Справа № 0425/880/2012
Провадження № 1/0186/2/17
П О С Т А Н О В А
19 червня 2017 року Першотравенський міський суд Дніпропетровської області в складі:

головуючої судді - ОСОБА_1

секретар

судового засідання- ОСОБА_2

за участю:

прокурора - ОСОБА_3

підсудної ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Першотравенську кримінальну справу за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки смт. Покровське, Дніпропетровської області, українки, громадянки України, освіта вища, розлученої, пенсіонерки, раніше не судимої, яка мешкає за адресою АДРЕСА_1 ,

в скоєнні злочинів, передбачених ч.2, ч.3 ст.191, ч.1 ст.364 КК України,

В С Т А Н О В И В:
В провадження Першотравенського міського суду Дніпропетровської області 09 червня 2017 року надійшли матеріали кримінальної справи по обвинуваченню ОСОБА_4 у скоєнні злочинів передбачених ч.2, ч.3 ст.191, ч.1 ст.364 КК України. Справа слухається за КПК України 1960 року.

Відповідно до автоматизованого розподілу матеріалів кримінальної справи був визначений головуючий суддя ОСОБА_1 .

Ухвалою Першотравенського міського суду Дніпропетровської, головуючий суддя ОСОБА_1 , від 07 лютого 2017 року дану кримінальну справу було повернуто на додаткове розслідування.

Ухвалою колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Дніпропетровської області від 18 травня 2017 року, ухвалу Першотравенського міського суду Дніпропетровської від 07 лютого 2017 року скасовано, з направленням справи на новий судовий розгляд в той же суд.

Зазначеною ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 18 травня 2017 року встановлено, що при повернення справи на додаткове розслідування, суд першої інстанції в порушення п.13 постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 11.02.2005 року "Про практику застосування судами України законодавства, що регулює повернення кримінальних справ на додаткове розслідування", дав оцінку частині доказів, висловив думку про формулювання й обсяг обвинувачення, кваліфікацію вчиненого.

Враховуючи це суддя ОСОБА_1 заявив собі самовідвід, оскільки встановлені обставини відповідно п. 4 ч. 1 ст. 54 КПК України роблять подальшу його участь у розгляді справи такою, що вплине на його об`єктивність.

Заслухавши думку сторін кримінального провадження, які не заперечували проти самовідводу судді, суд дійшов до наступного висновку.

Відповідно до ст.54 КПК України (1960 року) суддя не може брати участі в розгляді кримінальної справи:

1) якщо він є потерпілим, цивільним позивачем, цивільним відповідачем або родичем кого-небудь з них, а також родичем слідчого, особи, яка провадила дізнання, обвинувача або обвинуваченого;

2) якщо він брав участь у даній справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, особа, яка провадила дізнання, слідчий, обвинувач, захисник або представник інтересів потерпілого, цивільного позивача або цивільного відповідача;

2-1) якщо він під час досудового розслідування справи вирішував питання щодо проведення обшуку, виїмки, огляду, обрання, зміни чи скасування запобіжних заходів, продовження строків тримання під вартою, або розглядав скарги на затримання чи на постанови про відмову в порушенні кримінальної справи або закриття справи;

2-2) якщо він під час досудового розслідування справи розглядав питання про усунення захисника в порядку, передбаченому статтею 611 цього Кодексу;

3) якщо він особисто або його родичі заінтересовані в результатах справи;

4) при наявності інших обставин, які викликають сумнів в об`єктивності судді;

5) у разі порушення порядку визначення судді для розгляду справи, встановленого частиною третьою статті 162 цього Кодексу.

У складі суду, що розглядає кримінальну справу, не можуть бути особи, які є родичами між собою.

У відповідності до ст. 55 КПК України, суддя, який брав участь у розгляді кримінальної справи в суді першої інстанції, не може брати участі в розгляді цієї справи в апеляційному чи касаційному порядку, а так само брати участь в новому розгляді справи в суді першої інстанції в разі скасування вироку або ухвали про закриття справи, постановлених з його участю.

Відповідно до п.13 постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 11.02.2005 року "Про практику застосування судами України законодавства, що регулює повернення кримінальних справ на додаткове розслідування", суд не вправі наперед вирішувати питання про формулювання й обсягу обвинувачення, його доведеність, кваліфікацію вчиненого, достовірність того чи іншого доказу чи переваги одних доказів перед іншими, а також вважати встановленими обставини, які підлягають перевірці в ході додаткового розслідування.

Порушення даної вимоги може бути підставою для відводу судді, який направляв справу на додаткове розслідування і повинен розглядати її після надходження до суду після дослідування, а також для скасування вироку, якщо кримінальну справу розглянув суддя, який в постанові про направлення справи на додаткове розслідування висловив свою думку про формування й обсяг обвинувачення, його доведеність, кваліфікацію вчиненого, достовірність того чи іншого доказу чи переваги одних доказів перед іншими.

Внутрішнє переконання судді, яке склалось під час попереднього судового розгляду і направленні справи на додаткове розслідування, було викладене публічно в формі постанови.

Відповідно до ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, установленим законом.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини під терміном «суд, установлений законом» у ст.6 Конвенції мається на увазі, що «судова влада у демократичному суспільстві регулюється законами, джерелом яких є парламент». Зазначений термін охоплює не лише правові підстави існування суду, але й його склад у кожній конкретній справі.

Так, у рішенні Суду від 10 грудня 2009 року в справі «Мироненко і Мартиненко проти України» було констатовано порушення п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини й основоположних свобод. Цим рішенням Європейським Судом визнано порушення принципу безсторонності суду. Так, у п. 66, 69 і 70 цього рішення вказано, що згідно з усталеною практикою Суду, наявність безсторонності має визначатися, для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції, за допомогою суб`єктивного та об`єктивного критеріїв. За суб`єктивним критерієм оцінюється особисте переконання та поведінка конкретного судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у даній справі. Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності. У кожній окремій справі слід визначити, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступінь, що свідчать про те, що суд не є безстороннім. Застосовуючи об`єктивний критерій, слід з`ясувати, чи існують, окрім самої поведінки судді, певні факти, які можуть служити підставою для сумніву в його безсторонності. Тобто при визначенні наявності у відповідній справі законних підстав сумніватися в безсторонності певного судді, позиція особи, про яку йдеться, має важливе, але не вирішальне значення. Вирішальне значення при цьому матиме можливість вважати такі сумніви об`єктивно обґрунтованими. У цьому зв`язку навіть видимі ознаки можуть мати певне значення або, іншими словами, «має не лише здійснюватися правосуддя - ще має бути видно, що воно здійснюється». Адже йдеться про необхідність забезпечення довіри, яку суди в демократичному суспільстві повинні вселяти у громадськість.

При направленні справи на додаткове розслідування суддя дав оцінку частині доказів, висловив думку про формулювання й обсяг обвинувачення, кваліфікацію вчиненого, що відповідно п. 4 ч. 1 ст. 54 КПК України робить подальшу його участь у розгляді справи такою, що вплине на його об`єктивність, і є підставою для самовідводу.

Відповідно до ст. 56 КПК України (1960 року) за наявності обставин, передбачених ст.54 і 55 цього Кодексу, суддя зобов`язаний заявити самовідвід. Заяви про відвід ( самовідвід) подаються до початку судового слідства.

Керуючись ст.ст.54,55,56 КПК України, -

П О С Т А Н О В И В:
Заяву про самовідвід головуючого по справі судді ОСОБА_1 -задовольнити.

Кримінальну справу по обвинуваченню ОСОБА_4 в скоєнні злочинів, передбачених ч.2, ч.3 ст.191, ч.1 ст.364 КК України, повернути до канцелярії Першотравенського міського суду Дніпропетровської області для її перерозподілу у відповідність до ч.3 ст.35 КПК України.

Постанова оскарженню не підлягає.

Суддя: ОСОБА_1