Справа № 686/7601/16-к
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 січня 2017 року м. Хмельницький
Хмельницький міськрайонний суд Хмельницької області в складі:
головуючого - судді ОСОБА_1 ,
з участю: секретаря ОСОБА_2 ,
прокурорів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
потерпілої ОСОБА_5 ,
представника потерпілої ОСОБА_6 ,
обвинуваченого ОСОБА_8 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Хмельницькому кримінальну справу про обвинувачення ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та зареєстрованого в АДРЕСА_1 , громадянина України, з професійно-технічною освітою, працюючого охоронцем в МКП «Ринок Ранковий», неодруженого, жителя АДРЕСА_2 , в силу ст. 89 КК України раніше не судимого,
за ст.ст. 185 ч. 2, 304 ч.1 КК України,
ОСОБА_8 08 липня 2012 року близько 12 год. 00 хв., перебуваючи в будинку АДРЕСА_3 , шляхом умовлянь, підбурювання та переконання схилив неповнолітнього ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , до вчинення злочину, а саме таємного викрадення належних його ( ОСОБА_9 ) опікуну ОСОБА_5 коштовних виробів, які знаходилися у сейфі за місцем їх спільного проживання у вищевказаному будинку, повідомивши при цьому як саме можна збути викрадені речі та обіцяючи в подальшому витратити отримані за них кошти на розваги, чим втягнув неповнолітнього у злочинну діяльність.
Так, у вищевказаних місці та час ОСОБА_8 , схиливши неповнолітнього ОСОБА_9 (кримінальне провадження відносно якого закрито на підставі п. 7 ч. 1 ст. 284 КПК України) до вчинення злочину, діючи за попередньою із ним змовою з корисливих мотивів, з метою заволодіння чужим майном, залишився чекати останнього в кімнаті, яка знаходилася у підвальному приміщенні будинку АДРЕСА_3 , де він тимчасово проживав, а ОСОБА_10 , використовуючи залишені опікуном ключі, зайшов в кабінет та, впевнившись, що за ним ніхто не спостерігає, шляхом вільного доступу таємно викрав належні ОСОБА_5 коштовні вироби, а саме: п`ять срібних ланцюжків вартістю 400 грн. та вагою 2,5 г. кожен, загальною вартістю 2000 грн.; чотири срібних хрестиків вагою 1 г. та вартістю 150 грн. кожен, загальною вартістю 600 грн.; дві пари сережок із срібла, одна з яких із прозорим камінням, виготовленими у вигляді перлинок вагою 4 г. вартістю 200 грн., а інша без каменів вагою 3 г. вартістю 150 грн., загальною вартістю 350 грн.; пару золотих сережок з камінням червоного кольору вагою 0,81 г. вартістю 190 грн.; пару золотих сережок без каменів вагою 3,05 г. вартістю 713 грн.; золотий жіночий перстень з камінцем зеленого кольору вагою 4 г. вартістю 750 грн., після чого з викраденими речами прийшов у кімнату, в якій його очікував ОСОБА_8 , та передав їх останньому.
Того ж дня близько 12 год. 30 хв. ОСОБА_8 , перебуваючи у вищевказаному місці, втягнувши неповнолітнього ОСОБА_11 у злочинну діяльність, діючи з єдиним умислом на продовження крадіжки чужого майна та з метою спільної наживи, попередньо домовився з останнім про викрадення ще частини коштовностей, що залишилися у сейфі в будинку АДРЕСА_3 . Діючи за попередньою домовленістю, ОСОБА_12 залишився очікувати ОСОБА_11 у себе в кімнаті, а ОСОБА_10 , використовуючи залишені опікуном ключі, зайшов в кабінет та шляхом вільного доступу таємно викрав належні ОСОБА_5 коштовні вироби, а саме: два пошкоджених золотих ланцюжки, один вагою 0,88 г. вартістю 176 грн., інший вагою 1,33 г. вартістю 267 грн.; два золотих кулона, один у вигляді ключика вагою 0,28 г. вартістю 66 грн., інший у вигляді овального кола з ювелірним каменем вагою 1,14 г. вартістю 266 грн., а всього належного ОСОБА_5 майна на загальну суму 5378 грн., після чого з викраденими речами прийшов у кімнату, в якій його очікував ОСОБА_8 , передав їх останньому та з яким в подальшому здали викрадене у ломбард.
Крім того, ОСОБА_8 15 серпня 2012 року близько 11 год. 00 хв., перебуваючи поблизу будинку АДРЕСА_3 , шляхом умовлянь, підбурювання та переконання повторно схилив неповнолітнього ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , до вчинення злочину, а саме таємного викрадення належних його ( ОСОБА_9 ) опікуну ОСОБА_5 коштовних виробів, які знаходилися у сейфі за місцем їх спільного проживання у вищевказаному будинку, повідомивши при цьому як саме можна збути викрадені речі та обіцяючи в подальшому витратити отримані за них кошти на розваги, чим втягнув неповнолітнього у злочинну діяльність.
Так, у вищевказаних місці та час ОСОБА_8 , схиливши неповнолітнього ОСОБА_9 (кримінальне провадження відносно якого закрито на підставі п. 7 ч. 1 ст. 284 КПК України) до вчинення злочину, діючи за попередньою із ним змовою з корисливих мотивів, з метою заволодіння чужим майном, повторно, пішов чекати останнього в кімнаті, яка знаходилася у підвальному приміщенні будинку АДРЕСА_3 , де він тимчасово проживав, а ОСОБА_10 , використовуючи залишені опікуном ключі, зайшов в кабінет та, впевнившись, що за ним ніхто не спостерігає, шляхом вільного доступу повторно таємно викрав належні ОСОБА_5 коштовні вироби, а саме: дві пари золотих сережок, одна з біло-рожевими каменями вагою 0,81 г. вартістю 187 грн., інша у вигляді метеликів вагою 2,1 г. вартістю 498 грн.; золоту жіночу обручку з перлиною вагою 1,05 г. вартістю 242 грн.; золотий ланцюжок вагою 4,5 г. вартістю 4000 грн.; золотий хрестик вагою 0,72 г. вартістю 142 грн., а всього належного ОСОБА_5 майна на загальну суму 5069 грн., після чого викрадені речі відніс в кімнату ОСОБА_8 та з яким в подальшому здали їх у ломбард, а виручені кошти розділили між собою.
Винність ОСОБА_8 в скоєнні злочину підтверджується сукупністю зібраних та досліджених по справі доказів.
Показаннями самого обвинуваченого про те, що 08 липня та 15 серпня 2012 року він разом з ОСОБА_14 перебував в будинку АДРЕСА_3 , де останній виносив коштовні вироби (золоті сережки, хрестик, ланцюжок, кольцо), після чого вони разом їздили в ломбард, де він здав ці вироби, а отримані кошти розділили. При цьому він знав, що ОСОБА_10 навчається в школі, був знайомий з ним близько 2-3 місяців до цього.
Вказані обставини підтвердив в суді свідок ОСОБА_10 , який крім того показав, що влітку 2012 року ОСОБА_8 першого разу, перебуваючи в будинку АДРЕСА_3 , а другого поблизу цього будинку, шляхом прохання, умовлянь та переконання схилив його до викрадення належних його опікуну ОСОБА_5 коштовних виробів, які знаходилися у сейфі за місцем їх спільного проживання у вищевказаному будинку, при цьому переконав його, що викрадені речі він ( ОСОБА_8 ) здасть у ломбард, а отримані кошти вони розділять та їх можна буде витратити на розваги. Так, кожного разу у вищевказаних місці та час (08 липня 2012 року двічі) ОСОБА_8 залишався чекати його в кімнаті, яка знаходилася у підвальному приміщенні будинку, а він, використовуючи залишені опікуном ключі, заходив в кабінет та, впевнившись, що за ним ніхто не спостерігає, шляхом вільного доступу таємно викрадав коштовні вироби, а саме золоті та срібні ланцюжки, хрестики, сережки, кулони, кольца, після чого з викраденими речами приходив у кімнату, в якій його очікував ОСОБА_8 , та передавав їх останньому. Після цього вони разом їздили у ломбард, де ОСОБА_8 здавав їх, а виручені кошти вони ділили між собою та витрачали на власні потреби. При цьому свідок ОСОБА_10 ствердив, що ОСОБА_8 знав про те, що він неповнолітній, навчається в школі у 7-му класі, були з ним знайомі близько декількох місяців до цього та після крадіжок просив нікому про них не розповідати. На умовляння та прохання ОСОБА_8 викрасти речі він погодився, оскільки також хотів отримати якісь кошти на власні потреби, обвинувачений запевняв його, що отримані кошти витратять разом, про що вони фактично попередньо домовились.
На вищевказані обставини вчинення злочинів свідок ОСОБА_10 вказав під час проведення з ним слідчого експерименту, що зафіксовано у відповідному протоколі цієї слідчої дії та додатку до нього (відеозаписі) (а.с. 69-71).
