У Х В А Л А

26 квітня 2017 року м. Київ

Суддя Верховного Суду України ОСОБА_2, перевіривши заяву засудженого ОСОБА_1,

у с т а н о в и в:

10 березня 2017 року ОСОБА_1 подав заяву про перегляд ухвали колегії суддів судової палати у кримінальних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 22 грудня 2016 року щодо нього, вказуючи на неправильне застосування судом касаційної інстанції ст. 75 КК. На підтвердження правильного застосування вказаної норми надав примірник ухвали касаційного суду від 18 березня 2014 року, якою залишено без задоволення касаційну скаргу захисника, який просив застосувати до засудженого положення ст. 75 КК. Просив скасувати ухвалу суду касаційної інстанції щодо нього та постановити нову ухвалу, якою скасувати вирок апеляційного суду в частині призначення основного покарання та призначити йому покарання у виді 3 років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 3 роки, і на підставі ст. 75 КК звільнити його від відбування основного покарання з випробуванням на строк 3 роки.

Ухвалою судді-доповідача ОСОБА_1 вказано на недоліки заяви - зміст заяви не відповідав вимогам ст. 448 КПК і до неї не було додано документів, передбачених ст. 449 КПК, - та надано строк для їх усунення до 20 квітня 2017 року.

На виконання зазначеної ухвали 20 квітня 2017 року адвокат ОСОБА_3 надіслала уточнену заяву засудженого ОСОБА_1, до якої додано 4 її копії, примірник порівнюваного рішення касаційного суду від 18 березня 2014 року та вироку Селидівського міського суду Донецької області від 12 грудня 2013 року у справі № 242/4090/13-к, отримані з Єдиного державного реєстру судових рішень. В уточненій заяві вказано на те, що підставою для перегляду оскарженого судового рішення є неоднакове застосування судом касаційної інстанції одних і тих самих норм закону України про кримінальну відповідальність щодо подібних суспільно небезпечних діянь, що ухвала щодо ОСОБА_1 є незаконною, на відміну від наданого для порівняння рішення касаційного суду від 18 березня 2014 року, та уточнено вимоги заявника: скасувати оскаржену ухвалу від 22 грудня 2016 року і направити справу на новий розгляд до суду касаційної інстанції.

Водночас заявником не усунуто інших недоліків змісту заяви, на які вказано в ухвалі судді-доповідача від 20 березня 2017 року. Доводи уточненої заяви зводяться до неправильного застосування ст. 75 КК в аспекті дискреційних повноважень суду (правозастосовної інтелектуально-вольової діяльності суду, пов'язаної з вибором одного з передбачених законом варіантів рішення), що прямо стосується застереження, викладеного в п. 1 ч. 1 ст. 445 КПК, а на підтвердження доводів заяви надано те саме судове рішення (від 18 березня 2014 року), яке за змістом подібне оскарженому. Також до заяви не додано належним чином завірених копій судових рішень щодо ОСОБА_1, натомість долучено знеособлений примірник вироку суду першої інстанції, отриманий з Єдиного державного реєстру судових рішень.

Оскільки впродовж установленого строку заявник не усунув недоліків заяви, на які йому було вказано ухвалою судді-доповідача, його заява, згідно з вимогами ст. 450 КПК, підлягає поверненню. Повернення заяви на цій підставі не перешкоджає повторному зверненню у разі належного оформлення заяви.

Керуючись ст. 450 КПК,

у х в а л и в :

заяву ОСОБА_1 повернути заявникові.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя

Верховного Суду України ОСОБА_2