Справа № 338/1765/15-к
Провадження № 11-кп/779/54/2017
Категорія ч.1 ст. 125 КК України
Головуючий у 1 інстанції ОСОБА_1
Суддя-доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
01 лютого 2017 року м. Івано-Франківськ
Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Івано-Франківської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря с/з ОСОБА_5 ,

з участю прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Івано-Франківську матеріали кримінального провадження за апеляційними скаргами заступника прокурора Івано-Франківської області ОСОБА_9 та захисника обвинуваченого ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_10 , на вирок Богородчанського районного суду від 18 листопада 2016 року по кримінальному провадженні про обвинувачення ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.1 ст. 125 Кримінального кодексу України (далі КК),-

в с т а н о в и л а :
Вказаним вироком ОСОБА_7

ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець і зареєстрований в АДРЕСА_1 , та мешканець АДРЕСА_2 , українець, з середньою освітою, одружений, працює сезонно, раніше не судимий, невійськовозобов`язаний, громадянин України,

визнаний винуватим та засуджений за ч.1 ст. 125 КК та призначено покарання у виді 160 годин громадських робіт.

Цивільний позов ОСОБА_11 до ОСОБА_7 про стягнення 10000 грн. моральної шкоди задовольнено частково. Стягнуто з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_11 5000 грн. заподіяної моральної шкоди. За вироком суду ОСОБА_7 засуджено за те, що він 22 серпня 2014 року, на ґрунті неприязних стосунків, в селищі Солотвин, Богородчанського району, умисно заподіяв потерпілому ОСОБА_11 легкі тілесні ушкодження, вчинивши злочин, передбачений ч.1 ст.125 КК.

Так, обвинувачений ОСОБА_7 , перебуваючи в неприязних стосунках з ОСОБА_11 , підчас конфлікту, 22 серпня 2014 року біля приміщення магазину «ПП ОСОБА_12 » по АДРЕСА_3 , приблизно о 18 год. умисно наніс рукою удари по тулубу та правому стегну потерпілого ОСОБА_11 . Від отриманих ударів потерпілий отримав садна правих передпліччя і кисті, по одному синцю в ділянці лівого ліктьового суглобу і нижній третині лівого передпліччя та садна правого стегна, які відносяться до легких тілесних ушкоджень, згідно висновку СМЕ № 1291 від 26 серпня 2014 року. У своїх апеляційній скарзі (далі АС) адвокат ОСОБА_10 вважає вирок Богородчанського районного суду від 18 листопада 2016 року щодо ОСОБА_7 , необґрунтованим та таким, що підлягає скасуванню, оскільки постановлений з порушенням вимог ст.ст. 370, 410, 412 КПК, без об`єктивного встановлення всіх обставин справи, що передбачено вимогами ст. 94 цього Кодексу та невідповідності висновків суду, викладених у ньому фактичним обставинам справи. Просить вирок суду скасувати та ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_7 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст. 125 КК - виправдати.

В АС заступник прокурора Івано-Франківської області ОСОБА_9 не оспорюючи доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_7 , вважає вирок Богородчанського районного суду від 18.11.2016 року, щодо нього таким, що підлягає зміні з підстав неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність.

Просить змінити вирок Богородчанського районного суду від 18.11.2016 року щодо ОСОБА_7 , з підстав неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність та відповідно до ч. 5 ст. 74 КК, звільнити його від покарання призначеного вироком Богородчанського районного суду у виді 160 годин громадських робіт.

Заслухавши доповідь судді ОСОБА_2 , пояснення обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника - адвоката ОСОБА_8 , які підтримали подані АС, просять вирок суду скасувати, а кримінальне провадження щодо ОСОБА_7 закрити за відсутності в його діях ознак кримінального правопорушення; пояснення прокурора ОСОБА_6 , який підтримав подану АС прокурора та заперечив доводи АС захисника, просить вирок суду змінити і задовольнити апеляційні вимоги прокурора; перевіривши матеріали кримінального провадження, та додані документи під час апеляційного розгляду; обговоривши доводи і мотиви АС, колегія суддів приходить до висновку, що вони підлягають до часткового задоволення, виходячи із наступного. Відповідно до ст. 404 КПК, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах АС. Відповідно до ст. 370 КПК, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Таким є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом, на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу, з наведенням належних і достатніх мотивів та підстав його ухвалення.

Таких вимог суд першої інстанції в повній мірі дотримався. У відповідності до положень ст.65 КК, особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Висновок суду першої інстанції про доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_7 у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 125 КК підтверджується наведеними у вироку доказами, що ґрунтуються на їх всебічному, повному і безпосередньому дослідженні, яким дана належна правова оцінка. Колегія суддів вважає, що судом першої інстанції правильно кваліфіковано дії обвинуваченого ОСОБА_7 за ч.1 ст. 125 КК, а призначене покарання є достатнім та справедливим для його виправлення та попередження вчинення ним нових злочинів. Не зважаючи на повне заперечення ОСОБА_7 своєї причетності до скоєння інкримінованого йому злочину, його вина доводиться доказами, зібраними під час досудового розслідування та ретельно дослідженими в суді першої інстанції, а саме:

- показаннями свідка ОСОБА_13 , яка підтвердила, що коли ОСОБА_11 , всередині серпня 2014 року вийшов з приміщення магазину по АДРЕСА_3 , до нього підійшов ОСОБА_7 . Його дружина сказала: «йому треба дати». Обвинувачений почав наносити удари ОСОБА_11 , взяв за шию, вимагаючи, щоб він вибачився перед дружиною. ОСОБА_11 не вибачився, тоді обвинувачений знову наніс удари. Потім потерпілий шукав хрестик;

- показаннями свідка ОСОБА_14 дружини обвинуваченого, про те, що вона мала конфлікт з потерпілим. В серпні 2014 року між ОСОБА_7 та ОСОБА_11 виник конфлікт. Обвинувачений взяв потерпілого за футболку, вимагаючи вибачитись перед нею, але він відмовився. Тілесних ушкоджень чоловік потерпілому не наносив;

- показаннями свідка ОСОБА_15 , який ствердив, що коли вийшов з магазину в серпні 2014 року ОСОБА_11 шукав золотий хрестик та розказав йому про конфлікт з обвинуваченим. Бачив у потерпілого почервонілу шию;

- показаннями свідка ОСОБА_16 про те, що між обвинуваченим і потерпілим був конфлікт біля приміщення магазину по вул. Купчаківка в селищі Солотвин Богородчанського району;

- висновком СМЕ № 1291 від 26 серпня 2014 року, у відповідності з яким потерпілий отримав садна правих передпліччя і кисті, по одному синцю в ділянці лівого ліктьового суглобу і нижній третині лівого передпліччя та садна правого стегна, які відносяться до легких тілесних ушкоджень (а.с. 211-213) . - протоколом проведення слідчого експерименту від 27 листопада 2015 року, та фототаблиць до нього, з яких вбачається, що свідок ОСОБА_13 підтвердила те, що під час конфлікту, біля приміщення магазину «ПП ОСОБА_12 » по вул. Купчаківка в селищі Солотвин Богородчанського району, обвинувачений умисно наносив удари ОСОБА_11 (а.с. 204-208). - поясненням потерпілого ОСОБА_11 в судовому засіданні першої інстанції про те, що саме ОСОБА_7 умисно наносив йому удари рукою по тулубу та правому стегну, кулаками в ділянку носа, чим спричинив тілесні ушкодження. Перевіривши вказані вище докази, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про їх допустимість та достовірність. Таким чином, у справі зібрано достатньо доказів, які прямо викривають обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК, а доводи апелянта про те, що висновки суду не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження, колегія суддів розцінює, як спосіб уникнення кримінальної відповідальності за вчинене. Враховуючи наведене, колегія суддів приходить до висновку, що доводи викладені в АС адвоката ОСОБА_8 , є необґрунтованими, оскільки вони спрямовані на вигородження обвинуваченого від покарання, і є такими, що не ґрунтуються на зібраних, детально досліджених і правильно оцінених доказах.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 49 КК, особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею злочину і до дня набрання вироком законної сили минуло два роки у разі вчинення злочину невеликої тяжкості, за який передбачене покарання менш суворе, ніж обмеження волі.

У відповідності із ч. 1 ст. 125 КК, за умисне легке тілесне ушкодження передбачено покарання у виді штрафу до п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або громадських робіт на строк до двохсот годин, або виправних робіт на строк до одного року.

Як вбачається із вироку Богородчанського районного суду, обвинувачений ОСОБА_7 кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 125 КК, вчинив 22.08.2014 року.

Ухвалою Богородчанського районного суду від 23.12.2015 року обвинуваченого ОСОБА_7 оголошено в розшук, а ухвалою від 26.04.2016 року судовий розгляд відновлено.

У частині 2 ст. 49 КК зазначено, що перебіг давності зупиняється, якщо особа, що вчинила злочин ухилилася від досудового слідства або суду. У цих випадках перебіг давності відновлюється з дня з`явлення особи із зізнанням або її затримання.

Таким чином, на час ухвалення вироку Богородчанським районним судом 18.11.2016 року, щодо ОСОБА_7 строки встановлені ст.ст. 49, 74 ч.5 ще не сплили.

Покликання прокурора про неправильність застосування судом закону України про кримінальну відповідальність, є обґрунтованим, виходячи із наступного.

Згідно ч.5 ст. 74 КК, особа може бути за вироком суду звільнена від покарання на підставах, передбачених ст. 49 цього Кодексу.

У відповідності до положень ч. 2 ст. 404 КПК, суд апеляційної інстанції вправі вийти за межі апеляційних вимог, якщо цим не погіршується становище обвинуваченого.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що в порядку ст. 404 КПК, обвинуваченого ОСОБА_7 слід звільнити від покарання, призначеного за ч. 1 ст. 125 КК, у зв`язку із закінченням строків давності на підставі ст.ст. 49, ч.5 74 цього ж Кодексу.

За таких обставин, АС заступника прокурора Івано-Франківської області ОСОБА_9 та захисника обвинуваченого ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_10 підлягає до часткового задоволення

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 408, 409, 413, 418, 419 КПК, колегія суддів, -

у х в а л и л а :
Апеляційні скарги заступника прокурора Івано-Франківської області ОСОБА_9 та захисника обвинуваченого ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_10 задовольнити частково.

Вирок Богородчанського районного суду від 18 листопада 2016 року щодо ОСОБА_7 залишити без зміни В порядку ст. 404 КПК, звільнити обвинуваченого ОСОБА_7 від покарання, призначеного за ч. 1 ст. 125 КК, у зв`язку із закінченням строків давності на підставі ст.ст. 49, ч.5 74 цього ж Кодексу.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, однак може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Головуючий ОСОБА_2
Судді ОСОБА_3 ОСОБА_4