АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Єдиний унікальний номер справи: 663/1733/16-к
Номер провадження : 11-кп/791/279/17 Головуючий в І-й інстанції : ОСОБА_1
Категорія: ч.1 ст.286 КК України Доповідач: ОСОБА_2
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

2017 року березня місяця 21 дня колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Херсонської області в складі:

Головуючого судді : ОСОБА_2

Суддів: ОСОБА_3 ОСОБА_4 ,

Секретар судового засідання: ОСОБА_5

З участю прокурора: ОСОБА_6

Обвинуваченого: ОСОБА_7

Потерпілої : ОСОБА_8

Представника потерпілої: адвоката ОСОБА_9
Представника цивільного відповідача : ОСОБА_10

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Херсоні в залі Апеляційного суду Херсонської області в режимі відеоконференції з Скадовським районним судом Херсонської області кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за № 0000615, за апеляційними скаргами першого заступника прокурора Херсонської області ОСОБА_11 , представника потерпілої адвоката ОСОБА_9 , представника цивільного відповідача ОСОБА_10 на вирок Скадовського районного суду Херсонської області від 11 січня 2017 року щодо:
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Стаханов Луганської області, громадянина України, працюючого начальником відділення ПАТ НАСК «Оранта», одруженого, маючого двох малолітніх дітей, проживаючого за адресою : АДРЕСА_1 , в силу ст.89 КК України не судимого,
в с т а н о в и л а:

Зазначеним вироком ОСОБА_7 визнано винним та засуджено за ч.1 ст.286 КК України до 1 року 6 місяців обмеження волі без позбавлення права керувати транспортними засобами. На підставі ст.75 КК України звільнено ОСОБА_7 від відбування основного покарання у виді обмеження волі з випробуванням, встановивши іспитовий строк 1 рік, з покладенням обов`язків згідно п.п.1,2 ч.1 ст.76 КК України періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Стягнуто с ОСОБА_7 на користь держави витрати за проведення експертиз в розмірі 2287,76 грн.

Цивільний позов ОСОБА_8 до ОСОБА_7 , ПАТ «НАСК «Оранта»» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої злочином задоволено частково.

Стягнуто з ПАТ «НАСК «Оранта»» на користь ОСОБА_8 матеріальну шкоду в розмірі 1780,90 грн. та моральну шкоду в розмірі 5000 грн.

Стягнуто з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_8 матеріальну шкоду в розмірі 91,44 грн. та моральну шкоду в розмірі 6000 грн.

Вирішено питання щодо речових доказів.

Вироком суду ОСОБА_7 визнано винним та засуджено за те, що він 22.05.2016 року близько 11.00 години, керуючи технічно-справним автомобілем «ВАЗ 21074» реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухаючись по вул. В.Чорновола в м. Скадовськ Херсонської області в напрямку вул. Пасічника, наближаючись до перехрестя із головною дорогою вул. Джарилгацькою, передбачаючи можливість настання суспільно-небезпечних наслідків свого діяння, але легковажно розраховуючи на їх відведення, зневажив безпекою дорожнього руху, перед перехрестям проявив неуважність, завчасно швидкість не зменшив, не виконав вимоги дорожнього знаку 2.1. «Дати дорогу», чим порушив вимоги пункту 16.11 Правил дорожнього руху України, не надав перевагу в русі велосипеду «Салют», під керуванням ОСОБА_8 , яка рухалася по вул. Джарилгацька в бік вул. Шмідта в результаті чого відбулося зіткнення транспортних засобів. Внаслідок наїзду ОСОБА_8 , згідно висновку судово-медичної експертизи №50 від 23.06.2016, заподіяно тілесні ушкодження у вигляді : закритого перелому лівої променевої кістки, які за критерієм тривалості розладу здоров`я відносяться до тілесних ушкоджень середньої тяжкості. Вказані наслідки знаходяться в причинно-наслідковому зв`язку з грубим порушенням зі сторони водія ОСОБА_7 п.16.11. Правил дорожнього руху України, відповідно до яких на перехресті нерівнозначних доріг водій транспортного засобу, що рухається по другорядній дорозі, повинен дати дорогу транспортним засобам, які наближаються до даного перехрещення проїзних частин по головній дорозі, незалежно від напрямку їх подальшого руху.

В апеляційній скарзі перший заступник прокурора області ОСОБА_11 вважає вирок суду незаконним і таким, що підлягає зміні у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність.

