ЄУН №337/985/17
Пров. №1-кп/337/136/2017
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 серпня 2017 року Хортицький районний суд м.Запоріжжя у складі

головуючого судді ОСОБА_1

з участю секретаря ОСОБА_2

з участю прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

потерпілої ОСОБА_5

адвоката ОСОБА_6

законного представника потерпілої ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Запоріжжі кримінальну справу за обвинуваченням ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що народився в м.Запоріжжі, громадянина України, освіта вища, одруженого, не працюючого, що проживає та зареєстрований в АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

за ст.286 ч.1 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

30 січня 2017 року, приблизно о 08.00, водій ОСОБА_4 , керуючи автомобілем «TOYOTA-Carina» реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухався по проїзній частині вул. Хортицьке шосе з боку вул. Рубана в напрямку вул. Новгородської в м.Запоріжжі.

В цей же час, проїзну частину вул. Хортицьке шосе, в районі ЗГТ «Турист», що по Хортицькому шосе в м. Запоріжжя, по нерегульованому пішохідному переходу, позначеному відповідними дорожніми знаками та розміткою, зліва направо по напрямку руху автомобіля, переходили пішоходи ОСОБА_5 та ОСОБА_9

30 січня 2017 року приблизно о 08.00 водій ОСОБА_4 , під час руху перед нерегульованим пішохідним переходом, діючи в порушення вимог п. 18.1 Правил дорожнього руху України де сказано:

п. 18.1: «водій транспортного засобу, що наближається до нерегульованого пішохідного переходу, на якому перебувають пішоходи, повинен зменшити швидкість, а в разі потреби зупинитися, щоб дати дорогу пішоходам, для яких може бути створена перешкода чи небезпека»,
маючи об`єктивну можливість виявити нерегульований пішохідний перехід, що позначено дорожніми знаками 5.35.1 ПДР України відповідною дорожньою розміткою, а також пішоходів ОСОБА_5 та ОСОБА_9 , що перетинають проїжджу частину вул. Хортицького шосе по ньому, та прийняти своєчасні заходи спрямовані на зменшення швидкості, аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху його об`їзду, вказаних заходів не прийняв та продовжив подальший рух, скоївши наїзд передньою частиною керованого автомобіля на пішоходів ОСОБА_5 та ОСОБА_9 .

Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди пішохід ОСОБА_9 отримала тілесні ушкодження у вигляді: «закритого перелому правої ключиці в середній її третині зі зміщенням кісткових фрагментів, струсу головного мозку, підапневмотичної гематоми в області лоба справа, синців в правій скроневій області, навколо правого ока, крововиливу на білковій оболонці правого ока, садна в області правої щоки», що в сукупності кваліфікуються як тілесні ушкодження середнього ступеня тяжкості, що не є небезпечними для життя, але такими, що спричинили довгостроковий розлад здоров`я, більше 21 дня».

Пішохід ОСОБА_5 отримала тілесні ушкодження у вигляді: « травми правого колінного суглобу, що за наданими даними виражена у вигляді повного відриву передньої хрестоподібної зв`язки, що у сукупності кваліфікується як тілесне ушкодження середнього ступеню тяжкості, що не є небезпечним для життя але таким, що спричинило довготривалий розлад здоров`я, та синців в області лівого стегна, в області лівої кисті, лівого стегна, правої гомілки, садна в області лівого колінного суглобу, в області лівої кисті», що кваліфікуються як легкі тілесні ушкодження.

Згідно висновку судової інженерно-транспортної експертизи, невідповідність дій водія ОСОБА_4 пункту 18.1 Правил дорожнього руху України знаходиться в причинному зв`язку з подією дорожньо-транспортної пригоди та наслідками, що настали.

Водій ОСОБА_4 мав технічну можливість запобігти наїзду на пішоходів ОСОБА_5 та ОСОБА_9 , шляхом виконання вимог пункту 18.1 Правил дорожнього руху України.

В судовому засіданні ОСОБА_4 повністю визнав себе винним у скоєнні інкримінованого йому діяння та пояснив, що дійсно 30.01.2017 року близько 08-00 керував автомобілем «TOYOTA-Carina» реєстраційний номер НОМЕР_1 по вул.Хортицьке шосе з боку вул.Рубана в напрямку вул.Новгородській в м.Запоріжжі. Дорога була трохи слизька. В якийсь момент його осліпило сонце, він почав опускати козирок, і в цей час відчув удар та побачив, що збив на пішохідному переході мати та доньку. Він відразу ж зупинився та намагався допомогти. Під час лікування дитини від надавав допомогу, та відшкодував шкоду в сумі 11000 грн.. Пропонував оплатити операцію і ОСОБА_5 , але вони відмовились. У скоєному розкаюється. З цивільним позовом ОСОБА_5 згоден частково, а саме з позовними вимогами про стягнення матеріальної шкоди в сумі 28000 грн. згоден у повному обсязі, щодо моральної шкоди, то просить зменшити суму до 10000 грн..

Потерпіла ОСОБА_5 суду пояснила, що 30.01.2017 року вони з донькою ОСОБА_9 переходили проїжджу частину дороги по вул.Хортицьке шосе в м.Запоріжжі по нерегульованому пішохідному переходу, перед тим, як зайти на перехід, вона впевнилась у тому, що автомобілів немає, а коли почали переходити дорогу, то почула удар, впала, потім побачила, що донька також лежить та кинулась до неї. Пояснила, що згодна із думкою свого адвоката про те, що призначити покарання ОСОБА_10 необхідно з реальним позбавленням волі та з позбавленням його права керування транспортними засобами.

ОСОБА_5 заявила позов про стягнення з обвинуваченого матеріальної шкоди в сумі 28000 грн., та моральної шкоди в сумі 100000 грн., яку обґрунтувала тим, що внаслідок ДТП та отриманої травми ноги вона зазнала фізичних та моральних страждань, перенесла операцію, був порушений нормальний уклад її життя, вона перебуває у стані стресу, скільки боїться автомобілів. Крім того, оскільки вона потребує подальшої реабілітації після травми, вона не може приділяти достатньо уваги своїй родині доньці та чоловіку.

Законний представник потерпілої неповнолітньої ОСОБА_9 її батько ОСОБА_7 суду пояснив, що про обставини ДТП знає лише зі слів дружини ОСОБА_5 .. Під час лікування доньки ОСОБА_4 сплатив 11000 грн., які витрачені на лікування дитини, тому він не заявляє цивільний позов, оскільки вважає, що ця сума є відшкодуванням шкоди відносно доньки. Згоден із прокурором щодо призначення ОСОБА_4 покарання без позбавлення волі та без позбавлення права керування транспортними засобами.

Згідно висновку судово-медичної експертизи №349 від 01.03.2017 року потерпілої ОСОБА_9 , у неї виявлені тілесні ушкодження у вигляді закритого перелому правої ключиці в середній її третині зі зміщенням кісткових фрагментів, струсу головного мозку, підапневмотичної гематоми в області лоба справа, синців в правій скроневій області, навколо правого ока, крововиливу на білковій оболонці правого ока, садна в області правої щоки», що в сукупності кваліфікуються як тілесні ушкодження середнього ступеня тяжкості, що не є небезпечними для життя, але такими, що спричинили довгостроковий розлад здоров`я, більше 21 дня. Синці в області лівого стегна, правої гомілки, садна в області лівого колінного суглобу, в області лівої кісті кваліфікуються як легкі тілесні ушкодження. Дані пошкодження могли утворитись у результаті ударів виступаючими частинами рухомого автомобіля з послідуючим падінням на дорожнє покриття, та по давності не суперечать строку, вказану освідуваною.

Згідно висновку судово-медичної експертизи №146 від 22.06.2017 року потерпілої ОСОБА_5 , травми правого колінного суглобу, що за наданими даними виражена у вигляді повного відриву передньої хрестоподібної зв`язки, що у сукупності кваліфікується як тілесне ушкодження середнього ступеню тяжкості, що не є небезпечним для життя але таким, що спричинило довготривалий розлад здоров`я, та синців в області лівого стегна, в області лівої кисті, лівого стегна, правої гомілки, садна в області лівого колінного суглобу, в області лівої кисті», що кваліфікуються як легкі тілесні ушкодження. Виявлені тілесні ушкодження утворились від дії тупого предмета, та по давності не суперечать строку, вказану освідуваною.

Згідно висновку судової інженерно-транспортної експертизи дослідження обставин та механізму дорожньо-транспортних пригод №9-94 від 06.03.2017 року, невідповідність дій водія ОСОБА_4 пункту 18.1 Правил дорожнього руху України знаходиться в причинному зв`язку з подією дорожньо-транспортної пригоди та наслідками, що настали. Водій ОСОБА_4 мав технічну можливість запобігти наїзду на пішоходів ОСОБА_5 та ОСОБА_9 , шляхом виконання вимог пункту 18.1 Правил дорожнього руху України.

