Справа № 468/852/17-к

БАШТАНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
В И Р О К

іменем УКРАЇНИ

12.07.2017 року Баштанський районний суд Миколаївської області в складі: головуючого судді ОСОБА_1 , за участі секретаря ОСОБА_2 , розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду м. Баштанка кримінальне провадження № 0000111 по обвинуваченню:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Красноярськ Російської Федерації, українця, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, непрацюючого, одруженого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , не судимого відповідно до ст. 89 КК України,

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України,

з участю прокурора ОСОБА_4 , обвинуваченого ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_5 ,

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до обвинувального акту 23.12.2008 року ОСОБА_3 добровільно здав до Баштанського ВП ГУ НП в Миколаївській області свою мисливську гладкоствольну рушницю ІЖ-17, на зберігання якої він мав право згідно дозволу за № НОМЕР_1 , однак порох у двох металевих банках, одна з яких з етикеткою «Сокол. Порох охотничий бездымный», а друга - без маркування та етикеток, залишив у себе для подальшого незаконного зберігання.

Згідно з повідомленням Баштанської районної організації українського товариства мисливців та рибалок - станом на 20.06.2017 ОСОБА_3 на обліку в організації не перебуває та ні коли не перебував.

Після здачі вказаної мисливської гладкоствольної рушниці ОСОБА_3 продовжив незаконно зберігати порох у двох металевих банках за місцем свого проживання по АДРЕСА_1 до моменту проведення санкціонованого обшуку за даною адресою 24.04.2017 року.

24.04.2017 в період з 14.30 год. до 16.00 год. в ході проведення санкціонованого слідчим суддею обшуку за місцем проживання ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_1 в ванній кімнаті у сейфі було виявлено та вилучено дві металеві банки, одна з котрих з етикеткою «Сокол. Порох охотничий бездымный», друга - без маркування та етикеток, які були щільно закриті. Після проведення обшуку виявлені банки з порошкоподібною речовиною схожою на порох було поміщено у полімерний пакет який було прошито та опечатано у присутності понятих.

Згідно з висновком експерта № 583 від 26.04.2017 речовина, вилучена в ході обшуку, є вибуховою речовиною метальної дії - одноосновним нітроцелюлозним (бездимним) порохом, загальною вагою 282 грам.

Таким чином, ОСОБА_3 незаконно, всупереч вимогам Постанови Верховної Ради України «Про право власності на окремі види майна» від 17.06.1992, Положення про дозвільну систему, затвердженого Постановою КМУ від 12.10.1992 та Інструкції про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної і холодної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії та зазначених патронів, а також боєприпасів до зброї та вибухових матеріалів, затвердженої Наказом МВС України № 622 від 21.08.1998, незаконно зберігав вибухові речовини без передбаченого законом дозволу.

Таким чином, ОСОБА_3 вчинив злочин, передбачений ст. 263 ч. 1 КК України зберігання вибухових речовин без передбаченого законом дозволу.

30.06.2017 року між прокурором та обвинуваченим за участю його захисника укладена угода про визнання винуватості відповідно до ст. 472 КПК України.

Згідно з даною угодою сторони дійшли згоди щодо правової кваліфікації дій обвинуваченого за ст. 263 ч.1 КК України, та щодо істотних для даного кримінального провадження обставин, обвинувачений беззастережно визнав свою винуватість у зазначеному діянні. Також вказаною угодою визначено покарання, яке повинен понести обвинувачений із застосуванням ст. 69 КК України (з переходом до іншого, більш м`якого виду покарання, не зазначеного в санкції ч.1 ст. 263 КК України) у виді штрафу в розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Вказані вид, міра покарання та підстави для застосування положень ст. 69 КК України визначені сторонами угоди з врахуванням особи обвинуваченого, який характеризується позитивно, раніше не судимий, його каяття, активного сприяння обвинуваченого у розкритті злочину, наявності на утриманні малолітньої дитини. В угоді передбачені наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, встановлені ст. 473 КПК України, та наслідки її невиконання, передбачені ст. 476 КПК України.

Прокурор, обвинувачений та його захисник підтримали угоду про визнання винуватості та вважають, що є всі підстави для її затвердження судом та визначення погодженого сторонами угоди покарання.

Розглядаючи питання про затвердження угоди про визнання винуватості, суд виходить з наступного.

Відповідно ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Згідно ч. 4 ст. 469 КПК України, угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам.

Відповідно до ч. 5 ст. 469 КПК України, укладення угоди про визнання винуватості може ініціюватись в будь-який момент після повідомлення особі про підозру до виходу суду до нарадчої кімнати для ухвалення вироку.

Судом встановлено в судовому засіданні, що ОСОБА_3 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ст. 263 ч.1 КК України, який згідно зі ст. 12 КК України, є тяжким злочином, яким завдана шкода лише державним та суспільним інтересам.

При цьому, судом з`ясовано, що обвинувачений цілком розуміє права визначені ч. 4 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені ч. 2 ст. 473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом та беззаперечно погоджується на це, вказує, що є працездатним та отримує дохід від роботи по найму, а тому за своїм майновим станом в змозі сплатити штраф, вказаний в угоді про визнання винуватості.

Суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Також судом встановлено, що умови даної угоди відповідають вимогам Кримінального процесуального кодексу України та Кримінального кодексу України, оскільки в угоді про визнання винуватості та обвинувальному акті дійсно вказані кілька обставин, які пом`якшують покарання особи (щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, наявність на утриманні малолітньої дитини), що вказує на можливість в даному конкретному випадку при призначенні обвинуваченому покарання застосувати ст. 69 КК України, перейшовши до іншого, більш м`якого виду покарання, не зазначеного в санкції ч.1 ст. 263 КК України, - у виді штрафу в розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Виходячи з викладеного, суд дійшов висновку про можливість затвердження угоди від 30.06.2017 року між прокурором та обвинуваченим про визнання винуватості і призначення обвинуваченому узгодженої сторонами виду та міри покарання.

Відповідно до ч. 9 ст. 100 КПК України, речові докази: вибухові речовини, один патрон калібру 7,62 мм. та ємності, в яких вони знаходяться - підлягають знищенню.

Керуючись ст. ст. 373, 374, 475 КПК України, суд, -

ПРИСУДИВ:

Затвердити угоду від 30.06.2017 року між прокурором та обвинуваченим ОСОБА_3 про визнання винуватості.

ОСОБА_3 визнати винним у вчинені злочину, передбаченого ст. 263 ч. 1 КК України, і призначити йому узгоджене сторонами угоди про визнання винуватості покарання із застосуванням ст. 69 КК України в у виді штрафу в розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян в розмірі 1700 (одна тисяча сімсот) гривень.

Речові докази: вибухові речовини, один патрон калібру 7,62 мм. та ємності, в яких вони знаходяться - знищити.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави в особі Науково-дослідного експертно-криміналістичного центру при УМВС України в Миколаївській області судові витрати за проведення експертних досліджень в сумі 1211 (одну тисячу двісті одинадцять) гривень 72 копійки.

На вирок може бути подана апеляційна скарга з підстав, передбачених ч.4 ст. 394 КПК України, протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

суддя: