Справа № 146/783/17
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"19" липня 2017 р. смт Томашпіль Вінницької області
до якого не застосовано запобіжний захід,
у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України,-
В С Т А Н О В И В:
У вечірній час 5 травня 2017 року ОСОБА_4 перебуваючи за місцем свого проживання, яке знаходиться за адресою АДРЕСА_1 вирішив вчинити злочин спрямований на заволодіння майном громадян.
Після чого ОСОБА_4 того ж дня біля 23 години, діючи одноосібно, з метою незаконного збагачення, керуючись корисливими намірами спрямованими на здійснення таємного викрадення чужого майна, поєднаного з проникненням до житла прибув до нежилого будинку належного ОСОБА_6 , який розташований по АДРЕСА_2 .
Переконавшись в тому, що у будинку нікого немає та за його злочинними діями ніхто не спостерігає, непомітно для власника майна та інших осіб, шляхом відчинення вхідних дверей, проник у вказане житло де перебуваючи у веранді, діючи умисно, з метою наживи та незаконного збагачення за рахунок чужої власності, переслідуючи корисний намір, таємно викрав металевий профільний настил для паркану загальною довжиною 11 метрів 60 см.
ОСОБА_4 заволодівши викраденим майном з місця події зник розпорядившись викраденим майном на власний розсуд, заподіявши при цьому потерпілому ОСОБА_6 матеріальної шкоди на суму 760 гривень 87 копійок.
Відповідно до висновку експерта № 2673/17-21 від 25 травня 2017 року наданого Вінницьким відділенням КНДІСЕ металевий профільний настил для паркану загальною довжиною 11 метрів 60 см. становить 760 гривень 87 копійок.
В судовому засіданні ОСОБА_4 свою винність в пред`явленому обвинуваченні визнав повністю, щиро розкаявся у вчиненому, і вважає, як і інші учасники судового процесу за можливе при дослідженні доказів по справі обмежитись його допитом.
Відповідно до ч.3 ст. 349 КПК України, суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому суд з`ясовує, чи правильно розуміють зазначені особи зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснює їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.
З`ясувавши розуміння учасниками процесу змісту обставин, які не будуть досліджуватись, роз`яснивши, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини у апеляційному порядку, впевнившись у добровільності та істинності їх позиції, враховуючи ст.. 325 КПК України, вимоги якої були погоджені з учасниками процесу, суд вважає обсяг доказів, що підлягають дослідженню, визначити допитом обвинуваченого, а також оглядом характеризуючих даних щодо особи обвинуваченого, поскільки фактичні обставини справи ніким не оспорюються, цивільний позов по справі не заявлено.
По суті пред`явленого обвинувачення обвинувачений ОСОБА_4 суду пояснив, що 5 травня 2017 року біля 23 години здійснив крадіжку металевого профільного настилу для паркану з нежилого будинку належного ОСОБА_6 , який розташований по АДРЕСА_2 .
Потерпілий ОСОБА_6 в судове засідання не з`явився, однак направив на адресу суду заяву згідно якої справу просить розглянути без його участі, претензій морального та матеріального характеру до ОСОБА_4 не має. Щодо міри покарання покладається на розсуд суду.
Заслухавши пояснення обвинуваченого ОСОБА_4 , дослідивши матеріали, які характеризують особу обвинуваченого, суд вважає, що винність ОСОБА_4 у скоєнні злочину доведена і його дії вірно кваліфіковано за ч. 3 ст. 185 КК України, тобто таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднана з проникненням у інше приміщення.
Згідно висновку досудової доповіді про ОСОБА_4 ризик вчинення повторного кримінального правопорушення оцінюється як середній, ризик небезпеки для суспільства, у тому числі для окремих осіб оцінюється як середній, а тому перевиховання обвинуваченого ОСОБА_4 без позбавлення або обмеження волі на певний строк вважається можливим та не становить високої небезпеки для суспільства ( у тому числі окремих осіб).
Пом`якшуючими обставинами, згідно ст.66 КК України, суд визнає щире каяття обвинуваченого.
Обтяжуючих обставин, згідно ст.67 КК України, судом не встановлено.
При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд враховує характер та ступінь суспільної небезпечності вчиненого, особу обвинуваченого, який раніше судимий, має незняту та непогашену судимість, однак вину у вчиненні даного злочину визнав повністю, щиро розкаявся у вчиненому, думку потерпілого, який претензій до обвинуваченого не має, оскільки останній повністю відшкодував завдану шкоду, досудову доповідь про особу обвинуваченого, позитивно характеризується за місцем проживання, що підтверджується довідкою селищного голови Вапнярської селищної ради, має на утриманні чотирьох неповнолітніх дітей та є єдиним їх утримувачем, згідно довідки головного лікаря КУ «Томашпільська ЦРЛ» ОСОБА_4 на обліку у лікаря психіатра, лікаря-нарколога не перебуває, тому суд приходить до висновку, що виправлення та перевиховання ОСОБА_4 можливе при призначенні йому покарання у виді позбавлення волі із звільненням від відбування призначеного покарання з випробовуванням протягом іспитового строку.
Разом з тим згідно вироку Томашпільського районного суду Вінницької області від 20.12.2010 року ОСОБА_4 було визнано у вчиненні злочину передбаченого за ч. 1 ст. 309 КК України до покарання у вигляді штрафу у розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Відповідно до вимог ст.71 ч.1 КК України, якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив новий злочин, суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком.
На підставі ч.3 ст. 72 КК України основні покарання у виді штрафу та позбавлення права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю при призначенні їх за сукупністю злочинів і за сукупністю вироків складанню з іншими видами покарань не підлягають і виконуються самостійно.
Відповідно до роз`яснень, що містяться в п. 22 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2003 року № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» коли за злочини, що утворюють сукупність, призначено основні покарання різних видів, які не підлягають заміні (штраф, позбавлення права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю), суд може застосувати принцип поглинення менш суворого покарання більш суворим або призначити кожне з них до самостійного виконання. Штраф як основне покарання, призначений за один із злочинів, не підлягає складанню з іншими видами покарань при призначенні покарання за сукупністю злочинів (ст. 70) та за сукупністю вироків (ст. 71), а виконується самостійно.
За таких обставин, а також враховуючи вимоги ст. 72 КК України, вирок Томашпільського районного суду Вінницької області від 20.12.2010 року та даний вирок суду слід виконувати самостійно.
Згідно ст. 124 КПК України при визнанні підсудного винним, суд постановляє стягти з нього судові витрати.
Згідно ч. 1 ст. 100 КПК України речовий доказ, який був наданий стороні кримінального провадження або нею вилучений, повинен бути якнайшвидше повернути володільцю, крім випадків, передбачених статтями 160-166, 170-174 цього Кодексу.
Таким чином: металевий профільний настил для паркану загальною довжиною 11 метрів 60 см., який був переданий на зберігання в камеру зберігання речових доказів Томашпільського ВП ГУНП у Вінницькій області повернути за належністю ОСОБА_6 .
Цивільний позов не заявлявся.
Підстав для застосування запобіжних заходів, передбачених ст.ст. 176, 177 КПК України, суд не вбачає.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст.368-374 КПК України, суд-
З А С У Д И В:
ОСОБА_4 визнати винним у скоєнні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України і призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк чотири роки і шість місяців.
На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_4 звільнити від відбування призначеного покарання з випробуванням протягом іспитового строку тривалістю три роки.
Відповідно до ч. 1 п. п. 1, 2 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_4 такі обов`язки: 1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; 2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
На підставі ст. 71 КК України за сукупністю вироків повністю приєднати покарання, призначене засудженому за вироком Томашпільського районного суду Вінницької області від 20 грудня 2010 року та на підставі ст. 72 ч.3 КК України вказані вироки допустити до самостійного виконання.
Запобіжний захід ОСОБА_4 до набрання вироком законної сили не обирати.
Долю речових доказів вирішити таким чином: металевий профільний настил для паркану загальною довжиною 11 метрів 60 см., який був переданий на зберігання в камеру зберігання речових доказів Томашпільського ВП ГУНП у Вінницькій області повернути за належністю ОСОБА_6 .
Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави 297 грн (двісті дев`яносто сім гривень) судових витрат, пов`язаних з проведенням по справі експертизи.
Згідно ст.ст. 376, 392, 393, 395, 532 КПК України, вирок може бути оскаржений до апеляційного Вінницької області через Томашпільський районний суд Вінницької області протягом тридцяти днів з моменту його проголошення, а засудженим в той самий строк з моменту отримання копії вироку.
Вирок суду першої інстанції, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що вирок не набрав законної сили.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору. Копія вироку не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя: ОСОБА_1