Справа № 357/587/17 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/780/568/17 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_2
Категорія 3 11.05.2017

УХВАЛА
Іменем України
11 травня 2017 року. Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Київської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
при секретарі ОСОБА_5
з участю прокурора ОСОБА_6
розглянула у відкритому судовому засіданні в місті Києві апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 на ухвалу Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 28 березня 2017 року, якою відмовлено у задоволенні заяви засудженого ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.
Своє рішення про відмову в задоволенні заяви щодо умовно-дострокового звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_7 суд першої інстанції мотивував тим, що за період відбування покарання у місцях позбавлення волі засуджений зарекомендував себе посередньо, багаторазово притягувався до дисциплінарної відповідальності за допущення порушень установленого порядку відбування покарання, також мав заохочення, згідно висновку комісії установи достатнього ступеню виправлення не має, що свідчить про те, що своєю поведінкою засуджений не довів, що він остаточно став на шлях виправлення та перевиховання.
В апеляційній скарзі, засуджений ОСОБА_7 просить скасувати ухвалу суду першої інстанції, прийняти нову ухвалу, якою застосувати до нього умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.
Свої вимоги мотивує тим, що рішення суду першої інстанції є незаконним та необґрунтованим, оскільки суд відмовляючи в умовно-достроковому звільненні врахував лише допущенні ним раніше порушення порядку режиму установи. ОСОБА_7 зазначає, що свою вину у скоєнні кримінальних правопорушень визнав, на майбутнє має добрі наміри та плани, за час відбування покарання повністю усвідомив свою провину. На думку апелянта, суд першої інстанції не взяв до уваги багаторазові заохочення, те, що його дружина є інвалідом дитинства і потребує допомоги.
Заслухавши суддю-доповідача, думку прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, вивчивши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що у задоволенні апеляційної скарги необхідно відмовити з наступних підстав.
Відповідно до ч.1 ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.
Згідно з ч.ч.1,2 ст.81 КК України до осіб, що відбувають покарання у виді виправних робіт, службових обмежень для військовослужбовців, обмеження волі, тримання в дисциплінарному батальйоні військовослужбовців або позбавлення волі, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання. Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.
Із матеріалів кримінального провадження вбачається, що ОСОБА_7 засуджений вироком Апеляційного суду Чернігівської області від 04 серпня 2006 року за ч.3 ст.187, п.п.4,6 ч.2 ст.115, ст.ст.70,71 КК України до покарання у виді 15 (п`ятнадцяти) років позбавлення волі з конфіскацією всього особистого майна. Ухвалою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 15 березня 2016 року засудженому ОСОБА_7 згідно ч. 5 ст. 72 КК України зараховано строк попереднього ув`язнення з 11 березня 2006 року по 24 жовтня 2006 року.
Початок строку покарання 11 березня 2006 року.
Кінець строку покарання 26 липня 2020 року.
Засуджений ОСОБА_7 відбуває покарання в місцях позбавлення волі з 31 березня 2016 року.
Згідно п.3 ч.3 ст.81 КК України та п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» №2 від 26 квітня 2002 року умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване лише після повного, всебічного вивчення даних про особу засудженого та після фактичного відбуття засудженим не менше трьох чвертей строку покарання, призначеного судом за умисний особливо тяжкий злочин.

Враховуючи дану норму закону та виходячи із загального строку покарання призначеного вироком суду, на час розгляду провадження судом першої інстанції, ОСОБА_7 відбув 3/4 строку призначеного покарання, за місцем відбування покарання характеризується посередньо, за час перебування в установі неодноразово допускав порушення вимог режиму відбування покарання, за що був 28 разів притягнутий до дисциплінарної відповідальності, останнє з яких отримав 04 жовтня 2016 року. Всі стягнення зняті та погашені у встановленому законом порядку. У взаємовідносинах із іншими засудженими не конфліктує, підтримує дружні стосунки, працевлаштований, до виконання робіт по благоустрою установи відноситься з розумною ініціативою, на даний час порушень не допускав, має 21 заохочення.
Із огляду на зазначене, колегія суддів приходить до висновку, що засуджений ОСОБА_7 , маючи велику кількість стягнень, застосованих за систематичне порушення порядку відбування покарання, не довів власною поведінкою та ставленням до праці своє виправлення та перевиховання.
За таких обставин, колегія суддів вважає, що ухвала суду першої інстанції відповідає вимогам ст. 370 КПК України щодо законності, обґрунтованості і вмотивованості, підстави для її зміни чи скасування відсутні, а тому в задоволенні апеляційної скарги засудженого ОСОБА_7 необхідно відмовити, а ухвалу суду залишити без змін.
Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419, 537 КПК України, колегія суддів, -
УХВАЛИЛА:
Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 залишити без задоволення.
Ухвалу Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 28 березня 2017 року, якою відмовлено у задоволенні заяви засудженого ОСОБА_7 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання без змін.

Головуючий:
Судді: