Номер справи137/1678/15-к
1-кп/137/19/17
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
Літинський районний суд Вінницької області
в складі головуючого судді ОСОБА_1 при секретарі ОСОБА_2
за участю сторін кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_3
обвинуваченої ОСОБА_4
захисника ОСОБА_5
В С Т А Н О В И В:
Досудовим слідством дії ОСОБА_4 кваліфіковано за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 190 КК України, тобто заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство).
Під час розгляду кримінального провадження ОСОБА_4 свою вину не визнала та пояснила, що в липні 2014 року вона звільнилася з роботи, а саме з посади заступника голови Літинської РДА Вінницької області. Через втрату роботи 05.08.14 року вона звернулася до Літинського районного центру зайнятості та стала на облік як безробітна з метою пошуку роботи. 12.08.14 року її поставили на облік як безробітну та призначили допомогу по безробіттю. Роботи за фахом їй не пропонували. Раніше працюючи в органах влади, вона була обізнана про те, що має право на одноразову виплату по безробіттю для заняття підприємницькою діяльністю. Вона вирішила зайнятися бізнесом, розробила бізнес-план та зареєструвалася приватним підприємцем і мала займатися торгівлею одягом та взуттям. ОСОБА_4 пояснила, що на засіданні комісії районного центу зайнятості вона захистила свій бізнес-план та на підставі поданих документів їй було призначено одноразову виплату, тобто вона скористалася своїм правом на таку виплату по безробіттю. Вона почала купувати обладнання для торгівлі, а саме: манекени, полиці для взуття, штендери, дзеркало та шукати приміщення для магазину. Не дивлячись на те, що в бізнес-плані зазначено, що торгівлю вона мала здійснювати на території Літинського ринку, вона вирішила, що те місце не зручне для торгівлі, так як скупчення людей на ринку відбувається лише в базарні дні, а це три рази на тиждень, а тому вирішила шукати приміщення в центрі смт. Літина, яке знайшла через знайому ОСОБА_8 по АДРЕСА_4 . Приміщення було зручне і готове для улаштування у ньому магазину. Продовжуючи діяльність щодо організації підприємницької діяльності, вона стала моніторити попит та ціни на взуття на ринку в м. Хмельницькому. В цей час в країні розпочалася економічна криза, різко зріс курс доллара.Тому через падіння курсу гривні і зростання курсу долара на ринку м. Хмельницького та інших ринках не можливо було нічого купити, так як торгівельні точки були закриті. Вона зрозуміла, що її бізнес-план через економічну та фінансову кризи не працює і підприємницька діяльність буде збитковою. Ціна на одяг та взуття в смт. Літині були нижчі ніж на закупці. Зрозумівши таке, вона прийняла рішення відмовитися від приміщення магазину, про яке попередньо домовилася та знятися із обліку як приватний підприємець. 11 листопада 2014 року вона знялася із реєстрації та почала шукати роботу за фахом. ОСОБА_4 пояснила, що кошти, які їй надані на організацію та зайняття підприємницькою діяльністю вона частково потратила на придбання торгівельного обладнання, а частково на забезпечення своєї життєдіяльності, не порушуючи жодного закону, так як це були її кошти, які вона отримала як допомогу по безробіттю. Знявшись із реєстрації як приватний підприємець, вона стала шукати роботу за фахом та 11.06.15 р. влаштувалася на роботу, де працює по цей день. Що стосується ОСОБА_7 , то це її сваха, яка проживає у Піщанському районі. Раніше вона займалася підприємницькою діяльністю у Літинському районі, а саме торгувала одягом. Чи було в неї торгівельне обладнання вона не цікавилася, оскільки після закриття торгової точки. ОСОБА_7 все обладнання та товар забрала до себе додому в Піщанський район. Не визнаючи своє винуватості, ОСОБА_4 пояснила також, що законом не передбачено повернення коштів при припиненні підприємницької діяльності, якщо кошти отримані у якості одноразової виплати як безробітній на зайняття підприємницькою діяльністю. Крім цього пояснила, що Рішенням Конституційного Суду України № 10-рп/2008 року від 22.05.08 року скасовано Наказ Міністерства праці та соціальної політики України та Державної податкової адміністрації України від 11.03.08 р. № 124/115 « Про затвердження Порядку повернення коштів, виплачених як допомога по безробіттю одноразово для організації безробітними підприємницької діяльності» нормативно-правовий акт, який передбачав повернення допомоги по безробіттю виплаченої одноразово для зайняття підприємницькою діяльністю.
Свідок ОСОБА_9 допитана в судовому засіданні пояснила, що 12.08.14 року ОСОБА_4 звернулася до Літинського РЦЗ із питанням про працевлаштування. Роботи не було, то вона виявила бажання на отримання матеріальної допомоги на організацію підприємницької діяльності, що відповідає ст. 22 ЗУ Про загальнообов`язикове соціальне страхування на виплату по безробіттю» Згідно процедури було підготовлено бізнес-план та питання винесено на комісію, де було прийнято рішення видати їй кошти. Все було зроблено на законних підставах. Повернення коштів у разі припинення підприємницької діяльності законом не передбачено.
Свідок ОСОБА_10 допитаний у судовому засіданні пояснив, що на той час працював спеціалістом Літинського РЦЗ. В серпні 2014 року ОСОБА_4 звернулася до центру зайнятості з приводу пошуку роботи. В подальшому вона виявила бажання займатися підприємницькою діяльністю та подала відповідні документи для отримання одноразової виплати для організації підприємницької діяльності, що передбачено законодавством. Ці кошти виплачувалися з Фонду загальнообов`язкового державного соціального страхування на випадок безробіття, тобто це є страховий внесок працюючих. Свідок пояснив, що повернення коштів у разі припинення підприємницької діяльності законом не передбачено. Після виплати коштів ОСОБА_4 було знято з обліку і контролю за її діяльністю не здійснювали, оскільки це не передбачено жодним нормативним актом.
Свідок ОСОБА_11 допитаний в судовому засіданні пояснив, що працює в кафе « ІНФОРМАЦІЯ_3 ». ОСОБА_4 він не знає та вона до нього з питанням підприємницької діяльності не зверталася.
Свідок ОСОБА_12 допитаний в судовому засіданні пояснив, що ОСОБА_4 він знає. До нього вона про оренду приміщення не зверталася.
Свідок ОСОБА_8 допитана в судовому засіданні пояснила, що до неї зверталася ОСОБА_4 з питанням про приміщення для магазину. Вона знала, що є приміщення по АДРЕСА_4 , так як воно належить її знайомій. ОСОБА_4 оглянула те приміщення та сказала, що воно їй підходить. Крім цього приміщення, вона їй показувала приміщення у торговому центрі в смт. Літині ( в підвалі). Пізніше ОСОБА_4 їй повідомила, що відмовляється від приміщення, так як все подорожчало і у неї нічого не складеться із торгівлею.
Свідок ОСОБА_13 допитана в судовому засіданні пояснила, що в неї на базарі є торгова точка. ОСОБА_4 вона не знає і до неї вона не зверталася з питанням про оренду приміщення для магазину.
Свідок ОСОБА_14 допитаний в судовому засіданні пояснив, що працює директором ринку в смт. Літині. ОСОБА_4 він не знає. До нього вона не зверталася з питанням про оренду приміщення для магазину.
Свідок ОСОБА_6 допитана у судовому засіданні пояснила, що ОСОБА_4 вона знає. З приводу оренди приміщення для зайняття підприємницькою діяльністю ОСОБА_4 до неї не зверталася. Належне їй приміщення по АДРЕСА_5 знаходилося в оренді ОСОБА_7 . В тому приміщенні манекенів не було.
Свідок ОСОБА_7 допитана в судовому засіданні пояснила, що ОСОБА_4 це її сваха. Вона сама займається підприємницькою діяльністю в смт. Піщанці, має два магазини, торгує одежею та взуттям. На території Літинського району у неї був магазин, але вона його закрила. Все обладнання та товар з того магазину вона забрала в Піщанку.
Свідок ОСОБА_15 допитана в судовому засіданні пояснила, що працює продавцем магазину в смт. Літині. Стосовно оренди приміщення під магазин ОСОБА_4 до неї не зверталася.
Дослідивши надані у судовому засіданні докази, заслухавши учасників кримінального провадження суд вважає, що ОСОБА_4 необхідно виправдати з таких підстав.
Відповідно до ч.1 ст.1 ЗУ «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття - це система прав, обов`язків і гарантій, яка передбачає матеріальне забезпечення на випадок безробіття з незалежних від застрахованих осіб обставин та надання соціальних послуг за рахунок коштів Фонду загальнообов`язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття.
Відповідно до ст. 11 КК України злочином є передбачене КК України суспільно- небезпечне винне діяння ( дія або бездіяльність), вчинене суб`єктом злочину.
Відповідно до ст. 13 КК України закінченим злочином є діяння, яке містить усі ознаки злочину, а саме об`єкт, об`єктивну сторону, суб`єкт та суб`єктивну сторону складу злочину.
З об`єктивної сторони шахрайство характеризується заволодінням чужим майном шляхом обману або зловживання довірою.
Обманом є повідомлення неправдивих відомостей або замовчування відомостей, які можуть бути повідомлені (бездіяльність), з метою заволодіння чужим майном або придбання права на майно.
Зловживання довірою це вид обману, що полягає у використанні винним довірливих відносин з потерпілим, заснованих на родинних, службових відносинах, знайомстві, інших цивільно-правових відносинах.
Із суб`єктивної сторони шахрайство характеризується прямим умислом, що відповідно до ч.2 ст. 24 КК України особа усвідомлює суспільно-небезпечний характер свого діяння (дії або бездіяльності), передбачала його суспільно-небезпечні наслідки та бажала їх настання. ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні шахрайства, тобто заволодіння чужим майном шляхом обману, доказами чого досудове слідство вважає те, що вона, не маючи наміру займатися підприємницькою діяльністю, так як не вчинила жодних дій, спрямованих на зайняття підприємницькою діяльністю, однак подала до Літинського РЦЗ відповідний пакет документів задля отримання коштів на організацію підприємницької діяльності, зареєструвалася як приватний підприємець.
Зазначені обставини не відповідають фактичним обставинам справи, через те, що у судовому засіданні з`ясовано, що ОСОБА_4 , маючи намір займатися підприємницькою діяльністю, підготувала відповідний бізнес-план, зареєструвалася належним чином як приватний підприємець та після отримання коштів від Літинського РЦЗ придбавала відповідний торговий інвентар та обладнання, підшукувала та знайшла приміщення для оренди під магазин, що підтверджується її поясненням, яке логічно ув`язується із доказами, наданими стороною обвинувачення та поясненням свідка ОСОБА_8 .
Суд вважає, що надані обвинуваченою ОСОБА_4 пояснення та наявні у справі докази спростовують обвинувачення в частині щодо обґрунтування поняття обману як обов`язкової ознаки шахрайства, оскільки обманом є повідомлення неправдивих відомостей або замовчування відомостей, які можуть бути повідомлені, з метою заволодіння чужим майном або придбання права на майно, так як ОСОБА_4 надала до Літинського РЦЗ правдиві відомості, а доказів щодо відсутності наміру займатися підприємницькою діяльністю ОСОБА_4 кримінальне провадження не містить, а такі висновки досудового слідства суд вважає припущеннями, ґрунтування на яких обвинувачення є неприпустимим, оскільки відповідно до ч.3 ст. 62 Конституції України, ч.4 ст. 17 КПК України усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
Відповідно до ч.3 ст. 36 ЗУ «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» якщо застрахована особа не здійснювала підприємницьку діяльність протягом шести календарних місяців з дня отримання допомоги по безробіттю одноразово для організації підприємницької діяльності (за винятком обставин, що унеможливлюють провадження підприємницької діяльності), виплачена сума коштів вважається використаною нею не за призначенням та підлягає поверненню в порядку, установленому центральними органами виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, державної податкової політики за погодженням з правлінням Фонду, однак згідно Рішення Конституційного Суду N 10-рп/2008 від 22.05.2008 цю норму визнано неконституційною, а відтак, вказана норма втратила чинність. Відповідно втратив чинність в цій частині Наказ Міністерства праці та соціальної політики України та Державної податкової адміністрації України від 11.03.2008 року №124/115 «Про затвердження порядку повернення коштів, виплачених як допомога по безробіттю одноразово для організації безробітними підприємницької діяльності».
Тобто повернення коштів, отриманих як одноразова виплата відповідно до ч.1 ст.1, ч.7 ст. 22 ЗУ «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» діючим законодавством не передбачено, а ч.3 ст. 36 вказаного Закону, яка регулювала повернення цих коштів, яка діяла до 22.05.2008 року визнана неконституційною, а тому у діях ОСОБА_4 відсутні обов`язкові ознаки складу кримінального правопорушення - шахрайства, а саме, заволодіння чужим майном, тобто відсутні об`єктивна сторона та об`єкт цього складу злочину, що виключає кримінальну відповідальність.
Відповідно до ч.1 ст. 373 КК України виправдовувальний вирок ухвалюється при встановленні судом підстав для закриття кримінального провадження, передбаченого п.2 ч.1 ст. 284 КК України, відповідно до якої кримінальне провадження закривається у разі якщо встановлена відсутність у діянні складу кримінального правопорушення.
В судовому засіданні беззаперечно встановлено, що дії ОСОБА_4 не містять об`єкту, об`єктивної та суб`єктивної сторони складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 190 КК України, що є безумовною підставою для її виправдання.
Суд критично оцінює висновки сторони обвинувачення про те, що ОСОБА_4 не мала наміру на заняття підприємницькою діяльністю через те, що такі висновки спростовуються тими ж доказами, які надані стороною обвинувачення, а саме протоколами огляду місця події від 22.07.2015 року, у яких зазначено, що у її домоволодінні та приміщенні на яке вона вказала виявлено торгове обладнання для торгівлі одягом та взуттям, що доводить її наміри виконувати складений та наданий до Літинського РЦЗ бізнес-план підприємницької діяльності.
Суд критично оцінює показання свідків які вказали, що до них ОСОБА_4 не зверталася з приводу оренди приміщення оскільки ці показання нічого не доводять і не спростовують
Судом також критично оцінено доводи сторони обвинувачення в частині витрат коштів, отриманих ОСОБА_4 від Літинського РЦЗ на підприємницьку діяльність не за цільовим призначенням, а для своєї життєдіяльності, що підтверджується наданою стороною обвинувачення випискою по особовому рахунку ОСОБА_4 у період від 01.10.2014 року по 22.07.2015 року, так як отримані кошти як одноразова виплата по безробіттю були власністю ОСОБА_4 та вона мала право розпоряджатися ними на власний розсуд. Таке право обумовлено тим, що повернення коштів, отриманих відповідно до ч.1 ст.1, ч.7 ст. 22 ЗУ «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» визнано вищезазначеним рішенням Конституційного Суду України неконституційним, а відтак, кошти, що отримані ОСОБА_4 у разі припинення підприємництва поверненню не підлягали, так як їх природа, відповідно до ч.1 ст.1, ч.7 ст. 22 ЗУ « Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття», є допомогою (виплатою) по безробіттю, тобто власністю ОСОБА_4 .
Доводи сторони обвинувачення про те, що у діях ОСОБА_4 є ознаки шахрайства, оскільки вона отримала кошти у Літинському РЦЗ на заняття підприємницькою діяльністю, однак знялася із реєстрації як приватний підприємець та 11.06.15 року влаштувалася на роботу суд також оцінює критично з тих підстав, що право на працю гарантовано ст. 43 Конституції України та влаштування на роботу за умови отримання коштів від Літинського РЦЗ для заняття підприємницькою діяльністю та припинення підприємницької діяльності, повернення коштів закон не передбачає, що стверджує відсутність протиправних дій зі сторони ОСОБА_4 .
Таким чином, оскільки в судовому засіданні встановлено що в діях ОСОБА_4 відсутній склад злочину передбачений ст. 190 ч.1 КК України, тому суд вважає необхідним ОСОБА_4 виправдати.
Керуючись ст.373, п.2 ст. 284, 374 КПК України;
П Р И С У Д И В:
ОСОБА_4 , обвинувачену у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.190 КК України виправдати.
Речові докази: документи, які слугували підставою для нарахування та виплати ОСОБА_4 одноразової допомоги по безробіттю для організації підприємницької діяльності залишити у матеріалах кримінального провадження.
Вирок може бути оскаржено до апеляційного суду Вінницької області через Літинський районний суд протягом 30 днів з дня його проголошення.

Копію вироку вручити сторонам кримінального провадження.

Суддя: ОСОБА_1