Справа № 458/225/17
1-кп/458/105/2017
УХВАЛА
28 липня 2017 року Турківський районний суд Львівської області в складі судді ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , обвинувачених ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , розглянувши в м. Турці Львівської області матеріали кримінального провадження щодо ОСОБА_5 за статтями 191 ч. 3, 366 ч. 1 Кримінального кодексу України, ОСОБА_6 за статтями 191 ч. 3, 366 ч. 1 Кримінального кодексу України, ОСОБА_4 за ч. 3 ст. 191, ч. 5 ст. 27, ч. 1 ст. 366 Кримінального кодексу України, ОСОБА_7 за ч. 5 ст. 27, ч. 3 ст. 191, ч. 5 ст. 27, ч. 1 ст. 366 Кримінального кодексу України,
встановив:
Ухвалою Турківського районного суду Львівської області від 11.05.2017 року обвинувальний акт у даному кримінальному провадженні повернуто прокурору, який затвердив даний обвинувальний акт, для усунення виявлених недоліків, в якій суддею було висловлено переконання, що обвинувальний акт не відповідає вимогам статтей 9,91,291 КПК України: не сформульовано обвинувачення та порушені вимоги КПК щодо визначення часу (дат) у розумінні, визначеному статтями 9, 91 КПК України.
Ухвалою колегії суддів Судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Львівської області від 27.06.2017 року ухвалу Турківського районного суду Львівської області від 11.05.2017 року скасовано і висловлено твердження, що обвинувальний акт у даному кримінальному провадженні містить формулювання обвинувачення, а також дати у тексті обвинувального акту, їхнє розташування є логічним, послідовним і зрозумілим.
У підготовочому судовому засіданні 28.07.2017 року суддя ОСОБА_1 заявила самовідвід, посилаючись на те, що:
1) по даний час вона залишається при своїх переконаннях, викладених і обгрунтованих нею в ухвалі Турківського районного суду Львівської області від 11.05.2017 року;
а тому в силу п. 4 ч. 1 ст. 75 Кримінального процесуального кодексу України, враховуючи вимоги ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та рішень Європейського суду з прав людини "Білуха проти України", "Мироненко і Мартенко проти України", вона не може розглядати дану кримінальну справу по суті, оскільки є об`єктивні та суб`єктивні підстави неможливості забезпечення судом довіри до нього у даному кримінальному провадженні, стороною обвинувачення у якому є Прокуратура Львівської області.
Заявлений самовідвід було поставлено на обговорення.
Прокурор вважав самовідвід необгрунтованим, однак при його вирішенні покладався на думку суду.
Обвинувачений ОСОБА_4 не зміг визначитися із своєю позицією у даному питанні.
Обвинувачений ОСОБА_5 покладався на думку суду.
Вислухавши учасників кримінального провадження, суд приходить до наступного.
Судом встановлено, що згідно зі статтею 75 КПК України суддя не може брати участь у кримінальному провадженні:
1) якщо він є заявником, потерпілим, цивільним позивачем, цивільним відповідачем, близьким родичем чи членом сім`ї слідчого, прокурора, підозрюваного, обвинуваченого, заявника, потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача;
2) якщо він брав участь у цьому провадженні як свідок, експерт, спеціаліст, представник персоналу органу пробації, перекладач, слідчий, прокурор, захисник або представник;
3) якщо він особисто, його близькі родичі чи члени його сім`ї заінтересовані в результатах провадження;
4) за наявності інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості;
5) у випадку порушення встановленого частиною третьою статті 35 цього Кодексу порядку визначення слідчого судді, судді для розгляду справи.
Згідно зі статтею 81 КПК України у разі заявлення відводу судді, який здійснює судове провадження одноособово, його розглядає інший суддя цього ж суду, визначений у порядку, встановленому частиною третьою статті 35 цього Кодексу. У разі заявлення відводу одному, кільком або всім суддям, які здійснюють судове провадження колегіально, його розглядає цей же склад суду.
Усі інші відводи під час досудового розслідування розглядає слідчий суддя, а під час судового провадження - суд, який його здійснює.
Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або щодо висунутого проти нього обвинувачення.
Відповідно до рішень Європейського суду з прав людини (справи "Білуха проти України", "Мироненко і Мартенко проти України") важливим є, чи існують переконливі факти, які б могли свідчити про безсторонність суду. Це означає, що при вирішенні того, чи є у справі обґрунтовані причини побоюватися, що певний суддя був небезсторонній, позиція заінтересованої особи є важливою, але не вирішальною. Вирішальним же є те, чи можна вважати такі побоювання об`єктивно обґрунтованими.
З огляду на це, навіть зовнішні прояви можуть мати певну важливість або, іншими словами, "правосуддя повинно не тільки чинитися, повинно бути також видно, що воно чиниться".
Згідно з усталеною практикою ЄСПЛ наявність безсторонності має визначатися для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції за допомогою суб`єктивного та об`єктивного критеріїв. За суб`єктивним критерієм оцінюється особисте переконання та поведінка конкретного судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у даній справі. Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності. У кожній окремій справі слід визначити, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступінь, що свідчать про те, що суд не є безстороннім.
Застосовуючи об`єктивний критерій, слід з`ясувати, чи існують певні факти, які можуть служити підставою для сумніву в безсторонності судді. Тобто при визначенні наявності у відповідній справі законних підстав сумніватися в безсторонності певного судді позиція особи має важливе, але не вирішальне значення. Вирішальне значення при цьому матиме можливість вважати такі сумніви об`єктивно обґрунтованими. У цьому зв`язку навіть видимі ознаки можуть мати певне значення або, іншими словами, "має не лише здійснюватися правосуддя - ще має бути видно, що воно здійснюється", адже йдеться про необхідність забезпечення довіри, яку суди в демократичному суспільстві повинні вселяти у громадськість.
В даному випадку суд бере до уваги право учасників судового розгляду на справедливий суд незалежним і безстороннім судом.
Враховуючи наведені вище обставини, суд вважає необхідним для забезпечення відсутності будь-яких сумнівів у його безсторонності, задовольнити заявлений самовідвід судді із метою забезпечення неупередженості правосуддя, а також убезпечення від тиску на суд у даному кримінальному провадженні з боку сторони обвинувачення.
На підставі наведеного вище та керуючись статтями 7, 75, 80-82 Кримінального процесуального кодексу України, ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, рішеннями Європейського суду з прав людини "Білуха проти України" від 09.11.2006 року, "Мироненко і Мартенко проти України" від від 10.12.2009 року, суд
ухвалив:
заявлений самовідвід задовольнити.
Справу передати на розгляд іншого судді Турківського районного суду Львівської області відповідно до ст. 35 Кримінального процесуального кодексу України.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Суддя -