н/п 1-в/640/38/17
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"19" січня 2017 р. Київський районний суд м. Харкова в складі:
головуючого-судді - ОСОБА_1 ,
при секретарі- ОСОБА_2 ,
за участю прокурора ОСОБА_3 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові подання Київського РВ КВІ м. Харкова УДПтС України в Харківській області про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку суду від 10 листопада 2016 року, -
Заступник начальника Київського РВ КВІ м. Харкова УДПтС України в Харківській області ОСОБА_4 звернулася до суду з поданням про вирішення питання, що виникло при виконанні вироку суду від 10 листопада 2016 року по кримінальному провадженню відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , посилаючись на те, що вироком Київського районного суду м. Харкова від 10 листопада 2016 року його було визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України, та засуджено до покарання у вигляді двох років позбавлення волі із застосуванням ст. 75 КК України з іспитовим строком на один рік.
Заявник посилався на те, що в резолютивній частині вироку суду вказано, що до засудженого застосовані положення ст. 76 КК України, але на засудженого не було покладено жодного із обов`язків, передбачених зазначеною статтею.
Представник Київського РВ КВІ м. Харкова УДПтС України в Харківській області в судове засідання не прибула, про час та місце розгляду подання був повідомлений належним чином, про що свідчить телефонограма, надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності.
Прокурор в судовому засіданні покладався на розсуд суду.
Вивчивши матеріали справи, оцінивши надані сторонами докази, суд вважає, що підстави для вирішення протиріччя та неточностей, які виникли при ухваленні та виконанні зазначеного вироку в частині уточнення пунктів та частин ст. 76 КК України, які застосовуються до засудженого відсутні. До такого висновку суд дійшов виходячи з наступного.
Як вбачається з вироку Київського районного суду м. Харкова від 10 листопада 2016 року, цим вироком ОСОБА_5 було визнано винним у вчиненні у травні 2016 року злочину, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України, та засуджено до покарання у вигляді двох років позбавлення волі із застосуванням ст. 75 КК України з іспитовим строком на один рік. Обов`язки, передбачені ст. 76 КК України на засудженого не були покладені.
Згідно ч. ч. 1 і 3 ст. 5 КК України закон про кримінальну відповідальність, що скасовує злочинність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість. Закон про кримінальну відповідальність, що частково пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, а частково посилює кримінальну відповідальність або іншим чином погіршує становище особи, має зворотну дію у часі лише в тій частині, що пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи.
Зміни до ст. 76 КК України, на які посилається заявник, були внесені Законом України № 1492-VIII від 07.09.2016 року, тобто після вчинення засудженим ОСОБА_6 злочину, а тому можуть бути застосовані до нього лише в разі, якщо вони пом`якшують кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшують його становище.
Порівняльний аналіз змісту вироку суду, у якому на підставі ст. 76 КК України, в редакції що діяла до внесення змін, на засудженого обов`язків поклпдено не було, що є правом суду, і обов`язків, можливість застосування яких до засудженого передбачена ст. 76 КК України в редакції Закону України № 1492-VIII від 07.09.2016, свідчить про те, що останні погіршують становище засудженого, оскільки у новій редакції ст. 76 КК України фактично передбачено необхідність: 1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; 2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання, а тому зазначене обмеження в новій редакції до засудженого застосовано бути не могло.
Крім того, суд зазначає, що положення п. 14 ст. 537 КПК України передбачають право суду під час виконання вироку вирішувати питання про всякого роду сумніви і протиріччя, що виникають при виконанні вироку, і не передбачає можливості вирішення судом питань щодо протирічь, а тим більше неточності, які виникли при його ухваленні.
На підставі наведеного і відповідно до положень ст. ст. 537, 539 КПК України, суд, -
В задоволенні подання Київського РВ КВІ м. Харкова УДПтС України в Харківській області про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку суду від 10 листопада 2016 року у відношенні ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , - відмовити.
Ухвала може бути оскаржена протягом семи днів з дня її оголошення шляхом подання апеляційної скарги до апеляційного суду Харківської області через Київський районний суд м. Харкова.
Суддя -