Справа № 347/1927/16
Провадження № 11-сс/779/64/2017
Категорія ст. 309 КПК України
Головуючий у 1 інстанції ОСОБА_1
Суддя-доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
10 березня 2017 року м. Івано-Франківськ
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Івано- Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Івано-Франківської області в складі:

суддів ОСОБА_2 ,

ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю секретаря ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження №0000226 за апеляційною скаргою заявниці ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Косівського районного суду Івано-Франківської області від 22.02.2017 року про відмову у задоволені скарги ОСОБА_6 на постанову старшого слідчого СВ Косівського РВ УМВС в Івано-Франківській області ОСОБА_7 про закриття кримінального провадження №000096 від 30.07.2015 року,

за участю: прокурора ОСОБА_8

заявниці ОСОБА_6

ВСТАНОВИЛА:

В апеляційній скарзі заявниця ОСОБА_6 просить ухвалу слідчого судді скасувати як незаконну, корупційну та сфабриковану, і направити провадження на новий судовий розгляд. В обґрунтування своїх доводів посилається на те, що ухвала слідчого судді не відповідає її скарзі, в якій вона просила скасувати постанову про закриття кримінального провадження №0000226 від 24.02.2013 року. Вказує на те, що слідчим не проводилось жодних слідчих дій майже на протязі 4-х років, а всі документи у проваджені сфабриковані. Вважає, що заявлений нею відвід слідчому судді ОСОБА_1 не вирішено згідно чинного законодавства. Також вважає, що дії суддів Косівського районного суду ОСОБА_9 та ОСОБА_1 носять злочинний характер.

Під час апеляційного розгляду:

- заявниця ОСОБА_6 підтримала доводи апеляційної скарги, просила її задовольнити, ухвалу слідчого судді скасувати;

- прокурор не підтримав доводи апеляційної скарги, просив її залишити без задоволення, вважав ухвалу слідчого судді законною та обґрунтованої та просив залишити її без змін.

Заслухавши доповідь судді, думку учасників судового провадження, обговоривши доводи й мотиви апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу належить задовольнити, ухвалу слідчого судді скасувати, постановити нову ухвалу з наступних підстав.

Положеннями ст.ст. 2, 8, ч. 1 ст. 9 КПК України передбачено, що завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, забезпечення швидкого, повного та неупередженого судового розгляду, з застосуванням до кожного учасника кримінального провадження належної правової процедури, здійснення кримінального провадження з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Згідно ст. 2 КПК України закриття кримінального провадження є одним із способів його остаточного вирішення.

Зі змісту ст. 284 КПК України вбачається, що кримінальне провадження закривається в силу наявності обставин, які його виключають, та чіткий перелік яких міститься в даній статті.

Прийняття рішення про закриття кримінального провадження можливе лише після всебічного, повного та неупередженого дослідження всіх обставин кримінального провадження та безпосереднього дослідження й оцінки слідчим, прокурором показань, речей і документів, які стосуються цього провадження, у їх сукупності.

Згідно із ст. 110 КПК України, постанова про закриття кримінального провадження повинна містити зміст обставин, які є підставами для прийняття постанови, мотиви прийняття постанови, їх обґрунтування та посилання на положення цього Кодексу. Тобто таке процесуальне рішення повинно відповідати фактичним обставинам, встановленим матеріалами справи, зокрема в ній має бути викладено суть заяви особи, яка звернулась з метою захисту своїх прав та відповіді на усі поставлені нею питання, які виключають провадження у справі і обумовлюють її закриття, що є однією із гарантій забезпечення прав і законних інтересів учасників процесу.

Так, з матеріалів про закриття кримінального провадження вбачається, що ОСОБА_6 24.02.2013 року по телефону звернулась до чергової частини слідчого відділу Косівського РВ УМВС в Івано-Франківській області та повідомила про те, що 22.02.2013 року близько 12-00 годині їй були заподіяні тілесні ушкодження у виді множинних забоїв правої та лівої сідниці працівникомиохоронної фірми «Гепард», ОСОБА_10 та ОСОБА_11 (а.к.п. 6).

24.02.2013 року вказане відомості про вчинення кримінального правопорушення внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №000226 за правовою кваліфікацією ч. 1 ст. 125 КК України та 25.02.2013 року розпочато досудове розслідування (а.к.п. 1, 2).

18.03.2013 року ОСОБА_6 допитана на досудовому розслідуванні в якості потерпілої та по суті заявлених питань остання розповіла про подію що відбувались 22.02.2013 року, зокрема щодо заподіяння їй тілесних ушкоджень з боку ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та працівниками охоронної фірми «Гепард» на подвір`ї будинку, що належить її сусіду ОСОБА_12 . Також ОСОБА_6 повідомила, що очевидцем цієї події була її дочка ОСОБА_13 , яка й припинила її побиття (а.к.п. 23-25).

Під час досудового розслідування були допитані 27.02.2017 року свідки: ОСОБА_12 , ОСОБА_11 , ОСОБА_14 , в також 08.03.2013 роки допитано ОСОБА_10 , ОСОБА_15 (а.к.п. 23-38).

Свідок ОСОБА_13 , що є дочкою ОСОБА_6 , та зі слів останньої була очевидцем події, було допитано слідчим 24.04.2013 року (а.к.п. 49-51).

Крім того, постановою ст.слідчого СВ Косівського РВ УМВС в Івано-Франківській області від 24.02.2013 року було призначено судово-медичну експертизу щодо ОСОБА_6 (а.к.п. 19).

Зібрані характеризуючи матеріали на ОСОБА_10 та ОСОБА_11 (а.к.п. 40-48, 65-70).

Також допитані в якості свідків по даному кримінальному правопорушенні сусідів ОСОБА_6 з приводі відомих їм обставин, зокрема ОСОБА_16 (а.к.п. 71-72).

З інформації зам.начальника Косівського РВ УМВС в Івано-Франківській області ОСОБА_17 по виконанню доручення старшого слідчого ОСОБА_7 вбачається, що допитати інших сусідів не надалось можливим, внаслідок їх відмови (а.к.п. 73).

На виконання доручення слідчого від 08.02.2014 року про встановлення очевидців вчиненого даного правопорушення, допитані 12.02.2014 року в якості свідків ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , (а.к.п. 77-80).

Відповідно до рапорту о/у СКР Косівського РВ УМВС в Івано-Франківській області допитати інших осіб сусідів будинків від місця події, не надається можливим, у зв`язку із їх відмовою (а.к.п. 81).

На виконання доручення старшого прокурора прокуратури Косівського району ОСОБА_20 , з метою забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування по даному кримінальному провадженню, проведені слідчих (розшукових) дій, зокрема допитано в якості свідків: ОСОБА_21 , ОСОБА_10 (а.к.п. 84-88, 91); провести одночасний допит потерпілої ОСОБА_6 та свідка ОСОБА_22 не надалось можливим внаслідок того, що потерпіла ОСОБА_6 покинула службовий кабінет слідчого (а.к.п. 90-92).

30.01.2015 року старшим слідчим СВ Косівського РВ УМВС в Івано-Франківській області ОСОБА_7 винесено постанову про закриття кримінального провадження №000226 (а.к.п. 101-102).

Проте, як вбачається з постанови про закриття кримінального провадження, старший слідчий лише навів у ній досліджені докази, але ніякого аналізу їм не дав, не зазначив мотивів прийняття одних і відхилення інших доказів, зокрема, тих, якими ОСОБА_6 обґрунтовувала неправомірність дій осіб, що заподіяли їй легкі тілесні ушкодження.

Ні органом досудового розслідування, ні слідчим суддею не були з`ясовані конкретні фактичні дані, які б свідчили про непорозуміння, що виникли між фігурантами конфлікту.

Як видно з постанови про закриття кримінального провадження, слідчим не висувались та не перевірялись жодної версії загального характеру щодо події, що сталась 22.02.2013 року між ОСОБА_6 з одного боку, та ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , працівника охоронної фірми «Гепард» з іншого, зокрема версія щодо особистого конфлікту між ними.

Разом з тим, з наявних матеріалів кримінального провадження вбачається, що досудове розслідування за заявою ОСОБА_6 всупереч вимогам ч. 2 ст. 9 КПК України не було проведено всебічно, повно і неупереджено, а прийняте слідчим процесуальне рішення про закриття кримінального провадження є передчасним та належним чином не вмотивованим.

З постанови старшого слідчого вбачається, що підставою для закриття провадження було те, що конфлікт між вказаними особами виник із-за непорозумінь, а не через будь-які інші злочинні спонукання, під час суперечки громадський порядок порушений не був, а тому слідчий дійшов висновку, що в даному випадку відсутній склад кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, фактично встановив, що тілесні ушкодження заподіяні внаслідок необережності.

Основною й обов`язковою ознакою суб`єктивної сторони складу злочину є вина. Чинне кримінальне законодавство виділяє дві форми вини - умисел і необережність.

Так, суб`єктивна сторона злочину, передбаченогост.125 КК України, характеризується тільки умисною формою вини (прямим або непрямим умислом). Водночас, відповідальність за ст.125 КК України настає і у тих випадках, коли умисел винного був спрямований на заподіяння невизначеної шкоди здоров`ю і фактично було заподіяно легке тілесне ушкодження.

Відповідно до ч. 2 ст. 24 КК України прямим є умисел, якщо особа усвідомлювала суспільно небезпечний характер свого діяння (дії або бездіяльності), передбачала його суспільно небезпечні наслідки і бажала їх настання.

Згідно ж ч. 3 ст. 24 КК України непрямим є умисел, якщо особа усвідомлювала суспільно небезпечний характер свого діяння (дії або бездіяльності), передбачала його суспільно небезпечні наслідки і хоча не бажала, але свідомо припускала їх настання.

Якщо особа діяла з непрямим умислом, то її дії слід кваліфікувати в залежності від наслідків, що настали в результаті дій цієї особи.

Необережність поряд з умислом - це основна форма вини у кримінальному праві. У ст.25 КК України визначено два види необережності: злочинна самовпевненість та злочинна недбалість.

За ч. 3 ст. 25 КК України необережність є злочинною недбалістю, якщо особа не передбачала можливості настання суспільно-небезпечних наслідків свого діяння (дії або бездіяльності), хоча повинна була і могла їх передбачити.

Відповідно до п. 1 ч. 1ст. 91 КПК України у кримінальному провадженні підлягають доказуванню - подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення). Доказування полягає у збиранні, перевірці та оцінці доказів з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження. Обов`язок доказування обставин, передбачених статтею 91 цього Кодексу, за винятком випадків, передбачених частиною другою цієї статті, покладається на слідчого, прокурора та, в установлених цим Кодексом випадках, - на потерпілого.

Частина 2 статті 9 КПК України передбачає, що прокурор, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Як вбачається з показань потерпілої ОСОБА_6 , внаслідок поштовху ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , працівника охоронної фірми «Гепард», вона отримала тілесні ушкодження, що відповідно до проведеної судово-медичної експертизи, відноситься до легких тілесних ушкоджень.

Разом з тим досудовим розслідуванням, не з`ясовано чи передбачали вказані особи можливий результат своїх протиправних дій та чи свідомо допускав наслідки при байдужому ставленні до спричинення тілесних ушкоджень, що може свідчити про наявність у діях особи непрямого умислу на заподіяння неконкретизованих тілесних ушкоджень (в даному випадку легких), а тому детальне уточнення вказаних обставин підлягає обов`язковому з`ясуванню та юридичній оцінці слідчим.

Так, з кримінального провадження №000226 вбачається, що 22.02.2013 року ОСОБА_6 були заподіяні тілесні ушкодження у виді множинних забоїв правої та лівої сідниці працівником охоронної фірми «Гепард», а також ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , правова кваліфікація злочину ч. 1 ст. 125 КК України; особи, повідомлені про підозру у вказаному кримінальному провадженні відсутні (а.к.п.2).

Між тим, закриваючи кримінальне провадження за відсутністю склад кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, старшим слідчим ані в мотивувальній частині постанови, ані в її резолютивній не встановлено в діях яких саме осіб був відсутній склад зазначеного правопорушення (а.к.п. 102), слідчий не встановив чиїми необережними діями були заподіяні тілесні ушкодження ОСОБА_6 .

Виходячи з аналізу вимог ст. 284 КПК України, закриття кримінального провадження це закінчення досудового розслідування, яке відбувається в силу наявності обставин, що виключають кримінальне провадження, тому прийняття рішення про закриття кримінального провадження можливе лише після дослідження всіх обставин кримінального провадження та безпосереднього дослідження і оцінки слідчим доказів, які стосуються цього провадження, у їх сукупності.

Колегія суддя, дослідивши матеріали кримінального провадження вважає, що вказана вище вимога закону старшим слідчим СВ Косівського РВ УМВС в Івано-Франківській області ОСОБА_7 не дотримана і постанова про закриття кримінального провадження винесена без дослідження всіх обставин кримінального провадження та безпосереднього дослідження і оцінки слідчим доказів, які стосуються цього провадження, у їх сукупності.

Всупереч вимогам п. 2 ч. 5 ст. 110 КПК України, постанова слідчого не містить, зокрема, мотивів прийняття постанови, їх обґрунтування.

Висновки старшого слідчого про відсутність складу кримінального правопорушення належним чином не мотивоване.

Згідно з положеннями ст. 8 КПК України, принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Так, відповідно до правового висновку Європейського суду, висловленого у пункті 45 рішення у справі "Бочаров проти України" від 17.03.2011 р., остаточне рішення від 17.06.2011 року, суд при оцінці доказів керується критерієм доведення "поза розумним сумнівом". Таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростованих презумпцій щодо фактів.

Таким чином, аналіз перевірених і оцінених в судовому засіданні доказів свідчить про те, що досудовим розслідуванням не надана оцінка фактичним обставинам справи, висновок слідчого про відсутність складу кримінального правопорушення є передчасним, та невмотивованим, а тому постанова про закриття кримінального провадження підлягає скасуванню.

Метою кримінального процесу є встановлення об`єктивної істини по справі і прийняття на підставі цього законного, справедливого рішення. Передумовою встановлення істини є всебічне, повне і об`єктивне дослідження обставин справи.

У порушення вказаних вище вимог, слідчим суддею не були належним чином перевірені доводи ОСОБА_6 , викладені нею у скарзі, не зробив ретельний аналіз всіх обставин кримінального провадження у цілому у відповідності з встановленими фактами.

На думку колегії суддів, ані слідчий, ані слідчий суддя не з`ясував всіх обставин, які підлягають доказуванню у кримінальній справі, не дали системної оцінки всіх допустимих і належних доказів у сукупності, що є основою прийняття законного і обґрунтованого рішення по справі.

Крім того, звертаю увагу на те, що старшим слідчим прийнято рішення про закриття кримінального провадження №000226, в той час як у вступній та резолютивній частинах ухвали слідчого судді зазначено кримінальне провадження №000096.

Таким чином постанова слідчого про закриття кримінального провадження не відповідає вимогам закону, оскільки вона винесена без всебічного, повного та об`єктивного дослідження даних, на які посилався у своїй скарзі заявник ОСОБА_6 , а тому підлягає скасуванню, а матеріали кримінального провадження підлягають направленню прокурору для продовження досудового розслідування, під час якого слід ретельно перевірити доводи скарги заявника.

При проведенні досудового розслідування органу розслідування необхідно детально перевірити обставини вчинення злочину, усунути порушення кримінального закону, допущені при проведенні досудового слідства, і, в залежності від отриманих даних, дати належну правову оцінку діям винуватих осіб.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 303, 304, 376, 404, 405, 407, 419, 422 КПК України, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 задовольнити.

Ухвалу слідчого судді Косівського районного суду Івано-Франківської області від 22.02.2017 року про відмову у задоволені скарги ОСОБА_6 на постанову старшого слідчого СВ Косівського РВ УМВС в Івано-Франківській області ОСОБА_7 про закриття кримінального провадження №000096 від 30.07.2015 року, скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою скаргу ОСОБА_6 задовольнити.

Постанову старшого слідчого СВ Косівського РВ УМВС України в Івано-Франківській області ОСОБА_7 від 30.07.2015 року про закриття кримінального провадження №000226, скасувати.

Матеріали кримінального провадження №000226 внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань від 24.02.2013 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України направити прокурору для продовження досудового розслідування.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді ОСОБА_2

ОСОБА_3

ОСОБА_4

Згідно з оригіналом

Суддя ОСОБА_2