Справа № 317/4680/16-к
№/п 1-кп/317/44/2017

В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
03 січня 2017 року м. Запоріжжя

Запорізький районний суд Запорізької області у складі:

головуючого судді: ОСОБА_1

при секретарі: ОСОБА_2

за участю прокурора: ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Запоріжжі кримінальне провадження № 0000105 від 15.08.2016 року за обвинуваченням:

ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Запоріжжя, громадянина України, українця, освіта середня-спеціальна, розлучений, 1 неповнолітня дитина-інвалід, знаходиться на військовій службі на контракті, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 407 ч.4 КК України,-

В С Т А Н О В И В:
З 16 травня 2016 року ОСОБА_4 проходить військову службу солдатом у військовій частині польова пошта НОМЕР_1 за контрактом на посаді водія 4 гарматної артилерійської батареї 2 гарматного артилерійського дивізіону.

Відповідно до ст..1 Закону України «Про оборону України» від 6 грудня 1991 року визначено, що особливий період період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій..

Солдат ОСОБА_4 , будучи військовослужбовцем, відповідно ст.ст. 3-6, 11, 16, 216 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст. 1, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України був зобов`язаний свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, бути зразком витримки, берегти військову честь, показувати приклад дисциплінованості, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків, виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою, про все, що сталося з військовослужбовцем і стосується виконання ним службових обов`язків доповідати своєму безпосередньому начальникові, за дозволом на звільнення з розташування військової частини звертатися до свого безпосереднього начальника, а виїзд військовослужбовців, за межі гарнізону здійснюється лише з дозволу командира військової частини.

15 липня 2016 року солдат ОСОБА_4 убув у щорічну відпустку терміном до 24 липня 2016 року включно.

Проте після 24.07.2016 року ОСОБА_4 для подальшого проходження військової служби до розташування військової частини польова пошта НОМЕР_1 з відпустки не прибув.

Діючи на порушення вищезазначених статутних вимог, солдат ОСОБА_4 усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх діянь, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, діючи умисно, в умовах особливого періоду, з метою тимчасово ухилитися від проходження військової служби 24 липня 2016 року не з*явився вчасно без поважних причин на службу з відпустки, а саме до військової частини польова пошта НОМЕР_1 , а саме до бригадного полігону « ІНФОРМАЦІЯ_2 », який розташований в АДРЕСА_2 , свої службові обов`язки не виконував, час проводив на власний розсуд, не приймаючи мір для повернення до місця служби та про своє місцезнаходження до органів військового чи цивільного управління не заявляв та ухилявся від проходження служби до 15 листопада 2016 року.

Допитаний у судовому засідані обвинувачений ОСОБА_4 провину свою визнав повністю, пояснив, що служить за контрактом. В зоні АТО перебував як військовослужбовець тричі. 15.07.2016 року отримав відпустку строком до 24 липня 2016 року включно. В його родині виникли складнощі у відносинах, він самостійно не мог подолати психологічний зрив та не повертався на службу. Пояснив, що має неповнолітню дитину, яка є інвалідом. Про місце свого перебування та причини неприбуття до військової частини не повідомляв. Ухилявся від проходження служби до 15 листопада 2016 року, потім сповістив належну службу та з*явився з каяттям.
Беручи до уваги позицію учасників судового провадження, роз`яснивши їм положення ст. 349 КПК України та наслідки її застосування, суд вирішив визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, обмежити дослідження доказів допитом обвинуваченого, дослідити дані, що характеризують особу обвинуваченого.
На підставі ч.3 ст. 349 КПК України подальше дослідження доказів за згодою обвинуваченого та інших учасників судового провадження не проводилося.
Суд кваліфікує дії обвинуваченого ОСОБА_4 за ч.4 ст. 407 КК України тобто нез*явлення військовослужбовця вчасно без поважних причин на службу з відпустки тривалістю понад один місяць, вчинене в умовах особливого періоду.

При призначенні покарання, суд відповідно до вимог ст. 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
ОСОБА_4 вчинив злочин середньої тяжкості. Беручи до уваги дані про особу обвинуваченого, суд враховує те, що він раніше не судимий. Характеризується позитивно, на утриманні має неповнолітню дитину.
Обставинами, які пом*якшують покарання, суд визнає те, що ОСОБА_4 щиро розкаявся у скоєному та активно сприяв розкриттю злочину, а також скоїв правопорушення внаслідок збігу тяжких особистих та сімейних обставин.
Обставин, які обтяжують покарання, судом не встановлено.
Враховуючи викладене, суд вважає, що при призначенні покарання слід застосувати ст.69 КК України та призначити покарання більш м*яке ніж передбачено законом.
Відповідно до ст.60 КК України військовослужбовці відбувають арешт на гауптвахті.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 368, 370, 374 КПК України, суд
З А С У Д И В:
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ст. 407 ч.4 КК України і призначити покарання з застосуванням ст.69 КК України у вигляді 1 (одного) місяця гауптвахти.
Запобіжний захід відносно обвинуваченого ОСОБА_4 до набрання вироком законної сили залишити особисте зобов*язання.
Час покарання вираховувати з моменту початку фактичного виконання перебування в арештному домі.
На вирок суду може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Запорізької області протягом 30 днів з дня його проголошення, через Запорізький районний суд Запорізької області.
Суддя: ОСОБА_1