Апеляційний суд Кіровоградської області
№ провадження 11-кп/781/415/17 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Категорія 185 (81, 86-1, 140) Доповідач в колегії апеляційного суду ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
06.06.2017 року м. Кропивницький
Колегія суддів Апеляційного суду Кіровоградської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
секретар ОСОБА_5 ,
за участі прокурора ОСОБА_6 ,
переглянула у відкритому судовому засіданні в м. Кропивницькому за апеляційною скаргою адвоката обвинуваченого ОСОБА_7 ОСОБА_8 вирок Кіровського районного суду м. Кіровограда від 10 березня 2017 року, за яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кіровограда, українця, громадянина України, із середньою спеціальною освітою, не одруженого, працюючого експедитором по перевезенню вантажів в ПАТ «Первомайський МКК» Кіровоградський РСП, зареєстрованого та такого, який проживає по АДРЕСА_1 , судимого:

-05.09.2014 року вироком Кіровського районного суду м. Кіровограда за ст. 186 ч. 2 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк чотири роки, на підставі ст.75 КК України, звільнений від відбування покарання з випробуванням, з встановленням іспитового строку тривалістю три роки;

визнано винуватим та засуджено за ч. 2 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк два роки; на підставі ст. 71 КК України за сукупністю вироків, шляхом часткового приєднання до призначеного покарання частини невідбутого покарання за попереднім вироком, визначено остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк чотири роки шість місяців.

Вироком суду першої інстанції ОСОБА_7 визнаний винуватим за вчинення: таємного викрадення чужого майна (крадіжка), вчиненого повторно.

Кримінальне правопорушення вчинено при наступних обставинах.

ОСОБА_7 , 01 січня 2017 року о 18 годині 30 хвилин, перебував у приміщенні магазину № 106 «Файномаркет», розташованого по вул. Дніпровська, 64 в м. Кропивницький.

З метою реалізації виниклого умислу на таємне викрадення пляшки джину «Бомбей Сапфір», ємністю 0,5 літрів, ОСОБА_7 , діючи умисно та цілеспрямовано, перебуваючи в приміщенні означеного магазину №106, переконавшись, що його злочинні дії непомітні для сторонніх осіб, таємно, повторно, шляхом вільного доступу, викрав зі стелажу в приміщенні ТОВ «Вересень Плюс» пляшку джину «Бомбей Сапфір», ємністю 0,5 літрів, вартість якої згідно з висновком судово-товарознавчої експертизи № 3 від 05.01.2017 року, складає 318 грн. 50 коп.

Після цього, ОСОБА_7 з місця вчинення злочину зник, викраденим майном розпорядився на власний розсуд, чим завдав ТОВ «Вересень Плюс» матеріальну шкоду на суму 318 грн. 50 коп.

Вирок суду першої інстанції оскаржений в апеляційному порядку адвокатом обвинуваченого ОСОБА_7 ОСОБА_8 , яка в апеляційній скарзі просить вирок суду першої інстанції змінити в частині призначеного покарання, призначити її підзахисному більш м`яке покарання, ніж визначено судом першої інстанції.

Вимоги умотивовує наступними доводами.

Судом першої інстанції, при призначенні обвинуваченому покарання не достатньо враховано наявності декількох обставин, які пом`якшують обвинуваченому покарання, - щире каяття та добровільне відшкодування шкоди, при цьому, обставин, які обтяжують обвинуваченому покарання, - не встановлено.

Обвинувачений вину свою визнав, став на шлях виправлення, працевлаштувався.

За вказаних обставин, сторона захисту переконана, що судом першої інстанції безпідставно не застосовано вимоги ст. 69 КК України при призначенні покарання, і необґрунтовано приєднано до призначеного покарання завелику частину невідбутого за попереднім вироком покарання, внаслідок чого ОСОБА_7 визначено занадто суворе покарання.

Вислухавши доповідь судді-доповідача, у дебатах думку прокурора, який заперечив задоволення апеляційної скарги, вважав, що оскаржуваний вирок суду першої інстанції слід залишити без змін як законний та обґрунтований, дослідивши матеріали кримінального провадження, зваживши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Ніким із учасників судового провадження, зокрема, й стороною захисту, якою подано апеляційну скаргу, не оспорюється фактичних обставин кримінального провадження, доведеності винуватості обвинуваченого та кваліфікації його дій.

За таких обставин, колегія суддів не надає оцінки доказам по кримінальному провадженні у їх сукупності, та не входить до оцінки тих обставин, які ніким із учасників провадження не оскаржено.

Відтак, колегія суддів вважає винуватість ОСОБА_7 у вчиненні таємного викрадення чужого майна (крадіжка), вчиненого повторно, доведеною, а кваліфікацію його дій за ч. 2 ст. 185 КК України правильною.

При призначенні ОСОБА_7 покарання, суд першої інстанції правильно, відповідно до вимог ст. 65 КК України, врахував тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, яке відноситься до категорії середньої тяжкості кримінальних правопорушень, особу обвинуваченого, який позитивно характеризується, на обліку у лікаря психіатра та лікаря нарколога не перебуває, має постійне місце проживання, працевлаштований з січня 2017 року, вчинив злочин будучи судимим, обставини, які пом`якшують обвинуваченому покарання, щире каяття, добровільне відшкодування завданої майнової шкоди, відсутність обставин, які обтяжують покарання.

На підставі врахованих обставин суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку про можливість перевиховання та виправлення обвинуваченого ОСОБА_7 за умови його ізоляції від суспільства, також застосував при призначенні покарання обвинуваченому положення ст. 71 КК України, визначивши остаточне покарання за сукупністю вироків, яке у даному випадку є необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження нових злочинів, таке, що відповідає меті покарання.

Доводи апеляційної скарги адвоката обвинуваченого щодо: можливості застосування, при призначенні обвинуваченому ОСОБА_7 покарання, положень ст. 69 КК України; призначення занадто суворого покарання обвинуваченому; посилання на те, що недостатньо враховано наявності декількох обставин, які пом`якшують обвинуваченому покарання, щире каяття та добровільне відшкодування шкоди, свого підтвердження не знайшли.

Відповідно до ст. 65 КК України, особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинений злочин призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових злочинів.
При цьому, відповідно до ч. 2, ч. 3 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами; покарання не має на меті завдати фізичних страждань або принизити людську гідність.

Згідно із положеннями Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» № 7 від 24.10.2003 року, - призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів; Досліджуючи дані про особу підсудного, суд повинен з`ясувати його вік, стан здоров`я, поведінку до вчинення злочину як у побуті, так і за місцем роботи чи навчання, його минуле (зокрема, наявність не знятих чи не погашених судимостей, адміністративних стягнень), склад сім`ї (наявність на утриманні дітей та осіб похилого віку), його матеріальний стан тощо.

Як убачається з матеріалів кримінального провадження, зі змісту вироку, судом першої інстанції, при призначенні ОСОБА_7 покарання, належно враховано особу обвинуваченого та всі обставини, які пом`якшують йому покарання; враховано й відсутність обставин, які обтяжують покарання обвинуваченому (аркуш провадження 78, вирок).

Суд першої інстанції, врахувавши наведені обставини, і беручи до уваги відсутність обставин, які обтяжують покарання, призначив обвинуваченому ОСОБА_7 обґрунтоване покарання у межах санкції частини статті обвинувачення.

Обвинувачений, як те правильно враховано судом першої інстанції, працевлаштований в ПАТ «Первомайський МКК», експедитором по перевезенню вантажів.

Обвинувачений ОСОБА_7 утриманців не має; позитивно характеризується по місцю проживання (аркуш провадження 70).

Разом із тим, зауважується на те, що ОСОБА_7 раніше судимий за вчинення умисного тяжкого злочину проти власності (аркуші провадження 66-67).

Будучи звільненим судом від відбування призначеного за вчинення означеного злочину покарання з випробуванням на підставі положень ст. 75 КК України, маючи не зняту та непогашену в установленому законом порядку судимість, ОСОБА_7 вчинив нове кримінальне правопорушення проти власності.

Вказане свідчить про те, що обвинувачений ОСОБА_7 не зробив для себе належних висновків, не забажав стати на шлях виправлення.

Вказане у сукупності, не надає об`єктивних підстав вважати про призначення судом першої інстанції занадто суворого покарання обвинуваченому.

Що стосується посилань адвоката обвинуваченого на можливе застосування, при призначенні обвинуваченому ОСОБА_7 покарання, положень ст. 69 КК України, - вони є необґрунтованими.

За диспозицією ст. 69 КК України, призначення основного покарання, нижчого від найнижчої межі, передбаченої законом за даний злочин, або перехід до іншого, більш м`якого виду основного покарання, або непризначення обов`язкового додаткового покарання може мати місце лише за наявності декількох (не менше двох) обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного.

При цьому, обов`язковим є зазначення, які саме обставини справи або дані про особу підсудного визнаються такими, що істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину і впливають на пом`якшення покарання.

У конкретному випадку, з урахуванням наведеного вище, даних про особу винного ОСОБА_7 , відсутні підстави до застосування положень ст. 69 КК України щодо обвинуваченого, також відсутні у справі й саме такі обставини, що могли б визнаватися такими, що істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину.

Тож, колегія суддів не убачає підстав до застосування щодо обвинуваченого положень ст. 69 КК України та призначення останньому більш м`якого покарання за вчинені кримінальні правопорушення, ніж передбачено законом.

Відтак, доводи апеляційної скарги захисника обвинуваченого ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 , при перегляді апеляційним судом вироку суду першої інстанції, свого підтвердження не знайшли.

Зважаючи на зазначене, колегія суддів прийшла до висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, а оскаржуваного вироку суду першої інстанції без змін як законного та обґрунтованого.

Керуючись ст. ст. 376, 404, 405, 407, 418, 419, 424 КПК України, -

ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу адвоката обвинуваченого ОСОБА_7 ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Вирок Кіровського районного суду м. Кіровограда від 10 березня 2017 року стосовно ОСОБА_7 залишити без змін.

Ухвала Апеляційного суду Кіровоградської області набирає законної сили негайно після її проголошення, та може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня проголошення судом апеляційної інстанції, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Судді: /підписи/
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4 .
Відповідає оригіналу:
Суддя Апеляційного суду
Кіровоградської області ОСОБА_2