в якій вже знаходився ОСОБА_5 , у них виникли довірливі стосунки, він допомагав ОСОБА_8 грошима, продуктами, 29.11.2016 року йому потрібно було на операцію, але він чекав дружину, яка повинна була зняти з банківської картки гроші, тому він залишив ОСОБА_8 гаманець з банківською карткою, коли обвинувачений повернув йому картку, то перевіривши баланс він побачив, що з неї викрадено 2100 грн., з початку ОСОБА_8 не визнавав, що це він зняв, але наступного дня зізнався.
За таких обставин, відповідно до положень ч.3 ст. 349 КПК України, враховуючи, що проти цього не заперечують учасники судового провадження, суд визнав недоцільним дослідження доказів щодо обставин справи, які ніким не оспорюються. При цьому судом з`ясовано, що зазначені особи правильно розуміють зміст цих обставин, добровільність їх позицій не викликає сумнівів, а також роз`яснив їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржувати ці обставини в апеляційному порядку.
Допитавши обвинуваченого, потерпілого, дослідивши матеріали, що характеризують обвинуваченого, процесуальні документи, суд вважає, що вина ОСОБА_5 доведена повністю і він повинен нести кримінальну відповідальність за таємне викрадення чужого майна.
Дії ОСОБА_5 необхідно кваліфікувати за ч.1 ст. 185 КК України.
При призначенні покарання обвинуваченому суд, відповідно до ст.65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, обставини скоєння злочину, особу винного, який раніше судимий, характеризується позитивно.
Обставиною, що пом`якшує покарання, суд вважає щире каяття.
Обставин, які обтяжують покарання , суд не знаходить.

З врахуванням наведених обставин справи та особи обвинуваченого, суд вважає, що необхідним та достатнім покаранням для його виправлення буде покарання у виді позбавлення волі, із застосування ст. 71 КК України, саме таке покарання буде сприяти виправленню засудженого та попередженню нових злочинів.

Питання щодо речових доказів вирішити відповідно до ст.100 КПК України.

Керуючись ст. 367-374 КПК України, суд -

У Х В А Л И В :
ОСОБА_5 визнати винним у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 1 (один) рік.

Відповідно до ст. 71 КК України, за сукупністю вироків, частково приєднати невідбуте покарання за вироком Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 31.01.2014 року, остаточно визначивши ОСОБА_5 покарання у вигляді двох років одного місяця позбавлення волі.

Строк покарання обчислювати з часу затримання засудженого, в порядку виконання вироку.

Запобіжний захід, до набрання вироком законної сили, залишити у виді домашнього арешту.

Речові докази довідку № ЕС 1J-0BOC-DII4-H9IQ від 30.11.2016 р., фотознімок з мобільного додатку «Приват 24» для фізичних осіб, що долучені до справи - залишити в матеріалах кримінального провадження.

Копію вироку після проголошення негайно вручити обвинуваченому та прокурору.

Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1