Справа № 199/4717/17
УХВАЛА
23.08.2017 року м. Дніпро

Слідчий суддя Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпропетровська ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю слідчого ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду клопотання слідчого про накладення арешту на майно, -

В С Т А Н О В И В:
Слідчий СВ АНД ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_3 звернувся до суду з клопотанням, погодженим з повноважним прокурором ОСОБА_4 , про накладення арешту на майно, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 (власник 1/2 частки квартири ОСОБА_5 , та власник 1/2 частки квартири ОСОБА_6 ) та заборонити будь-яким особам відчужувати вказане майно, розпоряджатися ним та використовувати його.
В обґрунтування клопотання слідчий посилався на те, що до Дніпропетровської місцевої прокуратури № 1 надійшло звернення ОСОБА_7 про те, що невідомі особи шахрайським шляхом заволоділи квартирою, що належить йому на праві власності.
Так, 05.07.2017 вказані відомості внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000094 щодо вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України.
Під час досудового розслідування допитаний в якості потерпілого ОСОБА_7 , який показав, що після смерті його матері ОСОБА_8 , останній почав займатись оформленням спадщини на квартиру, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 . Так, через своїх знайомих ОСОБА_7 познайомився з особою на ім`я ОСОБА_9 (м.т. НОМЕР_1 ), який пообіцяв допомогти потерпілому у вирішенні питань щодо належного оформлення документів на спадщину. В цей же день, ОСОБА_7 віддав ОСОБА_10 всі правовстановлюючі документи на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 . Через деякий час потерпілому зателефонував ОСОБА_9 та повідомив, що необхідно зустрітись з юристом на ім`я ОСОБА_11 ( НОМЕР_2 ), котрий має обізнаність з цього роду питань. Після зустрічі зі ОСОБА_11 , останній повідомив, що оформленням спадщини він може зайнятися самостійно, однак при цьому наполягав на оформленні відповідної довіреності від потерпілого ОСОБА_7 . Разом з цим, потерпілий наполягав, що така довіреність видається чоловіку на ім`я ОСОБА_11 лише для допомоги йому в оформленні права спадкування квартири за адресою: АДРЕСА_1 , без подальшого розпорядження чи продажу вказаного нерухомого майна.
У квітні місяці 2017 року, особа на ім`я ОСОБА_11 повідомила потерпілому, що для прийняття права на спадщину після смерті матері необхідні прибути до нотаріуса за адресою вул. Калинова, буд. 3. Прибувши за вказаною адресою, нотаріусом було вказано які саме документи ще необхідно зібрати, на що ОСОБА_11 відповів, що допоможе їх зібрати, та надалі потерпілий неодноразово з`являвся до вказаного нотаріусу та підписував документи, що йому надавав ОСОБА_11 .
В подальшому, ОСОБА_7 стало відомо, що квартира, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 оформлена на третіх осіб, а саме на доньку ОСОБА_12 ( ОСОБА_13 ), та вказана квартира більше йому не належить. Всі правовстановлюючі документи на нерухоме майно залишились у ОСОБА_12 та особи на ім`я ОСОБА_11 , разом з паспортом потерпілого, без його відому та згоди.
У ході досудового розслідування встановлено, що згідно інвентаризаційної справи № 49807-10 наданої КП «Дніпропетровське Міжміське бюро технічної інвентаризації», квартира за адресою: АДРЕСА_1 , на підставі свідоцтва про право власності на житло від 02.04.1996 року належить на праві спільної часткової власності ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_8 та ОСОБА_16 .
Відповідно до інформації Управління житлового господарства Дніпропетровської міської ради квартира за адресою: АДРЕСА_1 , розпорядженням органу приватизації від 02.04.1996 № 4/505-96 передана у спільну часткову власність ОСОБА_17 , ОСОБА_15 , ОСОБА_8 та гр. ОСОБА_7 на підставі їх заяви на приватизацію зазначеної квартири від 07.03.1996 №340. Правовстановлюючі документи на житло власниками були отримані 27 травня 1996 року.
Згідно з інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно встановлено, що 25.05.2017 року, приватний нотаріус ОСОБА_18 , на підставі дублікату свідоцтва про право власності на житло, виданого 24.04.2017 року Департаментом житлового господарства Дніпропетровської міської Ради, зареєструвала права власності на квартиру за адресою АДРЕСА_1 за ОСОБА_13 , яка згідно показань потерпілого є донькою ОСОБА_19 . Далі, 28.07.2017 року приватний нотаріус ОСОБА_20 перереєструвала вищевказану квартиру АДРЕСА_2 частку за ОСОБА_5 , та 1/2 частку за ОСОБА_6 ..
Враховуючи викладене, є достатньо підстав вважати, що реєстрація права власності на квартиру АДРЕСА_3 , проведена шахрайським шляхом, зловживаючи довірою потерпілого ОСОБА_7 .
У судовому засіданні слідчий ОСОБА_3 підтримав заявлене клопотання та просив його задовольнити.
Суд, вислухавши думку слідчого, дослідивши подане клопотання та надані матеріали, вважає його таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав.
Згідно з ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.
За ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Відповідно до вимог ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення. Документи є речовими доказами, якщо вони містять ознаки, зазначені в частині першій цієї статті.
Згідно з ч. 2 ст. 173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.
Судом встановлено, що є достатні підстави вважати нерухоме майно, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 предметом, набутим в результаті вчинення кримінального правопорушення, тому згідно з ч.2 ст. 170 КК України підпадає під майно, яке підлягає арешту.
Арешт майна не тягне за собою непоправного обмеження охоронюваних законом прав та законних інтересів власника зазначеного майна.

На підставі викладеного клопотання є обґрунтованим та підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 170-173, 309 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:
Клопотання слідчого СВ АНД ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_3 про накладення арешту на вилучене майно, задовольнити.
Накласти арешт на нерухоме майно - квартиру АДРЕСА_3 (власник 1/2 частки квартири ОСОБА_5 , та власник 1/2 частки квартири ОСОБА_6 ) та заборонити будь-яким особам відчужувати вказане майно, розпоряджатися ним та використовувати його.

Ухвала про арешт майна виконується негайно слідчим, прокурором.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до Апеляційного суду Дніпропетровської області протягом п`яти днів з дня проголошення ухвали.

Копію ухвали негайно після її постановлення вручити слідчому, а також присутнім під час оголошення ухвали.

Фізичній або юридичній особі, щодо майна якої вирішувалося питання про арешт, копію ухвали надіслати не пізніше наступного робочого дня після її постановлення.

Слідчий суддя: