Справа № 160/854/13-к Провадження №11-кп/773/189/17 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Категорія:п.7 ч.2 ст.115, п.п.1,9,13 ч.2 ст 115 КК України Доповідач: ОСОБА_2
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
05 липня 2017 року місто Луцьк

Апеляційний суд Волинської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду кримінальне провадження № 000056, за апеляційними скаргами начальника Турійського відділу Володимир-Волинської місцевої прокуратури ОСОБА_9 , обвинуваченого ОСОБА_8 та захисника обвинуваченого ОСОБА_10 на вирок Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 29 грудня 2016 року щодо ОСОБА_8 ,
В С Т А Н О В И В:
Даним вироком ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця та жителя АДРЕСА_1 , неодруженого, з професійно-технічною освітою, непрацюючого, згідно ст. 89 КК України раніше не судимого,
- засуджено за п. 7 ч. 2 ст. 115 КК України до 12 років позбавлення волі;
- за п.п. 1, 9, 13 ч. 2 ст.115 КК України - до 12 років позбавлення волі.
На підставі ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом часткового складання призначених покарань, остаточно призначено ОСОБА_8 покарання у виді 13 (тринадцяти) років позбавлення волі.
Запобіжний захід, до набрання вироком законної сили, залишено попередній - тримання під вартою.

Строк відбування ОСОБА_8 покарання визначено обвичлювати з часу його затримання з 26 липня 2013 року.

Зараховано ОСОБА_11 в строк відбування покарання час тримання під вартою з 20 липня 2013 року по 25 липня 2013 року включно.

На підставі ч. 5 ст. 72 КК України зараховано ОСОБА_11 в строк відбування покарання термін попереднього ув`язнення - з 20 липня 2013 року.

Цивільний позов потерпілої та цивільного позивача ОСОБА_12 задоволено частково.
Стягнуто з ОСОБА_8 на користь потерпілої та цивільного позивача ОСОБА_12 10 892 (десять тисяч вісімсот дев`яносто дві) грн. 50 коп. майнової шкоди, завданої злочином та 100 000 (сто тисяч) грн. моральної шкоди.
В решті позову - відмовлено.
В порядку ст. 100 КПК України вироком вирішено долю речових доказів.

