Апеляційний суд Рівненської області
_______________________________________________________
У Х В А Л А
Іменем України
12 грудня 2016 року м. Рівне

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Рівненської області у складі:
судді-доповідача - ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
з участю: секретаря ОСОБА_4 ,
прокурора ОСОБА_5 ,
скаржника ОСОБА_6 ,
захисника ОСОБА_7
розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Рівне матеріали клопотання про арешт тимчасово вилученого майна по кримінальному провадженню № 0000659, внесеного до ЄРДР 22 листопада 2016 року за ознаками злочину, передбаченого ст. 198 КК України, за апеляційною скаргою ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Дубровицького районного суду Рівненської області від 24 листопада 2016 року, ?
ВСТАНОВИЛА:
Ухвалою слідчого судді Дубровицького районного суду Рівненської області від 24 листопада 2016 року клопотання прокурора Дубровицького відділу Сарненської місцевої прокуратури ОСОБА_5 задоволено. Накладено арешт на вилучений 22 листопада 2016 року під час огляду місця події у м. Дубровиця автомобіль марки Volkswagen Caddy, д.н.з. НОМЕР_1 , який згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 від 30 липня 2015 року належить ОСОБА_6 та позбавлено останнього можливості розпоряджатися будь-яким чином вказаним майном і використовувати його до прийняття процесуального рішення у кримінальному провадженні.

В поданій апеляційній скарзі ОСОБА_6 покликається, що ухвала слідчого судді винесена без достатніх на це підстав та з суттєвим порушенням норм КПК України, зокрема вимог ст.ст. 132, 173 КПК України. Вказує, що слідчим суддею не взяті до уваги фактичні дані, на які він вказував у суді першої інстанції щодо відсутності наміру знищувати, реалізовувати чи переховувати автомобіль, який є основним джерелом забезпечення його сім`ї та нагальної потреби у його використанні у зв`язку з частими хворобами його доньки. Стверджує, що є не судимим, навіть до адміністративної відповідальності ніколи не притягувався. Вказує на відсутність у слідства даних, які б негативно його характеризували. Обіцяє активно сприяти слідству у встановленні істини по справі. Зазначає, що обґрунтованої підозри у вчиненні ним злочину немає, арешт автомобіля є втручанням у права і свободи його сім`ї і надумані потреби досудового розслідування не виправдовують такий ступінь втручання. Просить скасувати ухвалу слідчого судді Дубровицького районного суду від 24 листопада 2016 року і постановити нову ухвалу, якою повернути автомобіль марки Volkswagen Caddy, д.н.з. НОМЕР_1 .

Заслухавши суддю-доповідача, ОСОБА_6 та захисника ОСОБА_7 , які підтримали апеляційну скаргу, прокурора ОСОБА_5 , який заперечив проти задоволення апеляційної скарги та просив ухвалу суду першої інстанції залишити без зміни, колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційна скарга ОСОБА_6 підлягає до задоволення з таких підстав.
Відповідно до ч. 1 ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим, однак дані вимоги слідчим суддею залишені поза увагою.
Розглядаючи в порядку ст.ст. 170-173 КПК України клопотання прокурора про накладання арешту на вилучене в ході огляду місця події майно, слідчий суддя, не з`ясувавши всі обставини, які передбачають підстави для відмови у задоволенні клопотання про арешт майна, дійшла помилкового висновку про наявність правових підстав для задоволення цього клопотання.
Не врахувала і той факт, що невиправдане потребами досудового розслідування обмеження права власності з огляду на завдання та загальні засади кримінального провадження є неприпустимим, а також відповідність втручання в право власності принципу правомірного і допустимого втручання, сумісного з гарантіями ст. 1 Першого Протоколудо Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод з відповідними змінами.

Статтею 1 Першого (або Додаткового) Протоколу до Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, прийнятого у Парижі 20 березня 1952 року було гарантовано захист права власності. Протоколом № 11 до Конвенції було внесено зміни до вказаної статті 1, яка одержала назву захист власності, згідно якої кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Своє рішення слідчий суддя мотивувала тим, що прокурором доведено наявність достатніх підстав вважати, що вилучений автомобіль марки Volkswagen Caddy, д.н.з. НОМЕР_1 , є знаряддям та засобом вчинення злочину, передбаченого ст. 198 КК України та зберіг на собі його сліди, тому його повернення негативно вплине на подальший хід досудового розслідування, оскільки будуть створені можливості для його знищення, реалізації чи переховування з метою приховання слідів вчинення злочину та уникнення відповідальності винними особами.

З матеріалів справи вбачається, що постановою слідчого від 22 листопада 2016 року приєднано до матеріалів кримінального провадження № 0000659 в якості речового доказу автомобіль марки Volkswagen Caddy, д.н.з. НОМЕР_1 (а.п.11), вилученого з огляду місця події (а.п.7).

Однак матеріалами справи не встановлено достатність доказів вважати, що автомобіль, власником якого є ОСОБА_6 , відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України щодо визнання його речовим доказом, а також тих, що вказують на вчинення ОСОБА_6 злочину, в рамках даного кримінального провадження.
Диспозиція ст. 198 КК України передбачає заздалегідь не обіцяне придбання або отримання, зберігання чи збут майна, завідомо одержаного злочинним шляхом за відсутності ознак легалізації (відмивання) доходів, одержаних злочинним шляхом.
Під час апеляційного перегляду оскаржуваної ухвали прокурором також не доведено необхідності такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 КПК України, згідно якого завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Зазначив, що з моменту вилучення (22 листопада 2016 року) і по даний час слідчому не представилось можливим проведення детального огляду автомобіля та інших слідчих дій у зв`язку з його зайнятістю, яка склалась на кінець місяця.
У відповідності до ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
В суді апеляційної інстанції ОСОБА_6 не заперечив факт наявності у його автомобілі портфеля, в якому знаходились, виявлені під час зупинки та огляду його автомобіля камінці ззовні схожі на бурштин-сирець, вагою близько 1 кг (а.п.7), вказуючи, що мав намір завести цей портфель до відділу поліції, оскільки знайшов його на узбіччі дороги при виїзді з с. Ясинець Дубровицького району, подумавши, що хтось загубив. Зазначив, що даний автомобіль він не має наміру знищувати, реалізовувати чи переховувати, оскільки він є єдиним джерелом доходу для його сім`ї.
Дані пояснення узгоджуються з поясненнями, наданими ОСОБА_6 працівнику поліції 22 листопада 2016 року (а.п.8).
Захисник ОСОБА_7 в судовому засіданні Апеляційного суду Рівненської області зазначив, що органами досудового розслідування не доведено жодної з вимог, передбачених ч.3 ст. 132 КПК України (існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора; може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням), що вказує на безпідставність застосування заходу забезпечення кримінального провадження у виді арешту тимчасово вилученого майна автомобіля.
За наведеного, на думку колегії суддів, клопотання слідчого про накладення арешту на майно є передчасним, а рішення слідчого судді про накладення арешту на автомобіль марки Volkswagen Caddy, д.н.з. НОМЕР_1 , належний ОСОБА_6 прийняте за відсутності підстав для застосування обмежувальних заходів.

На підставі вищевикладених обставин, які свідчать про неповноту судового розгляду, ухвала слідчого судді підлягає скасуванню, як незаконна, винесена з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, а апеляційна скарга задоволенню з постановленням апеляційним судом нової ухвали ? про відмову у задоволенні клопотання про накладення арешту на автомобіль, як такого, що подано до суду з порушенням вимог ст. 171 КПК України.
Керуючись ст. ст. 407, 409, 410, 412, 419, 422 КПК України, колегія суддів,
УХВАЛИЛА :
Апеляційну скаргу ОСОБА_6 задовольнити.
Ухвалу слідчого судді Дубровицького районного суду Рівненської області від 24 листопада 2016 року про арешт тимчасово вилученого майна скасувати.

Відмовити у задоволенні клопотання прокурора Дубровицького відділу Сарненської місцевої прокуратури ОСОБА_5 про арешт тимчасово вилученого 22 листопада 2016 року під час огляду місця події автомобіля марки Volkswagen Caddy, д.н.з. НОМЕР_1 , який згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 від 30 липня 2015 року, належить ОСОБА_6 .

Ухвала оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3