н/п 1-кп/490/678/2017
В И Р О К
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Нижній Струтинь, Рожнятівського району, Івано-Франківської області, громадянина України, з повною середньою освітою, раніше не судимого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , 20 жовтня 2016 року призваного на строкову службу ІНФОРМАЦІЯ_2 , який на момент вчинення злочину проходив військову службу на посаді номера обслуги 1 гранатометного відділення взводу вогневої підтримки 1 роти морської піхоти військової частини НОМЕР_1 , у військовому званні матрос,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.407 КК України,
З участю сторін кримінального провадження:
сторона обвинувачення: прокурор ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ;
сторона захисту: обвинувачений ОСОБА_3 ,
ВСТАНОВИВ:
20 жовтня 2016 року громадянин ОСОБА_3 . ІНФОРМАЦІЯ_2 призваний для проходження військової строкової служби. На підставі наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 28.12.2016 №251 матрос ОСОБА_3 зарахований до списків особового складу частини, поставлений на всі види забезпечення, та призначений на посаду номера обслуги 1 гранатометного відділення взводу вогневої підтримки 1 роти морської піхоти зазначеної військової частини. 10 січня 2017 року о 08:00 год., матрос ОСОБА_3 діючи умисно, з метою тимчасово ухилитись від виконання обов`язків з військової служби, не з`явився вчасно на службу з відпустки до військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_3 ) та перебував за місцем реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 , де проводив час на власний розсуд, не пов`язуючи його з виконанням обов`язків військової служби.
20 січня 2017 року о 09:50 год., матрос ОСОБА_3 , самостійно з`явився до військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_3 ) та того ж дня приступив до виконання службових обов`язків.
Відповідно до ч.3 ст.349 КПК України, суд дійшов висновку про недоцільність дослідження доказів, які ніким не оспорюються. При цьому суд з`ясував, що учасники судового провадження правильно розуміють зміст цих обставин, немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також суд роз`яснив їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку. Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 повністю визнав себе винним у не з`явленні вчасно з відпустки до військової частини, за вище викладених обставин, і дав показання про те, що йому була надана відпустка, та він перебував за місцем свого проживання та реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 , на службу мав з`явитись з відпустки 10.01.2017 року, однак захворіла його бабуся, яка також доглядала його малолітнього брата, а мати в цей час знаходилась на роботі за кордоном. Коли приїхала мати 14.01.2017 року, він 19.01.2017 року виїхав на службу. У вчиненому щиро кається.
Однак, вказані обвинуваченим тяжкі сімейні обставини, хоча й істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого правопорушення, та не усувають кримінальну відповідальність за злочин, оскільки не позбавляли обвинуваченого фактичної можливості виконувати свої службові обов`язки. При цьому обвинувачений мав право у встановленому законом порядку звернутись із заявою про надання відпустки у зв`язку із сімейними обставинами, однак цим правом не скористався.
За таких обставин, суд вважає доведеною вину ОСОБА_3 у нез`явленні вчасно без поважних причин на службу з відпустки військовослужбовцем строкової служби тривалістю понад три доби, але не більше місяця, вчиненев умовах особливого періоду, крім воєнного стану, і кваліфікує його дії за ч.4 ст.407 КК України.
При призначенні покарання суд враховує характер і ступінь суспільної небезпеки кримінального правопорушення, конкретні обставини його вчинення, особу обвинуваченого, який характеризується за місцем проходження військової служби позитивно, на обліку у лікаря психіатра та нарколога не перебуває.
Як обставини справи, що пом`якшують покарання, суд враховує щире каяття обвинуваченого, збіг важких сімейних обставин. Обставин, які обтяжують покарання судом не встановлено. Враховуючи викладене, суд прийшов до висновку про можливість призначення ОСОБА_3 покарання у вигляді позбавлення волі в межах санкції ч.4 ст.407 КК України, оскільки саме таке покарання необхідне й достатнє для його виправлення та попередження нових злочинів. Одночасно, зважаючи на наявність кількох обставин, що пом`якшують покарання, що у сукупності з даними про особу обвинуваченого - істотно знижують ступінь суспільної небезпеки вчиненого злочину, суд дійшов висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання і звільнення ОСОБА_3 від відбування покарання з випробуванням, застосувавши ст.75 КК України, із покладенням на нього обов`язків, передбачених ст.76 КК України, а саме: періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання. Речових доказів та процесуальних витрат у кримінальному провадженні немає. Керуючись ст. ст.368, 370, 374 КПК України, суд, -
УХВАЛИВ:
ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.407 КК України і призначити йому покарання у вигляді позбавлення волі строком на 3 роки.
Згідно ст.75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування покарання з випробуванням строком на 1 рік, з покладенням на нього обов`язків передбачених п.1, 2 ч.1 ст.76 КК України, а саме: періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Миколаївської області через Центральний районний суд м. Миколаєва протягом 30 днів з дня його проголошення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Копію вироку суду після його проголошення негайно вручити обвинуваченому і прокурору.
Суддя ОСОБА_1