Враховуючи встановлені обставини, оцінивши досліджені докази, суд вважає, що винуватість обвинуваченого у вчиненні вищезазначеного кримінального правопорушення в судовому засіданні доведена повністю і наданих доказів достатньо для визнання його винним.

Дії ОСОБА_4 суд кваліфікує за ст.286 ч.1 КК України за кваліфікуючими ознаками порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження.

При призначенні покарання обвинуваченому суд враховує те, що він скоїв необережний злочин невеликої тяжкості.

При цьому, обвинувачений щиро розкаявся у скоєному, сприяв розкриттю злочину, виключно позитивно характеризується за місцем проживання, раніше не судимий, має на утриманні неповнолітню дитину, добровільно відшкодував шкоду, заподіяну потерпілій ОСОБА_9 , що підтверджується її законним представником.

Крім того, обвинувачений ОСОБА_4 повністю погодився із позовом ОСОБА_5 в частині відшкодування матеріальної шкоди, але не мав часу для її добровільного відшкодування, оскільки копію позову отримав перед початком судового розгляду.

Вказані обставини суд визнає такими, що пом`якшують відповідальність обвинуваченого, та приходить до висновку про те, що виправлення та перевиховання ОСОБА_4 можливе з призначенням йому покарання без ізоляції від суспільства, з застосуванням ст.ст.75,76 КК України, та, враховуючи наявність у обвинуваченого на утриманні неповнолітньої дитини та необхідність вживання заходів для відшкодування потерпілій ОСОБА_5 спричиненої матеріальної та моральної шкоди, та враховуючи те, що обвинувачений під час досудового розслідування вживав заходів щодо відшкодування шкоди та вважав, що гроші у загальній сумі 11000 грн. він надає для лікування обох потерпілих, позицію представника потерпілої ОСОБА_11 про недоцільність позбавлення ОСОБА_4 волі та права керування транспортними засобами, та позицію потерпілої ОСОБА_5 , яка лише погодилась із думкою адвоката про те, що до ОСОБА_4 необхідно застосувати більш суворе покарання, суд приходить до висновку про те, що покарання можливо призначити ОСОБА_4 без позбавленням його права керування транспортними засобами.

Цивільний позов ОСОБА_5 про відшкодування матеріальної шкоди в сумі 28000 грн., з яким у повному обсязі погодився ОСОБА_4 , підлягає задоволенню.

Щодо позовних вимог про стягнення моральної шкоди, то суд приходить до висновку про те, що потерпіла ОСОБА_5 внаслідок ДТП 30.01.2017 року та винних дій ОСОБА_4 дійсно зазнала фізичного болю, перенесла операцію та потребувала лікування та реабілітації, у зв`язку з чим певним чином порушився уклад її життя, вона не могли приділяти достатньо уваги своїй родині, а також зазнала морального стресу.

При цьому, суду не надано достатніх доказів, які б обґрунтовували вказаний потерпілою розмір моральної шкоди саме у 100000 грн., оскільки до позову надані лише медичні призначення та чеки на придбання ліків та інших медичних засобів тільки за період лікування в березні 2017 року, не надано даних про те, що потерпіла потребує та проходить лікування для відновлення психічного здоров`я, про що вказано у позові, не надано доказів того, що потерпіла до ДТП працювала, і внаслідок ДТП працювати не може.

Враховуючи наведене, суд приходить до висновку про те, що на користь потерпілої ОСОБА_5 можливо стягнути моральну шкоду в сумі 35000 грн..

Керуючись ст. 369-371, 374 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Визнати винуватим ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.286 ч.1 КК України, та призначити йому покарання у вигляді 2 /двох/ років обмеження волі без позбавлення права керування транспортними засобами.

На підставі ст.ст.75,76 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання, якщо він протягом випробування строком на 1/один/ рік не вчинить нового злочину, та виконає обов`язки: буде періодично з`являтись на реєстрацію до уповноваженого органу з питань пробації , буде повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання та роботи, не буде виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_5 матеріальну шкоду в сумі 28000 грн., моральну шкоду в сумі 35000 грн., а всього стягнути 63000 грн. /шістдесят три тисячі грн../.

Речові докази автомобіль «TOYOTA-Carina» реєстраційний номер НОМЕР_1 , переданий на зберігання ОСОБА_4 залишити йому.
Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Запорізької області протягом тридцяти діб з дня його проголошення через Хортицький районний суд м. Запоріжжя.

Суддя