Провадження № 11-кп/792/4/17
Справа № 682/2602/13-к Головуючий в 1-й інстанції ОСОБА_1
Категорія: ч.1 ст. 115, ч.1 ст. 126, ч.1 ст.297КК України Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
15 березня 2017 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Хмельницької області у складі:
головуючого-судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
з участю секретаря ОСОБА_5 ,
прокурора ОСОБА_6 ,
потерпілої ОСОБА_7 ,
представника потерпілої ОСОБА_8 ,
захисника ОСОБА_9 ,
виправданого ОСОБА_10 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Хмельницькому кримінальне провадження за апеляційними скаргами прокурора та потерпілої ОСОБА_7 на вирок Славутського міськрайонного суду від 16 травня 2014 року, -
в с т а н о в и л а:
Вироком Славутського міськрайонного суду від 16 травня 2014 року

ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з середньою освітою, неодруженого, не працюючого, в силу ст. 89 КК України не судимого;

в пред`явленому обвинуваченні за ч.1 ст. 115, ч.1 ст.126, ч.1 ст. 297 КК України визнано невинним і виправдано на підставі п.2 ч.1 ст.373 КПК України у зв`язку з недоведенням вчинення обвинуваченим кримінального правопорушення.

Запобіжний захід ОСОБА_10 не обирався.

Доля речових доказів вирішена відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

ОСОБА_10 відданий до суду за обвинуваченням в тому, що 26.04.2013 року в с. Головлі, Славутського району, біля 19 години, перебуваючи на території домогосподарства АДРЕСА_2 , поблизу приміщення хліва під час сварки з власницею домогосподарства ОСОБА_11 , наніс їй удар в ліву скроню, заподіявши фізичного болю та не спричинив тілесних ушкоджень.

Дії ОСОБА_10 по цьому епізоду органами досудового розслідування кваліфіковано за ч.1 ст. 126 КК України за ознаками умисного завдання ударів, побоїв або інших насильницьких дій, які завдали фізичного болю і не спричинили тілесних ушкоджень.

ОСОБА_10 обвинувачувався також в тому, що 26.04.2013 року в с.Головлі, Славутського району, біля 19 години, перебуваючи на території домогосподарства АДРЕСА_2 , поблизу приміщення хліва під час сварки з власницею домогосподарства ОСОБА_11 , яка виникла на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, вирішив умисно вбити останню і з цією метою, взявши в руки поліно, умисно наніс ОСОБА_11 удар в життєво важливий орган - ліву скроню, внаслідок чого потерпіла впала на землю та померла.

Дії ОСОБА_10 по цьому епізоду органами досудового розслідування кваліфіковано за ч.1 ст.115 КК України, умисне вбивство, тобто умисного протиправного заподіяння смерті іншій людині.

Крім того, ОСОБА_10 обвинувачувався в тому, що 26.04.2013 року в с. Головлі, Славутського району, біля 19 години, перебуваючи на території домогосподарства АДРЕСА_2 , поблизу приміщення хліва, пересвідчившись в тому, що власниця вказаного домогосподарства ОСОБА_11 померла, з метою вчинення глуму над її тілом, нехтуючи існуючими в суспільстві загальноприйнятими моральними принципами, традиціями та релігійними положеннями щодо поховання померлих, вирішив вивезти труп з території домогосподарства та спалити на території недіючого цвинтаря. З цією метою ОСОБА_10 завантажив труп ОСОБА_11 на власний парокінний віз, взяв у приміщенні хліва легкозаймисту горючу рідину, вивіз труп ОСОБА_11 на недіюче кладовище, що розташоване на полі між селами Головлі та Потереба Славутського району, після чого скинув труп з підводи, заволік на територію недіючого кладовища, та виявляючи неповагу пам`яті праху покійної, облив його горючою рідиною і спалив.

Дії ОСОБА_10 по цьому епізоду органами досудового розслідування кваліфіковані за ч.1 ст. 297 КК України за ознаками наруги над трупом покійної.

За результатами судового розгляду міськрайонний суд, як зазначено у вироку, ОСОБА_10 визнав невинуватим у пред`явленому обвинуваченні та виправдав за ч.1 ст. 115, ч.1 ст. 126, ч.1 ст. 297 КК України.

На обґрунтування цього висновку в мотивувальній частині вироку суд послався на те, що в ході судового розгляду стороною обвинувачення не доведено винуватість ОСОБА_10 у вчиненні інкримінованих йому злочинів належними та допустимими доказами.

Було встановлено, що під час досудового розслідування оперативні працівники з метою отримання від ОСОБА_10 зізнавальні показання застосовували недозволені методи слідства, а також проводили допит у відсутності захисника.

Відповідно до даних висновку комплексної судової психолого психіатричної експертизи № 182 від 02.04.2014 року, під час проведення слідчого експерименту 10.05.2013 року у ОСОБА_12 відмічаються ознаки схвильованості, напруженості, тривожності, обмеженість при спілкуванні, пасивність, безініціативність, відповіді на запитання з затримкою, фрагментарність викладення думки за допомогою сторонніх осіб, що на думку суду вказує на проведення цієї процесуальної дії з ОСОБА_10 із застосуванням психологічного тиску (т.1 а.с.152-156).

Результати слідчих експериментів за участі ОСОБА_10 вказують на різні обставини події та смерті ОСОБА_11 і викликають у суду сумнів щодо їх об`єктивності та дійсності.

Після обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та забезпечення права на захист, також під час проведення судово-психіатричної експертизи з 30.05.2013 року по 24.07.2013 року ОСОБА_10 заперечив свою причетність до інкримінованих злочинів та підтримував ці показання в ході судового розгляду справи.

Згідно висновку судової молекулярно-генетичної експертизи № 119 від 22.07.2013 року вбачається, що у піднігтьовому зрізі нігтьових пластин з рук ОСОБА_11 генетичних ознак зразків крові ОСОБА_10 не виявлено. (т.2 а.с.130-132).

З висновку судової молекулярно-генетичної експертизи №116 від 22.07.2013 року вбачається, що генетичні ознаки клітин у піднігтьовому вмісті зрізів нігтьових пластин з рук ОСОБА_10 не збігаються з генетичними ознаками зразка відбитка м`язової тканини ОСОБА_11 (т.4 а.с.98-104)

Відповідно до висновку судово-імунологічної експертизи №316 від 28.05.2013 року, на представленій на дослідження футболці кольору «хакі», що належить ОСОБА_10 кров не виявлена. (т.4 а.с.176-178).

З висновку судово-імунологічної експертизи №319 від 28.05.2013 року вбачається, що на представлених на дослідження штанах, що належить ОСОБА_10 кров не виявлена. (т.4 а.с.198-198а)

В поданій апеляційній скарзі прокурор просить вирок скасувати у зв`язку із невідповідністю висновків суду першої інстанції фактичним обставинам кримінального провадження та неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, і ухвалити новий вирок, яким визнати ОСОБА_10 винним у вчиненні злочинів, передбачених ч.1 ст.115, ч.1 ст.126, ч.1 ст.297 КК України. Призначити покарання за ч.1 ст.115 КК України - 9 років позбавлення волі, за ч.1 ст.126 КК України - штраф у розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, за ч.1 ст.297 КК України 3 роки позбавлення волі. На підставі ст.70 КК України шляхом часткового складання призначених покарань за сукупністю злочинів призначити покарання у виді 10 років позбавлення волі. На підстав ст.72 КК України покарання у виді 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян звернути до самостійного виконання.

Вказує, що судом першої інстанції порушено вимоги ст.411 КПК України, оскільки не взято до уваги показання ОСОБА_10 , які він давав в якості свідка та підтвердив при проведені слідчого експерименту в присутності захисника. Судом не надано правової оцінки допиту підозрюваного ОСОБА_10 за участі захисника, в ході якого останній розповів про обставини вчинення кримінального правопорушення. Також, судом не надано належної оцінки тому що, під час проведення слідчого експерименту 10.05.2013 року, у присутності слідчих, адвоката, прокурора, понятих та потерпілої, останні підтвердили добровільність показань та дій ОСОБА_10 , відсутність стороннього тиску на нього, що підтверджується відеозаписом долученого до матеріалів кримінального провадження. Зазначає, що судом не надано належної оцінки висновкам комплексної судової психолого психіатричної експертизи №182 від 02.04.2014. На думку апелянта, висновок суду щодо застосування психологічного тиску на ОСОБА_10 є необґрунтованим та не підтвердженим. Також суд не надав належної оцінки показанням ОСОБА_10 щодо походження крові загиблої ОСОБА_11 на його підводі, та відсутність її на упряжі. Не надано судом оцінки протоколу огляду місця події від 11.05.2013 року, відповідно до якого на місці вказаному ОСОБА_10 було виявлено пляшку із залишками рідини із запахом бензину, а також висновку експертизи нафтопродуктів та паливно мастильних матеріалів №346 від 04.06.2013 та поясненям експерта ОСОБА_13 про те, що для спалювання трупа людини в умовах високої температури повітря достатньо 1,5 літра горючої рідини. Помилковим є висновок суду, що досліджені висновки судово-медичної, судово-медичної гістологічної та судово медичної токсикологічної експертиз, не дають підстав вважати, що смерть ОСОБА_14 була насильницькою, тому що експерт ОСОБА_13 не дав ствердної відповіді, а ні про насильницьку, а ні про ненасильницьку смерть ОСОБА_14 .. Неправомірним є тлумачення судом вимог п.1 ч.1 ст.477 КПК України, що кримінальне провадження за ст.126 КК України може бути розпочате тільки за заявою потерпілої. ОСОБА_7 визнана слідчим потерпілою, а тому подала відповідну заяву. Виправдовуючи ОСОБА_10 за ч.1 ст.297 КК України, суд не взяв до уваги показання останнього, дані отримані внаслідок проведення слідчого експерименту за участі ОСОБА_10 від 10.05.2013 та висновки експертиз нафтопродуктів та паливно-мастильних матеріалів. Зазначає, що органом досудового слідства зібрано достатньо доказів, які у сукупності повністю доводять вину ОСОБА_10 в інкримінованих злочинах.

В поданій апеляційній скарзі потерпіла ОСОБА_7 просить вирок скасувати у зв`язку з не відповідністю висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження та ухвалити новий вирок. Вважає, що показання ОСОБА_10 на досудовому слідстві, в яких він визнає факт вчинення злочину, і які підтверджуються іншими об`єктивними доказами по справі у своїй сукупності доводять його винуватість у вчиненому кримінальному правопорушенні. Протиріччя та неточності у показаннях обвинуваченого вважає є наслідком його інтелектуального розвитку та легкою розумовою відсталістю з поведінковими розладами.

В своїх запереченнях на апеляційні скарги прокурора та потерпілої ОСОБА_7 захисник ОСОБА_9 в інтересах підзахисного ОСОБА_10 просить вирок залишити в силі, та відмовити в задоволенні апеляційних скарг. Зазначає, що апеляційні скарги є безпідставними, такими що не підтверджені доказами та не відповідають фактичним обставинам справи і ґрунтуються на припущеннях. Вказує, що в ході судового розгляду кримінального провадження щодо ОСОБА_10 не здобуто доказів про його причетність до вчинення інкримінованих йому злочинів.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, прокурора на підтримку доводів апеляційної скарги, потерпілої та її представника на підтримку доводів поданої апеляційної скарги, виправданого ОСОБА_10 та його захисника про законність та обґрунтованість вироку, вивчивши матеріали справи та доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги прокурора та потерпілої ОСОБА_7 задоволенню не підлягають за таких обставин.

Висновок суду про визнання невинуватим у пред`явленому обвинувачені за ч.1 ст. 115, ч.1 ст. 126, ч.1 ст. 297 КК України ОСОБА_10 відповідає фактичним обставинам кримінального провадження.

В ході судового розгляду кримінального провадження як в суді першої так і апеляційної інстанції не здобуто доказів причетності ОСОБА_10 до інкримінованих йому кримінальних правопорушень.

В судовому засіданні ОСОБА_10 свою винуватість у вчинені інкримінованих йому кримінальних правопорушеннях не визнав і пояснив, що взимку 2013 року познайомився з ОСОБА_15 , в кінці березня на початку травня допомагав батькам ОСОБА_16 вивести гній на город, залишався у них ночувати. Мати ОСОБА_16 ОСОБА_11 була проти їх стосунків з ОСОБА_17 . 26.04.2013 року із ОСОБА_11 він не бачився, не спілкувався, не сварився, ніяких насильницьких дій до неї не застосовував. Від ОСОБА_16 дізнався, що 26.04.2013 року зникла ОСОБА_11 06.05.2013 року його та брата ОСОБА_18 затримали працівники міліції та повідомили, що знайшли обгорілий труп ОСОБА_11 на старому чеському кладовищі поблизу АДРЕСА_3 . Протягом 4 днів працівники карного розшуку утримували його в приміщенні Славутського РВ міліції, погрожували арештувати брата ОСОБА_19 , наносили побої, змушували давати неправдиві покази про те, що він вчинив вбивство ОСОБА_11 .. Тому 07.05.2013 року вигадав історію, що на вимогу ОСОБА_16 , 28.04.2013 року, їздив в с. Мощаницю Острозького району Рівненської області, де на березі ставка його чекала ОСОБА_16 , а поруч лежав труп ОСОБА_11 .. Допоміг їй перевести труп на старе кладовище. Потім працівники міліції під тиском примусили його написати явку з повинною і дати покази про те, що 26.04.2013 року він на подвір`ї потерпілої наніс їй удар палицею по голові, від чого вона впала, поклав тіло на свого воза, взяв в гаражі пляшку горючої рідини, вивіз на старе кладовище і спалив. На справді ОСОБА_11 він не вбивав. 10.05.2013 року його вперше допитали в присутності захисника. З заявою про побиття працівниками міліції не звертався так як боявся їхніх погроз.

Потерпіла ОСОБА_7 показала, що між ОСОБА_11 та ОСОБА_20 часто виникали сварки через ОСОБА_10 , так як мати була проти їх стосунків. 26.04.2013 року ОСОБА_21 з дитиною пішла з дому до ОСОБА_10 .. 27.04.2013 року біля 12 год. ОСОБА_22 повідомив, що матері ОСОБА_11 звечора немає в дома. Вона з чоловіком приїхала в с. Головлі та розпочали пошуки. 06.05.2013 року працівники міліції повідомили, що знайшли труп ОСОБА_11 на старому чеському кладовищі. Під час досудового слідства ОСОБА_10 зізнався у вчинені вбивства ОСОБА_11 .. Вважає, що ОСОБА_10 не міг сам вчинити її вбивства і вивести труп, так як ОСОБА_11 була зростом 180 см та вагою біля 107 кг.

Свідок ОСОБА_20 показала, що з березня 2013 року між нею та ОСОБА_10 були близькі стосунки, проте матір ОСОБА_11 була проти і з цього приводу влаштовувала сварки. За тиждень до зникнення матері ОСОБА_10 допомагав вивозити на город гній і залишався ночувати, але ОСОБА_11 висловлювала своє незадоволення та ображала ОСОБА_10 26.04.2013 року між нею та ОСОБА_11 виникла сварка. Ввечері приїхав ОСОБА_10 з братом та забрав її до себе. Матері в той вечір вона не бачила, ОСОБА_10 був поряд з нею та не міг вчинити вбивство. 27.04.2013 року її повідомили, що матері немає вдома, нема кому подоїти корову, вона прийшла подоїла корову та повернулася на ферму. 06.05.2013 року знайшли труп матері ОСОБА_11 на старому чеському кладовищі. Того ж дня працівники міліції затримали ОСОБА_10 та утримували в райвідділі міліції впродовж трьох днів. Вона бачила ОСОБА_10 в неадекватному стані в коридорі райвідділу міліції, на його вусі був синець.

Свідок ОСОБА_22 показав, що його дочка ОСОБА_21 зустрічалася із ОСОБА_10 . В кінці квітня 2013 року ОСОБА_10 допомагав вивести гній на город та залишався ночувати. ОСОБА_11 заперечувала проти стосунків між ОСОБА_10 та ОСОБА_20 , влаштовувала сварки. 26.04.2013 року ввечері допомагав ОСОБА_11 по господарству. Близько 21 год. повернулася ОСОБА_17 приїхав ОСОБА_10 та забрав її з дитиною. В цей вечір ніяких сварок та криків на вулиці не чув. Вранці 27.04.2013 року виявив, що ОСОБА_11 не ночувала в дома. 06.05.2013 року працівники міліції повідомили, що знайшли труп ОСОБА_11 на старому чеському кладовищі.

Свідок ОСОБА_23 показала, що ОСОБА_10 26.04.2013 року дома садив город, біля 19 год. зателефонував ОСОБА_24 і передав, що ОСОБА_20 просила, щоб ОСОБА_10 забрав її з дитиною. Біля 20 год. 30 хв. ОСОБА_10 разом із ОСОБА_25 поїхав кіньми за ОСОБА_15 та повернулися разом з нею і дитиною о 22 год. 30 хв.

Свідок ОСОБА_26 показав, що 26.04.2013 року біля 20 год. разом із ОСОБА_10 поїхав кіньми за ОСОБА_15 та повернувся разом з нею і дитиною о 22 год. 30 хв. 06.05.2013 року його та брата ОСОБА_10 затримали працівники міліції на службовому автомобілі доставили у райвідділ міліції в м. Славута. На наступний день його відпустили, а ОСОБА_10 тримали до 10.05.2013 року.

Свідок ОСОБА_27 показала, що 26.04.2013 року біля 17 год. ОСОБА_21 привела до неї свого сина та попросила поглядіти так як посварилася із матір`ю. Біля 18 год. бачила ОСОБА_11 , яка була не в настрої. Біля 21 год. ОСОБА_21 прийшла за дитиною та сказала, що перебирається в с. Потеребу. Протягом дня перебувала на подвір`ї та ніяких сварок чи криків з подвір`я ОСОБА_28 не чула.

Свідки ОСОБА_29 та ОСОБА_30 показали, що в кінці квітня бачили як ОСОБА_10 допомагав ОСОБА_28 вивозити гній на город. Їм відомо, що в родині ОСОБА_28 виникали сварки.

Свідок ОСОБА_31 показала, що ОСОБА_11 була її рідною сестрою. В сім`ї ОСОБА_28 часто бували сварки. ОСОБА_11 була категорично проти стосунків між ОСОБА_15 та ОСОБА_10 .. Про зникнення ОСОБА_11 їй повідомила 01.05.2013 року ОСОБА_7 . На подвір`ї і в господарських приміщеннях дворогосподарства ОСОБА_11 нічого підозрілого не виявила.

Свідок ОСОБА_32 показав, що 06.05.2013 року зранку на старому чеському кладовищі поблизу с. Потереба виявив обгорілий труп ОСОБА_11 та повідомив сільського голову.

Показання потерпілої та свідків жодним чином не вказують на вчинення ОСОБА_10 вбивства чи застосування будь якого насильства щодо ОСОБА_11 або вчинення наруги над її трупом.

Жодним наявними в матеріалах кримінального провадження доказом не підтверджено, що саме ОСОБА_10 вчинив інкриміновані йому кримінальні правопорушення, а навпаки спростовується: - протоколом огляду місця події житлового будинку, в якому проживала ОСОБА_11 , в с. Головлі, Славутського району, та фототаблицею до нього від 28.04.2013 року, під час огляду слідів кримінального правопорушення не виявлено (т.2 а.с.33-37); - протоколом огляду місця події подвір`я домогосподарства ОСОБА_28 в АДРЕСА_2 і житлового будинку та фототаблицею до нього від 06.05.2013 року, під час огляду слідів боротьби чи насильницьких дій не виявлено, обстановка не порушена (т.2 а.с.173-186); - протоколом огляду місця події території між селами Головлі та Потереба Славутського району, старого недіючого кладовища та трупа людини від 06.05.2013 року, під час якого встановлено місце знаходження трупа людини ОСОБА_11 . Оглядом решток трупа будь яких явних ушкоджень не виявлено, крім обвуглення (т.2 а.с.38-68); - висновком судової молекулярно-генетичної експертизи №116 від 22.07.2013 року, згідно якої вбачається, що генетичні ознаки клітин у піднігтьовому вмісті зрізів нігтьових пластин з рук ОСОБА_10 не збігаються з генетичними ознаками зразка відбитка м`язової тканини ОСОБА_11 (т.4 а.с.98-104); - висновком судової молекулярно-генетичної експертизи № 119 від 22.07.2013 року, згідно якого вбачається, що у піднігтьовому зрізі нігтьових пластин з рук ОСОБА_11 генетичних ознак зразків крові ОСОБА_10 не виявлено(т.2 а.с.130-132); - висновком судово-імунологічної експертизи №316 від 28.05.2013 року, згідно якого вбачається, що на представленій на дослідження футболці кольору «хакі», що належить ОСОБА_10 кров не виявлена(т.4 а.с.176-178); - висновком судово-імунологічної експертизи №317 від 28.05.2013 року, згідно якого вбачається, що на представлених на дослідження резинових тапочках, що належить ОСОБА_10 кров не виявлена(т.5 а.с.60-62); - висновком судово-імунологічної експертизи №319 від 28.05.2013 року, згідно якого вбачається, що на представлених на дослідження штанах, що належить ОСОБА_10 кров не виявлена(т.4 а.с.198-198а);- висновками експертиз волокон та волокнистих матеріалів № 430 від 24.06.2013 року (т.4 а.с.186-190) та № 385 від 24.06.2013 року (т.4 а.с.6-15), згідно яких вбачається, що виявлені і вилучені волокна нашарування з одягу ОСОБА_11 відрізняються від волокон що входять до складу одягу ОСОБА_10 за індетифікуючих ознак; - висновком дактилоскопічної експертизи № 29 від 19.05.2013 року, згідно якої вбачається, що на поверхні пляшки, вилученої під час огляду місця події 11.05.2013 року, слідів папілярного узору не виявлено (т.5 а.с.173-175); - слідчим експериментом від 18.01.2014 року та від 22.01.2014 року, згідно якого вбачається, що статисти, які за статурою та вагою схожі на ОСОБА_10 не могли завантажити на віз обвинуваченого манекен вагою 107 кг, та не змогли підняти його на висоту 90 см.; - висновком судово-медичної експертизи № 119 від 27.06.2013 року згідно якої вбачається, що будь-яких тілесних ушкоджень прижиттєвого характеру на трупі ОСОБА_11 не виявлено (т.2 а.с.77-78).

Як вбачається з показань судово-медичного експерта ОСОБА_13 , під час огляду трупа ОСОБА_11 не виявлено ознак черепно-мозкової травми та жодних інших слідів нанесення їй ударів в скроню чи іншу область голови, хоча б навіть при нанесенні удару незначної сили такі сліди повинні були б зберегтися.

Ці висновки суд мед експерта спростовують пред`явлене ОСОБА_10 обвинувачення в нанесенні ним удару поліном в життєво важливий орган- ліву скроню, внаслідок чого настала смерть ОСОБА_11 .

Не знайшли свого підтвердження і обвинувачення ОСОБА_10 про вчинення умисного вбивства ОСОБА_11 на грунті раптово виниклих неприязних відносин між ними, під час сварки. Оскільки ніхто зі свідків, допитаних по справі, факту сварки між ОСОБА_10 і ОСОБА_33 26.04.2013р. не підтвердив.

Таким чином досліджені показання свідків, письмові докази та висновки експертиз не вказують на причетність ОСОБА_10 до вчинення кримінальних правопорушень щодо спричинення шкоди життю та здоров`ю потерпілої ОСОБА_11 та глумління над її трупом, передбачених ст.ст. 115 ч.1, 126 ч.1, 297 ч.1 КК України.

Відповідно до висновку судової молекуляроно-генетичної експертизи № 96 від 12.06.2013 року, генетичні ознаки слідів крові на двох фрагментах деревини, вилученої з гужової повозки ОСОБА_10 , збігаються з генетичними ознаками зразка відбитка м`язової тканини трупа ОСОБА_11 , що свідчить про те, що на гужовій повозці ОСОБА_10 містяться сліди крові ОСОБА_11 (т.5 а.с.81-90)

Як вбачається, з показів ОСОБА_10 , він залишався ночувати в Зощуків та залишав у їх дворі на возі кінську упряж. Вранці наступного дня з`ясувалося, що ОСОБА_11 перенесла упряж з воза до гаража, а оскільки поверхня воза має шороховатості та могла поранитися та залишити на возі сліди крові.

Враховуючи розміри слідів виявлених на возі, а також враховуючи, що твердження ОСОБА_10 не спростоване в ході судового розгляду державним обвинувачем, суд не знайшов підстав вважати, що кров ОСОБА_11 потрапила на належний ОСОБА_10 віз внаслідок інших, в тому числі насильницьких дій.

Допитані в якості свідків поняті, що брали участь при проведені слідчого експерименту із ОСОБА_10 10.05.2013 року - ОСОБА_34 , ОСОБА_35 , ОСОБА_36 , показали, що під час проведення слідчої дії до останнього примусу працівники міліції не застосовували. ОСОБА_10 добровільно дав пояснення про обставини вбивства ОСОБА_11 26.04.2013 року.

Матеріали службового розслідування проведені за ініціативи суду, містять інформацію про дії слідчого під час досудового розслідування, але не містять аналізу роботи оперативних працівників міліцій з ОСОБА_10 .

Допитаний в якості свідка 07.05.2013 року слідчим, ОСОБА_10 , вказав, що йому відомо лише про зникнення ОСОБА_11 (т.3 а.с.83-88), 08.05.2013 року о 07 год.15 хв. під час допиту оперуповноваженим СКР у відсутності захисника ОСОБА_10 зізнався лише у співучасті у перевезені трупа ОСОБА_11 з с. Мощаниця, Острозького району, Рівненської області та його спалювані на недіючому кладовищі (т.3 а.с.118-120). Такі покази він підтвердив слідчому в якості свідка 08.05.2013 року о 08 год. 39 хв. (т.3 а.с.121-127), на слідчому експерименті 08.05.2013 року в с. Мощаниця, Острозького району, Рівненської області (т.3 а.с.128-142), та під час одночасного його допиту із ОСОБА_20 08.05.2013 року з 19 год. по 20 год. (т.3 а.с.144-148).

09.05.2013 року ОСОБА_10 написав явку з повинною (т.4а.с.119) і в якості свідка 10.05.2013 року о 08 год. 45 хв. у приміщенні райвідділу міліції у відсутність захисника, дав покази оперуповноваженому СКР Славутського РВ про визнання своєї винуватості у вчиненні вбивства ОСОБА_11 та нанесенні їй поліном удару в скроню (т.4 а.с.120-123), підтримав такі покази під час слідчого експерименту.

Однак показання ОСОБА_10 в цій частині спростовуються даними висновку суд мед експерта ОСОБА_13 про те, що на трупі ОСОБА_11 не виявлено ознак черепно мозкової травми та жодних інших слідів нанесення ударів в скроню чи іншу область голови.

Після скасування ухвали апеляційної інстанції 18 червня 2015 року колегією суддів судової палати у кримінальних справах Вищого спеціалізованого суду України, з розгляду цивільних і кримінальних справ судом апеляційної інстанції відповідно до вимог ч.2 ст. 439 КПК України виконана вказівка суду касаційної інстанції і призначена комісійна, комплексна судово медична, медико криміналістична експертиза по матеріалах кримінального провадження.

Відповідно до даних експертизи, в зв`язку з відсутністю більшої частини внутрішніх органів, із змінами у печінці від дії високої температури та змінами в головному мозку, який піддався дії високої температури та гнильним змінам, встановити причину смерті гр.. ОСОБА_11 не представляється можливим. Через відсутність судово медичних даних (а саме відсутність дослідження шматочків шкіри для встановлення їх при життєвості чи по смертності ) не можливо встановити чи смерть настала до початку спалення, чи внаслідок дії високої температури. При первинній судово медичній експертизі трупа ОСОБА_11 тілесних ушкоджень, крім тих, що утворились від дії високої температури, які б могли утворитись від будь-яких інших причин, не виявлено.

Встановити ж як вид, так і можливий механізм утворення слідів, візуально подібних до крові, як плями, які були виявлені на складових частинах досліджуваних відрізків дерев`яних дощок із передньої та задньої частин гужового воза, не виявляється можливим.

Згідно даних висновку експерта №96 від 12.06.2013 р. судової молекулярного генетичної експертизи, проведеної в НДЕКЦ управління МВС України у Вінницькій області, в результаті проведеного дослідження встановлені генетичні ознаки зразка відбитка м`язової тканини трупа ОСОБА_11 (об`єкт №1), генетичні ознаки слідів крові на двох фрагментах деревини, вилучених з гужової підводи, яка належить ОСОБА_10 (об`єкт №6). Генетичні ознаки слідів крові на двох фрагментах деревини, вилучених з гужової підводи, яка належить ОСОБА_10 (об`єкт № 6) збігаються з генетичними ознаками зразка відбитка м`язової тканини трупа ОСОБА_11 (об`єкт №1). Генетичні ознаки слідів крові, у трьох зіскобах (об`єкти №№ 2-4), марлевому тампоні зі змивом (об`єкт № 5) та чотирьох фрагментах деревини (об`єкти №№ 7-10), вилучених з гужової підводи, яка належить ОСОБА_10 , не встановлені. При судово молекулярно- генетичній експертизі, проведеної в НДЕКЦ управління МВС України у Вінницькій області (висновок експерта №96 від 12.06.2013р.), група крові ОСОБА_11 не визначалась.
Згідно даних висновку експерта №403 судово-імунологічної експертизи від 26.05.2016р.-14.06.2016р. в зразку м`язів та відбитку м`язевої тканини з трупа ОСОБА_11 не виявлено жодного антигену. Таким чином, групова належність не встановлена.
Згідно даних висновку експерта №605 судово-імунологічної експертизи від 07.12.2016р.-23.12.2016р. в частині плям на зіставленому відрізку дошки (об`єкт №1) та в частині плям на одному із суцільних відрізків дошки дерев`яної (об`єкт №46), доставлених на дослідження, знайдені сліди крові, при встановлені видової належності якої всіма преципітуючими сироватками, які наявні в імунологічному відділенні, білого осаду у вигляді диску, який вказує на вид, не спостерігалось. Таким чином, видова належність об`єктів №1, №46 не встановлена. На мілких фрагментах деревини (об`єкти №8-10), на тампоні марлевому (об`єкт №11), на цьому ж зіставленому відрізку деревини (об`єкти №2-7), на інших чотирьох суцільних відрізках дощок дерев`яних (об`єкти №12-45, 47-51), доставлених на дослідження слідів крові не знайдено.
Згідно даних висновку експерта №81-мк від 16.09.2016р.-29.09.2016р. на досліджуваному під №1.1 розколотому відрізку дерев`яної дошки, вилученої із передньої частини гужового воза в нижній третині передньої поверхні виявлено дві, частково злиті між собою своїми полюсами різно-великі: права і ліва - неправильно-округлі плями темно-бурого кольору, візуально подібні до засохлої крові, які, в своїй сукупності, мають форму подібну до горизонтально-спрямованої, в напрямку справа- наліво, цифри «8» загальною шириною біля 58,7мм та висотою: права біля 39,0мм і ліва до 24,0мм, при цьому більша за розмірами права темно-бура пляма своїм правим полюсом переходить ще й і на нижню третину правої-бокової поверхні досліджуваного дерев`яного відрізку, має зламано-лінійну форму подібну до відкритого вгору гострого кута, що складається із двох: переднього і заднього променів, з яких передній має довжину біля 23,5мм і ширину до 12,1мм, а задній має довжину біля 40,6мм та ширину від 8,1мм до 8,4мм. При проведенні судової молекулярно-генетичної експертизи на цих фрагментах деревини з гужової підводи, яка належить ОСОБА_10 , були встановлені генетичні ознаки слідів крові, що збігаються з генетичними ознаками зразка відбитка м`язової тканини трупа ОСОБА_11 . На інших фрагментах деревини із гужової підводи, яка належить ОСОБА_10 , генетичні ознаки слідів крові не встановлені. Оскільки судово-медичних даних про ушкодження на кистях ОСОБА_11 , а саме: характер, розміри, чітка локалізація, не має, тому і відповісти на питання про можливість утворення слідів крові на возі за обставин, на які вказує гр. ОСОБА_10 , не можливо.
Зазначений висновок комісійної суд мед. експертизи підтвердила в судовому засіданні апеляційної інстанції експерт ОСОБА_37 , давши відповіді на запитання учасників судового провадження.

Як вбачається з висновку комплексної судової психолого-психіатричної експертизи № 182 від 02.04.2014 року (т.1 а.с.152-156), що під час проведення слідчого експерименту 10.05.2013 року у ОСОБА_12 відмічаються ознаки схвильованості, напруженості, тривожності, обмеженість при спілкуванні, пасивність, безініціативність, відповіді на запитання з затримкою, фрагментарність викладення думки за допомогою сторонніх осіб, що на переконання суду може свідчити про проведення цієї процесуальної дії з ОСОБА_10 із застосуванням психологічного тиску.

Про наявність тиску оперативними працівниками на ОСОБА_10 наголошували свідки ОСОБА_23 (мати), ОСОБА_26 (брат), ОСОБА_20 , які показали, що в період часу з 06.05.2013 року по 10.05.2013 року ОСОБА_10 утримувався в приміщенні Славутського РВ УМВС України у Хмельницькій області, вів себе неадекватно, мав тілесні ушкодження, а саме набряк на голові та синець на лівому вусі.

Ухвали слідчого судді про затримання ОСОБА_10 чи застосування до нього запобіжного заходу в цей період не має.

Судом досліджені покази ОСОБА_10 , які він давав в якості свідка та підозрюваного під час досудового розслідування, ці покази суперечать один одному, і не знайшли свого підтвердження в ході судового розгляду та обґрунтовано не взяті до уваги судом.

Результати слідчих експериментів з участю ОСОБА_10 вказують на різні обставини події та смерті ОСОБА_11 і викликають у суду сумнів щодо їх об`єктивності та дійсності.

Після обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та забезпечені права на захист, ОСОБА_10 відмовився від показів про свою причетність до вбивства та спалювання ОСОБА_11 .. Також ОСОБА_10 заперечив свою причетність до інкримінованих йому злочинів під час проведення стаціонарної судово-психіатричної експертизи, що підтверджено висновком експертизи № 102 від 24.07.2013 року (т.5а.с.242-244). Такі ж покази підтримував в ході судового розгляду.

Відповідно до ч.4 ст. 17 КПК України усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на користь особи. Тому судом обґрунтовано результати слідчих експериментів та інші процесуальні дії, які викликають сумнів щодо їх достовірності та допустимості не були покладені в основу обвинувачення ОСОБА_10 за ст.ст. 115 ч.1, 126 ч.1, 297 ч.1 КК України.

Колегія суддів вважає, що відповідно до ст.94 КПК України судом вірно дана оцінка суперечливим показам ОСОБА_10 про визнання своєї винуватості у вчиненні інкримінованих йому злочинах, які він давав в ході досудового розслідування спочатку в якості свідка, а потім як підозрюваний без захисника. Визнавши їх отриманими внаслідок істотного порушення прав та свобод людини недопустимими доказами, які не можуть бути покладені в основу обвинувального вироку суду в контексті вимог ст.. 87 КПК України.

Колегія суддів вважає, що судом в повній мірі та об`єктивно досліджено та проаналізовано всі докази по справі. Суд вірно дійшов висновку, що в ході судового розгляду справи стороною обвинувачення не доведено винуватість ОСОБА_10 у вчиненні інкримінованих йому злочинах, поза розумним сумнівом. За таких обставин суд керуючись вимогами ст.. 62 Конституції України та ст.. 17 КПК України вірно дійшов висновку, що відповідно до ч.1 п.2 ст.373 КПК України ОСОБА_10 слід виправдати в інкримінованих йому злочинах.

Крім того, колегія суддів вважає, що відповідно до ч.3 ст.129 КПК України в разі виправдання обвинуваченого, суд вірно залишив цивільний позов потерпілої ОСОБА_7 без розгляду.

Доводи прокурора та потерпілої ОСОБА_7 викладені в апеляційних скаргах, про упередженість та однобічність суду при оцінці показань ОСОБА_10 даних ним на досудовому слідстві, визнання їх неналежними та недопустимими доказами є безпідставними, оскільки суд у вироку надав оцінку усім наявним у справі доказам, з точки зору їх всебічності, повноти, належності, допустимості та достовірності.

Підстав вважати вирок суду стосовно ОСОБА_10 не обґрунтованим, незаконним і невмотивованим, колегія суддів, не вбачає.

Посилання в апеляційних скаргах прокурора та потерпілої про те, що суд безпідставно виправдав ОСОБА_10 перевірені колегією суддів і визнані такими, що не відповідають дійсності, оскільки суд у відповідності до вимог ст. 94 КПК України оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття процесуального рішення.

Аналіз матеріалів кримінального провадження свідчить про відсутність достатніх та допустимих доказів вини ОСОБА_10 в інкримінованих йому злочинах.

Крім показань ОСОБА_10 під час досудового розслідування про вчинення ним злочинів стосовно потерпілої, від яких він в подальшому відмовився і які були визнані судом не допустимими у відповідності до вимог ст. 87 КПК України інших належних, допустимих та достовірних доказів в матеріалах справи не має.

За таких обставин суд обґрунтовано прийшов до висновку про не доведення що кримінальне правопорушення вчинене ОСОБА_10 .

Доводи апеляційної скарги прокурора про неправомірність тлумачень судом вимог п.1 ч.1 ст.477 КПК України щодо кримінального провадження про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 126 КК України не беруться до уваги колегією суддів оскільки за вироком суду ОСОБА_10 визнаний невинуватим у пред`явленому обвинуваченні та виправданий за ч.1 ст.115, ч.1 ст.126, ч.1 ст. 297 КК України.

Оскільки суд апеляційної інстанції погоджується з висновками суду про обґрунтованість виправдування ОСОБА_10 за інкримінованими йому злочинами необхідності давати оцінку правомірності тлумачення судом положень п.1 ч.1 ст.477 КПК України, колегія суддів не вбачає.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону які б перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване рішення колегія суддів не знаходить.

За таких обставин підстав для скасування вироку суду колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст.404, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів, -

п о с т а н о в и л а:
Вирок Славутського міськрайонного суду від 16 травня 2014 року, стосовно ОСОБА_10 залишити без змін, а апеляційні скарги прокурора та потерпілої ОСОБА_7 без задоволення.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її оголошення, на неї може бути подана касаційна скарга до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її оголошення.

Головуючий /підпис/

Судді /підписи/

Згідно з оригіналом:
суддя Апеляційного суду
Хмельницької області ОСОБА_2