АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/774/2382/16 Справа № 205/5027/16-к Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - ОСОБА_2

У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 грудня 2016 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження №0001215 за апеляційною скаргою прокурора, який брав участь у розгляді кримінального провадження судом першої інстанції, на ухвалу Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 27 жовтня 2016 року за обвинуваченням
ОСОБА_6 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпропетровська,
громадянина України, який зареєстрований та проживає
за адресою:
АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст.186 КК України,
за участю прокурора ОСОБА_7 ,
обвинуваченого ОСОБА_6 ,
захисника ОСОБА_8 ,
потерпілої ОСОБА_9 ,
Встановила:

В апеляційній скарзі прокурор, який брав участь у розгляді кримінального провадження судом першої інстанції, не погоджуючись з судовим рішенням, порушує питання про скасування рішення суду щодо ОСОБА_6 та призначення нового розгляду у суді першої інстанції. Мотивує, що суд ухвалив рішення з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону. Вказує, що посилання суду на невідповідність обвинувального акту вимогам ст. 291 КПК України є безпідставним. Посилається на те, що в обвинувальному акті зазначено, що ОСОБА_6 28 березня 2016 року повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 186 КК України. Разом з тим, в частині формулювання пред`явленого обвинувачення зазначено, що умисні дії ОСОБА_6 виразились в замаху на відкрите заволодіння чужим майном (грабіж), проте зазначено, що такі дії кваліфікуються за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 186 КК України, що свідчить про наявність технічної помилки (описки) в обвинувальному акті, що не є істотним порушенням та не може бути підставою повернення обвинувального акту. Крім того, звертає увагу, що суд в ухвалі не зазначив жодних недоліків, які необхідно усунути.
Ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 27 жовтня 2016 року обвинувальний акт у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 186 КК України, повернуто прокурору у зв`язку з його невідповідністю вимогам ст. 291 КПК України.

Повертаючи прокурору обвинувальний акт відносно ОСОБА_6 суд дійшов висновку, що обвинувальний акт не відповідає вимогам п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України, оскільки зі змісту обвинувального акту, в частині, де викладено анкетні дані обвинуваченого ОСОБА_6 , зазначено, що йому було повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 186 КК України, однак у третьому абзаці обвинувального акту вказано, що дії ОСОБА_6 кваліфіковані за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 186 КК України. При цьому, аналізуючи пред`явлене обвинувачення, судом не виявлено жодних кваліфікуючих ознак, визначених ч. 2 ст. 186 КК України, зокрема, ані зі змісту фактичних обставин інкримінованого злочину, ані з його короткого формулювання кваліфікації не слідує, що ОСОБА_6 вчинив цей злочин поєднаний з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, або з погрозою застосування такого насильства, або повторно, або за попередньою змовою групою осіб.
Заслухавши доповідь судді, думку прокурора, який підтримав апеляційну скаргу прокурора, який брав участь у розгляді кримінального провадження судом першої інстанції, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню з наступних підстав.
Згідно ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції перевіряє законність та обґрунтованість судового рішення суду першої інстанції за наявними у справі матеріалами в межах апеляційної скарги.
Перевіривши матеріали кримінального провадження в межах апеляційної скарги, колегія суддів вважає обґрунтованими доводи прокурора про допущені судом істотні порушення вимог кримінального процесуального закону під час підготовчого судового засідання і ухвалення рішення про повернення обвинувального акта.
Відповідно до вимог п. 3 ч. 1 ст. 409 КПК України підставою для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи у суді апеляційної інстанції є, зокрема, істотне порушення вимог кримінального процесуального закону.

Згідно з ч. 1 ст. 412 КПК України істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог цього Кодексу, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обгрунтоване судове рішення.

Відповідно до вимог ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право повернути обвинувальний акт прокурору, якщо він не відповідає вимогам ст. 291 КПК України. Зокрема, суд має право прийняти таке рішення, якщо цей документ містить положення, що суперечать одне одному; в ньому не викладені фактичні обставини кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, або не зазначена правова кваліфікація кримінального правопорушення з посиланнями на положення закону та формулювання обвинувачення.

Однак суд цих вимог закону не дотримався.

Згідно ухвали суд, повертаючи обвинувальний акт прокурору, посилався на те, що в даному процесуальному документі судом не виявлено жодних кваліфікуючих ознак, визначених ч. 2 ст. 186 КК України, зокрема, в обвинувальному акті не зазначено, що ОСОБА_6 вчинив цей злочин поєднаний з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, або з погрозою застосування такого насильства, або повторно, або за попередньою змовою групою осіб.
Між тим, суд в порушення вимог ст. 372 КПК України не навів мотивів, з яких він дійшов висновку щодо невідповідності обвинувального акта вимогам ст. 291 КПК України.
З пред`явленого обвинувачення видно, що фактичні обставини вчинення зазначеного кримінального правопорушення, які слідчі вважали встановленими, викладені так, як це відомо органам досудового розслідування на підставі доказів, що є в матеріалах кримінального провадження.
Крім того, суд не звернув уваги на те, що відповідно до вимог ст. 337 КПК України судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, а згідно до вимог статей 338-340 КПК України в судовому засіданні прокурор може змінити обвинувачення, відмовитися від підтримання державного обвинувачення.
Як видно з матеріалів судового провадження, в підготовчому судовому засіданні суд фактично без дослідження доказів піддав сумнівам висновки досудового розслідування щодо доведеності вини ОСОБА_6 у вчиненні ним зазначеного кримінального правопорушення, хоча згідно ч. 3 ст. 314 КПК України на цій стадії провадження не мав таких повноважень.
За таких обставин рішення суду відносно повернення обвинувального акту з підстав, вказаних судом, не можна визнати законним і обгрунтованим.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що приймаючи рішення щодо повернення обвинувального акту прокурору суд допустив істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, які перешкодили йому повно та всебічно розглянути справу і постановити законне та обгрунтоване судове рішення, що відповідно до вимог статей 412 і 415 КПК є підставою для скасування ухвали і повернення справи на новий судовий розгляд зі стадії підготовчого судового засідання.

Під час підготовчого провадження суд має перевірити відповідність обвинувального акта вимогам ст. 291 КПК України, після чого прийняти відповідне рішення, передбачене ст. 314 КПК.

Керуючись ст. ст. 404, 407 КПК України, колегія суддів
Постановила:
Апеляційну скаргу прокурора, який брав участь у розгляді кримінального провадження судом першої інстанції, задовольнити.

Ухвалу Ленінського районного м. Дніпропетровська від 27 жовтня 2016 року, якою обвинувальний акт щодо ОСОБА_6 повернуто прокурору, скасувати і призначити новий судовий розгляд в тому самому суді.

Ухвала набирає законної сили з дня її проголошення та оскарженню не підлягає.
Судді
______________ _________________ ______________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4