АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-сс/793/436/17 Справа № 712/8220/17 Категорія: ст. 181 КПК України Головуючий у І інстанції ОСОБА_1 Доповідач в апеляційній інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
14 липня 2017 року Колегія суддів судової палати в кримінальних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючого суддів при секретарі ОСОБА_2 ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ОСОБА_5
з участю прокурораОСОБА_6 , ОСОБА_7

підозрюваного ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси кримінальне провадження за апеляційною скаргою прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Соснівського районного суду м. Черкаси від 04 липня 2017 року, якою відносно

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Черкаси, Черкаської області, громадянина України, українця, освіта середня, непрацюючого, учасником бойових дій та ліквідатором наслідків на ЧАЕС не являється, неодруженого, проживаючого та зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого,

застосовано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, в нічний час доби - з 20.00 год. до 08.00 год. терміном на 60 (шістдесят) діб, тобто до 01 вересня 2017 року, включно з покладенням обов`язків, передбачених ст. 194 КПК України, -

в с т а н о в и л а :
04 липня 2017 року слідчий Черкаського ВП ГУ НП в Черкаській області ст. лейтенантом поліції ОСОБА_9 звернувся до Соснівського районного суду м. Черкаси із клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Клопотання мотивовано тим, що в СВ Черкаського ВП ГУ НП в Черкаській області проводиться досудове розслідування кримінального провадження № 0004629 внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за ч. 2 ст. 28, ст. 162 КК України.

Досудовим розслідування встановлено, що 18.08.2008 ОСОБА_10 , на підставі договорів купівлі-продажу серії ВКР №732714 та ВКР№732915, які посвідчено приватним нотаріусом Черкаського міського нотаріального округу ОСОБА_11 , придбала жилий будинок з надвірними будівлями і спорудами та земельну ділянку (кадастровий номер №-0-020-0320), що розташовані за адресою: АДРЕСА_2 .

З метою укладення договору купівлі-продажу 18.08.2008 між ОСОБА_10 та ВАТ «Ерсте Банк» укладено кредитний договір із фізичною особою № 014/2061/2/21646 про надання кредиту на загальну суму 100 000 доларів США, з відсотками на строк до 17.08.2028 року включно.

На забезпечення умов кредитного договору з фізичною особою №014/2061/2/21646 між ВАТ «Ерсте Банк» та ОСОБА_10 27.07.2015 укладено договір іпотеки №3014/2061/2/21646 стосовно майна, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_2 . При цьому, відповідно до пп. 1.2.1, 1.2.2., 1 4. 1.7 договору іпотеки наведене майно належить ОСОБА_10 на праві власності.

У подальшому, 02.06.2017 ОСОБА_8 в порушення ст.ст. З, 8, 19, ЗО, 32, 41, 47, 55, 124 Конституції України, ст. 233 КПК України, ст, 7 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження», розділ) 5 договору іпотеки №014/2061/2/21646 від 27.07.2015, достовірно знаючи про гарантоване Конституцією України право на приватне житло та установлений законом порядок виселення особи з приватного житла, заборону основного закону втручання у приватне життя, судового процесу із спору щодо вищенаведеного приватного житла, діючи за попередньою змовою з невстановленими особами, знаходячись у громадському місці, посягаючи на фундаментальні права громадян, знаходячись поряд із домоволодінням, яке розташоване по АДРЕСА_2 , супроводжуючи свої дії хуліганством, проник до приватного житла гр. ОСОБА_10 , ОСОБА_12 та неповнолітньої ОСОБА_13 .

Продовжуючи ОСОБА_8 , діючи за попередньою змовою з групою невстановлених, на даний час, осіб, виконуючи свою роль в розробленому єдиним злочинним умислом плані, демонструючи свою зневагу до існуючих норм моралі, супроводжуючи свої дії особливою зухвалістю та винятковим цинізмом, погрожуючи насильством, в період часу з 02.06.2017 по 27.06.2017, діючи проти волі ОСОБА_10 , ОСОБА_12 та неповнолітньої ОСОБА_13 , систематично проникали до житла, а в подальшому вчинили примусове, всупереч закону виселення останніх з житла.

Крім того, 02.06.2017 ОСОБА_8 в порушення законодавства, достовірно знаючи про гарантоване Конституцією України право на приватне житло та установлений законом порядок виселення особи з приватного житла, заборону основного закону втручання у приватне життя, судового процесу із спору щодо вищенаведеного приватного житла, діючи за попередньою змовою з невстановленими особами, знаходячись у громадському місці, посягаючи на фундаментальні права громадян, знаходячись поряд із домоволодінням, яке розташоване по АДРЕСА_2 , супроводжуючи свої дії хуліганством, проник до приватного житла ОСОБА_10 , ОСОБА_12 та неповнолітньої ОСОБА_13 .

У подальшому ОСОБА_8 в період з 02.06.2017 по 27.06.2017, діючи за попередньою змовою з групою невстановлених, на даний час, осіб, виконуючи свою роль в розробленому єдиним злочинним умислом плані, демонструючи свою зневагу до існуючих норм моралі, в супереч вимогам потерпілих, які намагались зупинити неправомірні дії, супроводжуючи свої дії особливою зухвалістю та винятковим цинізмом, погрожуючи насильством, із хуліганських мотивів здійснював пошкодження та знищення майна ОСОБА_10 та членів її сім`ї, викидав особисті речі та власність родини ОСОБА_10 з вікон будинку, умисно пошкоджував скло будинку, літньої кухні та сараю, з метою демонстрування можливих наслідків розвитку подій, пошкодив та знищив інше майно.

Таким чином, ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених: ч. 2 ст. 28 ст. 162 КК України - тобто незаконне проникнення до житла особи, а так само незаконне виселення та інші дії, що порушують недоторканість житла громадян, вчинені із застосуванням насильства, погрозами застосування насильства, за попередньою змовою групою осіб; ч. З ст. 296 КК України - хуліганство, тобто грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжується особливою зухвалістю та винятковим цинізмом, вчинені групою осіб з опором громадянам, які припиняли хуліганські дії,

04.07.2017 ОСОБА_8 . ІНФОРМАЦІЯ_1 повідомлено про підозру у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28 ст. 162, ч. З ст. 296 КК України.

Не погоджуючись з ухвалою слідчого судді, прокурор у кримінальному провадженні ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу скасувати через невідповідність висновків суду, викладених у судовому рішенні фактичним обставинам кримінального провадження та істотне порушення судом вимог КПК України, та винести нову ухвалу, якою задовольнити клопотання повністю.

В обґрунтування своїх доводів прокурор зазначає, що слідчий суддя не врахував наявності ризиків, а саме: спроби переховуватися від суду, перешкоджання проведенню досудового розслідування, здійснення погроз, підкупу, умовляння свідків і потерпілого, психологічний та моральний тиск на потерпілу та її родину, продовження злочинної діяльності та вчинення інших кримінальних правопорушень. Крім того, ОСОБА_8 підозрюється у вчиненні злочину середньої тяжкості, не має легальних засобів для існування, не працює, може скоїти нові злочини з метою отримання прибутку.

Заслухавши доповідь судді, прокурорів ОСОБА_7 та ОСОБА_6 , які підтримали апеляційну скаргу та наполягали на її задоволенні, підозрюваного ОСОБА_8 , який заперечував проти задоволення апеляційної скарги та просив залишити законне рішення суду без змін, вивчивши матеріали клопотання та перевіривши доводи апеляції, колегія суддів вважає, що вона не підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

За змістом ст.131 КПК України запобіжні заходи є заходами забезпечення кримінального провадження і застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Згідно ч.1 ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому він підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Згідно з вимогами ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Відповідно до ч.1, 2 ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;

3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Слідчий суддя, суд зобов`язаний постановити ухвалу про відмову в застосуванні запобіжного заходу, якщо під час розгляду клопотання прокурор не доведе наявність всіх обставин, передбачених частиною першою цієї статті.

Згідно з ст.178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; репутацію підозрюваного, обвинуваченого; майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.

Вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя враховує вимоги п.п.3, 4 ст.5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканність можливе лише у передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому, ризик переховування обвинуваченого (підозрюваного) від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це необхідно робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може бути підставою для запобіжного ув`язнення.

Крім цього, відповідно до ч.3 ст.132 КПК України застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора; може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням.

Дослідивши матеріали клопотання відносно підозрюваного ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 28 ст. 162, ч. З ст. 296 КК України, колегія суддів вважає, що матеріали кримінального провадження не містять достатніх даних про підвищену суспільну небезпечність ОСОБА_8 , а потреби досудового розслідування не виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи останнього, шляхом застосування такого суворого запобіжного заходу як тримання під вартою.

Також колегія суддів вважає, що в клопотанні слідчого про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою не наведені достатні підстави вважати, що ОСОБА_8 , перебуваючи на волі буде переховуватися від суду, перешкоджати проведенню досудового розслідування, здійснювати погрози, підкуп, умовляти свідків і потерпілу, здійснювати психологічний та моральний тиск на потерпілу та її родину, продовжувати злочинну діяльність та вчинювати інші кримінальні правопорушення.

Крім цього, слідчим не обґрунтовано неможливість запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні, шляхом застосування до підозрюваного ОСОБА_8 більш м`яких запобіжних заходів, передбачених ст.176 КПК України.

Враховуючи наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 28 ст. 162, ч. З ст. 296 КК України, серед яких санкція , у випадку визнання особи винною, передбачає покарання у виді позбавлення волі строком від 2 до 5 років, наявність доказів у вчиненні вказаних злочинів, особу підозрюваного, його молодий вік, наявність постійного місця проживання, з урахуванням ризиків передбачених ст.177 КПК України та покладених на нього обов`язків за ст. 194 КПК України, колегія суддів вважає, що застосування до підозрюваного ОСОБА_8 запобіжного заходу у виді домашнього арешту є достатнім і необхідним для запобігання ризикам, зазначених у ст.177 КПК України.

Таким чином, слідчий суддя всебічно, повно та об`єктивно дослідив всі фактичні обставини справи і прийняв законне і обґрунтоване рішення.

Доводи апеляційної скарги прокурора є безпідставними та були предметом дослідження у суді першої інстанції.

Враховуючи викладене, колегія суддів приходить до переконання, що будь-яких підстав для скасування ухвали слідчого судді Соснівського районного суду м. Черкаси від 04 липня 2017 року не має.

Керуючись ст.ст. 194, 404, 405, 419, 422 КПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :
Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_7 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Соснівського районного суду м. Черкаси від 04 липня 2017 року, якою застосовано відносно підозрюваного ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту без змін.

Ухвала апеляційного суду оскарженню не підлягає.

Головуючий :

Судді :