Справа № 357/7358/17
У Х В А Л А
03 липня 2017 року Слідчий cуддя Білоцерківського міськрайонного суду Київської області ОСОБА_1 за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , скаржника - ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду №6 в м. Біла Церква скаргу ОСОБА_3 на постанову від 16.05.2017 р. про закриття кримінального провадження, винесену слідчим слідчого відділення Білоцерківського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Київській області лейтенантом поліції ОСОБА_4 у кримінальному провадженні №0000304 від 24.01.2017 р. за ознаками злочину, передбаченого ч.1 ст.185 КК України,-

В С Т А Н О В И В:
29.06.2017 р. до Білоцерківського міськрайонного суду надійшла скарга ОСОБА_3 на постанову від 16.05.2017 р. про закриття кримінального провадження, винесену слідчим слідчого відділення Білоцерківського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Київській області лейтенантом поліції ОСОБА_4 у кримінальному провадженні №0000304 від 24.01.2017 р. за ознаками злочину, передбаченого ч.1 ст.185 КК України.

У своїй скарзі ОСОБА_3 зазначає, що 24.01.2017 р. розпочато досудове розслідування по факту крадіжки майна з квартири АДРЕСА_1 , а саме: шкіряного дивана «Глорі», двох крісел, скляного кухонного стола і чотирьох шкіряних стільців білого кольору, кухонного вбудованого гарнітура, ліжка-автомобіля червоного кольору, письмового стола та комоду, шафи для дитячого одягу, спального гарнітура, ліжка, матраца, комода, вішалки для одягу, шафи для одягу, двох тумбочок, вбудованої шафи та люстри.

При цьому скаржниця вказує, що дані меблі знаходяться в квартирі до цього часу, це було встановлено в зв`язку з проведенням пізнавально-пошукової діяльності адвоката для збирання доказів в інтересах захисту себе, як потерпілої особи.

Вважає, що постанова підлягає скасуванню, оскільки вона винесена без достатнього та належного проведення досудового розслідування.

Просить суд скасувати постанову від 16.05.2017 р. про закриття кримінального провадження, винесену слідчим ОСОБА_4 .

Представник Білоцерківського ВП ГУНП в Київській області в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду скарги був належним чином повідомлений, причини неявки суду не повідомив, а тому суд, на підставі ст.306 КПК України вважає за можливе провести розгляд скарги за відсутності зазначеного представника.

В судовому засіданні скаржниця підтримала скаргу за викладених в ній обставин та

пояснила, що з 02.09.2000 р. до 21.07.2011 р. вона перебувала в зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_5 , від шлюбу мають сина ОСОБА_6 , 2005 р.н.

До 19.04.2010 р. сім`єю, без реєстрації, проживали в кв. АДРЕСА_1 , яка була оформлена на ОСОБА_7 бабусю бувшого чоловіка. Там же перебували і меблі, придбані під час шлюбу.

20.04.2010 р. вона( ОСОБА_3 ) після сварки з чоловіком добровільно залишила квартиру та стала проживати за адресою: АДРЕСА_2 .

Оскільки після цього ОСОБА_7 квартиру разом з меблями продала сторонній особі, вказані меблі знаходяться в цій квартирі і на даний час, вважає що цими діями вчинено крадіжку її( ОСОБА_3 ) речей, а тому постанова слідчого про закриття кримінального провадження за ознаками ст.185 ч.1 КК України, яке було розпочате за її заявою - є незаконною.

Заслухавши доводи скаржниці, оглянувши матеріали скарги та матеріали кримінального провадження №0000304 від 24.01.2017 р. за ознаками злочину, передбаченого ч.1 ст.185 КК України, приходжу до висновку, що в задоволенні скарги слід відмовити з наступних підстав.

В ході досудового розслідування слідчим було проведено ряд слідчих дій для з`ясування обставин: допитано заявника ОСОБА_3 , яка показала, що в період часу з 2000 р. по 21.07.2011 р. вона перебувала у шлюбі із ОСОБА_5 .

За час подружнього життя вони купили квартиру АДРЕСА_1 . Однак офіційно власником квартири була бабуся колишнього чоловіка. Меблі в даній квартирі також були куплені у період подружнього життя. Вказувала, що квартира після розірвання шлюбу була продана разом із вказаними меблями.

Відповідно до ч. 1 ст. 185 КК України таємне викрадення чужого майна (крадіжка) - карається штрафом до п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або виправними роботами на строк до двох років, або позбавленням волі на строк до трьох років.

З об`єктивної сторони крадіжка відноситься до злочинів з матеріальним складом. Тому, крім діяння (таємного викрадення), обов`язковими її ознаками є матеріальна шкода, спричинена власнику викраденого майна.

З суб`єктивної сторони крадіжка передбачає тільки прямий умисел, тобто особа усвідомлює, що посягає на чужу власність , таємно вилучає чуже майно, на яке вона не має ніякого права, передбачає спричинення матеріальної шкоди в певному розмірі і бажає спричинити таку шкоду.

Як зазначає скаржниця, меблі, про які вона вказала в заяві до поліції, були придбані в період шлюбу з її колишнім чоловіком за спільні кошти.

Відповідно до ст.60 Сімейного кодексу України Майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Набуття майна за час шлюбу створює презумпцію права спільної сумісної власності подружжя.

Якщо майно було набуте за час шлюбу, передбачається (презумується), що воно є спільним. До речей, які входять до складу подружнього майна, зокрема належать житлові будинки, квартири, дачі, гаражі, предмети домашнього вжитку, гроші, вклади у кредитних установах тощо.

В даному випадку між ОСОБА_3 та її колишнім чоловіком ОСОБА_5 наявні цивільно-правові відносини, які необхідно скаржниці вирішувати в цивільно-правовому порядку.

Відповідно до положень ч.1, ч.2 ст.9 КПК України під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства. Прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Відповідно до вимог ст.91 КПК України у кримінальному провадженні підлягають доказуванню: подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення); винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення; вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, а також розмір процесуальних витрат; обставини, які впливають на ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, характеризують особу обвинуваченого, обтяжують чи пом`якшують покарання, які виключають кримінальну відповідальність або є підставою закриття кримінального провадження; обставини, що є підставою для звільнення від кримінальної відповідальності або покарання. Доказування полягає у збиранні, перевірці та оцінці доказів з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження.

Згідно ст. 307 КПК України ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути про: 1) скасування рішення слідчого чи прокурора; 2) зобов`язання припинити дію; 3) зобов`язання вчинити певну дію; 4) відмову у задоволенні скарги.

Заслухавши думку учасників судового розгляду та дослідивши матеріали скарги, матеріали кримінального провадження за №0000304 від 24.01.2017 р. за ознаками злочину, передбаченого ч.1 ст.185 КК України, приходжу до висновку, що скаржниці слід відмовити в задоволенні скарги на постанову про закриття даного кримінального провадження від 16.05.2017 р., оскільки слідчим ОСОБА_4 , на думку слідчого судді, вжито всіх передбачених законом заходів по зібранню та оцінці доказів відповідно до вимог ст.94 КПК України, з точки зору належності, допустимості, достовірності, а в сукупності з іншими доказами - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, виходячи із положення ст. 2 КПК України.

За даних обставин оскаржувана постанова є обґрунтованою і законною.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 303-307 КПК України, -

У Х В А Л И В:
В задоволенні скарги ОСОБА_3 на постанову від 16.05.2017 р. про закриття кримінального провадження, винесену слідчим слідчого відділення Білоцерківського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Київській області лейтенантом поліції ОСОБА_4 по кримінальному провадженню за № 0000304 від 24.01.2017 року, за ознаками злочину, передбаченого ч.1 ст.185 КК України відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду Київської області протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1