11-сс/775/207/2017(м)
266/2207/17

Єдиний унікальний номер 266/2207/17 Слідчий суддя: ОСОБА_1
Номер провадження 11-сс/775/207/2017(м) Суддя-доповідач: ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 червня 2017 року м. Маріуполь

Колегія суддів Судової палати у кримінальних справах та справах про адміністративні правопорушення Апеляційного суду Донецької області в м. Маріуполі у складі:

судді-доповідача ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 ,

ОСОБА_4 ,

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріал досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000211, за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_7 , діючої в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 , на ухвалу слідчого судді Приморського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 16 червня 2017 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Авдіївка Донецької області, громадянина України, зі слів раніше не судимого,зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 ; проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, -

в с т а н о в и л а:

в провадженні СУ ГУ НП в Донецькій області знаходиться кримінальне провадження № 0000211 від 15 червня 2017 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 14 червня 2017 року, приблизно о 20.30 год., діючи в порушення вимог п.п.2.9.а ПДР України, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, керуючи технічно справним автомобілем марки «Cherry Tigo» реєстраційний номер НОМЕР_1 , який належить на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 власнику ОСОБА_9 , з пасажиром в салоні ОСОБА_10 , здійснював рух зі швидкістю приблизно 40-60 км/годину по технологічній дорозі біля адміністративної будівлі ПАТ «Авдіївський коксохімічний завод» (далі ПАТ «АКХЗ»), що розташована за адресою: м. Авдіївка, вул. Індустріальна, 1, з боку стоянки транспортних засобів в напрямку ремонтно-механічного цеху ПАТ «АКХЗ». Проїжджаючи ділянку вказаної дороги, на відстані 82 м від бетонного паркану ПАТ «АКХЗ», він, діючи в порушення вимог п.п.2.3.б, 1.2, 11.3 ПДР України, діючи необережно, проявляючи злочинну самовпевненість, легковажно розраховуючи на запобігання дорожньо-транспортної події, маючи об`єктивну можливість спостерігати за дорожньою обстановкою, не маючи перешкод технічного характеру, знаходячись під впливом алкоголю, необґрунтовано виїхав на смугу дороги, що призначена для руху транспорту зустрічного напрямку, та, продовжуючи рух, скоїв зіткнення з мотоциклом «Viper VM200» реєстраційний номер НОМЕР_3 під керуванням водія ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який рухався у зустрічному напрямку по смузі зустрічного руху.

Внаслідок вказаної дорожньо-транспортної події водій мотоцикла ОСОБА_11 від отриманих тілесних ушкоджень помер на місці події.

Після зіткнення водій ОСОБА_8 , в порушення вимог п.2.10.а, б, в, г, д, е ПДР України, на місці пригоди не залишився, не увімкнув аварійну сигналізацію, не викликав бригаду екстреної (швидкої) медичної допомоги, не повідомив про дорожньо-транспортну пригоду в підрозділ Національної поліції, не вжив всіх можливих заходів для збереження слідів пригоди на керованому ним транспортному засобі та з місця дорожньо-транспортної події зник.

14 червня 2017 року ОСОБА_8 затриманий в порядку ст.208 КПК України.

15 червня 2017 року ОСОБА_8 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України.

16 червня 2017 року до слідчого судді Приморського районного суду м. Маріуполя Донецької області звернувся слідчий СУ ГУ НП в Донецькій області ОСОБА_12 із клопотанням, погодженим з прокурором прокуратури Донецької області ОСОБА_13 , про застосування щодо ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Ухвалою слідчого судді Приморського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 16 червня 2017 року вказане вище клопотання слідчого задоволено, щодо ОСОБА_8 застосований запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в ДУ «Бахмутська установа виконання покарань (№6)» строком на 60 днів.

Не погодившись з ухвалою слідчого судді, захисником ОСОБА_7 , діючою в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 подана апеляційна скарга, в якій вона просить оскаржувану ухвалу скасувати й постановити нову ухвалу, якою застосувати до підозрюваного запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання або домашнього арешту.

При цьому захисник вважає, що застосування щодо ОСОБА_8 , який має позитивні характеристики, запобіжного заходу, саме у вигляді тримання під вартою, не співрозмірне з ризиками, визначеними ст.177 КПК України; не надано й прокурором та слідчим доказів того, що інший, менш суворий запобіжний захід, ніж тримання під вартою, не зможе забезпечити належної процесуальної поведінки підозрюваного.

Заслухавши суддю-доповідача, захисника на підтримання доводів апеляційної скарги, яка просила ухвалу слідчого судді скасувати і постановити нову ухвалу, якою застосувати щодо ОСОБА_8 інший, більш м`який вид запобіжного заходу, аніж тримання під вартою, такі як особисте зобов`язання або домашній арешт; прокурора, який відстоював законність і обґрунтованість судового рішення, просив залишити його без зміни, а апеляційну скаргу захисника без задоволення; перевіривши матеріали провадження й обговоривши доводи апеляційної скарги захисника в її межах, колегія суддів вважає, що вона не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Виходячи з вимог статей 131, 132 КПК України запобіжні заходи є заходами забезпечення кримінального провадження і застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Як вбачається зі змісту оскаржуваної ухвали, при розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя дотримався вимог статей 177, 178, 193 КПК України, перевіривши при цьому наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_8 кримінального правопорушення, наявність ризиків зазначених у ст.177 цього Кодексу, а також доведеність обставин, передбачених ч.1 ст.194 КПК України, таким чином взявши до уваги усі обставини, які у відповідності до ст.178 КПК України повинні враховуватися при обранні запобіжного заходу.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року №3477-IV, передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.

В рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Нечипорук та Йонкало проти України» від 21 квітня 2011 року термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення. Вказана позиція відображена, зокрема й в рішенні Суду від 30 серпня 1990 року у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства».

Як вбачається з ухвали слідчого судді та журналу судового засідання, на основі наданих слідчим матеріалів, які обґрунтовують клопотання, слідчий суддя встановив, що зазначені у клопотанні обставини підозри мають місце і підтверджуються на цьому етапі розслідування достатньою сукупністю даних, детальний перелік яких міститься в клопотанні слідчого.

Зазначена підозра судом правильно визнана обґрунтованою, оскільки матеріали провадження містять достатні дані з приводу цього.

Оскільки на даному етапі кримінального провадження не допускається вирішення тих питань, які повинен вирішувати суд під час розгляду по суті, а саме питань, пов`язаних з оцінкою доказів з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні кримінального правопорушення, то слідчий суддя на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів лише визначив, що причетність ОСОБА_8 до скоєння кримінального правопорушення, підозра у якому йому повідомлена, є вірогідною та достатньою для застосування слідчим суддею щодо нього такого обмежувального заходу, як тримання під вартою.

З такими висновками слідчого судді погоджується і колегія суддів.

Крім того, слідчий суддя обґрунтовано дійшов до висновку про наявність реальних ризиків неналежної процесуальної поведінки підозрюваного, передбачених ст.177 КПК України.

Європейський суд в своїх рішеннях «Панченко проти Росії» та «Бекчиєв проти Молдови» неодноразово зазначав, що ризик втечі підсудного не може бути встановлений лише на основі суворості можливого вироку. Оцінка такого ризику має проводитись з посиланням на ряд інших факторів, які можуть або підтвердити існування ризику втечі або вказати, що вона маловірогідна і необхідність в утриманні під вартою відсутня. Ризик втечі має оцінюватися у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню.

Так, ОСОБА_8 працює, позитивно характеризується за місцем роботи, офіційно не одружений. Доказів щодо наявності в нього на утриманні будь-яких осіб, зокрема матері чи іншої особи, слідчому судді не надано.

Слідчим суддею обґрунтовано враховано, що ОСОБА_8 має достатній досвід керування транспортним засобом, однак вживши спиртні напої, сів за кермо та безпосередньо перед настанням ДТП керував транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, демонструючи маневри екстремального водіння, та така безпідставна та невиправдана зухвалість призвела до настання тяжких наслідків у вигляді настання смерті іншого учасника дорожнього руху. При цьому, маючи досвід керування транспортним засобом з 2004 року, він після настання ДТП з місця події зник та не вжив заходів щодо виклику бригади швидкої медичної допомоги потерпілому та збереження слідів дорожньо-транспортної події, добровільно орган поліції про дорожньо-транспортну подію не повідомив, що суд розцінює як вчинення ним вже спроби переховуватись від органу досудового розслідування та свідчить про наявність такого ризику в майбутньому.

Колегія суддів вважає, що слідчий суддя, приймаючи рішення про застосування щодо підозрюваного ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, прийшов до обґрунтованого висновку про доведеність слідчим у клопотанні ризиків незаконного впливу на свідка у даному кримінальному провадженні, можливого переховування від органів досудового розслідування та суду. Достатні стримуючі фактори, які б свідчили про протилежне в матеріалах справи відсутні і стороною захисту апеляційному суду не надані.

Таким чином відсутні підстави вважати, що менш суворі запобіжні заходи будуть адекватними заходами у даному кримінальному провадженні, тому колегія суддів погоджується з рішенням слідчого судді щодо необхідності задоволення клопотання слідчого, оскільки слідчий та прокурор в повному обсязі довели суду обставини, які виправдовують обмеження права ОСОБА_8 на свободу.

Враховуючи наведене, вимоги апеляційної скарги захисника щодо відсутності ризиків, передбачених ст.177 КПК України, є непереконливими, оскільки слідчим суддею при розгляді клопотання були повно та об`єктивно досліджені всі обставини, з якими закон пов`язує можливість застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

За таких обставин, ухвала слідчого судді відповідно до вимог ст.370 КПК України є законною, обґрунтованою і вмотивованою, а тому підстав для її скасування, про що йде мова в апеляційній скарзі захисника, колегія суддів не вбачає.

Істотних порушень норм КПК України, які могли б стати підставою для скасування ухвали слідчого судді, колегією суддів не встановлено.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 418, 419, 422 КПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а:

апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 , діючої в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 , залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Приморського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 16 червня 2017 року про застосування щодо ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Судді:

_______________ ________________ ________________

ОСОБА_4 ОСОБА_2 ОСОБА_3