Справа № 642/5641/15к
Провадження № 1-кп/642/177/17
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
06 січня 2017 року Ленінський районний суд м. Харкова у складі:
головуючого судді - ОСОБА_1 ,
з участю секретаря - ОСОБА_2 ,
прокурора - ОСОБА_3 ,
потерпілих - ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8
захисників - ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ,
ОСОБА_11 , ОСОБА_12
обвинувачених - ОСОБА_13 , ОСОБА_14 ,
ОСОБА_15
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Харкові кримінальне провадження за обвинуваченням
розглянувши у відкритому судовому засіданні обвинувальний акт у відношенні
ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Люботин Харківської області, громадянина України, з середньою базовою освітою, раніше не судимого, зареєстрований та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 ;
ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Люботин Харківської області, громадянина України, з середньою технічною освітою, працює водієм Територіального центру соціального обслуговування Люботинської міської ради, раніше не судимого, зареєстрований та мешкає за адресою: АДРЕСА_2
за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України, -
ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_3 уродженця м. Люботин Харківської області, громадянина України, з середньою базовою освітою, не працює, раніше не судимого, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 , мешкає за адресою: АДРЕСА_2
за ознаками кримінального провадження, передбаченого ст. 198 КК України,-
в с т а н о в и в:
ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 скоїли ряд умисних злочинів за наступних обставин:

Так, 08.02.2013 року у період часу з 19 години 35 хвилин до 20 години 35 хвилин (точний час в ході досудового розслідування встановити не надалося можливим), ОСОБА_13 , діючи із корисних спонукань, за попередньою змовою та в групі з ОСОБА_14 , прибули до спортивного комплексу «Локомотив» по вул. Котлова, 90, в м. Харкові, де стали спостерігати за об`єктом скоєння кримінального правопорушення - транспортним засобом ВАЗ - 21099, р.н. НОМЕР_1 , зеленого кольору, який знаходився на автомобільній стоянці біля спортивного комплексу.

Реалізуючи свій злочинний намір, ОСОБА_13 , діючи із корисних спонукань, за попередньою змовою в групі з ОСОБА_14 впевнившись що за їх діями ніхто не спостерігає, розподілили ролі, згідно яких ОСОБА_14 повинен був спостерігати за навколишнім оточенням з метою попередження ОСОБА_13 у разі наближення сторонніх осіб, який повинен був зламати замок дверей транспортного засобу заздалегідь заготовленими до цього пристроями та незаконно заволодіти автомобілем.

Продовжуючи свої злочинні дії, ОСОБА_14 знаходився поблизу місця скоєння кримінального правопорушення з метою попередження ОСОБА_13 у разі наближення сторонніх осіб. В цей час ОСОБА_13 проник у автомобіль ВАЗ - 21099, р.н. НОМЕР_1 , сів за кермо та за допомогою заздалегідь заготовлених для цього пристроїв привів в рух зазначений транспортний засіб та залишив місце вчинення злочину на ньому. В подальшому ОСОБА_13 та ОСОБА_14 розпорядились транспортним засобом ВАЗ -21099р.н. НОМЕР_1 на власний розсуд, чим заподіяли матеріальну шкоду потерпілому ОСОБА_4 згідно висновку авто-товарознавчої експертизи № 206 від 23.06.20І5 року на суму 33890 грн.

Продовжуючи свої злочинні дії, ОСОБА_13 , діючи повторно, умисно за попередньою змовою та в групі з ОСОБА_14 , 01.03.2013 року у період часу з 19 години 25 хвилин до 20 години 50 хвилин (точний час в ході досудового розслідування встановити не надалося можливим), прибули до спортивного комплексу «Локомотив» по вул. Котлова, 90, в м. Харкові, де стали спостерігати за об`єктом скоєння кримінального правопорушення - транспортним засобом ВАЗ - 21112, р.н. НОМЕР_2 , червоного кольору, який знаходився на автомобільній стоянці біля спортивного комплексу.

Реалізуючи свій злочинний намір ОСОБА_13 діючи із корисних спонукань, за попередньою змовою в групі з ОСОБА_14 , впевнившись, що за їх діями ніхто не спостерігає, розподілили ролі, згідно яких, ОСОБА_14 повинен був спостерігати за навколишнім оточенням з метою попередження ОСОБА_13 у разі наближення сторонніх осіб, який повинен був зламати замок дверей транспортного засобу заздалегідь заготовленими до цього пристроями та незаконно заволодіти автомобілем.

Продовжуючи свої злочинні дії, ОСОБА_14 знаходився поблизу місця скоєння кримінального правопорушення з метою попередження ОСОБА_13 у разі наближення сторонніх осіб. В цей час ОСОБА_13 проник у автомобіль ВАЗ - 21112, р.н. НОМЕР_2 , сів за кермо та за допомогою заздалегідь заготовлених для цього пристроїв привів в рух зазначений транспортний засіб та залишив місце вчинення злочину на ньому. В подальшому ОСОБА_13 та ОСОБА_14 розпорядились транспортним засобом ВАЗ -21112, р.н. НОМЕР_2 на власний розсуд, чим заподіяли матеріальну шкоду потерпілому ОСОБА_5 згідно висновку авто-товарознавчої експертизи № 205 від 23.06.2015 року на суму 47720 грн.

Продовжуючи свої злочинні дії, ОСОБА_13 діючи повторно, умисно за попередньою змовою та в групі з ОСОБА_14 11.03.2015 року приблизно о 20 годині 00 хвилин на транспортному засобі ВАЗ -21102 р.н. НОМЕР_3 який належить ОСОБА_13 , прибули у двір будинку АДРЕСА_4 , де стали спостерігати за об`єктом скоєння кримінального правопорушення - транспортним засобом ВАЗ - 211040 р.н. НОМЕР_4 , який знаходився біля першого під`їзду зазначеного будинку.

Реалізуючи свій злочинний намір ОСОБА_13 діючи із корисних спонукань, за попередньою змовою в групі з ОСОБА_14 впевнившись що за їх діями ніхто не спостерігає, розподілили ролі згідно яких ОСОБА_14 повинен був знаходитися у автомобілі ВАЗ - 211040 р.н. НОМЕР_3 та спостерігати навколишнім оточенням з метою попередження ОСОБА_13 у разі наближення сторонніх осіб, який повинен був зламати замок дверей, заздалегідь заготовленим до цього пристроями, транспортного засобу та викрасти його.

Продовжуючи свої злочинні дії, 12.03.2015 року приблизно о 01 годин 30 хвилин ОСОБА_14 став на автомобілі ВАЗ - 211040 р.н. НОМЕР_3 поблизу місця скоєння кримінального правопорушення з метою попередження ОСОБА_13 у разі наближення сторонніх осіб. В цей час ОСОБА_13 відкрив задні ліві двері автомобілю ВАЗ - 211040 р.н. НОМЕР_4 яка на той час була не зачиненою на замок, після чого сів за кермо та за допомогою заздалегідь заготовленим до цього пристроями привів в рух зазначений транспортний засіб та залишив місце вчинення злочину на ньому. В подальшому ОСОБА_13 та ОСОБА_14 розпорядились транспортним засобом ВАЗ - 211040 р.н. НОМЕР_4 на власний розсуд, чим заподіяли матеріальну шкоду потерпілому у ОСОБА_16 згідно висновку авто-товарознавчої експертизи № 183 від 2X06.2015 року на суму 100221 грн.

Продовжуючи свої злочинні дії, ОСОБА_13 діючи повторно, умисно за попередньою змовою та в групі з ОСОБА_14 , 01.04.2015 року приблизно о 20 годині 00 хвилин на транспортному засобі ЗАЗ - 110307 р.н. НОМЕР_5 , який належить Територіальному центру соціального обслуговування (надання соціальних послуг) Люботинської міської ради, водієм якого є ОСОБА_14 , прибули у двір будинку АДРЕСА_5 , де стали спостерігати за об`єктом скоєння кримінального правопорушення - транспортним засобом ВАЗ - 2108 р.н. НОМЕР_6 чорного кольору, який знаходився біля третього під`їзду зазначеного будинку.

Реалізуючи свій злочинний намір ОСОБА_13 діючи із корисних спонукань, за попередньою змовою в групі з ОСОБА_14 впевнившись що за їх діями ніхто не спостерігає, розподілили ролі згідно яких ОСОБА_14 повинен був знаходитися у автомобілі ЗАЗ - 110307 р.н. НОМЕР_5 та спостерігати навколишнім оточенням з метою попередження ОСОБА_13 у разі наближення сторонніх осіб, який повинен був зламати замок дверей, заздалегідь заготовленим до цього пристроями, транспортного засобу та викрасти його.

Продовжуючи свої злочинні дії, 02.04.2015 року приблизно о 01 годин 30 хвилин ОСОБА_14 став на автомобілі ЗАЗ - 110307 р.н. НОМЕР_5 поблизу місця скоєння кримінального правопорушення з метою попередження ОСОБА_13 у разі наближення сторонніх осіб. В цей час ОСОБА_13 заздалегідь заготовленим до цього пристроями відкрив двері автомобілю ВАЗ - 2108 р.н. НОМЕР_6 , після чого сів за кермо та за допомогою заздалегідь заготовленим до цього пристроями привів в рух зазначений транспортний засіб та залишив місце вчинення злочину на ньому. В подальшому ОСОБА_13 та ОСОБА_14 розпорядились транспортним засобом ВАЗ - 2108 р.н. НОМЕР_6 на власний розсуд, чим заподіяли матеріальну шкоду потерпілому ( ОСОБА_7 згідно висновку авто-товарознавчої експертизи № 141 від 08.05.2015 року на суму 43207 грн.

Продовжуючи свої злочинні дії, ОСОБА_13 діючи повторно, умисно попередньою змовою та в групі з ОСОБА_14 , 09.04.2015 року приблизно о 20 годині 00 хвилин на транспортному засобі ВАЗ - 21102 р.н. НОМЕР_3 , який належить ОСОБА_13 , прибули у двір будинку АДРЕСА_6 , де стали спостерігати за об`єктом скоєння кримінального правопорушення - транспортним засобом ВАЗ - 21099 р.н. НОМЕР_7 сірого кольору, який знаходився біля першого під`їзду зазначеного будинку.

Реалізуючи свій злочинний намір ОСОБА_13 діючи із корисних спонукань, за попередньою змовою в групі з ОСОБА_14 впевнившись що за їх діями ніхто не спостерігає, розподілили ролі, згідно яких ОСОБА_14 повинен був знаходитися у автомобілі ВАЗ 21102 р.н. НОМЕР_3 та спостерігати навколишнім оточенням з метою попередження ОСОБА_13 у разі наближення сторонніх осіб, який повинен був зламати замок дверей, заздалегідь заготовленим до цього пристроями, транспортного засобу та викрасти його.

