Справа №489/2504/17 25.07.2017
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-сс/784/382/17 Слідчий суддя: ОСОБА_1
Категорія: п. 9 ч. 1 ст. 309 КПК України Доповідач апеляційного суду:
ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 липня 2017 року м. Миколаїв

Апеляційний суд Миколаївської області у складі колегії суддів судової палати у кримінальних справах:

Головуючої ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

розглянувши в письмовому апеляційному провадженні апеляційну скаргу ТОВ «Голд Лото Україна» в особі представника ОСОБА_5 на ухвалу слідчого судді Ленінського районного суду м. Миколаєва від 20 червня 2017 року, якою накладено арешт на майно, вилучене 16.06.2017 р. в ході обшуку приміщення по АДРЕСА_1 ,

В с т а н о в и в :

Короткий зміст судового рішення слідчого судді та вимог апеляційної скарги ТОВ «Голд Лото Україна».
Ухвалою слідчого судді Ленінського районного суду м. Миколаєва від 20 червня 2017 року накладено арешт на майно, вилучене 16.06.2017 р. в ході обшуку приміщення по вул. Чкалова, 125 В в м. Миколаєві, а саме: тека з документами, пристрій для вибілювання білетів "Bixolon", 2 колонки, безпровідний маршрутизатор "TP Link", 11 моніторів, 11 комп`ютерних мишей, 11 клавіатур, 11 системних блоків: c/н YKHG009183, c/н НОМЕР_1 , c/н НОМЕР_2 , c/н YKH??158, c/н НОМЕР_3 , c/н НОМЕР_4 , c/н НОМЕР_5 , c/н НОМЕР_6 , c/н НОМЕР_7 , c/н НОМЕР_8 , c/н НОМЕР_9 , 10 флеш носіїв, з тимчасовим позбавленням можливості відчуження, розпорядження вказаним майном та його використання, до скасування арешту майна у встановленому Кодексом порядку.

Представник ТОВ «Голд Лото Україна» ОСОБА_5 в своїй апеляційній скарзі просить ухвалу слідчого судді Ленінського районного суду м. Миколаєва від 20 червня 2017 року, якою задоволено клопотання слідчого Інгульського ВП ГУНП у Миколаївській області, накладено арешт на вилучене під час обшуку, проведеного 16 червня 2017 року, майно, скасувати та постановити нову ухвалу, якою у задоволенні вищезазначеного клопотання відмовити.

Узагальнені доводи апеляційної скарги ТОВ «Голд Лото Україна».
На переконання апелянта, вказана ухвала від 20.06.2017 року є незаконною, оскільки судовий розгляд був неповний, судом не взято до уваги надані докази, а також здійснений з грубими порушеннями кримінального процесуального закону.

Зазначає, що станом на дату вилучення майна ТОВ «Голд Лото Україна» у приміщенні за адресою: м. Миколаїв, вул. Чкалова, 215Б здійснювалась законна діяльність із розповсюдження білетів державних лотерей, що, у свою чергу, не містить ознак злочину, передбаченого ч. 1 ст.203-2 КК України (зайняття гральним бізнесом), а саме, за зазначеною вище адресою здійснювалось розповсюдження державних лотерей оператора ТОВ «М.С.Л.» розповсюджувачем ТОВ «Голд Лото Україна».

Вказує, що статус ТОВ «Голд Лото Україна» як розповсюджувача державних лотерей підтверджується укладеним між ТОВ «М.С.Л.» та ТОВ «ІНТЕЛЕКТУАЛЬНІ-ІГРИ» договором про розповсюдження білетів державних лотерей від 03.04.2017 року № МСЛ-17-000021, яким було доручено здійснювати розповсюдження білетів державних лотерей ТОВ «М.С.Л.» останньому.

Окрім цього, зазначає, що законність господарської діяльності, що провадилася за цією адресою на момент проведення обшуку, вказує також укладений від 03.04.2017 року ліцензійний договір № ГЛ-03-04-2017 від між ТОВ «ІНТЕЛЕКТУАЛЬНІ-ІГРИ» та ТОВ «Голд Лото Україна» про передачу невиключної ліцензії на використання програмного забезпечення, що призначене для забезпечення роботи лотерейного обладнання, зокрема для графічного відображення процесу виявлення виграшів білетів державної лотереї «Золота підкова» та підтверджується актом приймання-передачі прав до Ліцензійного договору № ГЛ-03-04-2017 від 03 квітня 2017 року з яким між ТОВ «ІНТЕЛЕКТУАЛЬНІ-ІГРИ» та ТОВ «Голд Лото Україна» погоджено кількість терміналів електронної системи прийняття ставок та пристроїв візуалізації білетів лотерей, що розміщені за вказаною адресою станом на дату відкриття такого пункту. Вказаний акт підтверджує, що ТОВ «Голд Лото Україна» має право здійснювати розповсюдження білетів державних лотерей ТОВ «М.С.Л.» у пункті розповсюдження, що розміщений за вказаною адресою, починаючи з квітня 2017 року.

Зауважує, що вся зазначена дозвільна документація на здійснення дозволеної господарської діяльності із розповсюдження державних грошових лотерей була пред`явлена співробітникам правоохоронного органу, проте з незрозумілих причин була ними проігнорована.

Стверджує, що під час судового розгляду взагалі не встановлювалось, чи належить комусь тимчасово вилучене під час обшуку майно.

Вважає, що клопотання не підлягає задоволенню, а ухвала слідчого судді підлягає скасуванню і з огляду на те, що слідчим суддею не належним чином встановлено фактичні обставини справи і з огляду на об`єктивну відсутність підстав для накладення арешту, які вимагає кримінальний процесуальний закон.

На переконання апелянта, вилучене під час обшуку майно не відповідає ознакам речових доказів за ст.98 КПК.

Вказує, що стороною обвинувачення не доведено наявність ризиків, які зумовлюють, власне, необхідність накладення арешту на певне майно у межах кримінального провадження.

З огляду на зазначене, на думку апелянта, заборона користування майном, яке опосередковує законну господарську діяльність із розповсюдження державних лотерей, є явно неспівмірним заходом із тими завданнями, які відповідна заборона покликана виконати.

Обставини, встановлені судом першої інстанції.
СВ Інгульського ВП ГУНП України в Миколаївській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0002457 за фактом вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст.203-2 ч.1 КК України, а саме надання послуг у сфері грального бізнесу за адресою: АДРЕСА_1 .

Слідчий СВ Інгульського ВП ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_6 звернулася до суду з клопотанням про накладення арешту на майно, вилучене 16.06.2017 р. в ході обшуку приміщення по АДРЕСА_1 , а саме: тека з документами, пристрій для вибілювання білетів "Bixolon", 2 колонки, безпровідний маршрутизатор "TP Link", 11 моніторів, 11 комп`ютерних мишей, 11 клавіатур, 11 системних блоків: c/н YKHG009183, c/н НОМЕР_1 , c/н НОМЕР_2 , c/н YKH??158, c/н НОМЕР_3 , c/н НОМЕР_4 , c/н НОМЕР_5 , c/н НОМЕР_6 , c/н НОМЕР_7 , c/н НОМЕР_8 , c/н НОМЕР_9 , 10 флеш носіїв, оскільки вказане майно є речовим доказом та арешт необхідний з метою його збереження.

Задовольняючи клопотання слідчого, слідчий суддя дійшов висновку, що є сукупність розумних підозр вважати, що майно, на яке слідчий просить накласти арешт, у вигляді комп`ютерного обладнання та документів є речовим доказом, оскільки таке майно було вилучено при ошуці приміщення по АДРЕСА_1 за наявності розумних підозр вважати, що воно зберегло на собі сліди правопорушення, містить інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

Також слідчий суддя зазначив, що окрім правової підстави для арешту майна, він врахував достатність доказів, що вказують на вчинення кримінального правопорушення, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, наслідки арешту вказаного майна для інших осіб.

Встановлені судом апеляційної інстанції обставини з посиланням на докази. Мотиви, з яких суд апеляційної інстанції виходив при постановленні ухвали, і положення закону, яким він керувався.
Розглянувши в письмовому апеляційному провадженні апеляційну скаргу, вивчивши матеріали судового та кримінального провадження, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

При розгляді клопотання про арешт майна слідчий суддя відповідно до вимог ч. 2 ст. 173 КПК України повинен врахувати правову підставу для арешту майна та достатність доказів, що вказують на вчинення кримінального правопорушення, розмір можливої конфіскації майна, можливий розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, та цивільного позову, наслідки арешту майна, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Згідно з ч. 2, 3 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів. У цьому випадку арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України.

Ст. 98 КПК України передбачає, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі, предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Колегія суддів погоджується з висновком слідчого судді про те, що є сукупність розумних підозр вважати, що майно, на яке слідчий просить накласти арешт, у вигляді комп`ютерного обладнання та документів є речовим доказом, оскільки таке майно було вилучено при ошуці приміщення по АДРЕСА_1 за наявності розумних підозр вважати, що воно зберегло на собі сліди правопорушення, містить інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

Отже, суд першої інстанції вірно дійшов висновку, що вищевказане майно, на яке ухвалою суду накладено арешт, може бути використане в якості речових доказів під час здійснення досудового розслідування за ст. 191 КК України, і є підстави для застосування заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді накладення арешту.

Апеляційний суд, з`ясувавши всі обставини, про які органу досудового розслідування відомо на даний час, та з якими закон пов`язує можливість накладення арешту, з метою перешкодити відчуженню, знищенню та втрати предметів, які мають суттєве значення для встановлення фактичних обставин у кримінальному провадженні та може бути використане як доказ по справі, вважає рішення слідчого судді вмотивованим та обґрунтованим і підстави для його скасування відсутні.

Клопотання апелянта про поновлення строку апеляційного оскарження ухвали слідчого судді Ленінського районного суду м. Миколаєва від 20 червня 2017 року судом апеляційної інстанції не розглядалось, оскільки вказаний строк пропущений не був.

Керуючись ст. 405, 407, 424, 532 КПК України, апеляційний суд,

П о с т а н о в и в:
Апеляційну скаргу ТОВ «Голд Лото Україна» в особі представника ОСОБА_5 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Ленінського районного суду м. Миколаєва від 20 червня 2017 року, якою накладено арешт на майно, вилучене 16.06.2017 р. в ході обшуку приміщення по АДРЕСА_1 , а саме: тека з документами, пристрій для вибілювання білетів "Bixolon", 2 колонки, безпровідний маршрутизатор "TP Link", 11 моніторів, 11 комп`ютерних мишей, 11 клавіатур, 11 системних блоків: c/н YKHG009183, c/н НОМЕР_1 , c/н НОМЕР_2 , c/н YKH??158, c/н НОМЕР_3 , c/н НОМЕР_4 , c/н НОМЕР_5 , c/н НОМЕР_6 , c/н НОМЕР_7 , c/н НОМЕР_8 , c/н НОМЕР_9 , 10 флеш носіїв, з тимчасовим позбавленням можливості відчуження, розпорядження вказаним майном та його використання, до скасування арешту майна у встановленому Кодексом порядку, - залишити без зміни.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий:

Судді: