24.01.17
Справа № 635/290/17
Провадження № 1-в/635/52/2017
У Х В А Л А
І м е н е м У к р а ї н и
24 січня 2017 року Харківський районний суд Харківської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1
за участю прокурора Кас? ОСОБА_2 ,
представника Державної установи «Хролівський виправний центр (№140)» ОСОБА_3 ,
засудженого ОСОБА_4 ,
секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в с. Покотилівка Харківського району Харківської області клопотання засудженого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харків, громадянина України, з середньою-спеціальною освітою, одруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 ,
про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання,
в с т а н о в и в:
ОСОБА_4 засуджений 21 січня 2013 року Московським районним судом м. Харкова за ч.3 ст. 187 КК України до 7 років 6 місяців позбавлення волі з конфіскацією всього належного йому майна.
Ухвалою Червонозаводського районного суду м. Харкова від 25 січня 2016 року ОСОБА_4 зараховано в строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення з 18 травня 2012 року по 11 липня 2013 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Ухвалою Червонозаводського районного суду м. Харкова від 26 квітня 2016 року змінено засудженому ОСОБА_4 невідбуту частину покарання у вигляді 2 роки 4 місяці 28 днів позбавлення волі на обмеження волі строком 2 роки 4 місяці 28 днів.
Початок строку 17 травня 2012 року, кінець строку 16 вересня 2018 року.
13 січня 2017 року засуджений ОСОБА_4 звернувся до суду з клопотанням про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.
Суд, вислухавши думку прокурора, який не заперечував проти умовно-дострокового звільнення засудженого, засудженого та представника Державної установи «Хролівський виправний центр (№140)», які підтримали клопотання, дослідивши матеріали клопотання та оглянувши матеріали особової справи на засудженого, вважає клопотання таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до ч.1, ч.2 ст. 81 КК України, до осіб, що відбувають покарання у виді виправних робіт, службових обмежень для військовослужбовців, обмеження волі, тримання в дисциплінарному батальйоні військовослужбовців або позбавлення волі, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання. Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.
За змістом п.3 ч.3 ст.81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване після фактичного відбуття засудженим не менше трьох чвертей строку покарання, призначеного судом за умисний особливо тяжкий злочин, а також покарання, призначеного особі, яка раніше звільнялася умовно-достроково і знову вчинила умисний злочин протягом невідбутої частини покарання.
Згідно роз`яснень, які містяться в п. 1 постанови Пленуму Верховного суду України №2 від 26 квітня 2002 року «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким», умовно-дострокове звільнення осіб від відбування покарання мають надзвичайно важливе значення для виправлення засуджених та запобігання вчиненню нових злочинів, тобто для досягнення мети, передбаченої ст. 50 Кримінального кодексу України.
При цьому, однією із найважливіших підстав для застосування умовно-дострокового звільнення від відбування покарання на підставі ст. 81 КК України, є виправлення засудженого, яке він довів своєю сумлінною поведінкою і ставленням до праці.
Вирішальне значення має саме активна діяльність засудженого, який своєю поведінкою, системою вчинків доводить, що виправився і заслуговує на умовно-дострокове звільнення. Висновок суду про виправлення особи повинен базуватися на всебічному врахуванні даних про її поведінку за весь період відбування покарання, а не за час, що безпосередньо передував вирішенню питання про звільнення, на ставленні засудженого до вчиненого злочину.
Доцільність і необхідність умовно-дострокового звільнення, викликана тим, що до моменту звільнення мета покарання в основному досягнута, а саме: особа виправилася і немає необхідності в подальшому відбуванні покарання.
Судом встановлено, що засуджений ОСОБА_4 в місцях позбавлення волі знаходиться з 17 травня 2012 року. Під час тримання у Диканівській виправній колонії №12 характеризувався позитивно, неодноразово заохочувався, а саме: 08 квітня 2014 року, 15 січня 2015 року, 06 серпня 2015 року, 25 грудня 2015 року, працював поваром в їдальні установи.
З 11 травня 2016 року ОСОБА_4 відбуває покарання в Державній установі «Хролівський виправний центр (№140)».
Згідно характеристики на засудженого, за період відбування покарання ОСОБА_4 характеризується позитивно, до виконання поставлених завдань ставиться добре, поставлені завдання виконує своєчасно і в повному обсязі. Випадків порушення рижиму тримання не допускає. Свідомо дотримується правил поведінки та розпорядку дня установи. У відношенні до працівників адміністрації виправного центру ввічливий, тактовний, дотримується правомірних взаємовідносин, виконує їх законні вимоги. До виконання робіт з благоустрою установи ставиться добре, в роботі появляє розумну ініціативу. Прагне до підвищення наявного загальноосвітнього рівня, цікавиться періодичною пресою, художньою літературою. Приймає активну участь в організації і проведенні культурно-масових та фізкультурно оздоровчих заходів серед засуджених. За власним бажанням приймає участь у програмі диференційованого впливу на засуджених «Духовне відродження», «Підготовка до звільнення», подає позитивний приклад для інших засуджених. За характером врівноважений, цілеспрямований. У відношенні до засуджених не конфліктний, підтримує рівні стосунки з різними категоріями засуджених. Стан здоров`я засудженого задовільний. Підтримує стосунки з рідними шляхом телефонних розмов та побачень.
За час відбування покарання в Державній установі «Хролівський виправний центр (№140)» засуджений ОСОБА_4 стягнень не мав, за сумлінну поведінку і ставлення до праці адміністрацією установи заохочувався три рази, а саме: 06 жовтня 2016 року, 02 грудня 2016 року та 06 січня 2017 року.
Вивченням даних щодо працевлаштування ОСОБА_4 встановлено, що останній з червня 2016 року по серпень 2016 року працював на виробництві установи, з вересня 2016 року по теперішній час працевлаштований на контрагентському об`єкті «Кросс-П/Ф «Зоря».
Стягнень за виконавчими листами засуджений не має.
За час відбування покарання засудженим добровільно сплачені судові витрати в розмірі 1117,43 гривень.
З огляду на наведене, враховуючи досліджені в ході судового розгляду обставини, суд вважає, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення, на момент розгляду подання відбув понад 3/4 фактичного строку покарання, а тому підлягає звільненню від відбування покарання умовно-достроково.
На підставі вищевикладеного, керуючись ст. 537, 539 КПК України, ст. 81 КК України, ст. 154 КВК України, -
п о с т а н о в и в:
Клопотання засудженого ОСОБА_4 про умовно-дострокове звільнення від відбування - задовольнити.
ОСОБА_4 звільнити умовно-достроково від відбування покарання, призначеного вироком Московського районного суду м. Харкова від 21 січня 2013 року, на невідбуту частину покарання - один рік сім місяців двадцять три дні.
Ухвалу суду направити до Державної установи «Хролівський виправний центр (№140)» для виконання.

Ухвала протягом семи діб з дня її проголошення може бути оскаржена до апеляційного суду Харківської області через Харківський районний суд Харківської області, а засудженим в той же строк з моменту вручення йому копії ухвали.
Суддя ОСОБА_1