Потерпіла ОСОБА_5 в суді показала, що у вересні 2012 року вона разом з чоловіком ОСОБА_15 виявили відсутність в сейфі коштовних виробів, а саме: п`ять срібних ланцюжків вагою 2,5 г. кожен; чотири срібних хрестики вагою 1 г. кожен; дві пари сережок із срібла, одна з яких із прозорим камінням, виготовленими у вигляді перлинок вагою 4 г., а інша без каменів вагою 3 г.; пару золотих сережок з камінням червоного кольору вагою 0,81 г.; пару золотих сережок без каменів вагою 3,05 г.; золотий жіночий перстень з камінцем зеленого кольору вагою 4 г.; два пошкоджених золотих ланцюжки, один вагою 0,88 г., інший вагою 1,33 г.; два золотих кулона, один у вигляді ключика вагою 0,28 г., інший у вигляді овального кола з ювелірним каменем вагою 1,14 г.; дві пари золотих сережок, одна з біло-рожевими каменями вагою 0,81 г., інша у вигляді метеликів вагою 2,1 г.; золоту жіночу обручку з перлиною вагою 1,05 г.; золотий ланцюжок вагою 4,5 г.; золотий хрестик вагою 0,72 г., в зв`язку з чим вона звернулась в правоохоронні органи. Пізніше ОСОБА_10 зізнався, що тричі викрадав із сейфа коштовні вироби на прохання та умовляння ОСОБА_8 , з яким в подальшому їздили у ломбард, де останній здавав їх, а кошти вини ділили та витрачали на власні потреби.
Вказані потерпілою обставини підтвердив свідок ОСОБА_15 . Про висловлені останнім підозри ОСОБА_8 у вчиненні крадіжок вказала в суді свідок ОСОБА_16 .
Свідок ОСОБА_17 показала, що в середині серпня 2012 року вона, перебуваючи в будинку АДРЕСА_3 , з вікна бачила біля будинку ОСОБА_11 та ОСОБА_8 та чула як останній просив ОСОБА_11 щось винести із будинку. Через декілька днів її матір ОСОБА_5 повідомила про крадіжку із сейфу коштовних виробів.
За повідомленням ПТ «Ломбард-Скарбниця» ОСОБА_8 в одному із його Хмельницьких відділень здавав під заставу коштовні вироби, зокрема: 08.07.2012 р. пару золотих сережок з камінням чистою вагою 0,81 г., пару золотих сережок без каменів чистою вагою 3,05 г.; 15.08.2012 р. пару золотих сережок з камінням чистою вагою 0,81 г.; 31.08.2012 р. золоту каблучку з камінням чистою вагою 1,05 г., пару золотих сережок чистою вагою 2,1 г., золотий хрестик чистою вагою 0,72 г., два золотих кулона чистою вагою 0,28 г. та 1,14 г. відповідно, два пошкоджених золотих ланцюжки чистою вагою 0,88 г. та 1,33 г. відповідно (а.с. 72).
Винність ОСОБА_8 в скоєнні злочину підтверджується також: даними протоколу прийняття заяви потерпілої ОСОБА_5 про вчинене кримінальне правопорушення, в якій вона повідомила про факт крадіжки невідомою на той час особою належних їй виробів зі срібла та золота (а.с. 65-66); довідкої про склад сім`ї, розпорядженням про встановлення опіки над ОСОБА_9 та постановою суду, з яких вбачається неповнолітній вік останнього станом на час вчинення злочинів та призначення його опікуном ОСОБА_5 (а.с. 85-86, 102); постановою про закриття кримінального провадження відносно ОСОБА_9 (а.с. 82-84); повідомленням Національного банку України щодо вартості викрадених золотих та срібних виробів (а.с. 128, 130).
Оцінюючи зібрані та досліджені в судовому засіданні докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що вина ОСОБА_8 у вчиненні злочинів доведена.
Ствердження сторони захисту (обвинуваченого та його захисника) про те, що ОСОБА_9 у злочинну діяльність ОСОБА_8 не втягував, не знав про неповнолітній вік останнього та крадіжок з ним за попередньою змовою не вчиняв, суд визнає неправдивими і даними з метою уникнути обвинуваченим відповідальності за фактично вчинене, а тому відхиляє їх. Ці ствердження сторони захисту повністю спростовуються вищенаведеними дослідженими судом належними, допустимими та достовірними доказами, зокрема показаннями самого обвинуваченого, потерпілої, свідків, які є послідовними, логічними, переконливими, узгоджуються між собою та з іншими наведеними доказами по справі. Підстав для оговору потерпілим та свідками обвинуваченого не встановлено.
Більше того, сам ОСОБА_8 в суді визнав, що у вищевказаних місці та час він перебував в будинку АДРЕСА_3 , ОСОБА_9 виносив коштовні вироби, після чого вони разом їздили в ломбард, де він здавав ці вироби, а отримані кошти розділили. При цьому він знав, що ОСОБА_10 навчається в школі, був знайомий з ним близько 2-3 місяців до цього. Останній ствердив, що ОСОБА_8 знав про його неповнолітній вік та, скориставшись цим, шляхом прохання, умовлянь та переконання схилив його до викрадення належних його опікуну коштовних виробів (викликав у нього бажання взяти участь у вчиненні крадіжок, переконавши у вигідності таких дій, обіцяючи надати частину отриманих за викрадені речі коштів). Ці показання обвинуваченого та свідка повністю узгоджуються між собою та з іншими вищенаведеними доказами по справі.
Відхиляє суд і доводи захисника, а фактично висловлені останнім припущення, про здійснення тиску на свідка ОСОБА_18 , його зацікавленість, а також про відшкодування обвинуваченим шкоди (передачі чоловікові потерпілої ОСОБА_15 в жовтні 2012 року 500 дол. США), оскільки вони є голослівними, жодних доказів, які б підтверджували ці припущення судом не встановлено. Більше того, такі доводи (припущення) сторони захисту повністю спростовуються вищенаведеними дослідженими судом та не спростованими стороною захисту доказами.
Не змінюють факту вчинення злочинів, не впливають на кваліфікацію дій та не звільняють обвинуваченого від кримінальної відповідальності факт здачі останнім в ломбард 31 серпня 2012 року коштовних виробів, а також що на цей час свідок ОСОБА_18 не пам`ятає детальний опис викрадених речей. Більше того, факт здачі ОСОБА_8 у вказаний час коштовних виробів в ломбард, на переконання суду, підтверджує наведені вище обставини вчинення останнім злочинів. Потерпіла ОСОБА_5 в суді детально повідомила про кожний викрадений коштовний виріб, а свідок ОСОБА_18 пояснив, що не пам`ятає деталей за спливом тривалого часу та з огляду на його неповнолітній на той час вік, що є логічним та переконливим.
Досліджені судом докази отриманні з дотриманням вимог кримінального процесуального законодавства, без істотного порушення прав учасників кримінального провадження.
Наведене вище свідчить про безпідставність як стверджень обвинуваченого, так і доводів його захисника, які фактично ґрунтуються виключно на припущеннях самого обвинуваченого та захисника, їх роздумах щодо діяльності правоохоронних органів, систематичних звинуваченнях цих органів, як і органів досудового розслідування та суду, в упередженості та необ`єктивності, вільному тлумаченні кримінального закону, що не можна визнати допустимими доказами.
Аналізуючи докази, що мають значення для встановлення змісту та спрямованості умислу обвинуваченого при скоєнні злочинів, суд виходить із сукупності всіх встановлених обставин вчинених діянь і приходить до переконання про наявність у ОСОБА_8 умислу на втягнення неповнолітнього ОСОБА_9 у злочинну діяльність та вчинення за попередньою змовою з останнім за викладених вище обставин крадіжок з корисливих мотивів і мети.
Дослідивши всі обставини кримінального провадження, оцінивши докази з точки зору їх належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення (ухвалення обвинувального вироку), суд дійшов висновку про доведеність в ході судового розгляду винуватості обвинуваченого ОСОБА_8 у вчиненні злочинів та його дії слід кваліфікувати за ч. 2 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене за попередньою змовою групою осіб, а за епізодом від 15 серпня 2012 року ще й повторно, та за ч. 1 ст. 304 КК України, як втягнення неповнолітнього у злочинну діяльність.
При призначенні покарання суд згідно зі ст. 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують йому покарання.
Суд враховує, що ОСОБА_8 є особою несудимою, що пом`якшує йому покарання. Він працює, за місцем роботи характеризується позитивно, проте своєї вини у вчиненні злочинів, які відповідно до ст. 12 КК України віднесено до категорії середньої тяжкості (ч. 2 ст. 185 КК України) та тяжкого (ч. 1 ст. 304 КК України), не визнав та у скоєному не розкаявся.
В силу ч. 4 ст. 67 КК України суд не враховує при призначенні покарання як таку, що його обтяжує обставину вчинення злочину групою осіб за попередньою змовою, оскільки вона є кваліфікуючою ознакою злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України.
Визначаючи вид покарання обвинуваченому, суд, окрім наведених вище обставин, також враховує характер діянь і спосіб їх вчинення, всі відомості про особу обвинуваченого, його поведінку після вчинення злочину, відсутність обставин, які б обтяжували покарання, позицію сторони обвинувачення щодо призначення покарання і приходить до висновку призначити ОСОБА_8 покарання у виді позбавлення волі в межах санкцій статей, які йому інкримінуються, та в силу ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів остаточно визначити його шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим.
Разом з тим, приймаючи до уваги особу винного, тривалість часу, який минув після вчинення злочинів та протягом якого обвинувачений інших правопорушень не вчиняв, працює, позитивно характеризується, відсутність обставин, які обтяжують покарання, позицію прокурора про можливість виправлення ОСОБА_8 без ізоляції від суспільства і потерпілої та її представника, які проти цього не заперечили, а також інші в сукупності обставини і їх поєднання, які пом`якшують покарання та знижують ступінь небезпечності обвинуваченого для суспільства, суд приходить до висновку у відповідності до ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_8 від відбування покарання з випробуванням.
На переконання суду саме таке покарання та звільнення від його відбування з випробуванням у цьому випадку буде справедливим, необхідним і достатнім для запобігання вчиненню нових злочинів як самим обвинуваченим, так і іншими особами. Підстав для призначення більш м`якого або більш суворого покарання з числа передбачених за вчинені злочини, враховуючи характер і ступінь тяжкості вчинених злочинів та особу винного, суд не вбачає.
В силу ст.ст. 22, 23, 1166, 1167 ЦК України, ст. 129 КПК України вказані розміри завданої матеріальної та моральної шкоди підлягають стягненню з обвинуваченого на користь потерпілої, враховуючи при цьому роз`яснення Пленуму Верховного Суду України, викладені у постанові N 3 від 31.03.1989 р. «Про практику застосування судами України законодавства про відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної злочином, і стягнення безпідставно нажитого майна», згідно з якими у випадках, коли шкоду заподіяно спільними діями підсудного та іншої особи, кримінальну справу щодо якої було закрито з нереабілітуючих підстав, суд покладає на підсудного обов`язок відшкодувати матеріальну шкоду в повному розмірі і роз`яснює цивільному позивачеві право пред`явити в порядку цивільного судочинства до особи, справу щодо якої закрито, позов про відшкодування шкоди солідарно із засудженим.
Суд відхиляє надану потерпілою на обгрунтування цивільного позову інформацію суб`єкта підприємницької діяльності щодо середньої ринкової вартості виробів із дорогоцінних металів (а.с. 48-50), оскільки вона є недостовірною. Також суд дійшов висновку відмовити в частині позовних вимог потерпілої про стягнення процесуальних витрат, оскільки вони документально не підтверджені.
Керуючись ст.ст. 368, 370, 374-376 КПК України, суд
засудив:
ОСОБА_8 визнати винним у вчиненні злочинів, передбачених ст.ст. 185 ч. 2, 304 ч. 1 КК України, та призначити йому покарання:
-за ч. 2 ст. 185 КК України 2 роки позбавлення волі,
-за ч. 1 ст. 304 КК України 3 роки позбавлення волі.
В силу ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно визначити його у виді 3 (трьох) років позбавлення волі.
На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_8 звільнити від відбування покарання з випробуванням і встановити йому іспитовий строк тривалістю 3 (три) роки.
У відповідності до ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_8 наступні обов`язки: не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції; повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи або навчання; періодично з`являтися для реєстрації в кримінально-виконавчій інспекції.
Цивільний позов ОСОБА_5 задовольнити частково.
В задоволенні решти позовних вимог відмовити.
Роз`яснити ОСОБА_5 право пред`явити в порядку цивільного судочинства до ОСОБА_9 , справу щодо якого закрито, позов про відшкодування завданої їй шкоди солідарно із обвинуваченим ОСОБА_12 .
На вирок може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Хмельницької області протягом тридцяти днів з дня проголошення вироку. Апеляційна скарга подається через Хмельницький міськрайонний суд Хмельницької області.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку, після його проголошення, негайно вручити обвинуваченому та прокурору, інші учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в суді.

Суддя: