В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
14.12.2016 Справа №607/13176/16-к

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області

в складі головуючої судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Тернополі кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000083 від 26 травня 2016 року, щодо

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився та проживає у АДРЕСА_1 , громадянина України, із професійно-технічною освітою, не одруженого, механіка відділення технічного обслуговування автомобільної техніки взводу матеріально-технічного забезпечення 3-го гаубичного артилерійського дивізіону військової частини пп НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 ), раніше судимого:

- 15 лютого 2016 року Козелецьким районним судом Чернігівської області за ч. 1 ст. 263 КК України до 3 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільненого від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 2 роки, з покладенням обов`язків, передбачених ст. 76 КК України,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України (в ред. 2015 року),

за участі:

прокурора ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,-

встановив:

ОСОБА_3 04 вересня 2014 року ІНФОРМАЦІЯ_2 призваний на військову службу за мобілізацією, згідно Указу Президента України № 607/2014 від 21 липня 2014 року «Про часткову мобілізацію», затвердженого Законом України від 22 липня 2014 року № 1595-VII. Відповідно до наказу т.в.о. командира військової частини пп НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 01 квітня 2015 року № 75 він проходить військову службу у військовій частині пп НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 ) на посаді механіка відділення технічного обслуговування автомобільної техніки взводу матеріально-технічного забезпечення 3-го гаубичного артилерійського дивізіону у військовому званні «солдат». ОСОБА_3 , будучи військовослужбовцем військової частини пп НОМЕР_1 (крім строкової служби), всупереч вимог ст.ст. 9. 11, 16, 49, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст.ст. 1 - 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, умисно, в умовах особливого періоду, без поважних причин о 8 год. 30 хв. 25 серпня 2015 року не з`явився до розташування військової частини пп НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 ) із наданої відпустки, перебуваючи за адресою: АДРЕСА_1 , проводив час на власний розсуд, не вживаючи заходів для найшвидшого повернення до розташування військової частини, маючи реальну змогу це зробити.

Обвинувачений ОСОБА_3 у судовому засіданні, визнавши свою винуватість у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України (в ред. 2015 року), за обставин, викладених у обвинувальному акті, повністю погодився зі всіма зібраними в процесі досудового розслідування доказами, що її підтверджують, відмовився від їх дослідження під час судового розгляду. Також останній відмовився від дачі показань з огляду на беззаперечне визнання винуватості.

Суд, з`ясувавши думку учасників судового розгляду щодо визначення обсягу доказів, що підлягають дослідженню та порядку їх дослідження, згідно ч. 3 ст. 349 КПК України визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин кримінального провадження, які ніким не оспорюються, з`ясувавши при цьому, чи правильно розуміють обвинувачений та інші учасники судового провадження зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності та істинності їх позиції, а також роз`яснив їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини у апеляційному порядку.

Таким чином, суд приходить до переконання про доведеність винуватості ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення та кваліфікує його дії за ч. 4 ст. 407 КК України (в ред. 2015 року), як нез`явлення вчасно на службу без поважних причин, вчинене в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, вчинене особою, зазначеною в частині другій статті 407 КК України.

При призначенні покарання ОСОБА_3 суд, відповідно до вимог статей 65-67 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, а саме те, що він негативно характеризується за місцем служби, фактичні обставини кримінального провадження, та вважає за доцільне призначити обвинуваченому покарання у виді позбавлення волі в межах санкції статті обвинувачення.

Виходячи з того, що ОСОБА_3 кримінальне правопорушення за даним вироком вчинив до постановлення щодо нього вироку Козелецького районного суду Чернігівської області від 15 лютого 2016 року, остаточне покарання йому слід призначити за правилами, передбаченими ч. 4 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно визначивши ОСОБА_3 покарання у виді позбавлення волі.

Водночас, беручи до уваги дані про його особу, зокрема: те, що повністю визнав вину, є учасником бойових дій, позитивно характеризується за місцем проживання, не перебуває на обліку у лікарів психіатра і нарколога, обставину, яка пом`якшує покарання щире каяття; відсутність обставин, які б обтяжували покарання, суд приходить до висновку про можливість виправлення ОСОБА_3 без відбування покарання, а тому приймає рішення про звільнення його від відбування покарання з випробуванням.
Відповідно до ч. 1 ст. 76 КК України на ОСОБА_3 слід покласти обов`язки, передбачені п.п. 1, 2 цієї частини.
Захід забезпечення кримінального провадження запобіжний захід, обраний ОСОБА_3 слідчим суддею 17 листопада 2016 року, у виді домашнього арешту шляхом заборони залишати житло впродовж 22-07 год., до набрання вироком законної сили слід залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 373, 374 КПК України, суд,-

засудив:

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України (в ред. 2015 року), та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 3 /три/ роки 6 /шість/ місяців.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання за попереднім вироком Козелецького районного суду Чернігівської області від 15 лютого 2016 року, більш суворим, що призначено за даним виром, остаточно визначити ОСОБА_3 покарання у виді позбавлення волі на строк 3 /три/ роки 6 /шість/ місяців.

Відповідно до ст. 75 КК України ОСОБА_3 звільнити від призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком 2 /два/ роки.

Покласти на ОСОБА_3 обов`язки, передбачені п. п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України, а саме: повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи; періодично з`являтися для реєстрації в кримінально-виконавчій інспекції.
Захід забезпечення кримінального провадження запобіжний захід, обраний ОСОБА_3 слідчим суддею 17 листопада 2016 року, у виді домашнього арешту шляхом заборони залишати житло впродовж 22-07 год., до набрання вироком законної сили залишити без змін.

Вирок, якщо інше не передбачено КПК України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на вирок може бути подана до апеляційного суду Тернопільської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення через Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору. Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Головуюча суддяОСОБА_1