провадження 1-кп/389/235/16
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
30 січня 2017 року Знам`янський міськрайонний суд Кіровоградської області у складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
за участю:
прокурора ОСОБА_3 ,
потерпілого ОСОБА_4 ,
обвинуваченого ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду міста Знам`янка кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001840 від 30 серпня 2016 року, стосовно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Петрове Знам`янського району Кіровоградської області, громадянина України, проживаючого та зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , офіційно не одруженого, не працюючого, раніше не судимого, обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України, -
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_5 скоїв умисне легке тілесне ушкодження, за наступних обставин.
01 травня 2016 року у вечірній час доби ОСОБА_5 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, на березі ставку «Любительський» на території Петрівської сільської ради Знам`янського району Кіровоградської області, відпочивав в компанії, серед якої також були ОСОБА_6 та ОСОБА_7 .
В цей час до вищевказаних осіб підійшли ОСОБА_8 та ОСОБА_4 . Під час спілкування у ОСОБА_4 з ОСОБА_5 раптово виникла сварка, в ході якої у останнього виник умисел на спричинення потерпілому тілесних ушкоджень.
Реалізуючи вказаний умисел, діючи умисно та цілеспрямовано, ОСОБА_5 наніс ОСОБА_4 не менше двох ударів руками в область голови, спричинивши таким чином останньому тілесні ушкодження у вигляді саден та крововиливів на обличчі, які згідно висновків судово-медичних експертиз № 165 від 19.07.2016 та № 182 від 09.08.2016, по тяжкості відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень.
Допитаний під час судового розгляду обвинувачений ОСОБА_5 свою вину в скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України визнав частково, вважає, що в його діях наявне перевищення меж необхідної оборони. Цивільний позов заявлений потерпілим не визнав. Надав суду наступні показання. Вказав, що 01 травня 2016 року дійсно з компанією, серед якої були ОСОБА_6 та ОСОБА_9 , відпочивав на березі ставка на території Петрівської сільської ради Знам`янського району Кіровоградської області, під час чого протягом дня вони вживали спиртні напої.
В вечірній час доби, коли вони вже збирались уходити, до них підійшли ОСОБА_8 та ОСОБА_4 і у достатньо грубій формі наказали їм забиратися. Після цього почалась сварка, під час якої ОСОБА_4 схопив його за грудки, однак він відштовхнув ОСОБА_4 і вони разом впали на автомобіль, що стояв неподалеку. Після цього вони розійшлись.
Безпосередньо саму бійку розпочав ОСОБА_6 . В ході бійки ОСОБА_8 намагався його душити, а ОСОБА_4 тягнув за ногу в ставок. В цей час він намагався відмахуватись від нападників, через що декілька разів вдарив ОСОБА_4 . В подальшому вони опинились у ставку. Перебуваючи зверху на потерпілому, він його ще декілька разів ударив по обличчю, після чого їх розняв ОСОБА_10 .
Допитаний в якості потерпілого ОСОБА_4 надав суду показання, відповідно до яких повідомив суду, що 01 травня 2016 року разом з ОСОБА_8 та ОСОБА_10 вийшли на охорону ставка на території Петрівської сільської ради Знам`янського району Кіровоградської області, оскільки вони є членами добровільного громадського об`єднання рибалок. На дворі сутеніло. На березі ставка вони побачили компанію відпочиваючих, серед яких було п`ятеро чоловіків в тому числі і ОСОБА_5 . Підійшовши до компанії, в спокійній манері вони нагадали присутнім про необхідність після відпочинку затушити багаття та прибрати за собою сміття. Однак, реакція компанії відпочиваючих була неадекватною, в свою сторону вони почули нецензурну лайку. Тоді вони розвернувшись, розуміючи, що співвідношення сил з обох сторін складається не на їхню користь, відчуваючи надмірну агресію з боку відпочиваючих, почали відходити вздовж ставка в протилежний бік, він попереду, а ОСОБА_8 трохи позаду. В цей час за спиною відчув приближення нападників і при розвертанні ОСОБА_8 впав на нього, оскільки той отримав удар, а він в свою чергу втратив свідомість. Що відбувалось далі йому невідомо. В подальшому його доставили до лікарні, де він проходив тривале лікування.
Додав, що того дня також вживав алкогольні напої, але в помірній кількості і задовго до згаданих подій, а тому може стверджувати, що такі обставини не мають причинного зв`язку із бійкою, що відбулась, оскільки остання була спровокована іншою стороною, що не відповідало характеру подій, що відбувались до неї.
Допитаний в судовому засіданні як свідок ОСОБА_10 вказав, що 01 травня 2016 року о 21.00 годині разом з ОСОБА_4 та ОСОБА_8 заступили на чергування біля ставка, на березі якого відпочивала компанія. ОСОБА_8 та ОСОБА_4 пішли вперед нагадати відпочиваючим про необхідність прибрати за собою сміття після відпочинку, а він паркував мопед. Підходячи він побачив бійку. Обвинувачений з товаришем їм погрожували, поводились неадекватно, агресивно, перебували у стані сильного алкогольного сп`яніння. Розпочали бійку, під час якої скинули їх у воду, наносили тілесні ушкодження. Також він бачив як обвинувачений у воді наносив ОСОБА_4 тілесні ушкодження. Потерпілий втратив свідомість і йому викликали швидку медичну допомогу.
Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_8 надав покази аналогічні показам самого потерпілого і свідка ОСОБА_10 .
Свідок ОСОБА_11 , допитана у судовому засіданні, повідомила суду, що перебуває з обвинуваченим у фактичних шлюбних відносинах, разом виховують чотирьох спільних малолітніх дітей, відомості про батька дітей у їхні свідоцтва про народження внесені за вказівкою матері.
01 травня 2016 року відпочивали на березі ставка разом із чоловіком, малолітніми дітьми та друзями ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 . Впродовж дня чоловіки вживали алкогольні напої, зокрема і її чоловік ОСОБА_5 . Ввечері, коли вже сутеніло, вони збирались розходитись. В цей час до них підійшли ОСОБА_8 та потерпілий і у різкій грубій формі вказали їм на те, що їм потрібно забиратись, оскільки вони охоронятимуть ставок. У присутніх це викликало невдоволення. В якийсь момент помітила, що ОСОБА_15 схопив ОСОБА_5 за грудки, після чого між ними почалась бійка, яка невдовзі припинилась. Однак, трохи згодом ОСОБА_8 з ОСОБА_4 накинулись на її чоловіка, потягли до води, він відбивався від нападників. До них приєднались інші учасники, і бійка продовжилась у воді. Хто конкретно і куди наносив удари вона не бачила, але може повідомити, що бійка була обоюдною.
Вина обвинуваченого ОСОБА_5 в скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України підтверджується також дослідженими матеріалами кримінального провадження, а саме:
- висновком експерта №165 від 19.07.2016, згідно якого у за даними медичної документації/медичної карти стаціонарного хворого на ім`я ОСОБА_4 , у останнього мались тілесні ушкодження у вигляді: тупої травми живота, розрив сальника та брижейки тонкого кішківника з внутрішньо-черевною кровотечею; перелом 7-ого ребра зправа; крововиливів в ділянці носу та лівої глазниці, які утврились від дії тупих предметів з обмеженою травмуючою поверхнею, та не менш як від трьох равматичних впливів. Могли утворитися в строк та при обставинах вказаних в установчій частині постанови та за тяжкістю в сукупності відносяться до категорії тяжких як небезпечних для життя під час їх утворення. Найбільш вірогідне взаєморозташування нападаючого та потерпілого, під час утворення тілесних ушкоджень обличчям до обличчя чи близьке до такого. Утворення вищевказаних тілесних ушкоджень при падінні з висоти власного зросту виключається. Індивідуальні ознаки травмуючих предметів в пошкодженнях не відобразились (а.с 15-16);
- протоколом проведення слідчого експерименту з ОСОБА_5 06 серпня 2016 року, під час якого ОСОБА_5 показав, що в той час як ОСОБА_8 з ОСОБА_4 тягнули його до ставка, він відбиваючись наносив лівою ногою по верхній частині поверхні тулубу ОСОБА_4 удари, куди конкретно не бачив. Вже у воді, сидячи зверху на потерпілому, наносив йому удари кулаками рук по голові. Також на березі він ще наносив 1-2 удари ОСОБА_4 кулаками у груди стоячи (а.с. 22);
- протоколом проведення слідчого експерименту за участю ОСОБА_10 08 серпня 2016 року, під час якого останній показав, що під час бійки під час перебування ОСОБА_4 у воді ОСОБА_7 наніс один удар самокатом в праву сторону ОСОБА_4 , від чого той сильно закричав (а.с. 25);
- протоколом проведення слідчого експерименту за участю ОСОБА_8 08 серпня 2016 року, під час якого останній повідомив обставини нанесення ОСОБА_14 ударів потерпілому (а.с. 28);
- висновком експерта № 182 від 09.08.2016, згідно якого за даними медичної карти стаціонарного хворого № 1669, міська лікарня у потерпілого ОСОБА_4 встановила тілесні ушкодження у вигляді: двох крововиливів на обличчі, розривів сальника та брижейки тонкого кішківника з внутрішньо-черевною кровотечею, перелом 7-го ребра зправа. Інших тілесних ушкоджень, таких як садна, крововиливи, забійні рани на тілі.
Ознайомившись з протоколами допиту свідків та протоколами слідчих експериментів за їх участю експерт встановив:
- утворення тілесних ушкоджень у вигляді розривів сальника та брижейки тонкого кішківника не виключається при обставинах, на які вказав свідок ОСОБА_8 , тобто від удару кулаком нанесеним ОСОБА_7 в ділянку живота зправа ОСОБА_4 , які за тяжкістю згідно наказу № 6 від 17.01.1995 відносяться до категорії тяжких як небезпечних для життя під час утворення;
- утворення тілесного ушкодження у вигляді закритого перелому 7 ребра зправа не виключається при обставинах, на які вказав свідок ОСОБА_16 , тобто від удару тупим твердим предметом (самокатом), нанесеним ОСОБА_7 в ділянку грудної клітки з правого боку, які за тяжкістю згідно наказу № 6 від 17.01.1995 відносяться до категорії середньої тяжкості як такі, що потягли за собою тривалий розлад здоров`я (більше трьох тижнів);
- утворення тілесних ушкоджень у вигляді двох крововиливів на обличчі (ділянка носа та ліва глазниця) не виключається при обставинах, на які вказав особисто ОСОБА_5 , тобто від дії його рук, які за тяжкістю згідно наказу № 6 від 17.01.1995 відносяться до категорії легких (а.с. 34-35).
За наведених обставин суд вважає вину обвинуваченого ОСОБА_5 доведеною, а його дії правильно кваліфікованими за ч.1 ст.125 КК України за ознаками скоєння умисного легкого тілесного ушкодження.
Суд критично відноситься до показань обвинуваченого ОСОБА_5 з приводу того, що він наніс тілесні ушкодження потерпілому, лише обороняючись від його нападу та нападу його товаришів.
Інформація щодо наявності у ОСОБА_5 тілесних ушкоджень за наслідками бійки відсутня, за медичною допомогою він звертався. Натомість потерпілий, свідки ОСОБА_10 та ОСОБА_8 вказані обвинуваченим обставини спростували, посилаючись на перевагу комплекції тілобудови обвинуваченого по відношенню до потерпілого, а також на перевагу в кількості чоловіків, які перебували в компанії відпочиваючих, серед яких був і ОСОБА_5 , по відношенню до їх чисельності. Покази свідків ОСОБА_10 та ОСОБА_8 як і самого потерпілого, на відміну від показів обвинуваченого, є послідовними та логічними, сумнівів у їх правдивості та достовірності суд не має.
Таким чином суд вважає, що тілесні ушкодження потерпілому обвинуваченим були завдані свідомо, при цьому його дії не були спрямовані на відвернення небезпеки щодо себе шляхом застосування необхідної оборони.
Так, за змістом ст.36 КК України необхідною обороною визнаються дії, вчинені з метою захисту охоронюваних законом прав та інтересів особи, яка захищається, або іншої особи, а також суспільних інтересів та інтересів держави від суспільно небезпечних посягань шляхом заподіяння тому, хто посягає, шкоди, необхідної і достатньої в даній обстановці для негайного відвернення чи припинення посягання, якщо при цьому не було допущено перевищення меж необхідної оборони.
Слід зауважити, що для визнання захисту правомірним достатньо, щоб особа, яка обороняється, лише переслідувала зазначену мету, і не обов`язково, щоб її було фактично досягнуто. Якщо той, хто захищався, керувався іншою метою, наприклад метою розправи над посягаючим, бажанням спричинити шкоду потерпілому, то його дії набувають протиправного характеру, у зв`язку з чим відповідальність за заподіяну шкоду повинна наступати на загальних підставах як за умисний злочин.
Пленум Верховного суду України у своїй постанові від 26 квітня 2002 року № 1 «Про судову практику у справах про необхідну оборону» зазначив, щоб установити наявність або відсутність ознак перевищення меж необхідної оборони, суди повинні враховувати не лише відповідність чи невідповідність знарядь захисту і нападу, а й характер небезпеки, що загрожувала особі, яка захищалася, та обставини, що могли вплинути на реальне співвідношення сил, зокрема: місце і час нападу, його раптовість, неготовність до його відбиття, кількість нападників і тих, хто захищався, їхні фізичні дані (вік, стать, стан здоров`я) та інші обставини. Якщо суд визнає, що в діях особи є перевищення меж необхідної оборони, у вироку слід зазначити, в чому саме воно полягає.
Відповідно до правової позиції, висловленої Верховним Судом України у постанові від 17.12.2015 року у справі № 5-125 кс 15 при вирішенні питання про відсутність чи наявність у діях винної особи стану необхідної оборони суд повинен здійснити порівняльний аналіз та оцінити наявність чи відсутність акту суспільно небезпечного посягання й акту захисту, встановити їх співвідношення, відповідність чи невідповідність захисту небезпечності посягання. При цьому необхідно мати на увазі те, що основним мотивом дії особи, у випадку наявності стану необхідної оборони є необхідність відвернення нападу та захист від суспільно небезпечного посягання.
Таким чином, з огляду на викладене, враховуючи поведінку обвинуваченого, вважати дії останнього необхідною обороною з його боку неможливо. При вирішенні питання про спрямованість умислу обвинуваченого суд враховує усі обставини вчинення кримінального правопорушення, зокрема події, що передували злочину, данні в динаміці про дії винного і потерпілого, як безпосередньо до злочину, так і під час та після його вчинення, причини припинення діяння, фізичні дані обвинуваченого та потерпілого, перевагу у співвідношенні сил зі сторони обвинуваченого.
З урахуванням наведених обставин суд вважає, що показання обвинуваченого спростовуються показами потерпілого, свідків ОСОБА_10 та ОСОБА_8 , а також матеріалами кримінального провадження, а тому суд розцінює показання обвинуваченого як намагання уникнути кримінальної відповідальності за скоєне кримінальне правопорушення.
Надаючи оцінку вказаним доказам у своїй сукупності, суд не сумнівається у їх належності, допустимості та вважає такі докази достатніми для доведення винуватості обвинуваченого у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення.
При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_5 суд враховує ступінь тяжкості скоєного ним кримінального правопорушення, яке закон класифікує як злочин невеликої тяжкості, особу ОСОБА_5 , а саме те, що він вперше притягується до кримінальної відповідальності, за місцем проживання характеризується позитивно, не працює, на обліку у лікаря-нарколога та психіатра не перебуває, вину у скоєнні кримінального правопорушення в цілому так і не визнав, до кінця не усвідомивши протиправність свого діяння, у вчиненому належним чином не розкаявся, перед потерпілим не вибачився.
Обставин, які пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_5 , судом не встановлено.
До обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_5 , суд відносить скоєння ним кримінального правопорушення в стані алкогольного сп`яніння.
Визнаючи ОСОБА_5 винним у пред`явленому обвинуваченні за ч.1 ст.125 КК України, суд вважає за необхідне призначити йому покарання у виді громадських робіт, при цьому суд враховує майновий стан обвинуваченого, те, що він не працює.
На думку суду, з урахуванням наведених обставин справи та особи ОСОБА_5 саме таке покарання є необхідним та достатнім для його виправлення та попередження скоєння нових кримінальних правопорушень як зі сторони обвинуваченого, так і інших осіб.
По даному кримінальному провадженню потерпілим ОСОБА_4 до обвинуваченого заявлено цивільний позов про відшкодування завданої моральної шкоди в сумі 25000 грн. Водночас, потерпілий в цивільному позові просить суд вирішити питання про стягнення з обвинуваченого витрат понесених ним на правову допомогу в сумі 1000 грн.
У відповідності до вимог ст.128 КПК України, особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.
Згідно ст.23 ЦК України, моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у звязку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоровя. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.
У відповідності до ч.1 ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків встановлених законодавством.
Враховуючи, що потерпілим обґрунтовано та доведено заподіяння йому моральної шкоди незаконними діями обвинуваченого, суд вважає за необхідне цивільний позов задовольнити частково, з урахуванням моральних страждань, які переніс потерпілий, визначивши суму відшкодування моральної шкоди з урахуванням засад розумності, виваженості та справедливості в 3000 грн. Визначаючи в чому саме полягає моральна шкода заподіяна потерпілому ОСОБА_4 , суд бере до уваги, що внаслідок неправомірних дій обвинуваченого, потерпілому були спричинені легкі тілесні ушкодження у вигляді саден та крововиливів на обличчі (в ділянці носа та лівої глазниці). Суд також враховує безпосередні обставини вчинення щодо нього цього кримінального правопорушення, під час якого обвинуваченим були застосовані фізичні насильницькі дії, тяжкість вимушених змін у житті потерпілого, пов`язані з лікуванням та відновленням здоров`я, перенесення ним стресу, ступінь пережитого приниження честі та гідності.
Відповідно до п. 48 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17.10.2014 № 10, відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.
Цивільним позивачем представлено документальне підтвердження понесених ним витрат на правову допомогу, при цьому розрахунку таких витрат до суду не надано. Отже, підстави для задоволення вимог про відшкодування витрат на правову допомогу відсутні.
Запобіжний захід по кримінальному провадженню не обирався, речові докази, інші процесуальні витрати (п. 2-4 ст. 118 КПК України) у кримінальному провадженні відсутні.
Керуючись ст.ст.373-374 КПК України, суд, -
У Х В А Л И В :
ОСОБА_5 визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч.1 ст.125 КК України і призначити покарання у виді 150 (ста п`ятидесяти) годин громадських робіт.
Цивільний позов ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про відшкодування моральної шкоди, заподіяної кримінальним правопорушенням, задовольнити частково та стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 моральну шкоду у розмірі 3000 (три тисячі) грн.
Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Кіровоградської області шляхом подачі апеляційної скарги через Знам`янський міськрайонний суд Кіровоградської області протягом 30 днів з дня його проголошення, засудженим в той же строк з моменту отримання копії вироку.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, а у разі її подання, якщо його не скасовано, після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Суддя ОСОБА_1