Продовжуючи свої злочинні дії, 10.04.2015 року приблизно о 01 годин 30 хвилин ОСОБА_14 став на автомобілі ВАЗ - 21102 р.н. НОМЕР_3 поблизу місця скоєння кримінального правопорушення з метою попередження ОСОБА_13 у разі наближення сторонніх осіб. В цей час ОСОБА_13 заздалегідь заготовленим до цього пристроями відкрив двері автомобілю ВАЗ - 21099 р.н. НОМЕР_7 , після чого сів за кермо та за допомогою заздалегідь заготовленим до цього пристроями привів в рух зазначений транспортний засіб та залишив місце вчинення злочину на ньому. В подальшому ОСОБА_13 та ОСОБА_14 розпорядились транспортним засобом ВАЗ - 21099 р.н. НОМЕР_7 на власний розсуд, чим заподіяли матеріальну шкоду потерпілому ОСОБА_8 згідно висновку авто-товарознавчої експертизи № 130 від 05.05.2015 на суму 62338 грн.

Так, ОСОБА_15 12.03.2015 року в нічний час, точний час в ході досудового слідства встановити не надалося можливим, на мобільний телефон зателефонував ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та повідомив ОСОБА_15 про необхідність зустрічі в найближчий час в лісосмузі біля церкви за адресою: АДРЕСА_7 з метою продажу ОСОБА_15 транспортного засобу НОМЕР_8 , який він здобув злочинним шляхом.

Прибувши на обумовлене місце 12.03.2015 року в нічний час, точний час в ході досудового слідства встановити не надалося можливим, ОСОБА_15 зустрівся з ОСОБА_13 який вказав на автомобіль ВАЗ - 211040 д.н.з. НОМЕР_4 срібного кольору та повідомив, що зазначений транспортний засіб було одержано злочинним шляхом та запропонував ОСОБА_15 придбати зазначений автомобіль від якого відсутні ключі та документи державної реєстрації транспортного засобу.

ОСОБА_15 оглянувши транспортний засіб ВАЗ - 211040 д.н.з. НОМЕР_9 А срібного кольору, який знаходився в лісосмузі біля церкви за адресою: Харківська область, Харківський район, м. Люботин, вул. Полтавський Шлях, 43 побачив, що в автомобілі заведений двигун, вимкнені фари, відсутній ключ та пошкоджено замок запалення.

Після чого у ОСОБА_15 виник умисел направлений на придбання та збут майна одержаного злочинним шляхом. ОСОБА_15 достовірно знаючи про те, що ОСОБА_13 одержав вказане майно злочинним шляхом, діючи умисно з корисливих мотивів, реалізуючи свій злочинний умисел спрямований на придбання та збут майна завідомо одержаного злочинним шляхом вступив в усну згоду з ОСОБА_13 та придбав у останнього транспортний засіб ВАЗ - 211040 д.н.з. НОМЕР_4 срібного кольору, чим порушив встановлений законом порядок придбання і відчуження майна. При цьому ОСОБА_15 в злочинну змову спрямовану на незаконне заволодіння транспортним засобом з ОСОБА_13 не вступав і заздалегідь не обіцяв придбати та збути викрадене ним майно.

Продовжуючи свої злочинні дії, ОСОБА_15 діючи умисно з корисних мотивів, маючи умисел направлений на збут майна одержаного злочинним шляхом, забезпечивши можливість розпоряджатися ним як своїм власним, знаходячись у гаражі за адресою свого мешкання: АДРЕСА_2 , точна дата та час в ході досудового слідства встановлено не було, з допомогою інструментів розібрав на запчастини транспортний засіб ВАЗ - 211040 д.н.з. НОМЕР_4 та в подальшому частково збув до пункту прийому металобрухту, який знаходиться на території Філії «Харківського механічного заводу» за адресою: Харківська область, Харківський район, с. Пісочин, вул. Кольцова та частково продав іншим не встановленим в ході досудового розслідування особам, за що отримав грошову винагороду.

02.04.2015 року в нічний час, точний час в ході досудового слідства встановити не надалося можливим, на мобільний телефон зателефонував ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та повідомив ОСОБА_15 про необхідність зустрічі в найближчий час в лісосмузі біля церкви за адресою: АДРЕСА_7 з метою продажу ОСОБА_15 транспортного засобу ВАЗ - 2108, який він здобув злочинним шляхом.

Прибувши на обумовлене місце 02.04.2015 року в нічний час, точний час в ході досудового слідства встановити не надалося можливим, ОСОБА_15 зустрівся з ОСОБА_13 який вказав на автомобіль ВАЗ - 2108 д.н.з. НОМЕР_6 чорного кольору та повідомив, що зазначений транспортний засіб було одержано злочинним шляхом та запропонував ОСОБА_15 придбати зазначений автомобіль від якого відсутні ключі та документи державної реєстрації транспортного засобу.

ОСОБА_15 оглянувши транспортний засіб ВАЗ - 2108 д.н.з. НОМЕР_6 чорного кольору, який знаходився в лісосмузі біля церкви за адресою: Харківська область, Харківський район, м. Люботин, вул. Полтавський Шлях, 43 побачив, що в автомобілі заведений двигун, вимкнені фари, відсутній ключ та пошкоджено замок запалення.

Після чого у ОСОБА_15 виник умисел направлений на придбання та збут майна одержаного злочинним шляхом. ОСОБА_15 достовірно знаючи про те, що ОСОБА_13 одержав вказане майно злочинним шляхом, діючи умисно з корисливих мотивів, реалізуючи свій злочинний умисел спрямований на придбання та збут майна завідомо одержаного злочинним шляхом вступив в усну згоду з ОСОБА_13 та придбав у останнього транспортний засіб ВАЗ - 2108 д.н.з. НОМЕР_6 чорного кольору, чим порушив встановлений законом порядок придбання і відчуження майна. При цьому ОСОБА_15 в злочинну змову спрямовану на незаконне заволодіння транспортним засобом з ОСОБА_13 не вступав і заздалегідь не обіцяв придбати та збути викрадене ним майно.

Продовжуючи свої злочинні дії, ОСОБА_15 діючи умисно з корисних мотивів, маючи умисел направлений на збут майна одержаного злочинним шляхом, забезпечивши можливість розпоряджатися ним як своїм власним, знаходячись у гаражі за адресою свого мешкання: АДРЕСА_2 , точна дата та час в ході досудового слідства встановлено не було, з допомогою інструментів розібрав на запчастини транспортний засіб ВАЗ - 2108 д.н.з. НОМЕР_6 чорного кольору та в подальшому частково збув до пункту прийому металобрухту, який знаходиться на території Філії «Харківського механічного заводу» за адресою: Харківська область, Харківський район, с. Пісочин, вул. Кольцова та частково продав іншим не встановленим в ході досудового розслідування особам, за що отримав грошову винагороду.

10.04.2015 року в нічний час, точний час в ході досудового слідства встановити не надалося можливим, на мобільний телефон зателефонував ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та повідомив ОСОБА_15 про необхідність зустрічі в найближчий час в лісосмузі біля церкви за адресою: АДРЕСА_7 з метою продажу ОСОБА_15 транспортного засобу НОМЕР_10 , який він здобув злочинним шляхом.

Прибувши на обумовлене місце 10.04.2015 року в нічний час, точний час в ході досудового слідства встановити не надалося можливим, ОСОБА_15 зустрівся з ОСОБА_13 який вказав на автомобіль ВАЗ - 21099 д.н.з. НОМЕР_7 сірого кольору та повідомив, що зазначений транспортний засіб було одержано злочинним шляхом та запропонував ОСОБА_15 придбати зазначений автомобіль від якого відсутні ключі та документи державної реєстрації транспортного засобу.

ОСОБА_15 оглянувши транспортний засіб НОМЕР_10 д.н.з. НОМЕР_7 сірого кольору, який знаходився в лісосмузі біля церкви за адресою: Харківська область. Харківський район, м. Люботин, вул. Полтавський Шлях, 43 побачив, що в автомобілі заведений двигун, вимкнені фари, відсутній ключ та пошкоджено замок запалення.

Після чого у ОСОБА_15 виник умисел направлений на придбання та збут майна одержаного злочинним шляхом. ОСОБА_15 достовірно знаючи про те, що ОСОБА_13 одержав вказане майно злочинним шляхом, діючи умисно з корисливих мотивів, реалізуючи свій злочинний умисел спрямований на придбання та збут майна завідомо одержаного злочинним шляхом вступив в усну згоду з ОСОБА_13 та придбав у останнього транспортний засіб ВАЗ - 21099 д.н.з. НОМЕР_7 сірого кольору, чим порушив встановлений законом порядок придбання і відчуження майна. При цьому ОСОБА_15 в злочинну змову спрямовану на незаконне заволодіння транспортним засобом з ОСОБА_13 не вступав і заздалегідь не обіцяв придбати та збути викрадене ним майно.

Продовжуючи свої злочинні дії, ОСОБА_15 діючи умисно з корисних мотивів, маючи умисел направлений на збут майна одержаного злочинним шляхом, забезпечивши можливість розпоряджатися ним як своїм власним, знаходячись у гаражі за адресою свого мешкання: АДРЕСА_2 , точна дата та час в ході досудового слідства встановлено не було, з допомогою інструментів розібрав на запчастини транспортний засіб ВАЗ - 21099 д.н.з. НОМЕР_7 сірого кольору та в подальшому частково збув до пункту прийому металобрухту, який знаходиться на території Філії «Харківського механічного заводу» за адресою: Харківська область, Харківський район, с. Пісочин, вул. Кольцова та частково продав іншим не встановленим в ході досудового розслідування особам, за що отримав грошову винагороду.

Обвинувачений ОСОБА_13 винуватим себе визнав частково, пояснив, що по п`яти епізодах він сам уганяв автомобілі з метою розібрати їх на запчастини та продати, а ОСОБА_14 на місцях злочинів був присутній та знаходився, однак ніякої участі, крім тієї, що останній повинен був його чекати, залишаючись в своєму автомобілі, і повинен був їхати за ним, якщо б йому вдалося здійснити незаконне заволодіння транспортними засобами. Він, підійшов до автомобіля ВАЗ 21099 на вул. Котлова,90 в м. Харкові біля спортивного комплексу «Локомотив» у лютому-березні 2013 року, відкрив його, за допомогою металевої лінійки, і, відчинивши дверцята, сів в автомобіль, за допомогою «воротка» - великої викрутки зламав замок запалення, потім поїхав на даному автомобілі, а за ним поїхав ОСОБА_14 на ВАЗ 2108.
Розпорядився вказаним автомобілем, отримав з який п`ять тисяч гривень, віддав борги, а ОСОБА_14 отримав п`ятсот грн. в якості послуг.
ОСОБА_14 не посвячував в ці обставини, не їхав цілеспрямовано викрадати автомобіль, ймовірно він здогадувався про те, що сталося.
По другому епізоду я їхав цілеспрямовано викрадати машину, однак ОСОБА_14 в курс справи не ставив. За цією ж схемою, ОСОБА_13 вказав, що в кінці лютого, або на початку березня 2013 року, він з ОСОБА_14 приїхали до спортивного комплексу «Локомотив» щоб викрасти ще один автомобіль ВАЗ 2111, який вони побачили припаркованим, але сигналізацією не обладнаним. Також, за допомогою лінійки, відчинив дверцята, а за допомогою «воротку» завів автомобіль та поїхав в м. Люботин, а ОСОБА_14 поїхав за ним. Залишив транспортний засіб в кооперативі «Медвежье», два дні він там стояв.
Ці фактичні обставини ОСОБА_13 підтвердив, оскільки вони відображені в протоколі слідчого експерименту, що проводився в присутності його захисника ОСОБА_9 , та своєї участі в конкретних епізодах своєї злочинної діяльності не заперечує щодо вчинення ним незаконних заволодінь транспортними засобами, вчинених за попередньою змовою групою осіб повторно, шляхом відтворення обстановки і обставин подій.
В 2015 році, по трьох епізодах :
- 11.03.2015 року близько двадцять четвертої години прибули у двір будинку по АДРЕСА_4 , де винайшли об`єкт посягання, транспортний засіб ВАЗ 211040 р.н. НОМЕР_4 , що знаходився біля першого під`їзду, весь час спілкувались та перекусили, поки там знаходились, слідкували за обстановкою навкруги, а 12.03.2015 року приблизно одного часу ночі, ОСОБА_13 заволодів автомобілем, заготовленими пристроями привів в рух та залишив місце вчинення злочину. ОСОБА_14 передав вісімсот-тисяча гривень за послугу.
- 01.04.2015 року близько десятої-одинадцятої години вечора зустрілись, через дві - три може чотири години, тобто 02.04.2015 року реалізували ще один злочинний намір, діючи з корисних спонукань, ОСОБА_13 з ОСОБА_14 розпорядились транспортним засобом ВАЗ 2108 р.н. НОМЕР_6 , який ОСОБА_13 угнав по вул. Золочівській, 17 в м. Харкові за допомогою заготовлених пристроїв. Поки приїхав в Люботин, подзвонив ОСОБА_15 , передав за сім-вісім тисяч гривень, близько однієї тисячі віддав ОСОБА_14 за так звану послугу.
- 09.04.2015 року близько десятої-одинадцятої години вечора, зустрілись з ОСОБА_14 прибули у двір будинку АДРЕСА_6 , відкрив двері автомобіля ВАЗ 21099 р.н. НОМЕР_7 , привів у рух, та залишив місце вчинення злочину, а 10.04.2015 року близько третьої ночі поїхали, ОСОБА_13 приїздив в ОСОБА_17 передати транспортний засіб ОСОБА_15 , по його спогаду вісім десять тисяч гривень.
Обвинувачений ОСОБА_14 в судовому засіданні свою вину не визнав, пояснив, що ніякої участі у незаконному заволодінні автомобілями не приймав, на місті злочину не знаходився, а про те, що ОСОБА_13 уганяв автомобілі, йому не було відомо, однак не заперечує, що підвозив останнього декілька разів на його прохання, а невдовзі ОСОБА_13 , йому дзвонив та казав не чекати повернення, щоб він сам повертався в м. Люботин.
Так, 08 лютого 2013 року близько однієї год. ночі він знаходився за місцем свого проживання у м. Люботині, був у тещі з дружиною.
01 березня 2013 року вони їздили купувати напередодні день народження продукти.
12 березня 2015 року в ночі він був вдома, оскільки живе з тещею, а ввечері 11 березня 2015 року можливо виходив.
01 квітня 2015 року він не запам`ятав дату, ввечері може виходив, а 02 квітня 2015 року точно ні, бо в нього сувора дружина.
З 09 квітня 2015 року на 10 квітня страсний тиждень, пекли паски, постійно був з дружиною не міг вийти взагалі.
Зазначає, що підтверджує всі дати, про які говорять його дружина та теща.
Обвинувачений ОСОБА_15 свою вину визнав, та пояснив, що придбавав вкрадені автомобілі по епізодах 12.03.2015 року ВАЗ 21010; 02.04.2015 року ВАЗ 2108; 10.04.2015 року ВАЗ 21099, йому не повідомляли, що ці автомобілі набуті незаконним шляхом, але ключів від автомобілів не було. Транспортні засоби були розкомплектовані на запчастини, які в подальшому деякі здані в пункт прийому металобрухту, що розташований по вул. Кільцева, в м.Пісочин Харківського району Харківської області.
Вказує, що йому телефонував вночі ОСОБА_18 біля церкви близько першої ночі, пропонував купити автомобіль, він давав свою згоду, на всі три епізоди.
В якості доказів винуватості ОСОБА_13 , ОСОБА_14 та ОСОБА_15 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених, ч.2 ст.289 та ст.198 КК України, стороною обвинувачення надані суду наступні докази, що були досліджені в судовому засіданні:
Суд допитав і дав оцінку, показанням потерпілих : ОСОБА_6 , ОСОБА_5 , ОСОБА_8 , ОСОБА_4 , ОСОБА_19 , які підтвердили в судовому засіданні, що в них були таємно викрадені автомобілі, вказані в обвинувальному акті, проте жоден із потерпілих не знає хто вчинив незаконне заволодіння, а обвинувачених ніхто з них раніше не бачив.
По епізоду потерпілої ОСОБА_6 , 11.03.2015 року органом досудового розслідування ОСОБА_13 , ОСОБА_14 пред`явлено обвинувачення про незаконне заволодіння транспортним засобом ВАЗ 211040 р.н. НОМЕР_4 по вул. Лагерній, 71/1 в м. Харкові, вчинене повторно та за попередньою змовою групою осіб.
Допитана в судовому засіданні потерпіла ОСОБА_6 пояснила, що був викрадений автомобіль, який належить її чоловіку, що є власником. Автомобіль був застрахований обов`язковим полісом цивільно-правової відповідальності. Вона їздила на впізнання запчастин автомобіля передніх правих дверей ВАЗ 2110 сірого кольору, на металі яких під ручкою відкриття та замком знаходиться подряпина, а також задніх правих дверей сірого кольору на металі яких по середині знаходиться глибока подряпина.
По епізоду потерпілого ОСОБА_5 , 01.03.2013 року органом досудового розслідування ОСОБА_13 , ОСОБА_14 пред`явлено обвинувачення про незаконне заволодіння транспортним засобом ВАЗ 21112 р.н. НОМЕР_2 по вул. Котлова, 90 в м. Харкові, вчинене повторно та за попередньою змовою групою осіб.
Допитаний в судовому засіданні потерпілий ОСОБА_5 , пояснив в судовому засіданні, що о 19.20 год. він приїхав до басейну «Локомотив» залишив свій автомобіль ВАЗ - 21112, р.н. НОМЕР_2 , на стоянці, вийшов близько 20 год. 40 хв. він побачив, що автомобіль відсутній, викликав міліцію.
По епізоду потерпілого ОСОБА_8 , 09.04.2015 року органом досудового розслідування ОСОБА_13 , ОСОБА_14 пред`явлено обвинувачення про незаконне заволодіння транспортним засобом ВАЗ 21099 р.н. НОМЕР_7 по вул. Золочівській, 26 в м. Харкові, вчинене повторно та за попередньою змовою групою осіб.
Допитаний в судовому засіданні потерпілий ОСОБА_8 , пояснив в судовому засіданні, що 09 квітня приїхав на ВАЗ - 21099 р.н. 56143-ХА близько 17.30 год., а 10 квітня вийшов на подвір`я, автомобіля не побачив, двері виходу були підперті палицею.
По епізоду потерпілого ОСОБА_4 , 08.02.2013 року органом досудового розслідування ОСОБА_13 , ОСОБА_14 пред`явлено обвинувачення про незаконне заволодіння транспортним засобом ВАЗ 21099 р.н. НОМЕР_1 по вул. Котлова, 90 в м. Харкові, вчинене за попередньою змовою групою осіб.
Допитаний в судовому засіданні потерпілий ОСОБА_4 , пояснив, що поставив автомобіль біля басейну «Локомотив», а коли вийшов його не побачив, час був десь 19-45 до 20-25, оскільки діє абонемент в цей проміжок.
По епізоду потерпілого ОСОБА_7 , 01.04.2015 року органом досудового розслідування ОСОБА_13 , ОСОБА_14 пред`явлено обвинувачення про незаконне заволодіння транспортним засобом ВАЗ 2108 р.н. НОМЕР_6 по вул. Золочівській, 17 в м. Харкові, вчинене повторно та за попередньою змовою групою осіб.
Допитаний в судовому засіданні потерпілий ОСОБА_7 , пояснив в судовому засіданні, що приїхав додому близько 23-40 год., свій автомобіль придбав по генеральній довіреності, він впізнав запчастини серед пред`явлених йому, а саме передню стійку в зборі з амортизатором, опорою та пружиною б/у.
В судовому засіданні були досліджені наступні докази:
- Протокол огляду місця події від 12.03.2015 року за участю потерпілої ОСОБА_6 , де зазначено, що при огляді ділянки, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_4 в кінці будинку виявлено нічого не було. Потерпіла пояснила, що 12.03.2015р. о 01:00 годині її свекор ОСОБА_20 проходив за вищезазначеною адресою та її машина ВАЗ 211040 сірого кольору з д.н. НОМЕР_4 знаходився на своєму місці. Близько 8:00 години 12.03.2015р. ОСОБА_6 виявила відсутність автомобіля (т.2 а.с.1-3);

-Висновок судової авто товарознавчої експертизи №183 від 23.06.2015 року зазначено, що ринкова вартість автомобіля ВАЗ 211040 реєстраційний номер НОМЕР_4 , станом на 11.03.2015 року складала 100221 (сто тисяч двісті двадцять одна)грн. (т.2 а.с.4-7).

-Квитанція 245,52 грн. (а.с.8)

-Протокол огляду місця події від 02.04.2015 року за участю потерпілого ОСОБА_7 , де встановлено що навпроти третього під`їзду по вул.Золочівській, 17 в м.Харкові, біля автомобіля ВАЗ 2111 чорного кольору з д.н. НОМЕР_11 з лівої сторони на землі, а саме на ґрунті знаходяться вдавлені сліди від шин автомобіля (т.2 а.с.9-12).

-Висновок судової авто товарознавчої експертизи №141 від 08.05.2015року де зазначено, що ринкова вартість автомобіля ВАЗ 2108, 1993 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_12 , двигун № НОМЕР_13 , кузов № НОМЕР_14 , чорного кольору, без урахування технічного стану, з урахуванням умов та обмежень, на 02.04.2015 року склала 43207(сорок три тисячі двісті сім) грн. (т.2 а.с.13-16).

-Квитанція 245,52 грн. (а.с.17)

-Протокол допиту потерпілого ОСОБА_7 від 03.04.2015 року, в якому він розцінив збитки, завдані йому в сумі 60000 грн. (т.2 а.с.18-20)

-Поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № 8950294 (т.2 а.с.21)

-Довіреності на автомобіль марки та моделі ВАЗ 2108, 1993 року випуску, р.н. НОМЕР_6 (т.2 а.с.22,23)

-Протокол огляду місця події від 10.04.2015 року за участю потерпілого ОСОБА_8 , де предметом огляду є ділянка землі розміром №4х4, що розташована коло електрощітової навпроти 1-го під`їзду будинку №26 по вул.Золочівській в м.Харкові. На момент огляду на вказаній ділянці розташований автомобіль DEО Lanos д.н. НОМЕР_15 . На землі розташовані відбитки протекторів шин, але всі розмазані, нечіткі (т.2 а.с.24-28).

-висновок судової авто товарознавчої експертизи №130 від 05.05.2015 року, де зазначено, що ринкова вартість автомобіля ВАЗ 21099, 1994 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_7 , сірого кольору, двигун № НОМЕР_13 , кузов № НОМЕР_14 , без урахування технічного стану, з урахуванням умов та обмежень, на 10.04.2015 року склала 62338 (шістдесят дві тисячі триста тридцять вісім)грн.(т.2 а.с. 29-32).

-Квитанція 245,52 грн. (а.с.33)

-Протокол огляду місця події від 22.05.2015 року за участю ОСОБА_14 , де предметом огляду є автомобіль ЗАЗ 110307, реєстраційний номер НОМЕР_5 сірого кольору 2005 року випуску (свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_16 ), який розташований на стоянці автомобілів за адресою: м.Харків, вул.Маршала Маліновського,1. На момент огляду двері автомобілю на замикаючи пристрої, не замкнені. Наявних зовнішніх пошкоджень автомобілю в ході огляду не виявлено. (т.2 а.с. 34-38);

В якості доказу винуватості ОСОБА_14 в скоєнні двох епізодів, стосовно автомобілів ВАЗ 21011, та ВАЗ 2108, обвинуваченням надано заяву ОСОБА_14 про зізнання в угоні (т.2 а.с.39) та добровільність його згоди на огляд автомобіля ЗАЗ 110307 (т.2 а.с.40);

Проте суд вважає, що вказана заява є недопустимим доказом, враховуючи вимоги ч.1 ст.86, ч.1 ст.87 КПК України, оскільки доказ отриманий з порушенням порядку, встановленого КПК України, і внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, тому не підтверджує винуватість ОСОБА_14 у скоєнні інкримінованих йому кримінальних правопорушень, оскільки вказану заяву він написав під диктовку та за проханням працівників міліції.
-Протокол огляду місця події від 22.05.2015року, за участю ОСОБА_13 , предметом огляду є автомобіль ВАЗ 21010 р.н. НОМЕР_3 , в якому був виявлений металевий вороток та інші речі, пристосовані для угону (т.2 а.с. 41-47).

-Протокол обшуку від 23.05.2015 року за місцем проживання ОСОБА_21 за адресою: АДРЕСА_8 в гаражі будинку, були виявлені документи та їх копії, запчастини транспортних засобів на 6 описах з фото таблицею на підставі Ухвали про обшук жилого будинку та надвірних споруд (т.2 а.с.48-50;51-121);

-Протокол обшуку від 23.05.2016 року за місцем проживання в домоволодінні ОСОБА_22 за адресою : АДРЕСА_9 в ході якого було виявлено запчастини транспортних засобів, а також вузли та агрегати на підставі Ухвали про обшук жилого будинку та надвірних споруд (т.2 а.с.122-124,125-130);

-Протокол обшуку від 23.05.2015 року за місцем мешкання ОСОБА_13 за адресою: АДРЕСА_1 на підставі Ухвали про обшук жилого будинку та надвірних споруд, в ході якого було виявлено запчастини транспортних засобів, а також вузли та агрегати, та номерні знаки (т.2 а.с.131-133;134-139);

-Протокол обшуку від 23.05.2015 року за місцем мешкання ОСОБА_14 за адресою: АДРЕСА_2 на підставі Ухвали про обшук жилого будинку та надвірних споруд в ході якого було виявлено деталі та запчастини (т.2 а.с.140-142;143-145);

Згідно ст.103 КПК України процесуальні дії під час кримінального провадження фіксуються у протоколі, або на носії інформації, на якому за допомогою технічних засобів зафіксовані процесуальні дії, або у журналі судового засідання.
Доводи захисника щодо визнання недопустимості доказу цього протоколу, а відповідно речей, вилучених під час проведення обшуку, з підстав показань свідка ОСОБА_23 в судовому засіданні, що на момент її прибуття та послідуючого її залучення, це відбувалось в той момент, коли фактично обшук вже проводився і на місці обшуку знаходились сторонні люди, не заслуговують на увагу виходячи з наступного.
Свідки ОСОБА_23 та ОСОБА_24 допитані в судовому засіданні пояснили, що при огляді та вилученні деталей з під автомобілей на території домоволодіння ОСОБА_14 приймало участь багато людей, знаходились якійсь люди. Крім того, свідок ОСОБА_23 підтвердив факт вилучення у дворі домоволодіння запчастин, перелічених в протоколі огляді місця вилученого майна.
Процесуальні дії по вилученню перелічених у протоколі від 23.05.2015 р. предметів зафіксовано в протоколі, як того вимагає ст.ст.103, 168 КПК України, проведено за участі понятих та особи, яка прийняла вилучені предмети. Права і обов`язки, передбачені КПК України, перед вилученням предметів роз`яснювались, від учасників обшуку зауважень не надходило.
Крім того, згідно ч.2 ст.84 КПК України процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.
Перелічені у протоколі огляду від 24.05.2015 р. предмети, визнавались речовими доказами, оглянуті слідчим як предмети (т.2 а.с.162), а тому є процесуальними джерелами доказів в розумінні ч.2 ст.84 КПК України.
Вказані в протоколу від 24.05.2015 р. огляду предмети суду для дослідження в судовому засіданні не надавались, однак місце їх зберігання, в матеріалах кримінального провадження зазначено (т.2 а.с.163).
-Протокол обшуку від 23.05.2015 року за місцем мешкання ОСОБА_15 за адресою: АДРЕСА_2 на підставі Ухвали про обшук жилого будинку та надвірних споруд (т.2 а.с.146-148;149-151);

-Протокол обшуку від 23.05.2015 року за місцем реєстрації ОСОБА_15 за адресою: АДРЕСА_3 на підставі Ухвали про обшук жилого будинку та надвірних споруд в ході якого не виявлено будь яких речових доказів, знарядь або майна чи документів, (т.2 а.с.152-154;155-158);

-Протокол огляду від 24.05.2015 року виявлених предметів та документів 23.05.2015 року за адресою: АДРЕСА_2 , на які був накладений арешт ухвалою слідчого судді від 26 травня 2015 року (т.2 а.с.159, 180-182);

-Постанова про визнання речових доказів, які виявлені в ході огляду вилученого майна 23.05.2015 року, під час обшуку, що зафіксовані у відповідному протоколі, згідно талону квитанції № 1193 (т.2 а.с.160, 161);
-Протокол огляду від 24.05.2015 року огляду вилученого майна 23.05.2015 року під час обшуку житлового будинку та надвірних споруд за адресою: АДРЕСА_2 в ході якого виявлено предмети, що мають значення речових доказів, на які був накладений арешт ухвалою слідчого судді від 26 травня 2015 року (т.2 а.с.162, 183-185);

-Постанова про визнання речових доказів, які вилучені в ході огляду вилученого майна 23.05.2015 року, під час обшуку, що зафіксовані у відповідному протоколі, згідно талону квитанції № 1197 (т.2 а.с.163,164);
-Протокол огляду від 24.05.2015 року вилученого майна 23.05.2015 року під час обшуку житлового будинку та надвірних споруд за адресою: АДРЕСА_8 , на яке накладений арешт ухвалою слідчого судді від 26 травня 2015 року (т.2 а.с.165, 186-189);

-Постанова про визнання речових доказів, які вилучені в ході огляду місця події від 24.05.2015 року, що зафіксовані у відповідному протоколі, згідно талону квитанції № 1196 (т.2 а.с.166, 167);
-Протокол огляду від 24.05.2015 року вилученого майна 23.05.2015 року під час обшуку житлового будинку та надвірних споруд за адресою: АДРЕСА_1 , на яке накладений арешт ухвалою слідчого судді від 26 травня 2015 року (т.2 а.с.168, 190-192);

-Постанова про визнання речових доказів, які вилучені в ході огляду місця події від 24.05.2015 року, що зафіксовані у відповідному протоколі, згідно талону квитанції № 1196 (т.2 а.с.169, 170);
-Протокол огляду від 24.05.2015 року вилученого майна 23.05.2015 року під час обшуку житлового будинку та надвірних споруд за адресою: АДРЕСА_9 , на яке накладений арешт ухвалою слідчого судді від 26 травня 2015 року (т.2 а.с.171, 193-195);

-Постанова про визнання речових доказів, які вилучені в ході огляду місця події від 24.05.2015 року, що зафіксовані у відповідному протоколі, згідно талону квитанції № 1194 (т.2 а.с.172, 173);
-Протокол огляду від 24.05.2015 року огляду вилученого майна, саме транспортного засобу ВАЗ 210102 д.н.з НОМЕР_3 , в ході якого було виявлено металевий вороток, деформований фрагмент металевого шампуру, металевий шампур, чоловічі рукавички (т.2 а.с.174);

-Постанова про визнання речових доказів, які вилучені в ході огляду місця події від 24.05.2015 року, що зафіксовані у відповідному протоколі, згідно талону квитанції № 1191 (т.2 а.с.175, 176);
-Протокол огляду від 24.05.2015 року вилученого майна 22.05.2015 року, а саме транспортного засобу ЗАЗ 110307 д.н.з НОМЕР_5 , в якому під час огляду виявлено телефон «Samsung», модель GT-E12021 imei: НОМЕР_17 та НОМЕР_18 , авто магнітола «JVC» модель KD-R38, серійний номер НОМЕР_19 , на які накладений арешт ухвалою слідчого судді від 26 травня 2015 року (т.2 а.с.177, 197);

-Постанова про визнання речових доказів, які вилучені в ході огляду місця події від 24.05.2015 року, що зафіксовані у відповідному протоколі, згідно талону квитанції № 1192 (т.2 а.с.178, 179);
-Протокол слідчого експерименту від 27 травня 2015 року за участю ОСОБА_13 , в ході якого останній сповістив про обставини скоєння кримінального правопорушення та фото таблиця до протоколу (т.2 а.с. 210-220);
Так, щодо своєї участі, ОСОБА_13 в ході судового слідства вказує, що особисто приїздив віддавати на розбирання автомобілі та отримував за них гроші, без спільної участі з ОСОБА_14 . На його думку, не може відповідати дійсності, як відображається в протоколі про те, що ними викрадені машини переганяли ся в позначене місце, де частково з деяких знімались номерні знаки, забирались коштовні речі, після чого доставлялись за умовленою з ОСОБА_15 і ОСОБА_25 адресою, тобто цього в протоколі він не пам`ятає.
Зазначає, що їх водили по дворам та задавали навідні питання.
Суд не ставить під сумнів цей слідчий експеримент, виходячи з показань обвинуваченого ОСОБА_15 , що дані останнім в процесі відтворення дій, обстановки, та обставин події, за його участі, в присутності захисника ОСОБА_26 .
В якості доказу винуватості ОСОБА_14 в скоєнні трьох епізодів злочину за 2015р. надано Протокол слідчого експерименту від 27 травня 2015 року за участю ОСОБА_14 , в ході якого останній сповістив про обставини скоєння кримінального правопорушення та фото таблиця до протоколу (т.2 а.с. 221-228).
Згідно ч.1 ст.240 КПК України з метою перевірки і уточнення відомостей, які мають значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, слідчий, прокурор має право провести слідчий експеримент шляхом відтворення дій, обстановки, обставин певної події, проведення необхідних дослідів чи випробувань.
При проведенні слідчого експерименту як передбачено ч.1 ст.240 КПК України відтворюється обстановки, дії та обставини певної події.
Крім того, слідчий експеримент проводився 27.05.2015 р., тобто в той день, коли його захисник напередодні 26.05.2015 року на підставі договору про надання правової допомоги від 25.05.2015 року (т.2 а.с.229), подав заяву про проведення слідчих дій з ОСОБА_14 тільки з його обов`язковою участю.
Згідно ст.46 КПК України захисник має право приймати участь в усіх процесуальних діях, що проводяться за участю підозрюваного, обвинуваченого. Процесуальна дія може бути визнана незаконною, якщо вона проведена без участі захисника в разі, якщо підозрюваний, обвинувачений заперечує проти її проведення за відсутності захисника.
Проте в порушення вимог ст.46 КПК України, про проведення слідчих експериментів захисник не повідомлявся та не приймав в них участь, при цьому слідчим у ОСОБА_14 не з`ясовувалось, чи згоден він проводити слідчу дію у відсутності свого захисника, а тому протокол слідчого експерименту від 27.05.2015 р. (т.2 а.с.221) судом визнаються недопустимим доказом, враховуючи вимоги ч.1 ст.86, ч.1 ст.87 КПК України, оскільки він отриманий з порушенням порядку, встановленого КПК України, і внаслідок істотного порушення прав та свобод людини.
-Протокол слідчого експерименту від 27 травня 2015 року за участю ОСОБА_15 , в ході якого останній сповістив про обставини скоєння кримінального правопорушення та фото таблиця до протоколу(т.2 а.с. 230-237).
-Протокол пред`явлення речей для впізнання від 15.06.2015 року за участю потерпілого ОСОБА_7 , де він впізнав передню стійку в зборі з ароматизатором, опорою та пружиною б/у (т.2 а.с.247)

-Протокол пред`явлення речей для впізнання від 13.06.2015 року за участю потерпілої ОСОБА_6 , де вона передні праві двері ВАЗ 2110 сірого кольору на металі яких під ручкою відкриття та за замком знаходиться подряпина, по кольору - сірий, по характерним ручкам чорного кольору (т.2 а.с.248)

-Протокол пред`явлення речей для впізнання від 15.06.2015 року за участю потерпілого ОСОБА_7 , серед яких він впізнав свій мобільний телефон «Samsung» мод. GT-E1202 в корпусі якого на зворотній стороні мається характерна подряпина, по кольору - чорний, телефон на дві картки (т.2 а.с.249)

-Протокол пред`явлення речей для впізнання від 13.06.2015 року за участю потерпілої ОСОБА_6 , де вона впізнала задні праві двері ВАЗ 2110 сірого кольору на металі яких по середині знаходиться глибока подряпина, по кольору сірий, по характерним ручкам чорного кольору (т.2 а.с.250).

-Протоколом огляду місця події від 08.02.2013 року встановлено, що з лівої сторони від входу в басейн «Локомотив», м.Харків, вул.Котлова,90, в куті приміщення знаходиться автомобіль ВАЗ 21099 № 126-61 ХК синього кольору, інших автомобілів немає (т.3 а.с.3-4).

-Висновком авто товарознавчої експертизи №206 від 23.06.2015 року, де зазначено, що ринкова вартість автомобіля ВАЗ 21099, 2003 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 , зеленого кольору, кузов № НОМЕР_20 , без урахування технічного стану, на момент угону, на 08.02.2013 року склала 33890(тридцять три тисячі вісімсот дев`яносто)грн.(т.3 а.с. 16-18).

-Квитанція 245,52 грн. ( т.3 а.с.15)

-Висновком авто товарознавчої експертизи №205 від 23.06.2015 року, де зазначено, що ринкова вартість автомобіля ВАЗ 21112, 2007 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_2 , червоного кольору, кузов № НОМЕР_21 , без урахування технічного стану, на момент угону, на 01.03.2013 року склала 47720 (сорок сім тисяч сімсот двадцять)грн. (т.3 а.с.11-13).

-Квитанція 245,52 грн. ( т.3 а.с.19)

-Протокол огляду місця події від 01.03.2013 року за участю потерпілого ОСОБА_5 , встановлено, що біля центрального входу в басейн «Локомотив», м.Харків, вул.Котлова,90, на площадці ніяких слідів від автомобілів не видно, так як стояла дощова погода (відлига). На момент огляду на площадці знаходились дві припаркових автомобіля - іномарки. (т.3 а.с.25-27).

В якості доказу винуватості ОСОБА_13 , що викриває ОСОБА_14 в скоєнні двох епізодів злочину за 2013р.наданий Протокол слідчого експерименту від 18 червня 2015 року за участю ОСОБА_13 та його захисника ОСОБА_9 , в ході якого останній сповістив про обставини скоєння кримінального правопорушення та фото таблиця до протоколу (т.3 а.с. 20-24).
В ньому обвинувачений ОСОБА_13 вказує, що з ОСОБА_14 з метою викрасти якійсь автомобілі вирушали в м. Харків, зазначає на місці, що автомобіль на якому вони прибували для вчинення викрадення, вони залишали біля ПК «Залізничник», тобто ОСОБА_14 від`їхав від місця вчинення злочину на незначну відстань на протилежній стороні проїжджої частини, де паркували свій автомобіль. Ці обставини ОСОБА_13 визнає.
З цих підстав обидва розуміли велику вірогідність, та реальну можливість їх затримання, за умови залишення місця вчинення злочину за допомогою транспортного засобу, що передбачаєрозподіл функцій нарівні з ОСОБА_14 , за якого кожен співучасник виконує певну роль у вчиненні злочину.
Стороною захисту не надано доказів, які б спростовували докази з боку сторони обвинувачення.
Доводи ОСОБА_14 в судовому засіданні щодо участі в слідчих експериментах «Нам сказали поедем сфотографируемся, а он говорил, что у него и ОСОБА_13 имеются адвокаты» не заслуговують на увагу.
Так, протокол слідчого експерименту з ОСОБА_14 визнаний судом недопустимим доказом, однак ОСОБА_13 під звукозапис, не заперечував процесуальних дій, які не можуть бути визнати судом незаконними, якщо проведені за участі захисника, з наведенням обставин вчинення кожного кримінального правопорушення, з зазначенням конкретних місць, та дій кожного, що і підтвердив ОСОБА_13 .
Крім того, це свідчить, що ОСОБА_14 був разом з ОСОБА_13 неподалік місць скоєння злочинів під час угонів автомобілів та в подальшому вони пересувались розробленим маршрутом.
Таким чином, спростовуються показання ОСОБА_14 про те, що він перебував за місцем свого проживання у м. Люботині під час незаконних заволодінь автомобілями, тобто участь ОСОБА_14 доводиться основним виконавцем, ОСОБА_13 по п`яти епізодам обвинувачення.
Посилання на ту обставину, що в ході вчинення злочину обвинувачений ОСОБА_14 не приймав безпосередньої участі у незаконному заволодінні транспортним засобом, ніяким чином не може вплинути на кваліфікацію його дій за ч.2 ст.289 КК України, оскільки іншими своїми діями, які були передбачені спільним планом і охоплювалися умислом усіх учасників вчинення злочину, він забезпечив можливість вчинення злочину, і без його участі, вчинення цього злочину стало б вкрай ускладненим чи навіть неможливим для ОСОБА_13 .
Судом не встановлено підстав, за яких ОСОБА_13 , міг б оговорювати ОСОБА_14 щодо його участі у скоєнні злочину, передбаченого ч.2 ст.289 КК України, він безумовно знав про відведену йому роль в цьому плані.
Доводи захисника ОСОБА_14 , що ОСОБА_13 міг би оговорювати ОСОБА_14 з підстав відшкодування збитків потерпілим, щоб розподілити їх в солідарному порядку є хибними.
Відповідно до положень ст. 95 КПК України, суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 КПК України.
Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них.
На підтвердження причетності обвинувачених у скоєнні вказаних злочинів, стороною обвинувачення надані протоколи слідчих експериментів, відповідно до яких ОСОБА_13 та ОСОБА_15 зізналися у скоєнні інкримінованих їм кримінальних правопорушень, самостійно вказали на місця їх скоєння, розповіли про механізм та фактичні обставини.
Слідчий експеримент - це перевірка на місці показань, зокрема, підозрюваного, з метою їх уточнення, доповнення у присутності понятих.
Протоколи слідчих експериментів самі по собі є письмовим викладенням зізнавальних показань обвинувачених, даних ними в ході досудового розслідування та від яких ОСОБА_14 відмовився в судовому засіданні.
Суд не може брати до уваги показання, які давали обвинувачені в ході досудового слідства і повинен дослідити всі докази безпосередньо.
Доводи обвинувачених про застосування до них недозволених методів ведення досудового розслідування психічного та фізичного насильства, нібито внаслідок якого вони підписали показання на стадії досудового розслідування під тиском, при розгляді даного кримінального провадження суд до уваги не приймає, оскільки суд не обґрунтовує вирок показами обвинувачених на стадії досудового розслідування та на них не посилається.
Викладену позицію щодо невизнання вини ОСОБА_14 суд розцінює, як обраний ним спосіб захисту від пред`явленого обвинувачення.
Вказаний доказ, як протоколи слідчих експериментів за участі ОСОБА_13 та ОСОБА_15 стороною захисту не спростований, а відповідно до ст. 22 КПК України однією з основних засад кримінального провадження є змагальність сторін та свобода в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості
Посилання обвинуваченого ОСОБА_13 спочатку судового слідства та захисників ОСОБА_14 на те, що останній не приймав участі у вчиненні злочинів, та попередньої змови на заволодіння автомобілями у них не було, спростовуються вищенаведеними доказами, наданими стороною обвинувачення.

Стосовно доводів захисника в судових дебатах, що показання свідків ОСОБА_27 та ОСОБА_28 не вказують на причетність ОСОБА_14 щодо обставин його можливості знаходитись в дати, час та місцях з тих причин на які вони посилаються, зокрема користуватися, автомобілем ЗАЗ 110307 р.н. НОМЕР_5 , на які посилається сторона обвинувачення, спростовуються показаннями ОСОБА_13 , який під звукозапис в судовому засіданні стверджував про зв`язок з ОСОБА_14 щодо вказаних подій.

Оскільки останній по всіх п`яти епізодах підвозив його, здійснював нагляд за навколишньою обстановкою, однак в угонах участі не приймав, тобто як вбачається з встановлених судом обставин здійснював визначену йому роль, що свідчить про наявність попередньої змови між ними, направленої на незаконне заволодіння транспортними засобами.

У судовому засіданні достовірно встановлено, що ОСОБА_13 та ОСОБА_14 , діяли узгоджено, як співвиконавці, у нічний час, здійснювали узгоджені дії, ОСОБА_14 отримував свою частку за виконання своєї ролі, що свідчить про єдину спрямованість їх умислу, наявність корисливого мотиву і попередньої змови.
Інші доводи ОСОБА_14 спростовуються сукупною дією обвинувачених, а саме за яких обставин було вчинено злочини.
При цьому, в епізодах своїх злочинів ОСОБА_13 та ОСОБА_14 знаходився безпосередньо перед викраденням. В подальшому скерованими спільними діями обвинувачених, в тому числі і ОСОБА_14 , який слідкував за навколишнім оточенням та повинен був повідомляти в разі наближення сторонніх осіб.
Також суд вважає, що доводи обвинувачених спростовуються тією обставиною, що кожен з них особисто продовжував виконувати свою визначену роль.
Свідчення свідків ОСОБА_29 , ОСОБА_30 , ОСОБА_21 , ОСОБА_23 , ОСОБА_24 не спростовують вчинення кримінальних правопорушень обвинуваченими, які їм інкриміновані.
Свідки ОСОБА_31 та ОСОБА_32 , які були присутні при слідчому експерименту, в якості понятих пояснили, що ні на кого з присутніх не здійснювалось ніякого тиску.

Оцінюючи показання свідків ОСОБА_28 та ОСОБА_27 суд приходить до висновку, що фактичні дані повідомлені ними пов`язані із тривалим проміжком часу, який пройшов з днів подій, в цілому їх показання спрямовані на надання допомоги ОСОБА_14 , свідчать про малоймовірну об`єктивність, що не може говорити про їх достовірність, оскільки вони є свідками сторони захисту.
Тобто, не спростовують вчинення інкримінованого йому злочинів при обставинах, вказаних в обвинувальному акті та до уваги їх суд не приймає.
ОСОБА_28 є тещею обвинуваченого ОСОБА_14 , а ОСОБА_27 є його дружиною, та обидві зацікавлені у тому, щоб він уникнув кримінальної відповідальності за вчинене.
Допитані свідки сторони захисту обвинуваченого, зокрема ОСОБА_27 по епізодах нічного часу подій, вказаних в обвинувальному акті, пояснила, що вона є суворою жінкою щодо чоловіка, а його відсутність могла стати причиною розірвання їхнього шлюбу.
Доводи захисту обвинуваченого ОСОБА_14 щодо недоведеності його вини в інкримінованих йому кримінальних правопорушеннях, суд вважає недостовірними, які сукупності досліджених по справі доказів не відповідають і спростовуються.
Отже, суд відкидає вказані доводи сторони захисту обвинуваченого, оскільки вони спростовані вищенаведеними достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні.
Так, як зазначено у п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про злочини проти власності» від 6 листопада 2009 р. № 10 про вчинення злочину за попередньою змовою групою осіб свідчить те, що учасники вчинення злочину групою осіб діють узгоджено, зі спільним умислом, і кожен із них безпосередньо виконує діяння, що повністю чи частково утворює об`єктивну сторону складу злочину. При цьому можливий розподіл функцій, за якого кожен співучасник виконує певну роль у вчиненні злочину.
ОСОБА_14 за допомогою транспортного засобу, який знаходився в його користуванні, повинен був доставити ОСОБА_13 як учасника до місця вчинення злочину, після чого, за допомогою автомобіля забезпечити залишення місця його вчинення, чекав на його повернення на незначній відстані, забезпечив безперешкодне та оперативне залишення цього місця, що узгоджується з іншими доказами у кримінальному провадженні.
Доводи захисника щодо відсутності будь-яких доказів про скоєння ОСОБА_14 суд вважає необґрунтованими, тому що дії обвинувачених ОСОБА_13 та ОСОБА_14 були узгодженими, сукупність дій всіх обвинувачених призвела до можливості вчинення вказаного злочину, що свідчить про наявність попереднього зговору групою вказаних осіб.
Показання обвинувачених щодо відсутності ОСОБА_14 на місті злочину повністю спростовані в судовому слідстві.
Аналізуючи вищенаведені докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що вказані докази є допустимими, належними, достовірними і достатніми для встановлення об`єктивної істини у кримінальному провадженні, узгодженими між собою, не викликають у суду сумнівів, та повністю викривають обох обвинувачених у вчиненні вказаного злочину за попередньою змовою групою осіб, а доводи сторони захисту про недоведеність участі ОСОБА_14 у вчиненні злочину суперечать дослідженим доказам та є неспроможними.
Під час судового розгляду обвинувачені поясняли, що в період досудового слідства до них застосовувалися недозволені методи ведення слідства, з метою примушування їх до визнання провини у вчиненні вказаного злочину. Проте відповідно до принципів, закріплених Кримінальним процесуальним Кодексом України, суд сприймає показання осіб безпосередньо, наданих у судовому засіданні, та не приймає до уваги ті показання, що були дані під час досудового слідства, не оголошує такі показання. Оцінюючи показання обвинувачених, надані у суді, суд не звертається до їх показань, наданих під час досудового слідства. Судом повідомлено прокурора про такі заяви обвинувачених.
За таких обставин винуватість обвинувачених ОСОБА_13 та ОСОБА_14 у вчиненні вказаного кримінального правопорушення повністю доведена вищевказаними доказами, а доводи сторони захисту не спростовують обвинувачення.
Суд приходить до висновку, що заперечуючи свою участь у вчиненні вказаного злочину, ОСОБА_14 має на мету уникнути відповідальності за скоєне, а ОСОБА_13 , спочатку заперечуючи участь ОСОБА_14 , допомогти в цьому та пом`якшити його участь.
Проте в подальшому ОСОБА_13 стверджував, що це є своєрідна позиція захисту ОСОБА_14 тобто, на думку суду, його роль зводилась до співучасті у вказаних злочинах та спростовує показання свідків сторони захисту щодо відсутності на місцях подій та виконання своєї ролі.
ОСОБА_13 не заперечував, про те, що відбувається, ОСОБА_14 мабуть розумів же під час зазначених подій, однак заздалегідь ні про що з ним не домовлявся, винагороду отримував від нього за послугу.
Вказані обставини свідчать про те, що дії ОСОБА_13 носили цілеспрямований характер, мали злочинний мотив - заволодіння транспортним засобом, з метою його продажу, а гроші обидва використовували для власних потреб.
Таким чином, ступінь вини ОСОБА_14 , у вчиненні вищевказаного протиправного діяння, в повній мірі встановлена аналізом вище приведених доказів, в об`єктивності, неупередженості, доведеності та переконливості яких у суду немає підстав для сумнівів.

З врахуванням наведеного вище дії обвинуваченого ОСОБА_13 суд кваліфікує за ч.2 ст.289 КК України, тобто незаконне заволодіння транспортним засобом, вчинене повторно, за попередньою змовою групою осіб. Дії обвинуваченого ОСОБА_14 суд кваліфікує за ч.2 ст.289 КК України, тобто незаконне заволодіння транспортним засобом, вчинене повторно, за попередньою змовою групою осіб.
Також, суд приходить висновку, що ОСОБА_15 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ст.198 КК України, тобто заздалегідь не обіцяне придбання та збут майна, завідомо одержаного злочинним шляхом за відсутності ознак легалізації (відмивання доходів), одержаним злочинним шляхом, яке органом досудового слідства за ст.198 КК України теж кваліфіковане правильно.

ОСОБА_13 раніше не судимий, одружений, на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває, за місцем мешкання характеризується задовільно, має на утриманні малолітню дитину.
ОСОБА_14 раніше не судимий, одружений, на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває, працює водієм, за місцем роботи та мешкання характеризується позитивно, має на утриманні малолітніх дітей.
ОСОБА_15 раніше не судимий, одружений, на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває, працює на посаді пекаря, за місцем роботи та мешкання характеризується з позитивної сторони, займається спортом, має на утриманні малолітніх дітей.
Обставин, що пом`якшують або обтяжують покарання обвинувачених ОСОБА_13 та ОСОБА_14 , судом не встановлено.
Обставиною, що пом`якшує покарання ОСОБА_15 , суд визнає щире каяття.
При цьому, суд враховує, що ОСОБА_13 вчинив декілька злочинів, які відносяться до тяжких злочинів; відсутність обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання, дані про особу обвинуваченого, а також конкретні обставини вчинення кримінальних правопорушень, значну кількість епізодів злочинної діяльності та роль серед співучасників, який був основним виконавцем вчинення злочинів. Суд вважає необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження нових злочинів призначити покарання у межах, установлених у санкції статті особливої частини КК України у вигляді реального позбавлення волі.
При визначенні міри покарання обвинуваченому ОСОБА_14 суд враховує ступень тяжкості вчинених ним кримінальних правопорушень, які відповідно до положень ст.12 КК України, відносяться до тяжких злочинів, відсутність обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання, особу обвинуваченого, а також обставини вчинення кримінальних правопорушень, та роль ОСОБА_14 серед співучасників. Суд вважає необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження нових злочинів призначити покарання у межах, установлених у санкції статті особливої частини КК України у вигляді позбавлення волі у мінімальному розмірі, яке йому належить відбувати реально.
Вирішуючи питання про призначення покарання ОСОБА_15 , суд враховує ступінь та характер суспільної небезпеки діяння, вчиненого обвинуваченим, всі обставини по справі в їх сукупності, особу обвинуваченого, та обставини, що пом`якшують його покарання, суд вважає необхідним призначити йому покарання у вигляді арешту.

Суд не вбачає щирого каяття у обвинуваченого ОСОБА_13 , оскільки щире каяття передбачає критичну оцінку особою своєї злочинної поведінки шляхом визнання вини у повному обсязі і готовності нести кримінальну відповідальність за скоєне, а обвинувачений ОСОБА_13 визнав вину частково, заперечуючи наявність вчинення злочину за попередньою змовою в групі з ОСОБА_14 . Отже, каяття ОСОБА_13 є формальним, в повній мірі він не усвідомив скоєне.
Відповідно до ст. 65 КК України при призначенні покарання обвинуваченим суд враховує характер і ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке є тяжким злочином, вищенаведені дані про особу кожного обвинуваченого, а також ставлення їх до вчиненого, кількість кваліфікуючих ознак кримінального правопорушення, суму заподіяної шкоди, роль і ступінь участі кожного у вчиненні злочину. Враховуючи, що злочин вчинено з корисливих мотивів, як до ОСОБА_13 , так і до ОСОБА_14 суд застосовує додаткове покарання у вигляді конфіскації майна, як передбачено санкцією ч.2 ст. 289 КК України із конфіскацією всього майна, що належить кожному з них на праві власності.
Заявлений уточнений цивільний позов ОСОБА_6 про відшкодування матеріальної шкоди на суму 145 650 грн. та про відшкодування моральної шкоди у розмірі 10 000 грн., яку просила стягнути вказану суму солідарно з трьох обвинувачених (т.1 а.с.68; т.3 а.с.89), суд задовольняє в межах доказовості вимог.
В обґрунтування вимог про відшкодування моральної шкоди ОСОБА_6 послалася на те, що автомобіль у непридатному для експлуатації стані, у розібраному вигляді, оглядом встановлена відсутність багатьох запчастин, без яких експлуатація автомобіля неможлива.
Також зазначила, будучи позбавленою автомобіля, який тривалий час перебував у її керуванні, вимушена пересуватися пішки, порушений звичайний уклад її життя. Також вона несе збитки у зв`язку з відсутністю автомобіля, оскільки автомобіль був придбаний для роботи. Вона тривалий час позбавлена можливості користуватися автомобілем, та дуже занепокоєна його долею, внаслідок чого погіршився стан її здоров`я.
Згідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними діями особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується у повному обсязі особою, яка її завдала.
Відповідно до ст.ст. 23, 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними діями, відшкодовується особою, яка її завдала за наявності її вини.
Відповідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода, зокрема, полягає у душевних страждання, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.
Щодо заперечень захисника обвинуваченого ОСОБА_14 стосовно неналежного позивача, то така позиція спростовується матеріалами справи, оскільки позивачка є дружиною власника ОСОБА_20 , шлюб зареєстрований 25 липня 2009 року (т.1 а.с.74), автомобіль був придбаний 03 серпня 2009 року, суд виходить з правового режиму майна подружжя (т.2 а.с.245).
З урахуванням доведеності вини всіх трьох обвинувачених суд стягує з них на користь потерпілої матеріальну шкоду у розмірі 100221,00 грн. з підстав її обґрунтованості та доведеності.

Суд вважає доведеним, що потерпіла ОСОБА_6 , у зв`язку з незаконним заволодінням обвинуваченими автомобілем, який перебував у неї на праві володіння з 2009 року, та розборкою його на запчастини, зазнала нервового стресу, моральних страждань, був порушений звичайний уклад її життя, оскільки вона тривалий час позбавлений можливості користуватися автомобілем, що утруднює її пересування. За таких обставин суд вважає обґрунтованими позовні вимоги про стягнення у відшкодування моральної шкоди у сумі 10 000 грн., та стягує вказану суму солідарно з трьох обвинувачених, відповідно до вимог ст. 1190 ЦК України.
Так в судовому засіданні встановлено, що внаслідок протиправних дій був пошкоджений автомобіль ОСОБА_20 , який вона використовувала на законній підставі, за згодою власника.
Власник автомобіля ОСОБА_20 не був визнаний потерпілим по вказаному кримінальному провадженню. При цьому, ОСОБА_6 , в своєї письмової заяві, просила суд розглянути вказане кримінальне провадження за її відсутністю, наголошуючи на тому, що внаслідок вчинення вказаного кримінального правопорушення, матеріальна шкода була заподіяна її чоловіку, який фактично є власником пошкодженого автомобіля та має право на відшкодування заподіяної її матеріальної шкоди.
Відповідно до ст.ст. 386, 395, 396 ЦК України положення щодо захисту права власності поширюються також на осіб, які хоч і не є власниками, але володіють майном на праві господарського відання, оперативного управління або на іншій підставі, передбаченій законом чи договором (речове право), такі особи також мають право вимагати відшкодування шкоди, завданої цьому майну.
Аналогічний правовий висновок міститься в п. 13 Постанови Пленуму ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ № 4 від 01.03.2013 « Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, заподіяної джерелом підвищеної небезпеки ».
Згідно до ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її заподіяла.
В судовому засіданні знайшов своє підтвердження факт заподіяння потерпілому ОСОБА_5 неправомірними діями майнової шкоди в сумі 47720 грн., та моральної шкоди, що привело до тривалих моральних страждань, яку він просить стягнути в сумі 30000 грн.
Потерпілий ОСОБА_5 достатньо обґрунтував, з чого саме він виходив при визначенні суми відшкодування, чому саме така сума в розмірі 30000 гривень, яка ним заявлена, є достатньою для компенсації спричинених йому фізичних та моральних страждань.
Відповідно до п. 9 Постанови розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого - спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.
Керуючись вищевикладеним, суд враховує характер і обсяг страждань (фізичних, душевних, психічних), яких зазнала потерпіла їх глибину, тривалість, характер немайнових витрат, тяжкість вимушених змін у її житті, та приходить до висновку, що обґрунтованим, розумним і справедливим розміром відшкодування потерпілому ОСОБА_5 , спричиненої йому неправомірними діями, моральної шкоди є сума в 30000 гривень, та стягує вказану суму солідарно з трьох обвинувачених, відповідно до вимог ст. 1190 ЦК України.
Між тим, в судовому засіданні, потерпілим ОСОБА_8 було доведено факту заподіяння її, діями цивільного відповідача ОСОБА_14 , моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру.
Відповідно до приписів ст.ст.11, 60 ЦПК України суд розглядає справу не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін чи інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 ЦПК України. Докази подаються сторонами і іншими особами, які беруть участь у справі.
Так потерпілий ОСОБА_8 достатньо обґрунтував розмір моральної шкоди, однак не було надано суду доказів які б достовірно та об`єктивно свідчили про те, що саме внаслідок зміни способу життя родини, був позбавлений можливості відвозити дітей на відпочинок, що була заподіяна моральна шкода.
Однак, при вирішенні питання щодо обґрунтованості вимог позивача про відшкодування моральної шкоди, з урахуванням положень п. 2 ч. 2ст. 23 ЦК України, суд виходить з наступного.
Діями ОСОБА_13 , ОСОБА_14 та ОСОБА_15 потерпілому ОСОБА_33 дійсно була спричинена моральна шкода. Потерпілий зазначив, що заподіяна йому моральна шкода полягає у існуванні незручностей, переживань та страждань, викликаних тим, що йому за відсутності автомобіля внаслідок протиправних дій обвинувачених, маючи на утриманні дітей, у зв`язку з чим він постійно знаходиться в стресовому стані.