Згідно з вироком суду, обвинувачений ОСОБА_8 о 18 год. 30 хв. 19 липня 2013 року, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, знаходячись у водоймі, розташованій у с. Затурцях Локачинського району Волинської області, керуючись метою протиправного заподіяння смерті іншій людині, внаслідок явної неповаги до суспільства, нехтування загальнолюдськими правилами співжиття і нормами моралі, попередньо знаючи, що ОСОБА_13 , не вміє плавати, неодноразово умисно штовхав останнього руками у груди, зіштовхуючи, тим самим, його з бетонних плит на глибину водойми; перешкоджаючи ОСОБА_13 вийти з води, хоча останній намагався повернутись на берег. Після вказаних поштовхів, продовжуючи реалізацію своєї мети, передбачаючи і бажаючи настання суспільно-небезпечних наслідків, обвинувачений ОСОБА_8 , знаходячись у водоймі на меншій, по відношенню до ОСОБА_13 , глибині, застосовуючи фізичну силу, умисно двічі своїми руками натиснув на плечі потерпілого, який стояв по груди у воді, в результаті чого тіло останнього повністю занурилось у воду, що спричинило механічну асфіксію, пов`язану із закриттям дихальних шляхів водою, внаслідок чого наступила смерть ОСОБА_13 ..
Крім того, він же, о 18 год. 40 хв. 19 липня 13 року, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, після вчинення умисного вбивства ОСОБА_13 , являючись особою, яка раніше вчинила умисне вбивство, керуючись метою приховати вчинений ним вищезазначений злочин та уникнути відповідальності, діючи з прямим умислом на протиправне заподіяння смерті потерпілому ОСОБА_14 , який купався неподалік у вказаній вище водоймі і був очевидцем вказаних вище подій, на зауваження потерпілого ОСОБА_14 : «Навіщо це ти зробив?», усвідомлюючи значення та суспільно небезпечний характер власних дій, декілька разів вдарив долонею руки по обличчю потерпілого ОСОБА_14 та, утримуючи останнього за шию і праве плече; декілька разів занурив тіло потерпілого ОСОБА_14 у воду, утримував там певний час, внаслідок чого потерпілий ОСОБА_14 втопився - смерть останнього наступила від механічної асфіксії внаслідок закриття дихальних шляхів водою.
Не погоджуючись із рішенням суду, прокурор, не оспорюючи фактичні обставини справи та кваліфікацію дій обвинуваченого, в той же час посилається на невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого. Зазначає, що хоча судом формально у вироку і враховано при призначенні покарання обвинуваченому тяжкість вчинених ним злочинів, однак не надано належної оцінки обставинам і наслідкам кримінального правопорушення. Злочин вчинений за обтяжуючих покарання обставин, яким судом також не дано належної оцінки. У вчиненому ОСОБА_8 не розкаявся. Крім цього, вважає, що суд неправильно вирішив питання про зарахування часу попереднього ув`язнення у строк відбування покарання з 20 липня 2013 року. Просив вирок суду скасувати, ухвалити новий, яким призначити ОСОБА_8 покарання за п. 7 ч. 2 ст. 115 КК України у виді 12 років позбавлення волі, за п.п. 1, 9, 13 ч.2 ст. 115 КК України у виді 15 років позбавленні волі. На підставі ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинання менш суворого більш суворим призначити остаточну міру покарання у виді позбавлення волі на строк 15 років. Зарахувати ОСОБА_8 у строк відбування покарання час з моменту його затримання з 20 по 23 липня 2013 року та строк попереднього ув`язнення за період з 20 липня 2013 року за виключенням періоду з 23 липня 2013 року по 25 липня 2013 року та з 28 березня 2014 року по 21 жовтня 2014 року.
04 травня 2017 року заступник прокурора Волинської області ОСОБА_15 подав зміни до даної апеляційної скарги, в яких посилається на істотні порушення норм матеріального та процесуального права. Зазначає, що суд, правильно встановивши фактичні обставини злочину та надавши їм правильну правову кваліфікацію, безпідставно призначив окремо покарання за п. 7 ч. 2 ст. 115 КК України та відповідно застосував положення ст. 70 КК України, призначивши покарання за сукупністю злочинів. Просив вирок Ковельського міськрайонного суду від 29 грудня 2016 року щодо ОСОБА_8 скасувати, ухвалити новий, яким визнати ОСОБА_8 винним у вчиненні злочину, передбаченого п.п. 1, 7, 9, 13 ч. 2 ст. 115 КК України та призначити покарання у виді позбавлення волі на строк 15 років. Виключити з вироку посилання на призначення покарання з урахуванням положень ст. 70 КК України. Зарахувати у строк відбування покарання ОСОБА_8 час затримання в порядку ст. 208 КПК України з 20 по 23 липня 2013 року. Відповідно до положень ч. 5 ст. 72 КК України зарахувати ОСОБА_8 у строк відбування покарання, призначеного вироком суду, строк попереднього ув`язнення. В решті вирок залишити без змін.
Обвинувачений ОСОБА_8 в апеляційній скарзі посилається на незаконність вироку суду першої інстанції у зв`язку з неповнотою судового розгляду та невідповідністю висновків суду, викладених у вироку фактичним обставинам справи. Вказує на те, що судом не належним чином з`ясовано та досліджено об`єктивну і суб`єктивну сторону злочину, не встановлено мотив і мету вчинення злочинів. Просив кримінальне провадження за п.п. 1, 7, 9, 13 ч. 2 ст. 115 КК України закрити за відсутністю в його діях складу злочину та перекваліфікувати його дії із п.п. 1, 7, 9, 13 ч. 2 ст. 115 КК України на ст. 119 та ч. 2 ст. 136 КК України, призначити міру покарання в межах санкцій вказаний статей КК України.
04 травня 2017 року та 04 липня 2017 року обвинувачений ОСОБА_8 подав зміни та доповнення до апеляційної скарги, в яких посилається на незаконність вироку суду, у зв`язку із порушення судом вимог кримінального процесуального закону, просив вирок про визнання його винуватим та засудження за п.п. 1, 7, 9, 13 ч.2 ст. 115 КК України скасувати, у зв`язку з відсутністю в його діях вказаних складів злочинів. Перекваліфікувати його дії із п.п. 1, 7, 9, 13 ч. 2 ст. 115 КК України на ч. 2 ст. 136 КК України, призначити міру покарання в межах санкцій вказаний статей КК України. Звільнити останнього з-під арешту в залі суду. За відсутності підстав для перекваліфікації його дій, вирок суду першої інстанції скасувати, та призначити новий розгляд в суді першої інстанції в іншому складі суду.
Захисник обвинуваченого в апеляційній скарзі посилається на незаконність вироку суду першої інстанції, у зв`язку з тим, що висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи, не з`ясовано та не досліджено об`єктивну і суб`єктивну сторону злочину, призначене покарання не відповідає особі обвинуваченого. У зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону та неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, просив вирок скасувати та ухвалити новий, яким виправдати ОСОБА_8 за п. 7, ч. 2 ст. 115 та п.п. 1, 9, 13 ч. 2 ст. 115 КК України.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, прокурора, який підтримав свою апеляційну скаргу з внесеними змінами з мотивів викладених в ній та просив її задовольнити, заперечивши, при цьому, апеляційні скарги обвинуваченого, його захисника, який підтримав подану ним апеляційну скаргу, заперечивши, при цьому, апеляційну скаргу прокурора, перевіривши матеріали кримінального провадження, апеляційний суд доходить наступного висновку.
Висновки суду про винуватість обвинуваченого у вчинені злочину вмотивовано на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, що підтверджені доказами, дослідженими у судовому засіданні, яким суд дав належну оцінку.
Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Засуджений своєї вини у скоєному не визнає, проте доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_8 в інкримінованому йому злочині за обставин, встановлених судом, підтверджується:

- показаннями свідка ОСОБА_16 , який вказав, що 19 липня 2013 року близько 15.00 год. він зустрівся разом зі своїми знайомими ОСОБА_8 , ОСОБА_17 та громадянином ОСОБА_18 . Після розпиття у місцевому барі с.Затурці спиртних напоїв усі направились до водойми аби скупатись. Свій одяг потерпілий ОСОБА_13 залишив на березі біля плит, а потерпілий ОСОБА_14 поряд на відстані 1 м. ОСОБА_16 у своїх показанням стверджує, що бачив як ОСОБА_8 та ОСОБА_13 «дурачились». При цьому, останній охоплював своєю рукою потерпілого ОСОБА_13 за шию, перекидав спиною назад, занурював у воду. Потерпілий ОСОБА_13 хотів вийти на берег, а обвинувачений штовхав останнього долонями на глибину, взяв його обома руками за плечі і занурив у воду, тримаючи декілька хвилин. Це обвинувачений зробив 3-4 рази, останній раз-занурив у воду повністю, після чого його тіло зникло під водою. Після запитання потерпілого ОСОБА_14 : «Що ти наробив?» обвинувачений взяв останнього руками за шию, нахилив голову і топив у воді, тримаючи 3-4 хв. Такі дії повторював декілька разів, після чого побачив, що руки потерпілого були розведені у сторони, а останній лежав долілиць обличчям у воді;

- показаннями свідка ОСОБА_19 , який підтвердив показання ОСОБА_16 та пояснив, що дійсно бачив як ОСОБА_8 втопив двох осіб на місцевому ставу у с.Затурці. При цьому зауважив, що коли ОСОБА_20 заходив у водойму, то голосно повідомив про те, що не вміє плавати. ОСОБА_14 знаходився за декілька метрів від ОСОБА_8 у воді;

- показаннями свідка ОСОБА_21 , яка розповіла, що ввечері 19 липня 2013 року додому повернувся її син ОСОБА_22 , який був дуже збуджений та розповів їй, що ОСОБА_8 втопив двох людей у с. Затурці Локачинського району;

- показаннями свідка ОСОБА_23 з яких вбачається, що до неї влітку 2013 року приходили ОСОБА_8 та ОСОБА_19 , які розповідали, що бачили як на ставку втопилися спочатку ОСОБА_13 , а потім якийсь дід ОСОБА_24 ;

- показаннями свідка ОСОБА_25 та ОСОБА_26 , які пояснили суду, що працюють водолазами-рятувальниками і в с. Затурці, разом виконували завдання по виявленню та підйомі двох чоловічих трупів. На протязі 10-15 хвилин від початку пошуків було знайдено труп чоловічої статі похилого віку, поблизу дамби, де глибина до 3 м. Потерпілий лежав на мулистому дні долілиць із зігнутими руками. Після тривалих пошуків, з врахуванням місця, вказаного свідками, куди було перенесено одяг, виявили ще один труп чоловічої статі.

Із акту амбулаторної комплексної судової психолого-психіатричної експертизи № 317 від 13 вересня 2013 року вбачається, що неповнолітній ОСОБА_19 виявляє ознаки інтелектуальної субнормальності. Психічний розвиток підекспертного дещо знижений, однак, з урахуванням індивідуально-психологічних особливостей та стану розумового розвитку, це не заважало йому правильно сприймати важливі по справі обставини, усвідомлювати зміст конкретної ситуації і її наслідки, та давати щодо цього вірні показання.

Із акту амбулаторної комплексної судової психолого-психіатричної експертизи № 318 від 13 вересня 2013 року вбачається, що ОСОБА_16 не виявляє ознак хронічного психологічного захворювання, недоумства чи тимчасового хворобливого розладу психічної діяльності.

Протиріччя у показаннях свідків ОСОБА_19 та ОСОБА_16 , на які посилається в апеляції обвинувачений, спростовуються протоколами допиту даних свідків від 21 липня 2013 року, де вони вказують, що свідчення про те, що ОСОБА_13 втопився з власної необережності, дані під час допиту 20 липня 2013 року є неправдивими, оскільки напередодні ОСОБА_8 погрожував їм фізичною розправою і заборонив розповідати правду. Окрім того, свідки боялись за безпеку свого життя. Про те, що на адресу її сина мали місце погрози зі сторони батька обвинуваченого вказувала і свідок ОСОБА_21 , а співмешканка обвинуваченого ОСОБА_27 неодноразово просила, щоб її син змінив показання.

Показання свідків, надані в суді першої інстанції, про події на водоймі в с. Затурці Локачинського району є послідовними та детальними, повністю узгоджуються із іншими наявними в матеріалах справи доказами, а саме:

-протоколами огляду місця події від 19 та 20 липня 2013 року з фототаблицями;

-протоколами огляду речових доказів від 20 липня 2013 року з фототаблицею;
-протоколом огляду місця події від 20 липня 2013 року за участю лікаря з фототаблицями;
- протоколами проведення слідчого експерименту від 21 липня 2013 року за участю свідків ОСОБА_16 та ОСОБА_19 ;

-протоколом тимчасового доступу до речей і документів від 21 липня 2013 року;
-протоколом пред`явлення речей для впізнання від 22 липня 2013 року;
-протоколом демонстрації відеозапису від 21 липня 2013 року, згідно з яким неповнолітньому свідкові ОСОБА_19 у присутності його законного представника було продемонстровано відеозапис проведення слідчої дії за його участю, зауважень не надійшло;
- протоколом демонстрації відеозапису проведення слідчої дії, згідно з яким було продемонстровано відеозапис слідчої дії свідкові ОСОБА_16 та зауважень не надійшло.
Твердження обвинуваченого про його непричетність до утоплення ОСОБА_14 спростовується показаннями свідків ОСОБА_16 та ОСОБА_19 , які чітко ствердили, що бачили, як ОСОБА_8 після запитання останнього «Що ти наробив?» взяв його руками за шию, нахилив голову і топив у воді, тримаючи 3-4 хв., повторюючи такі дії декілька разів та показаннями експерта ОСОБА_28 , який в суді першої інстанції підтвердив, що смерть ОСОБА_14 наступила від утоплення.

З висновку судово-медичної експертизи №72 від 20 липня 2013 року вбачається, що смерть ОСОБА_14 наступила від механічної асфіксії внаслідок закриття дихальних шляхів водою, про що свідчать рожево-синющі трупні плями, роздуті легені з вогнищами дисателектазів та нерівномірне кровонаправлення внутрішніх органів.

Водночас, експертизою встановлено, що на тілі ОСОБА_14 виявлено садна шиї, які виникли внаслідок дії твердих предметів, що підтверджено показаннями експерта ОСОБА_28 , який в судовому засіданні пояснив, що ушкодження виявлені на трупі ОСОБА_14 зокрема, садна шиї та синці правого плеча могли утворитись від дії пальців рук, при захваті рукою, у т.ч. при хапанні за шию рукою, і беззаперечно утворилися при житті ОСОБА_14 , однак у конкретному положенні-на спині, що не узгоджується із доводами обвинуваченого, який вказав, що перевернув потерпілого горілиць у воді та намагався витягти на берег.

Відповідно до висновку експерта №73 від 20 липня 2013 року смерть ОСОБА_13 наступила від механічної асфіксії внаслідок закриття дихальних шляхів водою.

Виключено експертом і твердження обвинуваченого про те, що смерть потерпілих могла наступити внаслідок сильного алкогольного сп`яніння, який вказав, що на момент смерті потерпілі перебували у стані витверезення.

Висновки судово-медичної експертизи повністю співпадають з показаннями свідків ОСОБА_19 та ОСОБА_16 , які були очевидцями події, і підтверджують винуватість ОСОБА_8 в умисному вбивстві двох осіб у ставку с.Затурці.

Доводи обвинуваченого про те, що судом не встановлено мотив вбивства, апеляційним суд вважає такими, що не заслуговують на увагу, оскільки з матеріалів справи вбачається, що вбивство ОСОБА_13 мало місце з хуліганських мотивів, а мотивом вбивства ОСОБА_14 було приховування злочину.

Наведені та інші докази судом об`єктивно оцінені відповідно до ст. 94 КПК України.
Визнаючи ОСОБА_8 винним в інкримінованому йому злочині, суд навів у вироку мотиви прийнятого рішення щодо оцінки доказів у справі, перевірив і визнав такими, що не відповідають дійсним обставинам справи твердження обвинуваченого про його непричетність до цього злочину.
При перевірці кримінального провадження апеляційним судом не виявлено даних, які могли б свідчити про проявлену судом необ`єктивність при його розгляді чи допущені істотні порушення кримінального процесуального закону при збирані й оцінці доказів у справі, на що у апеляційних скаргах посилається обвинувачений та його захисник.
Враховуючи зібрані у справі докази у їх сукупності та доведеність вчинення ОСОБА_8 інкримінованого йому злочину, колегія суддів вважає, що апеляції засудженого та його захисника не підлягають до задоволення, тоді як доводи апеляційної скарги прокурора є слушними.
Відповідно до встановлених фактичних обставин, суд правильно застосував кримінальний закон і кваліфікував дії ОСОБА_8 п.п. 7, 9, 13 ч. 2 ст. 115 КК України.
У той же час, судом помилково було кваліфіковано дії обвинуваченого ще й за п. 1 ч. 2 ст. 115 КК України, тобто вчинення умисного вбивства двох або більше осіб.
Відповідно до п.п. 5, 17, 18 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 07 лютого 2013 року № 2 «Про судову пракику в справах про злочини проти життя та здоров`я особи» умисне позбавлення житя двох або більше осіб кваліфікується за п.1 ч. 2 ст. 115 КК України за умови, що їх убивство охоплювалось єдиним умислом винного. При вчиненні декількох умисних вбивств за обтяжуючих обставин, передбачених різними пунктами ч.2 ст. 115 КК, дії винного кваліфікуються за цими пунктами та за п. 13 ч. 2 зазначеної статті з урахуванням повторності. При засудженні особи за декількома пунктами ч. 2 ст. 115 КК покарання за кожним пунктом цієї статті окремо не призначається. Проте при його його призначенні необхідно враховувати наявність у діях винного декількох кваліфікуючих ознак умисного вбивства як обставин, що впливають на ступінь тяжкості вчиненого злочину.
Дані про те, що вбивство потепілих охоплювалось єдиним умислом винного ОСОБА_8 у кримінальному провадженні відсутні, а тому у його діях відсутня така кваліфікуюча ознака, як вбивство двох або більше осіб.
Суд першої інстанцї на помилковість кваліфікації дій обвинуваченого за п. 1 ч. 2 ст. 115 КК України уваги не звернув.
З огляду на викладене, апеляційний суд вважає за необхідне виключити з судового рішення стосовно ОСОБА_8 кваліфікацію його дій за п. 1 ч. 2 ст. 115 КК України.
Окрім того, визнавши доведеним обвинувачення у повному обсязі та правильно його сформулювавши, відповідно до фактичних обставин кримінального провадження, в порушення вимог ст. 374 КПК України та ст.ст. 33, 65 70 КК України, вказаних правових висновків Верховного Суду України, суд безпідставно призначив окремо покарання за п. 7 ч.2 ст. 115 КК України та за п.п. 1, 9, 13 ч.2 ст. 115 КК України і відповідно застосував положення ст. 70 КК України, призначивши покарання за сукупністю злочинів, яка підлягає виключенню з судового рішення.

Відповідно до ст. 65 КК України при призначенні покарання враховується ступінь тяжкості вчиненого злочину, особа винного, та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів, а згідно із ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого.

Ці вимоги закону при призначенні ОСОБА_8 покарання судом дотримані, а також в повній мірі враховані обставини, на які зроблено посилання в апеляційній скарзі прокурора.
Призначене обвинуваченому остаточне покарання, на думку апеляційного суду, є необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів, а виключення кваліфікуючої ознаки «умисне вбивство двох або більше осіб» (п. 1 ч. 2 ст. 115 КК України) на його розмір не впливає.
Крім того, згідно вироку суду у строк відбування покарання ОСОБА_8 безпідставно зараховано термін його перебування під вартою з 20 липня по 25 липня 2017 року включно, тоді як затримання обвинуваченого, в порядку ст. 208 КПК України, тривало з 20 по 23 липня 2013 року, що стверджується протоколом затримання.
У зв`язку із істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону та неправильним застосуванням судом першої інстанції закону України про кримінальну відповідальність, в силу вимог п.п. 3, 4 ч. 1 ст. 409 КПК України судове рішення підлягає зміні.

Враховуючи вищенаведене та керуючись ст.ст. 376404, 405, 407, 408, 409 КПК України, апеляційний суд,
У Х В А Л И В:
Апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_8 з внесеними змінами та доповненнями, захисника обвинуваченого ОСОБА_10 залишити без задоволення.
Апеляційну скаргу начальника Турійського відділу Володимир-Волинської місцевої прокуратури ОСОБА_9 із внесеними змінами задовольнити частково.
Вирок Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 29 грудня 2016 року щодо ОСОБА_8 змінити.
Виключити з вироку кваліфікуючу ознаку дій ОСОБА_8 за п. 1 ч. 2 ст. 115 КК України - вчинення умисного вбивства двох або більше осіб, а також посилання на призначення покарання за правилами ст. 70 КК України.
Вважати ОСОБА_8 засудженим:
- за п.п. 7, 9, 13 ч. 2 ст. 115 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 13 (тринадцять) років.
Зарахувати ОСОБА_8 у строк відбування покарання час його затримання з 20 по 23 липня 2013 року.
На підставі ч. 5 ст. 72 КК України зарахувати ОСОБА_8 в строк відбування покарання строк його попереднього ув`язнення.
В решті вирок залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня набрання нею законної сили, а засудженим, який тримається під вартою, в той самий строк з дня вручення йому копії ухвали.
Головуючий
Судді: