Провадження № 11-сс/782/169/17
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
1 серпня 2017 року Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Луганської області в складі:

головуючого-судді ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

секретаря ОСОБА_4

з участю прокурорів ОСОБА_5 , ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

підозрюваного ОСОБА_8

розглянувши на відкритому судовому засіданні у м.Сєвєродонецьку в режимі відео конференції апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Старобільського районного суду Луганської області від 1 липня 2017 року щодо застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно,

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Новояворівськ Яворівського району Львівської області, громадянина України, раніше не судимого, офіцера управління розвідки оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_2 », у військовому званні «підполковник», раніше не судимого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,
підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 262, ч. 1 ст. 185, ч. 1 ст. 396, ст. 198, ч. 3 ст.357 КК України,
ВСТАНОВИЛА:
Оскаржуваною ухвалою задоволено клопотання прокурора відділу процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчого відділу військової прокуратури сил АТО ОСОБА_6 та обрано запобіжний захід ОСОБА_8 підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених 1 ст. 262, ч. 1 ст. 185, ч. 1 ст. 396, ст. 198, ч. 3 ст.357 КК України у вигляді тримання під вартою із визначенням розміру застави у 1 600 000 грн.
Орган досудового слідства зазначає, що в ОСОБА_8 призначений на посаду старшого офіцера відділу планування та координації розвідки управління розвідки штабу оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_3 ».
29.06.2014 року в 17.00 годин ОСОБА_9 , рухаючись на власному транспортному засобі марки LADA 212140 державний номерний знак (далі - д.н.з.) НОМЕР_1 , в якому перебували його особисті речі: свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу № НОМЕР_2 , карта України адміністративного розподілу, карабін «Форт 202» 7,62 калібру 2011 року випуску НОМЕР_3 та набої до нього у кількості не менше 60 штук, дозвіл на зберігання та носіння указаної зброї серії НОМЕР_4 , паспорт громадянина України серп НОМЕР_5 на ім`я - « ОСОБА_9 », паспорт громадянина України, паспорт для виїзду за кордон серії НОМЕР_6 на це ж ім`я, атестат про завершення Містківської середньої школи серії НОМЕР_7 , диплом «спеціаліста» Луганського національного аграрного університету за спеціальністю «менеджмент організацій» серії НОМЕР_8 з додатком № 02ВО № 424423, диплом про перепідготовку у Луганському національному аграрному університету післядипломної освіти по спеціальності «менеджмент організацій» серії НОМЕР_9 , був зупинений на даний час не встановленими слідством військовослужбовцями військової частини НОМЕР_10 на блок - пості Зоїних сил України № 6, що знаходився між АДРЕСА_2 та АДРЕСА_3 за підозрою у сепаратизмі.
У подальшому, військовослужбовець військової служби право порядку прапорщик ОСОБА_10 виконуючи незаконну вказівку військовослужбовця ВСП майора ОСОБА_11 отримавши можливість керувати транспортним засобом ОСОБА_9 та здійснювати рух на ньому, транспортував указаний автомобіль із вищевказаними речами на територію табірного містечка військової частини НОМЕР_10 , ( АДРЕСА_4 ), а військовослужбовець ВСП ОСОБА_11 здійснив конвоювання ОСОБА_9 у вказане місце.
30.06.2014 року в 06.00 годин на територію військової частини НОМЕР_10
( АДРЕСА_4 ) прибули військовослужбовці військової частини - польова пошта НОМЕР_11 загону спеціального призначення у тому числі, ОСОБА_12 , ОСОБА_13 та ОСОБА_14 , які після проведення огляду особистих речей ОСОБА_9 розпочали його опитування.
Того ж дня, у період часу з 06.00 - 11.20 годин ОСОБА_13 , діючи групою осіб з ОСОБА_14 , під час допиту ОСОБА_9 , нанесли останньому умисні тяжкі тілесні ушкодження, небезпечні для життя в момент заподіяння, вчинені способом, що мали характер особливого мучення.
Після вказаних дій медичний персонал в/ч НОМЕР_10 , а саме: ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 оглянувши ОСОБА_9 зробили висновок про те, що останній потребує негайної госпіталізації та повідомили про це ОСОБА_12 , ОСОБА_14 та ОСОБА_13
30.06.2014 року в першій половині дня, майор ОСОБА_8 , отримав усний наказ від начальника розвідки сектору «А» полковника ОСОБА_23 виїхати у розташування табору військової частини НОМЕР_10 , в район АДРЕСА_4 , для здійснення конвоювання, незаконно позбавленого волі ОСОБА_9 , де на той час перебували військовослужбовці 3 загону спеціального призначення військової частини НОМЕР_12 під командуванням майора ОСОБА_24 .
На виконання наказу полковника ОСОБА_23 , ОСОБА_8 , перебуваючи на території сектору « ІНФОРМАЦІЯ_1 » в с. Оріхове Старобільського району Луганської області, віддав усний наказ військовослужбовцям 3 зведеного загону спеціального призначення військової частини - польова пошта НОМЕР_11 солдатам ОСОБА_25 та ОСОБА_26 , виїхати разом з ним на територію колишнього консервного заводу, де на той час тимчасово дислокувалась військова частини НОМЕР_10 ( АДРЕСА_4 ).

Цього ж дня, точний час у ході досудового розслідування не встановлений, ОСОБА_8 , на виконання вказівки ОСОБА_23 , разом із військовослужбовцями ОСОБА_25 та ОСОБА_26 , на автомобілі марки «Geely МК Cross» чорного кольору , виїхали із базового табору сектору « ІНФОРМАЦІЯ_1 » (с. Оріхове Старобільського району Луганської області) та направились до місця розташування табору військової частини НОМЕР_10 .
30.06.2014 року о 11.20 годин ОСОБА_8 , прибувши на територію військової частини НОМЕР_10 ( АДРЕСА_4 ), отримав від командира групи спеціального призначення ОСОБА_12 затриманого ОСОБА_9 якому було спричинено тяжкі тілесні ушкодження та який потребував негайної госпіталізації.
ОСОБА_8 маючи умисел на викрадення вогнепальної зброї та бойових припасів, на таємне викраденні чужого майна, а саме: свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу № НОМЕР_13 (LADA 212140 д.н.з. НОМЕР_1 , мобільний телефон моделі «Nokia 112» чорного кольору, imei: НОМЕР_14 та imei: НОМЕР_15 , мобільний телефон моделі «Nokia 5250» чорного кольору,: imei НОМЕР_16 , мисливський карабін «Форт 202» 7,62 калібру 2011 року випуску серії НОМЕР_3 та набої до нього у кількості не менше 60 штук, дозвіл на зберігання та носіння указаної зброї серії НОМЕР_4 , паспорт громадянина України серії НОМЕР_5 на ім`я ОСОБА_9 , паспорт громадянина України, для виїзду за кордон серії НОМЕР_6 на це ж ім`я, атестат про закінчення Містківської школи серії НОМЕР_7 , диплом «спеціаліста» Луганського національного аграрного університету за спеціальністю «менеджмент організацій» серії НОМЕР_8 з додатком № 02ВО № 424423, диплом про перепідготовку у Луганському національного аграрного університету після дипломної освіти по спеціальності «менеджмент організацій» серії ДСК № 0931295, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу № НОМЕР_13 , карту України адміністративного розподілу, віддав ОСОБА_12 та іншим невстановленим на даний час військовослужбовцям злочинний усний наказ помістити у транспортний засіб «Geely МК Cross» чорного кольору, яким користувався ОСОБА_8 , усі вищевказані речі ОСОБА_9 , що вони і зробили.
Після цього, ОСОБА_8 помістив непритомного ОСОБА_9 до багажного відділення автомобіля останнього марки LADA 212140 д.н.з. НОМЕР_1 , яким раніше заволодів ОСОБА_11 за попередньою змовою групою осіб із ОСОБА_10 та віддав усний наказ військовослужбовцю ОСОБА_26 сісти за кермо указаного автомобіля та разом із ОСОБА_25 здійснити рух за автомобілем марки «Geely МК Cross» чорного кольору, що останні і зробили.