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_33 про солідарне стягнення з обвинувачених на його користь у відшкодування заподіяної злочином матеріальної шкоди 62338 грн. і моральної шкоди 20000 грн. слід задовольнити повністю, оскільки зазначена шкода була заподіяна потерпілому протиправними діями обвинувачених і до теперішнього часу повністю не відшкодована.
Враховуючи, що розмір спричиненої потерпілій як ОСОБА_6 так і ОСОБА_5 матеріальної шкоди, встановлений органом досудового розслідування, становить 100221 грн. та 47720 грн., що повністю підтверджується висновком судової автотоварознавчої експертизи, потерпілим не надано жодного доказу на підтвердження заявленої ним суми заподіяної матеріальної шкоди, підстави для задоволення позову у повному обсязі відсутні.
При визначенні розміру позовних вимог, в частині відшкодування суми моральної шкоди яка підлягає задоволенню суд також враховує відсутнє хоча б часткове добровільне відшкодування шкоди жодним з обвинувачених.
При вирішенні цивільного позову потерпілих в частині відшкодування спричиненої моральної шкоди суд керується положеннями ч.1 ст. 1167 та ч.2 ст. 1168 ЦК України, а також принципами розумності та справедливості, та вважає суму такою, що відповідає понесеним потерпілим моральним стражданням в зв`язку з незаконним заволодінням належними автомобілями. При цьому суд вважає слушними доводи потерпілих про те, що в результаті вчинення відносно них злочину змінився звичний уклад їх життя, вони зазнали певні незручності.
Роз`яснити право інших потерпілих на звернення до суду в порядку цивільного судочинства.
Щодо пожежі, яка виникла в гаражі ОСОБА_15 , 11 квітня 2015 року, цей факт підтверджується, однак не звільняє його від обов`язку відшкодувати матеріальні збитки, завдані внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Враховуючи те, що обвинуваченому ОСОБА_14 призначається покарання у вигляді позбавлення волі, а строк застосування заходів забезпечення кримінального провадження у вигляді домашнього арешту закінчився, суд вважає за необхідне, його продовжити до набрання вироком законної сили.
Крім того, суд вважає за необхідне повернути власнику майно, на яке було накладено арешт під час здійснення досудового розслідування на підставі ухвали слідчого судді Ленінського районного суду м. Харкова від 26 травня 2015 року.
Питання щодо речових доказів у кримінальному провадженні вирішити у відповідності до вимог ст. 100 КПК України, процесуальні витрати на залучення експертів для проведення експертиз підлягають стягненню з обвинуваченого у відповідності до ст. 124 КПК України.
Витрати на залучення експерта по проведенню судової автотоварознавчої експертизи №183 від 23.06.2015 року у розмірі 245,52 гривень, судової автотоварознавчої експертизи №141 від 08.05.2015 року у розмірі 245,52 гривень, судової товарознавчої експертизи №130 від 05.05.2015 року у розмірі 245,52 гривень, судової автотоварознавчої експертизи №206 від 23.06.2015 року у розмірі 245,52 гривень, судової дактилоскопічної експертизи №205 від 23.06.2015 року у розмірі 245,52 гривень, які документально підтверджені, відповідно до вимог ч.2 ст.124 КПК України суд стягує з обвинувачених на користь держави.
Керуючись ст.ст. 373-374 КПК України, суд,
З А С У Д И В:
ОСОБА_13 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 289 КК України, і призначити покарання у вигляді семи років позбавлення волі з конфіскацією всього майна, яке належить йому на праві власності.
Строк покарання відраховувати ОСОБА_13 з 22 травня 2015 року, тобто з моменту фактичного затримання.
Запобіжний захід ОСОБА_13 до набрання законної сили вироком залишити без змін у вигляді тримання під вартою в Харківській установі виконання покарань управління Державної пенітенціарної служби України в Харківській області № 27.
Строк відбування покарання ОСОБА_13 рахувати з 22 травня 2015року.
У відповідності до ч.5 ст.72 КК України зарахувати в строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення з 22 травня 2015 року по 06 січня 2017 року по день ухвалення вироку включно, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
ОСОБА_14 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 289 КК України, і призначити покарання у вигляді п`яти років позбавлення волі з конфіскацією всього майна, яке належить йому на праві власності.
Запобіжний захід у вигляді домашнього арешту скасувати після набрання вироком законної сили.
Відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі зарахувати строк попереднього ув`язнення ОСОБА_14 з 22.05.2015 року по 22.07.2016 року включно в строк відбування покарання.
ОСОБА_15 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 198 КК України, і призначити покарання у вигляді трьох місяців арешту.
Початок відбування покарання рахувати з моменту приведення вироку до виконання.
Запобіжний захід відносно ОСОБА_15 не обирався.
Виконання вироку в частині направлення ОСОБА_15 до арештного дому покласти на Холодногірський відділ поліції ГУ НП в Харківській області.
Стягнути солідарно з ОСОБА_13 , ОСОБА_14 та ОСОБА_15 на користь ОСОБА_6 матеріальну шкоду у розмірі -100221 грн. та моральну шкоду у розмірі - 10000грн.
Стягнути солідарно з ОСОБА_13 , ОСОБА_14 та ОСОБА_15 на користь ОСОБА_5 матеріальну шкоду у розмірі -47720 грн. та моральну шкоду у розмірі - 30000грн.
Стягнути солідарно з ОСОБА_13 , ОСОБА_14 та ОСОБА_15 на користь ОСОБА_8 матеріальну шкоду у розмірі -62338 грн. та моральну шкоду у розмірі - 20000грн.
Стягнути з ОСОБА_13 , ОСОБА_14 та ОСОБА_15 процесуальні витрати, пов`язані із виконанням експертиз по справі, у загальній сумі - 1 227,60 в рівних частках з кожного по 409 грн. 20 коп. на користь держави.
Речові докази: а саме: довідка про ДТП від 27.03.2014; свідоцтво про реєстрацію ТЗ «Gееіу» СК 1,5 № НОМЕР_22 ; облікова картка № НОМЕР_23 ; свідоцтво про реєстрацію ТЗ НОМЕР_24 ; довідка УДАІ; свідоцтво №2796; довіреність серія «НАМ704734»; довідка №81940/42-006; постанова Шевченківського районного суду від 02.02.2015- копія; копія довіреності №А552168; договір кредиту №845/1-27/17/10/8-049; копія свідоцтва реєстрації ТЗ «Мерседес бенз» № НОМЕР_25 »; копія довіреності серія ВІО №068522; копія паспорту ОСОБА_34 ; копія довідки-рахунка №088131 та свідоцтва про реєстрацію ТЗ «опель омега» № НОМЕР_26 ; довіреність ВРА №496567; ТТМ форма МД-2 №700000005/8/01315/; дилерський договір №49/09-04/ПА від 01.04.2009; договір купівлі продажу №28 від 20.06.2009; довіреність ВРС 481867; копія довіреності №635510; копія свідоцтва про народження №399357; довіреність ВЕС №903463; довіреність ВМВ 628542; фотокопія довіреності ВКР233643; довіреність ВХК 678135; довідка УДАІ про ДТП; довіреність ВММ 527023; довіреність ВМХ 026983; свідоцтво про реєстрацію ТЗ ВАЗ 210990-20 № НОМЕР_27 ; облікова картка № НОМЕР_28 ; копія довідки №7852 від 27.08.2014; витяг №28353524; довіреність НАН 084804; талон проходження державного ТО від 17.09.2010 на причіп ПВАУ5; контрольний талон ГБО від. 04.03.2011; поліс №АВ/0022395; довідка на ОСОБА_35 від 14.04.2011; копія довідки на ОСОБА_36 ; довіреність ВРЛ №781288; Передні праві двері ТЗ ВАЗ 2108 чорного кольору - 1шт.; передні праві двері ТЗ ВАЗ 21010 сірого кольору - 1 шт.; задні праві двері ТЗ ВАЗ 21010 сірого кольору - 1 шт.; задні праві двері ТЗ ВАЗ 21099 зеленого кольору - 1 шт.; обшивка стелі ТЗ ВАЗ 2108 сірого кольору - 1 шт.; задній бампер ТЗ ВАЗ 21099 чорного кольору - 1 шт.; передній бампер ТЗ ВАЗ 2108-09-099 чорного кольору - 1шт.; заднє скло ТЗ ВАЗ 21099 - 1 шт.; заднє скло ТЗ ВАЗ 2108-09 - 1 шт.; панель приладів передня ВАЗ 21010 чорного кольору - 1 шт.; передні стійки в зборі з пружинами та опорами - 2 шт.; дах ТЗ ВАЗ 21099- 1 шт. сірого кольору; частина гальмівного вакуумного приладу - 1 шт.; лівий гальмівний супорт - 1шт.; заднє сидіння, нижня частина ТЗ ВАЗ сірого кольору - 1шт.; задня панель багажнику сірого кольору з двома задніми габаритами ТЗ ВАЗ 21011; двигун пічки ТЗ ВАЗ 21010 - 1 шт.; двигун ТЗ ВАЗ 2108 з навісним обладнанням; коробка швидкостей ВАЗ 2108-09-099-010 - 1 шт.; диск колеса на 8 шпильках - 1 шт.; задня права та ліва двері сірого кольору ВАЗ 2109 - 2 шт.; радіатор пічки ТЗ ВАЗ 21010 - 1 шт.; радіатор кондиціонеру в зборі - 1 шт.; кожух верхня кришка двигуна чорного кольору - 1 шт.; обшивка дверей ВАЗ 21099 - 3 шт.; авто магнітола «EUROTEK EV9550RE» - 1шт.; молдінг двері сірого кольору - 1 шт.; задня полка чорного кольору ВАЗ 21099 - 1 шт.; ручка дверей ВАЗ 2109 з фрагментом дверей червоного кольору - 1 шт.; задній гальмівний барабан зі слідами фарби червоного кольору - 1 шт.; фрагмент кузову ТЗ ВАЗ 2108-09-99 зеленого кольору - 1 шт.; задній гальмівний барабан ТЗ ВАЗ сірого кольору - 1 шт.; електричні дроти ВАЗ з роз`ємами; електричні дроти ТЗ ВАЗ 21010 ; передній рамний фрагмент сірого кольору; дзеркало ліве заднього огляду ТЗ ВАЗ 2110 - 1шт.; номерні знаки НОМЕР_29 , НОМЕР_30 , НОМЕР_31 , п6859ХА, НОМЕР_32 , НОМЕР_33 , НОМЕР_34 , НОМЕР_35 , НОМЕР_36 ;ліві задні двері бежевого кольору ТЗ ВАЗ 2109 - 1 шт.; стійка з гальмівним диском - 1 шт.; передні праві двері ТЗ ВАЗ 21099 сірого кольору - 1 шт.; головка блоку циліндрів двигуна ТЗ ВАЗ 2108-9-99 - 2 шт.; обшивка даху ТЗ ВАЗ 2109 бежевого кольору - 1 шт.; панель приборів передня ТЗ ВАЗ 21010 чорного кольору - 1 шт.; гальмівний диск з супортом - 1 шт.; гальмівний диск ТЗ ВАЗ 2109 - 2 шт.; бензиновий бак чорного кольору - 1 шт.; фара передня права ТЗ ВАЗ - 1 шт.; рульова рейка ТЗ ВАЗ - 1 шт.; стійка передня ТЗ ВАЗ - 1 шт.; передній привод ТЗ ВАЗ; поворотний кулак в зборі з приводом; стійка амортизатор в зборі - 3 шт.; рейка рульових тяг ТЗ ВАЗ - 3 шт.; колінвал двигуна ВАЗ- 1 шт.; колектор вихлопної труби - 2 шт.; трапеція двірника ТЗ ВАЗ 2110 - 1 шт.; трапеція двірника ТЗ ВАЗ 2109 - 1 шт.; задні пружини ТЗ ВАЗ 2109 - 2 шт.; генератор ВАЗ 2109 - 1 шт.; дросельна заслінка ТЗ ВАЗ 2109 (інжектор) - 1 шт.; задні фари ВАЗ 2109 - 3 шт.; електрична проводка ТЗ ВАЗ; диск зчеплення ТЗ ВАЗ 21099- 1 шт.; головний гальмівний циліндр - 1 шт.; задня полиця ТЗ ВАЗ 21012- 1 шт.; ліве праве сидіння сірого кольору та ліве сидіння - 2 шт., ліва передня фара ВАЗ 2109- 1 шт.; передня панель приладів з комплектуючими чорного кольору ТЗ ВАЗ 21010; вентилятор радіатору ТЗ ВАЗ чорного кольору; декоративна накладка для заднього правого вікна сірого кольору; передній привід в зборі ТЗ ВАЗ; коленвал двигуна ТЗ ВАЗ; ліва та права стійка передні в зборі - 2 шт.; праве дзеркало ТЗ ВАЗ 21010 сірого кольору; коробка повітряного фільтру ТЗ ВАЗ 21010; куліса коробки швидкостей з тягами - 1 шт.; скло підіймач з двигуном - 1 шт.; задній стійки ТЗ ВАЗ 21010 - 2 шт.; гальмівний клапан в зборі ТЗ ВАЗ 21010 - 1 шт.; задній стабілізатор ТЗ ВАЗ 21010 - 1 шт.; рульова рейка ТЗ ВАЗ21010 - 1 шт.; переднє праве сидіння чорного кольору - 1 шт.; номерний знак НОМЕР_37 - 2 шт.; табличка номеру «Автоваз» № НОМЕР_38 ; свідоцтво реєстрації ТЗ ВАЗ-111840-134-30ЗНГ д.н. НОМЕР_29 ; номерна табличка НОМЕР_39 ; частина кузову з номерною табличкою CEll: MERRIE № НОМЕР_40 ; ключі від ТЗ ВАЗ з брилком сигналізації чорного стального кольору з 4 кнопками; ключі 2 шт. ТЗ ВАЗ з брилком сигналізації «SHERIFF» з двома кнопками чорного кольору; ключі 2 шт. ТЗ ВАЗ д №0899; ключі 3 шт. ТЗ ВАЗ з брилком від сигналізації чорного кольору з 3 кнопками та №8М1208; ключі 3 шт. ТЗ ВАЗ з брилком сигналізації чорного кольору «GENNAX» з кнопками; ключі 2 шт. ТЗ ВАЗ з брилком сигналізації синього кольору «SHERIFF» з 4 кнопками; брилок від сигналізації чорного кольору з 4 кнопками - залишити у розпорядженні володільця майна ОСОБА_21 ;
- свідоцтво про реєстрацію, а також транспортний засіб ЗАЗ 110307 д.н.з. НОМЕР_41 повернуті ОСОБА_28 - залишити у розпорядженні власника.
Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Харківської області через Ленінський районний суд м. Харкова протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Суддя - ОСОБА_1