Справа № 686/113/17

УХВАЛА

04 квітня 2017 року м.Хмельницький
В судовому засіданні представник скаржника вимоги скарги підтримав, просив скасувати постанову слідчого як незаконну, не мотивовану.
Постановою начальника ВСВ Хмельницького ВП ГУНП в Хмельницькій області ОСОБА_4 від 22 грудня 2016 року, у відповідності до ст.ст.110, 220, 276 КПК України, було відмовлено у задоволенні вказаного клопотання, оскільки немає підстав обирати свідку ОСОБА_5 запобіжні заходи.
Частиною першою ст.303 КПК України встановлено вичерпний перелік рішень, дій чи бездіяльності слідчого або прокурора, які оскаржуються під час досудового розслідування.
Оскарження постанови слідчого, якою відмовлено у задоволенні клопотання про здійснення у кримінальному провадженні процесуальних дій (звернення до слідчого судді із клопотанням про обрання запобіжного заходу), які не є слідчими діями, не є предметом розгляду слідчого судді на стадії досудового слідства.
Крім того, відповідно до ст.ст.177, 184 КПК України, Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом. Клопотання слідчого, прокурора про застосування запобіжного заходу подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого здійснюється досудове розслідування.
Згідно з п.6 ч.2 ст.40, п.11 ч.2 ст.36 КПК України, уповноважені повідомляти особі про підозру виключно прокурор або слідчий за погодженням з прокурором.
Відповідно до ч.1 ст.36, ч.5 ст.40 КПК України, прокурор, слідчий здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог цього Кодексу, є самостійними у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється.
Згідно з ч.1 ст.94 КПК України, слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.
У вказаному кримінальному провадженні, слідчий дійшов до висновку, що на даний час не має підстав обирати свідку ОСОБА_5 , якому не було повідомлено про підозру, запобіжний захід, тому відмовив у задоволені поданого ПП «Банкір» клопотання.
Прийняте слідчим рішення є мотивованим, обґрунтованим і винесеним у відповідності до ст.40, 110, 220 КПК України. Висновки слідчого, викладені в оскаржуваній постанові, відповідають вимогам закону та ґрунтуються на матеріалах кримінального провадження.
Враховуючи викладене, а також те, що в ході розгляду скарги ПП «Банкір» не знайшли підтвердження факти порушення слідчим вимог КПК України при прийнятті оскаржуваного рішення, яке, у відповідності до ч.1 ст.303 КПК України, не є предметом розгляду слідчого судді на стадії досудового слідства, в зв`язку з чим скарга ПП «Банкір» задоволенню не підлягає.
Керуючись ст.ст.303-307 КПК України,
Ухвала слідчого судді в порядку ст.ст. 307, 309 КПК України оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя