Справа № 755/816/17
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Мотивуючи клопотання, слідчий посилається на те, що 20.01.2009 року співробітник Київської міської філії АКБ «Укрсоцбанк» ОСОБА_6 незаконно заволодів автомобілем марки «КІА», модель «Magentis», 2007 року випуску, шасі (кузов, рама) № НОМЕР_1 , державний номерний знак, НОМЕР_2 , що належить ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .
Допитаний в якості потерпілого ОСОБА_4 повідомив, що в 2009 році співробітник Київської міської філії АКБ «Укрсоцбанк» висловив вимогу ОСОБА_4 , що у зв`язку із його не спроможністю оплачувати кредит в банку АКБ «Укрсоцбанк» за автомобіль, необхідно ОСОБА_4 , передати автомобіль марки «КІА» модель «Magentis», 2007 року випуску, шасі (кузов, рама) № НОМЕР_1 , державний номерний знак, НОМЕР_2 , банку АКБ «Укрсоцбанк», для його реалізації з метою часткового погашення кредитної заборгованості по кредитному договору № 40.29-48/120 укладеного між Київською міською філією АКБ «Укрсоцбанк» та ОСОБА_4 .
20.01.2009 року співробітник Київської міської філії АКБ «Укрсоцбанк» ОСОБА_6 , незаконно заволодів автомобілем марки «КІА», модель «Magentis», 2007 року випуску, шасі (кузов, рама) № НОМЕР_1 , державний номерний знак, НОМЕР_2 , що належить ОСОБА_4 , та не здійснив його реалізацію для погашення кредиту з метою часткового погашення кредитної заборгованості по кредитному договору № 40.29-48/120 укладеного між Київською міською філією АКБ «Укрсоцбанк» та ОСОБА_4 .
Відповідно до листа № 15.301-255/3710 від 05.09.2016 року ПАТ «Укрсоцбанк» місцезнаходження автомобіля марки «КІА», модель «Magentis», 2007 року випуску, шасі (кузов, рама) № НОМЕР_1 , державний номерний знак, НОМЕР_2 , їм не відоме.
Крім того, орган досудового розслідування має достатньо підстав вважати, що існує реальна загроза зміни або знищення речей (автомобіля марки «КІА», модель «Magentis», 2007 року випуску, шасі (кузов, рама) № НОМЕР_1 , державний номерний знак, НОМЕР_2 ), який становить інтерес для органу досудового розслідування, внаслідок виклику судом особи, у володінні якої знаходиться вищевказаний автомобіль.
Як вбачає слідчий, з метою забезпечення заборони або обмеження користування, розпорядження майном, оскільки існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, знищення, пересування, передачі майна, необхідно накласти арешт на автомобіль марки «КІА», модель «Magentis», 2007 року випуску, шасі (кузов, рама) № НОМЕР_1 , державний номерний знак, НОМЕР_2 .
Слідчий в судовому засіданні підтримав заявлене клопотання та просить розглянути клопотання з урахуванням ч. 2 ст. 172 КПК України.
Потерпілий в судовому засіданні пояснив, що він добровільно передав, як він вважав на той момент, працівнику АКБ СР «Укрсоцбанк» ОСОБА_6 автомобіль марки «КІА», модель «Magentis», 2007 року випуску, шасі (кузов, рама) № НОМЕР_1 , державний номерний знак, НОМЕР_2 , 20.01.2009 року для погашення кредитної заборгованості. На початку травня 2016 року потерпілий дізнався, що Оболонським районним судом м. Києва задоволено позов ПАТ «Укрсоцбанк» та стягнуто з нього в повному обсязі кредитну заборгованість без врахування вартості переданого ним транспортного засобу. У відділенні банку йому повідомили, що жодних даних про автомобіль у них немає і в банку не відомо де він знаходиться. Після цього потерпілий звернувся до правоохоронних органів.
Вивчивши клопотання, додані до нього документи, якими слідчий обґрунтовує доводи клопотання, витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань щодо кримінального провадження, в рамках якого подано до суду клопотання, заслухавши слідчого ОСОБА_7 , який підтримав клопотання та в обґрунтування послався на доводи, наведені в клопотанні; потерпілого ОСОБА_4 , який теж підтримав клопотання слідчого, слідчий суддя приходить до наступного.
Згідно положень ст. 131 КПК України, заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження. Зокрема, заходом забезпечення провадження є арешт майна.
Крім того, відповідно до ст. 132 КПК України застосування заходів забезпечення провадження допускається, якщо слідчий, прокурор доведе, що потреби досудового слідства виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який йдеться в клопотання слідчого, прокурора.
Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.
Згідно із ч. 11 ст. 170 КПК України, заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.
Відповідно до ч. 1 ст. 289 КК України, передбачено кримінальну відповідальність за незаконне заволодіння транспортним засобом.
Як роз`ясненно в п. 15 постанови пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» від 23.12.2005 року № 14, нзаконне заволодіння транспортним засобом (ст. 289 КК (2341-14) слід розуміти як умисне, протиправне вилучення його з будь-якою метою у власника або законного користувача всупереч їх волі (з місця стоянки чи під час руху) шляхом запуску двигуна, буксирування, завантажування на інший транспортний засіб, примусового відсторонення зазначених осіб від керування, примушування їх до початку чи продовження руху тощо. Таке заволодіння може бути вчинене таємно або відкрито, шляхом обману чи зловживання довірою, із застосуванням насильства або погроз.
Проте як вбачається з клопотання, доданих до нього матеріалів, а також пояснень потерпілого автомобіль був переданий потерпілим ОСОБА_4 добровільно.
Згідно із ст. 387 ЦК України, власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним.
Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Згідно з ч. 1 ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Відповідно до ч. 1 ст. 151 ЦПК України, суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити, передбачені цим Кодексом, заходи забезпечення позову.
Згідно з ч. 1 ст. 152 ЦПК України, позов забезпечується: 1) накладенням арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб; 2) забороною вчиняти певні дії; 3) встановленням обов`язку вчинити певні дії; 4) забороною іншим особам здійснювати платежі або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання; 5) зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту; 6) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку; 7) передачею речі, яка є предметом спору, на зберігання іншим особам.
Враховуючи те, що між сторонами виникли цивільно-правові відносини, які повинні вирішуватись шляхом подачі позову, а тому застосовувати заходи забезпечення провадження в кримінальному процесуальному порядку, шляхом накладання арешту чи шляхом заборони відчуження майна, є неприпустимим.
Варто зазначити, що в цивільному процесі не виключається можливість забезпечення позову та витребування майна, або зарахування його вартості в порядку погашення кредитної заборгованості.
Із зазначених підстав слідчий суддя не вбачає підстав для задоволення клопотання слідчого.
На підставі викладеного, керуючись вимогами ст.ст. 131, 132, 170-173, 309, 310 КПК України, слідчий суддя, -
Ухвала слідчого судді може бути оскаржена до Апеляційного суду м. Києва протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя: