Центральний районний суд м. Миколаєва
_____________________________________________________________________________________02.03.2017
Справа № 490/3847/15-к
н/п 1-кп/490/695/2016
У Х В А Л А
02 березня 2017 року м. Миколаїв

Центральний районний суд м. Миколаєва у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілих ОСОБА_4 та ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 та його захисника ОСОБА_7 ,

провівши підготовче судове засідання щодо обвинувального акту, складеного за результатами досудового розслідування обставин кримінального провадження № 0000490, за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 125, ч. 1 ст. 162 КК України, -

В С Т А Н О В И В :
Здійснення кримінального провадження підсудне Центральному районному суду м. Миколаєва.

У підготовчому судовому засіданні прокурор звернула увагу на те, що строк притягнення до кримінальної відповідальності ОСОБА_6 за вчинення злочину, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, станом на теперішній час сплив, у зв`язку з чим просила суд вирішити питання щодо звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності за цей злочин, якщо він проти цього не заперечує. Щодо обвинувачення ОСОБА_6 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 162 КК України, прокурор вважала, що обвинувальний акт в цій частині відповідає вимогам КПК України, підстави для закриття кримінального провадження у цій частині обвинувачення відсутні, а тому просила призначити судовий розгляд на підставі цієї частини обвинувального акту.

Потерпілі заперечували проти звільнення ОСОБА_6 від кримінальної відповідальності за вчинення злочину, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, та просили призначити судовий розгляд на підставі обвинувального акту.

Обвинувачений та його захисник не заперечували проти звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності за вчинення злочину, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, та підтримали позицію прокурора щодо призначення судового розгляду на підставі іншої частини обвинувального акту.

Вислухавши думки учасників процесу, суд приходить до наступного.

Згідно п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України, крім іншого, в обвинувальному акті має бути наведено виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.

Відповідно до положень ст. 91 КПК України, у кримінальному провадженні, крім іншого, підлягають доказуванню подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини кримінального правопорушення), а також винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення.

Згідно ч. 1 ст. 337 КПК України, судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, крім випадків, передбачених цією статтею.

Відповідно до ч. 3 ст. 337 КПК України з метою ухвалення справедливого судового рішення та захисту прав людини і її основоположних свобод суд має право вийти за межі висунутого обвинувачення, зазначеного в обвинувальному акті, лише в частині зміни правової кваліфікації кримінального правопорушення, якщо це покращує становище особи, стосовно якої здійснюється кримінальне провадження.

Слід зазначити, що, виходячи зі змісту п.п. 1, 2 ч. 3 ст. 374 КПК України, у разі ухвалення судом виправдувального чи обвинувального вироку, у мотивувальній частині вироку має бути зазначено формулювання обвинувачення, що пред`явлене особі. При цьому, в обвинувальному вироку має бути зазначено формулювання обвинувачення, визнане судом доведеним, із зазначенням місця, часу, способу вчинення та наслідків кримінального правопорушення, його форми вини і мотивів.

У своїй постанові від 24.11.2016 (справа № 5-328 К/С-16) про перегляд судових рішень з підстави, передбаченої п. 2 ст. 445 КПК України, Верховний Суд України звернув увагу на те, що важливим є виклад в обвинувальному акті саме фактичних обставин кримінального правопорушення, бо правильне їх відображення має суттєве значення не тільки для аргументації висновків слідчого, але і для дослідження обставин вчиненого кримінального правопорушення в суді та реалізації права на захист.

Зі змісту цього ж судового рішення випливає правовий висновок Верховного Суду України про те, що наведені в обвинувальному акті фактичні дані в своїй сукупності мають давати повне уявлення стосовно кожного з елементів складу кримінального правопорушення, що, у свою чергу, дає можливість зіставити фактичну складову обвинувачення з його юридичною формулою.

Таке наведення фактичних обставин Верховний Суд України у своєму рішенні називає конкретністю обвинувачення.

Як випливає зі змісту ч. 1 ст. 458 КПК України вказані правові висновки є обов`язковими для всіх суб`єктів владних повноважень, які у своїй діяльності застосовують відповідне положення закону, тобто у цьому випадку ст. 291 КПК України.

Обвинувальний акт, що надійшов до суду, не містить чіткого (конкретного) викладення всіх фактичних обставин кримінального правопорушення, які згідно положень ст. 91 КПК України та з огляду на правову кваліфікацію дій обвинуваченого, зазначену в обвинувальному акту, підлягають доказуванню у кримінальному провадженні.

Так, в обвинувальному акті, ані при викладенні фактичних обставин кримінального правопорушення, ані у формулюванні обвинувачення, не зазначено, що проникаючи до житла потерпілої ОСОБА_5 обвинувачений діяв незаконно, а також не зазначено мету та мотив таких дій обвинуваченого, так само як мету та мотив спричинення ним потерпілому ОСОБА_4 легких тілесних ушкоджень.

При цьому, законність чи незаконність проникнення до житла, мета та мотив проникнення, а також мета і мотив спричинення легких тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_4 мають істотне значення для правильності правової кваліфікації дій ОСОБА_6 , зазначених в обвинувальному акті.

З огляду на те, що судовий розгляд проводиться лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, вказані елементи складів злочинів, що інкримінуються ОСОБА_6 , суд не вправі самостійно визначати, оскільки згідно ч. 3 ст. 337 КПК України має право вийти за межі висунутого обвинувачення, зазначеного в обвинувальному акті, лише в частині зміни правової кваліфікації кримінального правопорушення.

Слід зауважити, що, як випливає зі змісту ч. 2 ст. 337 КПК України, а також зі змісту ст. 338 КПК України, зміна прокурором обвинувачення, шляхом якої можуть бути усунуті вказані недоліки під час судового розгляду, є його правом, а не обов`язком, і будь-які процесуальні важелі спонукання прокурора до реалізації такого права судом під час судового розгляду чинним КПК України не передбачено, більш того з огляду на положення ст. 26 КПК України є порушенням принципу диспозитивності, що є неприпустимим.

Єдиним законним процесуальним важелем примушення прокурора до усунення вказаних недоліків, законом визначено повернення обвинувального акту, як це передбачає п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України.

У той же час, призначення судового розгляду на підставі обвинувального акту, який не відповідає наведеним вище вимогам закону, може призвести до порушення права на захист та позбавити суд можливості, не виходячи за межі пред`явленого обвинувачення, прийняти законне і обґрунтоване рішення з урахуванням положень ст. 337, п.п. 1, 2 ч. 3 ст. 374 КПК України.

Слід зазначити, що як вбачається з матеріалів судового провадження, ухвалою від 08.11.2016 Апеляційного суду Миколаївської з направленням справи на новий судовий розгляд через істотні порушення вимог кримінального процесуального законодавства скасовано вирок від 15.08.2016, ухвалений у цій справі Центральний районний суду м. Миколаєва в іншому складі, оскільки протягом судового розгляду вказаного вище обвинувального акту прокурор своє право змінити обвинувачення, чим усунути вказані недоліки обвинувального акту, не реалізував, що призвело до неправильного вирішення справи.

Також, слід зауважити, що суд позбавлений можливості до усунення вказаних недоліків обвинувального акту вирішити питання про звільнення обвинуваченого ОСОБА_6 від кримінальної відповідальності за вчинення злочину, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, у зв`язку зі спливом строку давності притягнення до такої відповідальності за цей злочин, оскільки після усунення вказаних недоліків може змінитися правова кваліфікація його дій, а, відповідно, і строк притягнення до кримінальної відповідальності.

З огляду на наведене, відповідно до вимог п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України, зазначений вище обвинувальний акт підлягає поверненню.

На підставі викладеного, керуючись ст. 314 КПК України, -

У Х В А Л И В :
Обвинувальний акт, складений за результатами досудового розслідування обставин кримінального провадження № 0000490, за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 125, ч. 1 ст. 162 КК України, - повернути.

На ухвалу може бути подано апеляційну скаргу до Апеляційного суду Миколаївської області через Центральний районний суд м. Миколаєва протягом семи днів з дня її проголошення.

Головуючий: