УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"17" жовтня 2016 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі: головуючого судді ОСОБА_1 , секретаря судових засідань ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотанням прокурора Київської місцевої прокуратури № 4 ОСОБА_3 про заміну засудженому ОСОБА_4 покарання,
У провадженні Дніпровського районного суду м. Києва знаходиться вказане клопотання заявника, яке обґрунтоване тим, що засуджений за вироком цього ж місцевого суду ОСОБА_4 покарання у вигляді штрафу не виконав, тож заявник просить змінити йому це покарання, у порядку ст.ст. 53, 80 КК України, ст. 26 КВК України, на громадські роботи.
У судове засідання засуджений та прокурор будучи повідомленими належним чином про день та час розгляду клопотання (подання), згідно ст. 135 КПК України, до суду не з`явився, причини неявки суду не повідомии, однак суд, враховуючи положення абз. 2 ч. 4 ст. 539 КПК України, та думку прокурора, вважає за можливе провести судовий розгляд провадження у їх відсутність.
Тож, суд, дослідивши матеріали судового провадження за клопотанням, приходить до наступного.
У відповідності до положень ст. 22 КПК України, кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом. Суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.
З норм ст. 26 КПК України випливає, що сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом. Слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.
Тобто, виходячи з положень ст.ст. 22, 26 КПК України, на особу, яка подає клопотання покладається обов`язок доведення перед судом обставин вказаних у клопотанні, шляхом подання належних і допустимих доказів у розумінні ст.ст. 84-86 КПК України,зокрема, у даному випадку, з положень ст.ст. 53, 80 КК України, ст. 26 КВК України, ст.ст. 537, 539 КПК України в їх системному зв`язку випливає, що заміна покарання у виді штрафу на громадські роботи можлива за наявності таких умов: особа має бути за вироком суду засуджений до штрафу у розмірі не більше трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, засуджений у місячний строк після набрання вироком суду законної сили не сплатив штраф та не повідомив відповідний суд шляхом представлення документа про таку сплату; відсутні обставини передбачені ст. 80 КК України, які б обумовлювали звільнення від відбування покарання засудженого у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку, тож саме ці обставини повинен довести заявник, однак, у цій ситуації, дані обставини залишилися поза увагою прокурора ОСОБА_3 .
Також, заявником до клопотання не долучено НПА, який би підтверджував факт не сплати штрафу.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 53, 80 КК України, ст. 26 КВК України, ст.ст. 369-372, 376, 537, 539 КПК України, суд
п о с т а н о в и в:
У задоволенні клопотанням прокурора Київської місцевої прокуратури № 4 ОСОБА_3 про заміну засудженому ОСОБА_4 покарання, - відмовити.
Ухвала, яка набрала законної сили в порядку, визначеному Кримінальним процесуальним Кодексом України, є обов`язковою і підлягає безумовному виконанню на всій території України.
С у д д я :