В обґрунтування своєї апеляції посилається на те, що Законом України № 1492-VIII від 07.09.2016 « Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо забезпечення виконання кримінальних покарань та реалізації прав засуджених» до статті 76 КК України внесено зміни, згідно з якими нагляд за особами, звільненими від відбування покарання з випробуванням, здійснюється уповноваженим органом з питань пробації за місцем проживання, роботи або навчання засудженого.

Згідно із резолютивною частиною вироку на засудженого ОСОБА_7 відповідно до вимог ст.76 КК України покладено такі обов`язки, як періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти цей орган про зміну місця проживання, роботи або навчання.

З урахуванням того, що злочин обвинуваченим скоєно 22.05.2016, тобто до внесення змін Законом України № 1492-VIII від 07.09.2016 до ст. 76 КК України і положення щодо застосування пробаційних програм набирають чинності з 01.01.2018, тому судом допущено неправильне застосування вимог кримінального закону, що є підставою для зміни вироку суду першої інстанції.

Просить резолютивну частину вироку Скадовського районного суду Херсонської області від 11.01.2017 стосовно ОСОБА_7 змінити, покласти на ОСОБА_7 обов`язки, передбачені п.п.3,4 ч.1 ст.76 КК України (в ред. Закону України №1254 6 від 14.04.2009), а саме: повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи або навчання, періодично з`являтися для реєстрації в кримінально-виконавчій інспекції. В решті вирок суду залишити без змін.

В апеляційній скарзі представник потерпілої адвокат ОСОБА_9 вважає вирок суду необґрунтованим та незаконним у зв`язку з невідповідністю призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, невідповідністю висновків суду фактичним обставинам справи та порушенням норм матеріального та процесуального права.

В обґрунтування своєї апеляції посилається на те, що суд правильно кваліфікував дії обвинуваченого за ч.1 ст.286 КК України, як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесні ушкодження, але призначив покарання, яке не відповідає вимогам санкції ч.1 ст.286 КК України.

На досудовому слідстві та в суді було встановлено, що після наїзду на велосипед під керуванням потерпілої, обвинувачений не вийшов з машини, не з`ясував її стан, не вчинив жодних дій по наданню необхідної допомоги потерпілій, зокрема шляхом спрямування її до медичного закладу на своєму автомобілі. Допомога потерпілій була надана іншими випадковими громадянами, які визвали швидку медичну допомогу та поліцію. Обвинувачений, порушуючи вимоги правил дорожнього руху, залишив місце ДТП. Цим обставинам судом належної оцінки не було надано. Питання про доцільність позбавлення обвинуваченого права керування транспортними засобами взагалі не обговорювалось, у мотивувальній частині вироку про відсутність підстав для застосування додаткового покарання не зазначено. Крім того, обвинувачений взагалі не визнав позов потерпілої, не вчинив жодних мір щодо відшкодування потерпілій завданої ним матеріальної та моральної шкоди. Таким чином, зазначення судом як пом`якшуючої обставини щире каяття обвинуваченого, не відповідає дійсності.

Крім того, вважає вирок суду незаконним і в частині вирішення судом позовної заяви потерпілої по мотивам невідповідності висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права. Суд частково задовольнив позовні вимоги про стягнення матеріальної шкоди в розмірі 300,00 грн. на ремонт пошкодженого велосипеда частково на суму 25,00 грн., а в іншій частині на суму 275,00 грн. відмовив, оскільки, на думку суду, понесення витрат на зміну та купівлю каретки, шатунів, клинів, педалей не доведено. Вважає даний висновок суду помилковим, оскільки судом не були спростовані доводи свідків ОСОБА_12 , яка підтвердила, що велосипед та інструменти були пошкоджені, та ОСОБА_13 , який в судовому засіданні пояснив, що саме він оглядав пошкоджений велосипед та визначив деталі, які були пошкоджені і підлягають заміні.

Також вважає безпідставним висновок суду щодо відмови у стягненні витрат, понесених на ремонт електродрилі на суму 400,00 грн., оскільки в судовому засіданні свідок ОСОБА_12 підтвердила, що велосипед та інструменти були пошкоджені.

Суд відмовив потерпілій у задоволенні вимоги про стягнення з обвинуваченого збитків у вигляді упущеної вигоди у розмірі 16000,00 грн., оскільки, на думку суду, потерпіла не зареєстрована як суб`єкт підприємницької діяльності й платник відповідного податку у зв`язку з виконанням вищевказаних робіт пов`язане з отриманням прибутку. Таким чином, суд дійшов до висновку, що потерпіла займається незаконною діяльністю, а тому не може вимагати стягнення упущеної угоди. З даним висновком суду не погоджується, оскільки через відсутність роботи, потерпіла іноді займається виконанням будівельних робіт на підставі цивільно-правових угод, а така діяльність відповідно до діючого законодавства не є підприємницькою діяльністю, оскільки не є систематичною. Вважає, що потерпілою доведено факт втрати заробітку в наслідок ДТП з вини обвинуваченого і він повинен відшкодувати потерпілій збитки у вигляді упущеної угоди.

Крім того, в порушення вимог закону, суд при вирішенні питання про відшкодування моральної шкоди потерпілому повинен був визначити конкретну суму достатньої компенсації спричиненої злочином моральної шкоди, яка підлягала стягненню з належних цивільних відповідачів, правильно визначивши їх коло з урахуванням вимог Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 01.07.2004 року №1961-IV, відповідно якому моральна шкода підлягає стягненню із страховика в порядку п.22.3 ст.22 Закону, а решта суми з особи, яка визнана судом винною в скоєні ДТП.

Просить вирок Скадовського районного суду Херсонської області від 11.01.2017 року скасувати повністю та ухвалити новий вирок, яким призначити покарання обвинуваченому у виді 3 років обмеження волі з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 3 роки.

В апеляційній скарзі з доповненнями представник цивільного відповідача ОСОБА_10 вважає вирок суду першої інстанції в частині задоволення позовних вимог потерпілої ОСОБА_8 щодо стягнення з ПАТ «НАСК «ОРАНТА»» матеріальної та моральної шкоди незаконним.

В обґрунтування своєї апеляції посилається на те, що суд, задовольняючи частково позов потерпілої в частині стягнення шкоди з ПАТ «НАСК «ОРАНТА»» зазначив, що шкода, заподіяна діями винної особи, підлягає відшкодуванню за рахунок страховика, який застрахував цивільно-правову відповідальність обвинуваченого в розмірі 100000 грн. на одного потерпілого, тому сума майнової шкоди в розмірі 1780,90 грн. та моральна шкода в сумі 5000 грн. підлягає стягненню. Вважає, що таке рішення не відповідає вимогам закону.

Так,судом встановлено, що внаслідок ДТП за участю забезпеченого транспортного засобу потерпілій ОСОБА_8 була заподіяна шкода у вигляді закритого перелому лівої променевої кістки. Позивач в обґрунтування своїх вимог до страхової компанії щодо стягнення понесених витрат на лікування надала в якості доказів копію запису невропатолога ХОКЛ від 01.06. 2016 р., копію епікризу № 10269 ХОКЛ, копії чеків та квитанцій. Згідно наданого епікризу ОСОБА_8 з 10.06.2016 р. по 18.06.2016 р. перебувала у медичному закладі на лікуванні з діагнозом гостра сенсоневральна приглухуватість I ст. Аналіз зазначених медичних документів дає підстави стверджувати, що лікарі не пов`язують вказаний аналіз з наслідками ДТП. Допитаний в судовому засіданні в якості свідка експерт ОСОБА_14 , який проводив медичну експертизу, дав покази про те, що потерпіла несвоєчасно звернулася до лікарні, встановлений діагноз згідно медичного документу не прозвучав як посттравматичний, у зв`язку з чим даний діагноз не був оцінений як тілесне ушкодження. Таким чином, ні в ході досудового розслідування, ні в ході судового розгляду справи зв`язок між ДТП та тілесними ушкодженнями потерпілої не встановлений, тому не підлягають задоволенню витрати, які суд визнав доведеними та які здійснені ОСОБА_15 на лікування гострої сенсоневральної приглухуватості I ст. та витрати на проїзд всього на суму 1603,90 грн.

Крім того, вважає, що суд першої інстанції безпідставно стягнув зі страховика витрати на загальну суму 142 грн., оскільки потерпіла придбала рентгеноплівку та «Мест.Анастеир», необхідність придбання яких не знаходить свого документального підтвердження.

У зв`язку з тим, що потерпілою не доведений причинний зв`язок між ДТП та її витратами, пов`язаними з лікуванням, проведений у ХОКЛ, тобто відсутні правові підстави для нарахування та здійснення страхових виплат, моральна шкода в даному випадку страховиком не відшкодовується.

Також судом першої інстанції частково задоволені позовні вимоги потерпілої щодо стягнення зі страхової компанії матеріальної шкоди в розмірі 25 грн., витрачених потерпілою на заміну ланцюга. Суд прийшов до такого висновку на підставі показів свідків ОСОБА_13 та ОСОБА_16 , які були допитані в судовому засіданні, та протоколу огляду велосипеда, який міститься в матеріалах кримінального провадження. Вважає в цій частині вирок незаконним, оскільки з наданого позивачкою товарного чеку вбачається, що він не містить всіх обов`язкових реквізитів, а тому у відповідності із зазначеним «Положенням про форму та зміст розрахункових документів» не може бути прийнятий як розрахунковий.

Крім того, з копії товарного чеку вбачається, що був придбаний захист зірок, згідно ж протоколу огляду - пошкоджений захист ланцюга, що свідчить про те, що пошкоджена і придбана запчастини є різними.

Також, суд першої інстанції у відсутності представника цивільного відповідача провів допит свідків обвинувачення ОСОБА_13 та ОСОБА_16 , які дали покази стосовно пошкоджень велосипеда, чим порушив її право брати участь у допиті вказаних свідків.

Просить вирок відносно ОСОБА_17 скасувати в частині часткового задоволення позовних вимог потерпілої ОСОБА_8 та стягнення з ПАТ «НАСК «ОРАНТА»» 6780,90 грн. та призначити новий судовий розгляд у тому ж суді першої інстанції у порядку цивільного судочинства чи відмовити в позові.

Заслухавши доповідача по справі, думку прокурора, який підтримав свою апеляційну скаргу з підстав в ній викладених, а апеляції представника цивільного відповідача ОСОБА_10 та представника потерпілої адвоката ОСОБА_9 просив залишити без задоволення, представника цивільного відповідача ОСОБА_10 який підтримав свою апеляційну скаргу та потерпілу ОСОБА_8 і представника потерпілої адвоката ОСОБА_9 які підтримали свою апеляційну скаргу, обвинуваченого який заперечував проти задоволення апеляційних скарг, в дебатах сторони залишилися на попередніх позиціях, заслухавши останнє слово обвинуваченого, перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи апеляції, колегія суддів вважає що апеляційна скарга представника потерпілої адвоката ОСОБА_9 , представника цивільного відповідача та прокурора підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Висновок суду про вчинення ОСОБА_17 кримінального правопорушення при обставинах, викладених у вироку, ґрунтується на перевірених і досліджених в судовому засіданні доказах, яким суд дав належну юридичну оцінку та вірно кваліфікував його дії за ч.1 ст.286 КК України.

Відповідно за ст. 84 КПК України всі докази судом досліджено.

Вирішуючи пред`явлений потерпілою цивільний позов, суд повинен виходити з встановленого ст. 60 ЦПК України обов`язку позивача довести обставини, на які він посилається як на підставу своїх вимог.

Відповідно до п.3 ч.1 ст. 91 КПК України доказуванню підлягають вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням.

За ч. 2 ст. 127 КПК України шкода, завдана злочином може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні.

Відповідно до вимог ч. 5 ст. 128 КПК України цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України, за умови, що вони не суперечать засадам кримінального

Відповідно до положень ст.129 КПК України ухвалюючи обвинувальний вирок суд залежно від доведеності підстав і розміру позову, задовольняє повністю або частково чи відмовляє в ньому судочинства.

Крім того позовні вимоги потерпілої про відшкодування моральної шкоди, виходячи з принципу розумності, виваженості і справедливості, можуть бути задоволені з урахуванням ступеню вини обвинуваченого у заподіянні шкоди, характеру та обсягу душевних страждань потерпілого, їх тривалості, вимушеності змін в житті, необхідності докладати додаткових зусиль для відновлення стану здоров`я, нормалізації психологічного стану, та зважаючи на надані нею докази.

Колегія суддів вважає що вирок суду в частині цивільного позову потерпілої ОСОБА_8 необхідно скасувати оскільки суми майнової та моральної шкоди належним чином не підтверджені (п.6 ч.2 ст 242 КПК України) та у вироку суду не мотивовані, а саме суд належним чином не перевірив надані позивачкою товарні чеки та квитанції у тому числі витрати на лікування гострої сенсоневральної приглухуватості, не пов`язаної за матеріалами справи до ДТП, позову щодо збитків у вигляді упущеної вигоди, не спростовані доводи свідків ОСОБА_12 та ОСОБА_13 , щодо пошкоджених велосипеда та електродрилі, які були допитані у відсутності представника цивільного відповідача .

Доводи апеляційної скарги прокурора підлягають задоволенню оскільки злочин обвинуваченим скоєно 22.05.2016, тобто до внесення змін Законом України № 1492-VIII від 07.09.2016 до ст. 76 КК України та положення щодо застосування пробаційних програм набирають чинності з 01.01.2018, тому судом допущено неправильне застосування вимог кримінального закону де необхідно застосувати закон Закону України №1254 6 в ред. від 14.04.2009 року.

Доводи апеляційної скарги представника потерпілої адвоката ОСОБА_9 в частині того, що суд при призначенні покарання ОСОБА_17 неправильно застосував закон України про кримінальну відповідальність, колегія суддів вважає обґрунтованими.

Відповідно до ч.1 ст.65 КК України суд призначає покарання у межах, установлених санкцією статті Особливої частини цього кодексу, що передбачає відповідальність за вчинений злочин або відповідно до положень Загальної частини цього кодексу.

В суді було встановлено, що після наїзду на велосипед під керуванням потерпілої, обвинувачений не вчинив жодних дій по наданню необхідної допомоги потерпілій та залишив місце ДТП.

Судом у мотивувальній частині вироку про відсутність підстав для застосування додаткового покарання не зазначено.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що призначене ОСОБА_7 покарання є м`яким та не відповідає ступеню тяжкості вчиненого злочину, у зв`язку з чим вирок районного суду, в частині призначеного покарання, підлягає скасуванню з ухваленням нового вироку.

Призначаючи ОСОБА_7 покарання, колегія суддів, відповідно до вимог ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, який відносяться до категорії невеликої тяжкості, особу винного, який характеризується задовільно, за ст. 89 КК України не судимий, одружений, працює, має двох неповнолітніх дітей, матеріальну і моральну шкоду не відшкодував, покинув місце (пригоди) злочину, обставини, які пом`якшують покарання - каяття. Обставин, які обтяжують покарання судом не встановлено.

З урахуванням викладеного, колегія суддів приходить до висновку, що покарання ОСОБА_7 необхідно призначити в межах санкції ч.1 ст. 286 КК України, у виді обмеження волі з позбавленням права керувати транспортними засобами з застосуванням ст. 75, 76 КК України оскільки вказане покарання буде необхідним та достатнім для його виправлення та попередження вчинення нових злочинів.

Керуючись ст.ст. 84,404, 407, 418, 419 п.2 ч. 1, ч.2 ст.420 КПК України, колегія суддів, -

ухвалила:

Апеляційні скарги першого заступника прокурора Херсонської області ОСОБА_11 , представника потерпілої адвоката ОСОБА_9 , представника цивільного відповідача ОСОБА_10 задовольнити частково.
Вирок Скадовського районного суду Херсонської області від 11 січня 2017 року щодо ОСОБА_7 - в частині цивільного позову скасувати, а справу направити на новий судовий розгляд, в той же суд, але в іншому складі суддів у порядку цивільного судочинства.
Вирок Скадовського районного суду Херсонської області від 11 січня 2017 року щодо ОСОБА_7 - в частині призначеного покарання скасувати.
Ухвалити новий вирок яким призначити ОСОБА_7 покарання за ч.1 ст.286 КК України у виді 2 років обмеження волі з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 2 роки.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_7 від відбування основного покарання у виді обмеження волі з випробуванням, встановивши іспитовий строк 1 рік, та

покласти на ОСОБА_7 обов`язки, передбачені п.п.3,4 ч.1 ст.76 КК України (в ред. Закону України №1254 6 від 14.04.2009), а саме: повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи або навчання, періодично з`являтися для реєстрації в кримінально-виконавчій інспекції.

В решті вирок суду залишити без зміни.

Вирок набирає законної сили негайно, але може бути оскаржений учасниками судового провадження в касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Копію ухвали направити учасником судового провадження, які не були присутніми в судовому засіданні.

Судді : ОСОБА_2 /підпис/ ОСОБА_3 /підпис/ ОСОБА_4 /підпис/

З оригіналом згідно:

Суддя: ОСОБА_2