АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
28 грудня 2016 року
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду міста Києва у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2
ОСОБА_3
судового засідання ОСОБА_4
за участю сторін:
прокурора - ОСОБА_6
захисників - ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,
ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11
обвинувачених - ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 ,
ОСОБА_15 , ОСОБА_16
В С Т А Н О В И Л А :
ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, громадянина України, проживаючого і зареєстрованого в АДРЕСА_1 , раніше судимого,
обвинуваченого за ч.2 ст.185, ч.2 ст.187 КК України,
ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Києва, громадянина України, проживаючого в АДРЕСА_2 , не маючого реєстрації, раніше судимого,
обвинуваченого за ч.2 ст.187 КК України,
ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженця м.Первомайськ Миколаївської області, громадянина України, зареєстрованого в АДРЕСА_3 , без визначеного місця проживання, раніше не судимого,
обвинуваченого за ч.2 ст.187 КК України,
ІНФОРМАЦІЯ_4 , уродженки м. Києва, громадянки України, проживаючої і зареєстрованої в АДРЕСА_4 , раніше не судимої,
обвинуваченої за ч.2 ст.187 КК України,
ІНФОРМАЦІЯ_5 , уродженця м. Києва, громадянина України, проживаючого і зареєстрованого в АДРЕСА_5 , не маючого судимості згідно ст.89 КК України,
обвинуваченого за ч.2 ст.187 КК України,
ІНФОРМАЦІЯ_6 , уродженця м. Києва, громадянина України, проживаючого в АДРЕСА_6 , зареєстрованого в АДРЕСА_7 , не маючого судимості згідно ст.89 КК України,
обвинуваченого за ч.1 ст.186, ст.198 КК України,
в порядку ст.. 314 КПК України повернутий прокурору.
Суд першої інстанції в частині повернення обвинувального акту обґрунтував рішенням тим, що всупереч вимог закону правова кваліфікація дій ОСОБА_16 за ст.198 КК країни в тексті обвинувального акта не узгоджена з формулюванням його обвинувачення і з диспозицією ст.198 КК України; що слідчим порушені вимоги п.2 ч.2 ст.291 КПК України, оскільки в обвинувальному акті не зазначені відповідні поштові індекси за місцем проживання і реєстрації обвинувачених, а тому їх адреси не є повними; до обвинувального акта додані розписки підозрюваних ОСОБА_17 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 про отримання копій обвинувального акта і реєстру, а також розписки від імені підозрюваних ОСОБА_12 , ОСОБА_14 , ОСОБА_13 , які не отримали копій обвинувального акту і реєстру, проте відмітка прокурора про відмову в отриманні згаданих документів мається лише на розписці ОСОБА_12 .
Прокурор, не погоджуючись з поверненням обвинувального акту прокурору, просив ухвалу суду скасувати та призначити новий розгляд в суді першої інстанції, обґрунтовуючи вимоги тим, що посилання суду першої інстанції в ухвалі на неконкретність пред`явленого обвинувачення суперечить вимогам ст. 314 КПК України, в якій визначено чіткий перелік питань, які підлягають встановленню під час підготовчого розгляду, і свідчить про те, що суд першої інстанції вийшов за межі розгляду, оскільки питання про правильність кваліфікації дій підозрюваного та фактичні обставини справи є предметом судового розгляду.
Також, посилання суду першої інстанції на ту обставину, що слідчий порушив вимоги п. 2 ч. 2 ст. 291 КПК України, оскільки в обвинувальному акті не зазначив відповідні поштові індекси за місцем проживання і реєстрації обвинувачених, а тому адреси не є повними, на думку прокурора, є необґрунтованими та такими, що суперечать вимогам ст. 291 КПК України, в якій чітко зазначено перелік відомостей, які має містити обвинувальний акт.
Крім того, як зазначає апелянт, є необґрунтованим і посилання суду на ту обставину, що в розписках підозрюваних ОСОБА_13 та ОСОБА_14 відсутня відмітка прокурора про відмову в отриманні копій обвинувального акту та реєстру, оскільки в зазначених розписках міститься підпис захисників підозрюваних про отримання ним зазначених документів.
Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора, який підтримав апеляційну скарги в повному обсязі та заявив клопотання про продовження обвинуваченим ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_15 , ОСОБА_14 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 2 місяців, захисників та обвинувачених, які заперечували проти задоволення апеляційної скарги та клопотання прокурора, посилаючись на неконкретність формулювання обвинувачення щодо кожного обвинуваченого в обвинувальному акті, недотримання слідчим і прокурором вимог КПК України при складанні обвинувального акту та відсутність підстав для продовження строку тримання під вартою обвинуваченим, розглянувши справу в межах апеляційної скарги та перевіривши її доводи, дослідивши матеріали судового провадження, колегія суддів приходить до такого висновку.
Як вбачається з ухвали суду, яка оскаржується, судом першої інстанції наряду з рішенням про повернення обвинувального акту, також прийняте рішення про продовження обвинуваченим ОСОБА_12 , ОСОБА_15 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, про направлення заяви ОСОБА_12 від 13 вересня 2016 року про катування і фальсифікацію доказів під час досудового розслідування і додані документи за належністю керівнику Київської місцевої прокуратури № 3, та доручено Регіональному центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги у м. Києві призначити адвоката для здійснення захисту за призначенням обвинуваченого ОСОБА_12 .
Проте, в частині ухвали про продовження обвинуваченим ОСОБА_12 , ОСОБА_15 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, про направлення заяви ОСОБА_12 від 13 вересня 2016 року та призначення ОСОБА_12 захисника з числа адвокатів Регіонального центр з надання безоплатної вторинної правової допомоги у м. Києві апеляційна скарга прокурором не подана, а тому в цій частині ухвала районного суду не переглядається.
Що стосується доводів апеляційної скарги, то, на думку колегії суддів, вони є слушними, виходячи з наступного.
Згідно з вимогами п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право повернути обвинувальний акт прокурору, якщо він не відповідає вимогам цього Кодексу.
Відомості, які має містити обвинувальний акт, передбачені ч. 2 ст. 291 КПК України.
Так, згідно з ч. 1 ст. 291 КПК України обвинувальний акт складається слідчим, після чого затверджується прокурором.
Відповідно до ч. 2 ст. 291 КПК України обвинувальний акт має містити такі відомості:
1) найменування кримінального провадження та його реєстраційний номер;
2) анкетні відомості кожного обвинуваченого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство);
3) анкетні відомості кожного потерпілого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство);
4) прізвище, ім`я, по батькові та займана посада слідчого, прокурора;
5) виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення;
6) обставини, які обтяжують чи пом`якшують покарання;
7) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням;
7-1) підстави застосування заходів кримінально-правового характеру щодо юридичної особи, які прокурор вважає встановленими;
8) розмір витрат на залучення експерта (у разі проведення експертизи під час досудового розслідування);
9) дату та місце його складення та затвердження.
Частиною 3 ст. 291 КПК України передбачено, що обвинувальний акт підписується слідчим та прокурором, який його затвердив.
Як вбачається з матеріалів кримінального провадження обвинувальний акт містить найменування кримінального провадження та його реєстраційний номер; анкетні відомості обвинуваченого, прізвище, ім`я, по батькові та займана посада слідчого, прокурора, виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення; обставини, які обтяжують чи пом`якшують покарання; дату та місце його складення та затвердження.
Посилання в ухвалі суду на те, що обвинувальний акт у кримінальному провадженні за викладених фактичних обставин кримінального правопорушення, правовій кваліфікації та формулюванні обвинувачення щодо ОСОБА_16 не відповідає вимогам закону, на думку колегії суддів, є такими, що суперечать засадам кримінального провадження, передбаченим ст..7, 8, 9, 10, 17, 20, 22, 23, 26 КПК України, оскільки, зазначаючи в ухвалі про неузгодженість формулювання обвинувачення з диспозицією ст.. 198 КК України, суд вдався в оцінку вказаних обставин, що під час підготовчого засідання не передбачено КПК України.
Також колегія суддів враховує, що відповідно до ст.. 337 КПК України судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинуваченого акту, а обов`язок доказування обвинувачення, згідно ст. 92 КПК України, покладається на слідчого і прокурора.
Також колегія суддів звертає увагу на те, що доводи захисників та обвинувачених під час апеляційного розгляду відносно неконкретності обвинувачення за ч. 2 ст. 187 КК України, яке сформульовано щодо кожного з обвинувачених, порушує право на захист кожного з обвинувачених, на даній стадії судового розгляду є безпідставними, оскільки з цих підстав обвинувальний акт не повертався прокурору.
