АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Єдиний унікальний номер справи: 654/687/17-к Головуючий у 1-й інстанції: ОСОБА_1
Номер провадження: 11-кп/791/482/17 Доповідач: ОСОБА_2
Категорія: справи в порядку виконання судових рішень
у кримінальних справах

УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
20 червня 2017 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Херсонської області у складі:

головуючого судді: ОСОБА_2
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4
з участю секретаря судового засідання: ОСОБА_5
прокурора: ОСОБА_6
засудженого ОСОБА_7
захисника засудженого: адвоката ОСОБА_8
представника Голопристанської ВК № 7 ОСОБА_9
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Херсоні в режимі відеоконференції матеріали за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_7 на ухвалу Голопристанського районного суду Херсонської області від 18.04.2017 року про відмову в задоволенні подання начальника Голопристанської виправної колонії (№7) міжобласної спеціалізованої туберкульозної лікарні і спостережної комісії при Голопристанській райдержадміністрації про умовно-дострокове звільнення від покарання засудженого ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця Одеської області, Роздільнянського району, с. Виноградар, громадянина України, неодруженого, непрацюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , судимого 01.03.2012 року Роздільнянським районним судом Одеської області за ст. 187 ч.3, 187 ч.4, 121 ч.2, 70 КК України до 10 років 6 місяців позбавлення волі з конфіскацією всього майна. Ухвалою Голопристанського районного суду Херсонської області від 26.01.2016 на підставі Закону України «Про внесення змін до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання» від 26.11.2015 №838-VIII згідно з ст.72 ч.5 КК України зараховано в строк відбування покарання період попереднього ув`язнення з 30.11.2010 по 30.07.2012 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, -
В С Т А Н О В И Л А:
Зазначеною ухвалою відмовлено у задоволені подання начальника Голопристанської виправної колонії (№7) міжобласної спеціалізованої туберкульозної лікарні і спостережної комісії при Голопристанській райдержадміністрації про умовно-дострокове звільнення засудженого ОСОБА_7 від невідбутої частини основного покарання, призначеного вироком Роздільнянського районного суду Одеської області за ст. 187 ч.3, 187 ч.4, 121 ч.2, 70 КК України у виді позбавлення волі на строк 10 років 6 місяців.
В апеляційній скарзі засуджений ставить питання про скасування ухвали суду з постановленням нової ухвали, якою просить звільнити його умовно-достроково від подальшого відбування покарання. Свої доводи мотивує тим, що відмовляючи в умовно-достроковому звільненні від подальшого відбування покарання, суд не прийняв до уваги, що він сумлінно працює, має 8 заохочень за сумлінну поведінку та ставлення до праці. Вважає, що своєю сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення.
Заслухавши суддю-доповідача, засудженого, його захисника та представника Голопристанської виправної колонії № 7, які підтримали апеляційну скаргу, думку прокурора, який просив апеляційну скаргу відхилити, вивчивши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла до наступного висновку.

Вимогами ст.539 ч.3 КПК України встановлено, що клопотання про вирішення питання, пов`язаного з виконанням вироку, розглядається згідно з правилами судового розгляду, передбаченими ст.ст.318-380 цього Кодексу.

Відповідно до вимог ст.12 КК України злочин, за який засуджено ОСОБА_7 є особливо тяжким.

Згідно з ч.1 ст.52 КПК України участь захисника є обов`язковою у кримінальному провадженні щодо особливо тяжких злочинів.

Отже, суд першої інстанції, при розгляді клопотання при вирішення питання, пов`язаного з виконанням вироку, зобов`язаний був забезпечити участь захисника у судовому провадженні.

Той факт, що судове провадження відносно ОСОБА_7 закінчено обвинувальним вироком, який вступив в законну силу не свідчить про припинення гарантованого державною права засудженого на захист, оскільки Європейський суд з прав людини неодноразово наголошував на тому, що гарантії забезпечення права на захист не припиняють своєї дії після закінчення провадження у суді першої інстанції. Забезпечення обвинуваченому у вчиненні злочину юридичної допомоги є однією з гарантій, що здійснюється й у випадку, коли інтереси правосуддя вимагають, щоб цій особі було надано таку допомогу.
Відповідно до п.3 ч.1 ст.409 КПК України, підставою для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є істотне порушення вимог кримінального процесуального закону.

Відповідно до вимог ст. 412 КПК України істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог цього Кодексу, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

Згідно з п.4 ч. 2 ст. 412 КПК України судове рішення у будь-якому разі підлягає скасуванню, якщо судове провадження здійснено за відсутності захисника, участь якого є обов`язковою.

Таким чином, враховуючи допущені судом першої інстанції істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, що полягають у обмеженні права на захист засудженого, оскільки клопотання розглянуто судом першої інстанції у відсутності захисника, оскаржуване рішення, відповідно до положень п.3 ч. 1 ст.409, п. 4 ч. 2 ст.412 КПК підлягає безумовному скасуванню.

При цьому, враховуючи, що судом апеляційної інстанції вказане порушення КПК виправлено, засудженому ОСОБА_7 призначено захисника, колегія суддів, з метою дотримання розумних строків розгляду справи, вважає за необхідне, скасовуючи рішення суду першої інстанції, ухвалити нове рішення у справі.

Колегія суддів, потворно дослідивши матеріали справи, з`ясувавши думку представника виправної колонії, який підтримав подання виправної колонії, позиції засудженого та його захисника, які просили клопотання задовольнити, прокурора, який просив відмовити у задоволенні клопотання дійшла до наступних висновків.

Відповідно до ч. 2 ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання є правом, а не обов`язком суду і можливе лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого, а умовно-достроковому звільненню підлягають лише ті засуджені, які протягом всього, а не певного періоду часу, сумлінною поведінкою і ставленням до праці довели своє виправлення. Для цього всі дані про особу беруться у сукупності, в тому числі й дані, що характеризують ступінь тяжкості вчиненого злочину і особу засудженого в цілому. При цьому вирішальним є не факт відбуття певної частини покарання, а саме виправлення засудженого.
З досліджених судом апеляційної інстанції характеристики та матеріалів особової справи засудженого вбачається, що останній відбуває покарання за вироком Роздільнянського районного суду Одеської області, яким його засуджено за ст. 187 ч.3, 187 ч.4, 121 ч.2, 70 КК України до позбавлення волі на строк 10 років 6 місяців з 08.12.2010 року, під час перебування в Одеському слідчому ізоляторі до дисциплінарної відповідальності не притягувався, адміністрацією установи не заохочувався.
Згідно із рішенням комісії з питань розподілу, направлення та переведення для відбування покарання осіб, засуджених до позбавлення волі в Одеській області визначено середній рівень безпеки для осіб, які вперше засуджені до позбавлення волі.
Під час перебування у Південній виправній колонії № 51 до дисциплінарної відповідальності не притягувався. Адміністрацією установи заохочувався 1 раз.
До Голопристанської виправної колонії № 7 ОСОБА_7 прибув 13.12.2014 року на стаціонарне лікування від туберкульозу легенів.
За період відбування покарання в Голопристанській ВК ОСОБА_7 до дисциплінарної відповідальності притягувався один раз, адміністрацією установи заохочувався 6 разів за сумлінну поведінку та ставлення до праці від начальника установи, зарекомендував себе з позитивного боку, на профілактичних обліках не перебував, працевлаштований робітником по обслуговуванню адміністративних будівель.
З огляду на наведене, колегія суддів вважає, що за весь період часу відбування покарання, поведінка і ставлення засудженого до праці не доводять його виправлення, оскільки більшість заохочень отримано в 2015-2016 роках, перші п`ять років відбування покарання ОСОБА_7 не доводив свого виправлення сумлінним ставленням до праці, тому підстави для застосування до нього умовно-дострокового звільнення на даний час відсутні
Дотримання вимог гігієни, зовнішнього вигляду, режиму відбування покарання є обов`язком засудженого та не може бути безумовною підставою для застосування відносно засудженого пільги у виді умовно-дострокового звільнення від покарання за відсутності підстав і умов, визначених у ст. 81 КК України.
З наведених підстав, колегія суддів вважає, що подання задоволенню не підлягає.
Керуючись ст. ст. 404, 407, п. 3 ч. 1 ст. 409, п. 4 ч. 2 ст. 412, ст. 419 КПК України, колегія суддів, -
П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 задовольнити частково.
Ухвалу Голопристанського районного суду Херсонської області від 18.04.2017 року про відмову в умовно-достроковому звільненні від відбування покарання щодо ОСОБА_7 скасувати.
Постановити нову ухвалу, якою в задоволенні спільного подання начальника Голопристанської виправної колонії (№7) міжобласної спеціалізованої туберкульозної лікарні і спостережної комісії при Голопристанській райдержадміністрації про умовно-дострокове звільнення від покарання засудженого ОСОБА_7 - відмовити.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і касаційному оскарженню не підлягає.

Судді три підписи

З оригіналом згідно:

Суддя ОСОБА_2