Київський районний суд м. Полтави
Справа № 552/1017/17
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
27.02.2017 року Київський районний суд м. Полтави у складі:

головуючого ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

за участю прокурора ОСОБА_3

адвоката ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві під час підготовчого судового засідання кримінальне провадження № 1-кп/552/117/17 по обвинуваченню:

Курочки ОСОБА_5 , 02.08.1976. року народження, уродженку смт. Артемівка Чутівського району Полтавської області, гр.. України, освіта середня, не працюючої, маючої на утриманні неповнолітніх дітей, проживаючу за адресою: АДРЕСА_1 . раніше не судимої

у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст. 354 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Згідно з обвинувальним актом ОСОБА_6 вчинила кримінальне правопорушення за таких обставин.

ОСОБА_6 в період часу з 16 березня 2000 року по 21 березня 2016 року перебувала у трудових відносинах з Державним підприємством «Полтавський науково-дослідний та проектний інститут землеустрою», відповідно-до Наказів підприємства та укладених Контрактів.
Так, ОСОБА_6 будучи працівником ДП «Полтавський науково-дослідний та проектний інститут землеустрою», відповідно до акту приймання-передачі землевпорядних робіт та документів 26.12.2012 року під особистий підпис прийняла об`єкти на доопрацювання, а саме технічну документацію із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право на земельні ділянки (оренда паї) та проекти землеустрою, серед яких був замовник ОСОБА_7 по Дрижиногреблянській сільській раді Кобеляцького району по договору № 88 від 16.02.2012 року на загальну суму робіт 6085,20 гривень, у якого існували з ДП «Полтавський науково-дослідний та проектний інститут землеустрою», як виконавцем, договірні обов`язки.
10.09.2015 року ОСОБА_6 , перебуваючи на своєму робочому місці за адресою: м. Полтава, вул. Кримського. 9. з корисливих мотивів в телефонній розмові з ОСОБА_8 , який був уповноважений ОСОБА_7 , для доопрацювання технічної документації по договору № 88 від 16.02.2012 року, терміни по якій сплинули, долучення до неї документів, необхідних для її затвердження, а також з метою уникнення укладення додаткових угод з ДПІ «Полтавський науково-дослідний та проектний інститут землеустрою», які передбачають собою додаткову оплату грошових коштів на виконання проектно-вишукувальних робіт, у ОСОБА_6 виник умисел на отримання неправомірної вигоди за виконання землевпорядних робіт понад робочий час.
Реалізуючи свій злочинний умисел. ОСОБА_6 запевнила ОСОБА_8 що для дооформлення проектів із землеустрою по договору № 88 від 16.02.2012 та долученим до них відповідних документів: актів встановлення меж. актів прийому-передачі межових знаків, висновків археології, кадастрові плани. - необхідно надати їй грошову винагороду в розмірі 1000 гривень та домовилася з останнім про зустріч, з метою обговорення інших обставин по виготовленню документації із землеустрою.
11.09.2015 року ОСОБА_6 продовжуючи свої злочинні наміри, направлені на отримання неправомірної вигоди для себе за вчинення дій з використанням становища, яке займала на підприємстві, в інтересах третьої особи, за місцем знаходження свого робочого місця, при зустрічі з ОСОБА_8 надала реквізити свого особистого рахунку, відкритого в ПАТ КБ «ПривагБанк» на який останній мав перерахувати грошові кошти в загальній сумі 1181 гривень 40 копійок, в якості оплати за долучення останньою документів, необхідних для затвердження Проектів із землеустрою.
За таких обставин ОСОБА_9 розуміючи, що без попадання вказаної грошової винагороди працівнику ДП «Полтавський науково-дослідний та проектний інститут землеустрою» іншим чином неможливо було б досягнути бажаного результату та отримання доопрацьованих документів із землеустрою, погодився на надання неправомірної вигоди ОСОБА_6 у вигляді грошової винагороди.
17.10.2015 року ОСОБА_8 здійснив перерахування грошових коштів в загальній сумі 1181.40 грн. на картковий рахунок. відкритий на ім`я ОСОБА_6 .. В цей же день ОСОБА_6 , одержала на розрахунковий рахунок, відкритий на своє ім`я, неправомірну вигоду для себе, а саме грошові кошти в загальній сумі 1181,40 гривень, за вчинення дій, пов`язаних з використанням становища на підприємстві, що обумовлені її посадою техніка 1 категорії, а саме: долучення до проектів із землеустрою відповідних документів актів встановлення меж. актів прийому - передачі межових знаків, висновків археології, кадастрових планів та якісної характеристики земель на кожну ділянку окремо.
Дії ОСОБА_6 кваліфіковані за ч.3 ст.354 КК України, як одержання нею, як працівником підприємства, який не є службовою особою неправомірної вигоди для себе за вчинення дій з використанням становища, яке займає працівник на підприємстві в інтересах третьої особи.
Під час досудового розслідування між прокурором Полтавської місцевої прокуратури ОСОБА_3 і обвинуваченою ОСОБА_6 22.02.2017 року укладена угода про визнання винуватості. Згідно з угодою ОСОБА_6 беззаперечно визнала себе винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.354 КК України.

Сторонами узгоджено, що при затвердженні угоди ОСОБА_6 буде призначене покарання за ч.3 ст. 354 КК України у штрафу в розмірі 250 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 4250 грн..
Розглядаючи питання про затвердження угоди суд виходить з наступного.

Відповідно до ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Згідно з ч. 4 ст. 469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам.

Злочин, у вчиненні яких обвинувачена визнала себе винуватою, віднесені до злочинів невеликої тяжкості, а отже угода відповідає вимогам закону.

Судом встановлено, що ОСОБА_6 цілком розуміє положення ч.ч.4, 5 ст. 474 КПК України.

Судом встановлено, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Судом встановлено, що умови угоди не суперечать вимогами Кримінального процесуального Кодексу та Кримінального Кодексу України, інтересам суспільства, а кримінальне провадження свідчить про наявність фактичних підстав для визнання винуватості.

Обвинувачена ОСОБА_6 погоджується на призначення узгодженого покарання.

Виходячи з викладеного суд дійшов висновку про наявність підстав для затвердження угоди про визнання винуватості між прокурором та ОСОБА_6 .

Керуючись ст.ст. 373, 374, 475 КПК України суд, -

З А С У Д И В:
угоду від 22 лютого 2017 року по кримінальному провадженню № 1-кп/552/117/17 про визнання винуватості укладену між прокурором Полтавської місцевої прокуратури ОСОБА_3 і обвинуваченою ОСОБА_6 затвердити.

Визнати ОСОБА_6 винуватою у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.354 КК України і призначити узгоджене покарання у виді штрафу в розмірі 250 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 4250 грн..

Вирок може бути оскаржений, з підстав, передбачених статтею 394 КПК України до Апеляційного суду Полтавської області через Київський районний суд м. Полтави протягом 30 днів з дня його проголошення.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.
Головуючий ОСОБА_1