Після цього, ОСОБА_8 помістив непритомного ОСОБА_9 до багажного відділення автомобіля останнього марки LADA 212140 д.н.з. НОМЕР_1 , яким раніше заволодів ОСОБА_11 за попередньою змовою групою осіб із ОСОБА_10 та віддав усний наказ військовослужбовцю ОСОБА_26 сісти за кермо указаного автомобіля та разом із ОСОБА_25 здійснити рух за автомобілем марки «Geely МК Cross» чорного кольору, що останні і зробили.
У подальшому, ОСОБА_8 , керуючи автомобілем марки «Geely МК Cross» чорного кольору, отримав у власне розпорядження вище зазначені речі ОСОБА_9 , отримавши таким чином можливість вчиняти із зазначеними предметами та документами будь-які дії на власний розсуд, тобто розпоряджатися ними особисто, чим вчинив, кримінальні правопорушення, передбачені ч.1 ст. 185, ч.1 ст. 262 та ч.3 ст.357 КК України.
На шляху руху від місця дислокації табору військової частини НОМЕР_10 , ( АДРЕСА_4 ) у напрямку до м. Старобільська Луганської області, близько 12:55 год. ОСОБА_25 та ОСОБА_26 , виявивши у багажному відділенні автомобіля тіло ОСОБА_9 , без ознак життя, повідомили про це ОСОБА_8 , який особисто переконавшись в смерті ОСОБА_9 , отримавши вказівку від невстановленої на даний час слідством особи, маючи умисел на приховування тяжкого злочину вчиненого військовослужбовцями ОСОБА_13 та ОСОБА_14 , надав усний наказ солдатам ОСОБА_27 та ОСОБА_26 слідувати за ним на автомобілі LADA 212140 д.н.з. НОМЕР_1 з трупом ОСОБА_9 у багажному відділенні автомобіля.
ОСОБА_25 та ОСОБА_26 , виконуючи наказ ОСОБА_8 , не будучи обізнаними в його злочинних намірах, поїхали за автомобілем «Geely МК Cross» чорного кольору, яким керував ОСОБА_8 .
Знаходячись біля перехрестя автошляху «Старобільськ-Біловодськ» у напрямку до смт. Біловодськ Луганської області, на повороті до с. Оріхове Старобільського району Луганської області, ОСОБА_8 , надав злочинний наказ солдатам ОСОБА_25 та ОСОБА_26 викопати у найближчій лісосмузі яму, та захороните тіло ОСОБА_9
ОСОБА_25 та ОСОБА_26 , усвідомивши неправомірність дій командира ОСОБА_8 , виконали злочинний наказ останнього, не повідомивши у подальшому про зазначену подію та факт приховування тяжкого злочину, що призвів до смерті незаконно позбавленого волі ОСОБА_9 , ні правоохоронні органи, ні безпосередньо військовому керівництву. Таким чином ОСОБА_8 вчинив заздалегідь необіцяне приховування тяжкого злочину, тобто кримінальне правопорушення передбачене ч. 1 ст. 396 КК України.
В подальшому, цього ж дня близько 16.00 годин ОСОБА_8 , достовірно знаючи, що транспортний засіб LADA 212140 д.н.з. НОМЕР_1 належить потерпілому ОСОБА_9 , та останній не надавав дозволу на керування вказаним транспортним засобом, віддав усний наказ військовослужбовцю ОСОБА_26 сісти за кермо указаного автомобіля та разом із ОСОБА_25 здійснити рух за автомобілем марки «Geely МК Cross» чорного кольору що останні і зробили.
ОСОБА_25 та ОСОБА_26 , усвідомивши неправомірність дій командира ОСОБА_8 , проте побоюючись за своє життя, виконали злочинний наказ останнього та прослідували в напрямку с. Оріхове Старобільського району Луганської області.
Цього ж дня, близько 16.00 годин ОСОБА_25 та ОСОБА_26 , зупинившись біля водонапірної башти, що в с. Оріхове Старобільського району Луганської області, на відстані 1,2 км. від місця захоронення трупа Куницького виконали незаконну вказівку ОСОБА_8 про необхідність залишення транспортного засобу LADA 212140 д.н.з. НОМЕР_17 та направились пішки в напрямку розташування сектору «А» в с. Оріхове Старобільського району Луганської області.
Після цього ОСОБА_8 , усвідомлюючи, що ОСОБА_11 та інші військовослужбовці вилучили транспортний засіб LADA 212140 д.н.з. НОМЕР_1 у ОСОБА_9 , який є його законним власником всупереч волі останнього, заздалегідь не обіцяно отримав на зберігання чи збут майно, одержане злочинним шляхом, чим вчинив, кримінальне правопорушення, передбачене ст. 198 КК України.
07.09.2016 в лісосмузі, розташованій на відстані 26,5 метрів від автодороги «Біловодськ-Старобільськ» Старобільського району, на відстані 89,9 метрів від повороту на с. Оріхове Старобільського району Луганської області виявлено труп ОСОБА_9 .
Відповідно до висновку судово-медичної експертизи №1832-с/16/435-КЕ/16 від 15-16.09.2016 року, причиною смерті ОСОБА_9 стала закрита тупа травма тулуба з переломом 7-го лівого ребра та пошкодженням внутрішнього органу (органів), що супроводжувалася масивною внутрішньою кровотечею. Отже, між вказаною травмою і смертю ОСОБА_9 є прямий причинно-наслідковий зв`язок.
Таким чином, ОСОБА_8 , діючи умисно у порушення наведених вище нормативно-правових актів, вчинив кримінальні правопорушення, передбачені ч. 1 ст. 262, ч. 1 ст. 185, ч. 1 ст. 396, ст. 198, ч. 3 ст. 357 КК України, а саме викрадення вогнепальної зброї та бойових припасів, таємне викраденні чужого майна (крадіжці), заздалегідь не обіцяне приховуванні тяжкого злочину та заздалегідь не обіцяне отримання, зберігання чи збут майна, одержаного злочинним шляхом, в незаконному привласненні паспорта та інших важливих особистих документів, вчинених в інших особистих інтересах.
Задовольняючи клопотання, слідчий суддя послався на наявність обґрунтованої підозри та таких ризиків, як можливість переховування від органів досудового розслідування і суду, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, а також вчинити інше кримінальне правопорушення.

На ухвалу слідчого судді захисником ОСОБА_7 діючої в інтересах ОСОБА_8 подана апеляційна скарга, в якій вона просить ухвалу Старобільського районного суду Луганської області від 01 липня 2017 року скасувати, ухвалити нове рішення, яким змінити запобіжний захід підозрюваному ОСОБА_8 , та передати його на особисту поруку Народних депутатів України ОСОБА_28 , ОСОБА_29 , або не застосовувати стосовно підозрюваного ніякого запобіжного заходу.

В обґрунтування своїх вимог захисник вказує, що ухвала слідчого судді винесена з порушенням норм процесуального законодавства. Так слідчим суддею ОСОБА_30 не були враховані та оцінені обставини, які були заявлені у ході судового засідання, а також суддя прийняла рішення на підставі необґрунтованого клопотанні прокурора - оскільки обставини, на які посилався прокурор не були підтверджені ним доказами в порядку статті 132 частини 5 КПК України та статті 184 КПК України.

Вивчаючи матеріали справи було встановлено, що єдиним доказом причетності та винуватості ОСОБА_8 - є покази свідків, які у подальшому можуть мати статус підозрюваних по кримінальному провадженню, а отже дані покази не можна було брати до уваги.

Захисник звертає увагу, що прокурор як у своєму клопотанні, так і у ході розгляду клопотань у судовому засіданні - не зміг відповісти на питання, якими матеріалами він підтверджує обґрунтованість підозри, наявність ризиків та неможливість застосування інших запобіжних заходів. Відповідно до статті 132 КПК України, кожна сторона має надати суду докази обставин, на які вона посилається. Крім того, відповідно до п.5 ч.1 статті 184 КПК України, до клопотання мають додаватися посилання на матеріали, що підтверджують ті обставини, на підставі яких слідчий дійшов висновку про наявність ризиків. Згідно частини 3 цієї ж статті 184 - до клопотання має додаватися копії матеріалів, якими прокурор обґрунтовує доводи свого клопотання. Проте, прокурором не було надано доказів неможливості застосування більш м`якого запобіжного заходу та доказів наявності ризиків.

У такому випадку на думку захисника суд мав би або відмовити у задоволенні клопотання про продовження запобіжного заходу, або обрати інший, окрім тримання під вартою, а оскільки можливість змінити запобіжний захід на особисту поруку народних депутатів була, і цей запобіжний захід був би більш ефективний - то у судді не було підстав відмовляти стороні захисту у задоволенні клопотання про зміну запобіжного заходу.

Під час розгляду справи слідчий суддя не встановив чи доводять надані стороною обвинувачення докази наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 КПК, а також, чи доводять надані стороною обвинувачення докази обставин, які свідчать про недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні, чим порушив вимоги пунктів 2, 3 частинні статті 194 КПК, тим самим не було взято до уваги практику ЄС.

Також, не були враховані обставини, передбачені статтею 178 КПК України, а саме - наявність у Горбачова малолітньої дитини - тобто міцних соціальних зв`язків, постійного місця роботи, несудимості підозрюваного, наявності у нього статусу учасника бойових дій, наявності державної нагороди - Ордена Богдана Хмельницького 3 ступеню, наявності у нього постійного місця проживання, а також хвороби гепатитом типу В.

Захисник вказує, що одною із головних підстав для скасування рішення - є те, що у ході розгляду клопотання судом не було прийнято до уваги зауваження адвоката на те, що прокурором не було надано жодного належного доказу - оригіналу або засвідченої копії документа.

Слідча суддя у ухвалі зазначила альтернативний запобіжний захід 1 600 000 грн який є непомірним для підозрюваного і був визначений без урахування його майнового стану.

Клопотання про застосування запобіжного заходу розглядалося неналежним судом, оскільки на думку захисника відповідно до тексту самого клопотання його мав розглядати не Старобільський районний суд Луганської області, а Сватівський районний суд.

Прокурором по справі у суді першої інстанції не булі надані оригінали документів або належним чином засвідчені копії.

На апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_7 діючої в інтересах ОСОБА_8 , було подано заперечення прокурора відділу процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчого відділу військової прокуратури сил АТО ОСОБА_6 який зазначає про необґрунтованість доводів апелянта і вважає ухвалу слідчого судді законною та обгрунтованою.
Заслухавши доповідача, захисника та ОСОБА_8 , які підтримали доводи апеляційної скарги, прокурорів, які просили відмовити в задоволенні апеляційної скарги, заслухавши депутатів ОСОБА_28 , ОСОБА_29 які виявили бажання взяти на особисту поруку підозрюваного, дослідивши матеріали справи і доводи апеляційної скарги та провівши судові дебати, колегія суддів доходить наступних висновків.

Доводи захисту щодо порушення правил підсудності при розгляді справи у суді першої інстанції є необґрунтованими, та узгоджуються з позицією Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ викладених у листах № 511-550/0/4-13 від 04.04.2013 року; № 223-559/0/4-13 від 05.04.2013 року; № 223-1650/0/4-16 від 16.06.2016 року.

Відповідно до вимог ст.177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, що зашкодять інтересам розслідування та судового розгляду кримінальної справи. Зокрема, такими є зазначені в ч.1 ст. 177 КПК України ризик переховування та ризик вчинення нових кримінальних правопорушень.

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 КПК України, слідчий суддя, суд зобов`язаний оцінити в сукупності всі зазначені в ст.178 КПК України обставини, що стосуються особи підозрюваного та вчиненого кримінального правопорушення.

Дані вимоги закону слідчим суддею виконані.

Слід зауважити, що на даному етапі провадження не можна вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема оцінювати докази з точки зору їх достатності та допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення. Слідчий суддя на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів повинен визначити лише чи є причетність особи до вчинення кримінального правопорушення вірогідною та достатньою для застосування щодо підозрюваного обмежувальних заходів.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.

Зв`язок підозрюваного ОСОБА_8 з вчиненими кримінальними правопорушеннями, передбаченими ч. 1 ст. 262, ч. 1 ст. 185, ч. 1 ст. 396, ст. 198, ч. 3 ст.357 КК України як вірно зазначила слідчий суддя суду першої інстанції підтверджується наявними у кримінальному провадженні доказами: протоколом огляду місця події від 07.09.2016, висновком судово-медичної експертизи трупа №1832 - с/16/435-КЕ/16 від 30.11.2016, висновком молекулярно-генетичної експертизи №10-538 від 15.11.2016, протоколами допитів ОСОБА_25 , ОСОБА_26 , ОСОБА_12 , ОСОБА_31 , ОСОБА_11 , а також іншими матеріалами кримінального провадження № 0000488 від 01.07.2014 року.
Також слідчий суддя обґрунтовано врахувала наявність передбачених ст.177 КПК України ризиків, зокрема ризиків переховуватися від органів досудового розслідування та суду, знищувати та приховувати або спотворити речі, документи які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливати на свідків вчиненого ним злочину, іншим чином перешкоджати кримінальному провадженню, вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення у якому підозрюється.
Всупереч доводам апеляції висновок слідчого судді що жоден інший більш м`який запобіжний захід, передбачений ст.176 КПК України не забезпечить належну поведінку підозрюваного ОСОБА_8 виконання ним процесуальних рішень, та унеможливить спроби останнього перешкоджати судовому розгляду даного кримінального провадження.

Це свідчить про те, що підполковник ОСОБА_8 у період з 1997 року по даний час, перебуваючи нарізних посадах у Збройних силах України, у тому числі виконував обов`язки офіцера військової розвідки набув зв`язки із вищими посадовими, військовими особами, у тому числі розвідки штабу Управління оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_2 », будучи на волі використовуючи набуті зв`язки та досконало знаючи оперативну роботу правоохоронних органів може ухилитись від органу досудового розслідування чи суду та знищити чи спотворити речі, документи, що мають значення для здійснення належного досудового розслідування, що унеможливить в подальшому органу досудового розслідування встановити істину у даному кримінальному провадження.

Крім того, в органу досудового розслідування є обґрунтовані підозри того, що ОСОБА_8 може вчинити інший злочин, зокрема злочин проти життя та здоров`я потерпілого у кримінальному провадженні - ОСОБА_32 , який являється батьком загиблого ОСОБА_9 .

Згідно повідомлення начальника управління карного розшуку Головного управління Національної поліції у Луганській області полковника поліції ОСОБА_33 вбачається, що фігуранти указаного кримінального провадження, у томи числі ОСОБА_8 мають намір уникнути явку до органу досудового розслідування та вирішують питання про виїзд за межі України.

Слід врахувати те, що ОСОБА_8 , являючись військовослужбовцем старшого офіцерського складу, будучи прямим начальником за військовим званням, для свідка у даному кримінальному провадженню солдата ОСОБА_26 може здійснювати тиск на останнього, шляхом створення штучних перешкод при проходженню ним військової служби а тому в органу досудового розслідування є всі підстави вважати, що останній перебуваючи на волі може вчинити тиск на дану особу, що перешкодить встановлення істини у даному кримінальному провадженні.

Окрім того, підполковник ОСОБА_8 з метою уникнути покарання та з метою не бути викритим у вчинених кримінальних правопорушеннях, у період з червня по серпень 2014 року чинив моральний тиск на ОСОБА_12 , створював йому штучні перешкоди у проходженні військової служби та схиляв ОСОБА_12 до здійснення протиправних дій, а саме до перепоховання тіла ОСОБА_9 , а тому в органу досудового розслідування є всі підстави вважати, що ОСОБА_8 перебуваючи на волі може вчинити тиск на дану особу, що перешкодить встановлення істини у даному кримінальному провадженні.

В органу досудового розслідування є усі підстави вважати, що ОСОБА_8 вчинивши кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 396 КК України (заздалегідь не обіцяне приховування тяжкого злочину), перебуваючи на волі може вчинити необхідні дії, щоб знову знищити, сховати знаряддя та засоби вчинення тих злочинів, в яких він підозрюється.

Крім того, ОСОБА_8 підозрюється, у вчиненні тяжкого злочину (ч. 1 ст. 262 КК України), за який передбачене покарання виключно у вигляді позбавлення волі, від 3 до 7 років та який був скоєний ним у період виконання службових обов`язків в зоні проведення Антитерористичної операції. Його дії, як і сам ОСОБА_8 як особа, представляють підвищену суспільну небезпеку, яка своїми діями дискредитує Збройні сили України.

Слід рахувати те, що з метою уникнення відповідальності за кримінальне правопорушення у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_8 останній співпрацювати з органом досудового розслідування для забезпечення повного та об`єктивного досудового розслідування не бажав, на вимогу слідчого, прокурора не з`являвся, що також свідчить про наміри підозрюваного перешкоджати розслідуванню кримінального провадження.

Таким чином, задовольняючи клопотання прокурора, слідчий суддя відповідно до п.2 ст.178 КПК України врахував вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення, тяжкість покарання, яке загрожує ОСОБА_8 у разі визнання його винуватим у кримінальних правопорушеннях, у вчиненні яких він підозрюється та стан його здоров`я.

Наявність у ОСОБА_8 захворювань не зменшує небезпеки встановлених ухвалою слідчого судді ризиків.

Розмір застави визначено слідчим суддею відповідно до вимог частин 4 і 5 ст.182 КПК України з урахуванням обставин кримінальних правопорушень, майнового та сімейного стану підозрюваного, інших даних про його особу та ризиків, передбачених ст.177 КПК України.

Судова колегія вважає безпідставними доводи апеляції про те, що прокурором по справі у суді першої інстанції не булі надані оригінали документів або належним чином засвідчені копії, оскільки при наявності сумнівів у достовірності тих чи інших документів захисник мала нагоду порівняти ії з матеріалами кримінального провадження.

За таких умов колегія суддів не вбачає підстав для скасування ухвали слідчого судді, а тому в задоволенні апеляційної скарги захисника ОСОБА_7 діючої в інтересах ОСОБА_8 слід відмовити.

Керуючись статтями 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів.

УХВАЛИЛА :
Апеляційну скаргу прокурора ОСОБА_7 залишити без задоволення.
Ухвалу слідчого судді Старобільського районного суду Луганської області від 1 липня 2017 року, якою клопотання прокурора відділу процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчого відділу військової прокуратури сил АТО ОСОБА_6 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_8 , було задоволене, застосовано стосовно ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 27 серпня 2017 року включно, з зазначенням застави у розмірі 1 600 000 грн, залишити без змін.
Ухвала оскарженню не підлягає.
СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_1