Що стосується посилання в ухвалі суду на відсутність в обвинувальному акті відповідних поштових індексів за місцем проживання і реєстрації обвинувачених, у зв`язку з чим їх адреси є неповними, то, на думку колегії суддів, дане посилання є помилковим, оскільки КПК України розрізняє такі поняття як адреса проживання, поштова адреса та адреса електронної пошти.
Відповідно до п. 2 ч. 2 ст.. 291 КПК України в обвинувальному акті повинно бути зазначено анкетні відомості кожного обвинуваченого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство). Разом з тим, ця норма не містить вказівку на зазначення саме поштової адреси обвинуваченого, обов`язковим реквізитом якої є поштовий індекс.
Також, на думку колегії суддів, наявність у розписці від імені підозрюваного ОСОБА_12 відмітки прокурора про відмову ОСОБА_12 в отриманні копії обвинувального акту і реєстру, та відсутність такої відмітки у розписках від імені підозрюваних ОСОБА_14 , ОСОБА_13 , які не отримали зазначених документів, є недоліком, проте не є самостійною підставою для повернення обвинувального акту, вимоги до якого викладені в ч. 2 ст. 291 КПК України.
Повертаючи обвинувальний акт прокурору з підстав, зазначених в ухвалі, яка оскаржується, суд вийшов за межі предмету судового розгляду, який вирішується у підготовчому судовому засіданні, та фактично вдався до оцінки доказів у провадженні, що є неприпустимим на даній стадії процесу, а тому, за таких обставин суд першої інстанції прийшов до помилкового висновку про невідповідність обвинувального акту вимогам ст.. 291 КПК України.
З огляду на викладене, враховуючи, що підстави повернення обвинувального акту, викладені у судовому рішенні, на думку колегії суддів, є помилковими, колегія суддів вважає апеляційну скаргу прокурора такою, що підлягає задоволенню, а ухвалу суду першою інстанції в частині повернення обвинувального акту прокурору - такою, що підлягає скасуванню з призначенням нового розгляду в суді першої інстанції.
Перевіряючи доцільність подальшого застосування щодо обвинувачених тримання під вартою за клопотанням прокурора, на думку колегії суддів, є достатньо підстав вважати, що обвинувачені, з огляду на тяжкість покарання, що загрожує кожному з них у разі визнання кожного з них винуватим у злочині, передбаченому ч. 2 ст. 187 КК України, який відносяться до категорії тяжких, у вчиненні яких кожний з них обвинувачується, може ухилитися від суду та не виконати його процесуальні рішення (ризик переховування).
Одночасно, колегія суддів приймає до уваги стадію даного судового провадження, те, що докази, на яких може ґрунтуватися або якими може спростовуватися обвинувачення, судом не досліджувалися, а за таких обставин залишається достатньо підстав вважати, що обвинувачені, опинившись на волі, можуть перешкодити встановленню істини у справі під час судового провадження, відтак наявний ризик можливого впливу на свідків.
За сукупності таких обставин, колегія суддів, приймаючи до уваги те, що на час розгляду відсутні об`єктивні медичні застереження щодо стану здоров`я кожного з обвинувачених, даних про особу кожного з них, сімейний стан, соціальні зв`язки, вважає за необхідне продовжити раніше обраний щодо ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_15 , ОСОБА_14 запобіжний захід у виді тримання під вартою, проте, не вбачає підстав для продовження строку дії запобіжного заходу на максимальний термін - 60 днів.
Керуючись ст.. ст.. 376, 404,405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів
Апеляційну скаргу прокурора задовольнити.
Клопотання прокурора задовольнити частково:
Продовжити обвинуваченому ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на 30 днів, тобто до 26 січня 2017 року включно.
Продовжити обвинуваченому ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на 30 днів, тобто до 26 січня 2017 року включно.
Продовжити обвинуваченому ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на 30 днів, тобто до 26 січня 2017 року включно.
Продовжити обвинуваченому ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на 30 днів, тобто до 26 січня 2017 року включно.
Ухвала оскарженню не підлягає.

_________________ ___________________ __________________
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3