АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 609/940/16-кГоловуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/789/24/17 Доповідач - ОСОБА_2
Категорія - ч.3 ст.286 КК України
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 січня 2017 р. Колегія суддів судової палати в кримінальних справах Апеляційного суду Тернопільської області в складі:

Головуючого - ОСОБА_2

Суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

обвинуваченого ОСОБА_7

захисника ОСОБА_8

потерпілих ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13

неповнолітньої потерпілої ОСОБА_14

законного представника потерпілого ОСОБА_15 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Тернополі кримінальне провадження за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_16 на вирок Шумського районного суду Тернопільської області від 10 жовтня 2016 року, стосовно ОСОБА_7 ,-

ВСТАНОВИЛА:

Цим вироком

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, з середньою освітою, непрацюючого, не одруженого, не судимого

засуджено за ч.3 ст.286 КК України на 8 років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 3 (три) роки.

Вироком також вирішено питання щодо речових доказів та стягнення з обвинуваченого судових витрат.

Згідно з вироком 02.05. 2016 року близько 03 год. 20 хв. водій ОСОБА_7 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, керував технічно справним автомобілем MERCEDES-Benz Vito 108 CDI, р.н. НОМЕР_1 , чим порушив вимоги п.2.9 (а) Правил дорожнього руху України, згідно яких водіям категорично заборонено керувати транспортними засобами у стані сп`яніння. Вказаним автомобілем ОСОБА_7 рухався автомобільною дорогою Остріг-Кременець-Почаїв-Радивилів зі сторони м.Кременець в бік м.Шумськ. В салоні автомобіля, окрім водія, знаходилось 8 пасажирів. Під час руху водій ОСОБА_7 , в порушенням вимог п.2.3 (б, д) ПДР України не був достатньо уважним та не стежив належно за дорожньою обстановкою, щоб не створювати своїми діями загрози безпеці дорожнього руху.

Проїжджаючи ділянку автодороги 60 км.+ 550 м., що поблизу с.Цеценівка Шумського району, яка має заокруглення вправо, водій ОСОБА_7 не вибрав відповідно до вимог п.12.1 ПДР України безпечної швидкості руху, щоб постійно контролювати рух транспортного засобу та безпечно керувати ним. Унаслідок порушенням водієм ОСОБА_7 безпечного швидкісного режиму, автомобіль MERCEDES-Benz Vito 108 CDI під його керуванням виїхав на зустрічну смугу, а далі за межі проїжджої частини та перекинувся декілька раз.

Унаслідок вказаної дорожньо- транспортної пригоди загинуло двоє пасажирів автомобіля:

-Неповнолітній ОСОБА_17 , ІНФОРМАЦІЯ_2 від масивної травми грудної клітки із множинними переломами грудного відділу хребта, переломами правих ребер і ушкодженням внутрішніх органів;

-неповнолітня ОСОБА_18 , 05.08.1998 року від масивної травми тіла, із чисельними переломами кісток скелету та ушкодженням внутрішніх органів;

-Також, унаслідок ДТП отримали тілесні ушкодження наступні пасажири автомобіля:

- ОСОБА_12 у вигляді закритої травми грудної клітки з переломами 8, 9, 10-го правих ребер, забоєм легень і формуванням пневмогематоцелє (порожнина з вмістом повітря і крові) в S4 сегменті правої легені; закритої травми поперекової ділянки у вигляді переломів лівих поперечних відростків першого і другого поперекових хребців, забою нирок і заочеревинної гематоми та закритої травми живота з крововиливом у черевну порожнину (гемоперитонеум), тобто тілесні ушкодження, які не супроводжувалися загрозливими для життя явищами, тобто не були небезпечними для життя, проте, у своєму клінічному перебігу тягнуть за собою тривалий (більше 21 день) розладом здоров`я, і, за цією ознакою, належать до середньої тяжкості;

- неповнолітній ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_3 у вигляді закритого перелому дистального (зовнішнього ) кінця правої ключиці, тобто тілесні ушкодження, які не були небезпечними для життя, проте супроводжуються тривалим (більше 21 день) розладом здоров`я, і, за цією ознакою, належить до середньої тяжкості.

Інші пасажири автомобіля ОСОБА_19 та неповнолітні ОСОБА_20 , ОСОБА_21 отримали легкі та легкі з короткочасним розладом здоров`я тілесні пошкодження.

Порушення водієм ОСОБА_7 вимог п.п.2.3. (б.д.); 2.9. (а); 12.1 ПДР України перебуває у прямому причинному зв`язку із настанням даної дорожньо-транспортної пригоди та спричиненням смерті неповнолітніх потерпілих ОСОБА_18 , ОСОБА_17 та заподіяння середньої тяжкості тілесних ушкоджень ОСОБА_12 а неповнолітнім ОСОБА_14 та ОСОБА_13 .

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_16 просить вирок суду змінити, пом`якшивши ОСОБА_7 призначене покарання ближче до мінімального, передбаченого санкцією ч.3 ст.286 КК України. Захисник вважає, що призначивши ОСОБА_22 строк покарання, який близький до максимального, передбаченого санкцією вказаної статті, суд належним чином не мотивував цього. Також, на думку захисника судом не враховано обставини, які пом`якшують покарання, а саме з`явлення із зізнанням, щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.

Заслухавши суддю-доповідача, думку захисника ОСОБА_8 та пояснення обвинуваченого ОСОБА_7 , які підтримали подану апеляційну скаргу і з наведених в ній мотивів просять задовольнити їх, думку прокурора ОСОБА_6 , який вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, оскільки вирок суду є законним та обґрунтованим, пояснення потерпілих ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 ,які вирок суду вважають законним та обґрунтованим, а апеляційна скарга задоволенню не підлягає, перевіривши матеріали кримінального провадження, дослідивши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до таких висновків.

Вирок суду першої інстанції в частині доведеності вини ОСОБА_7 в порушенні правил безпеки дорожнього руху під час керування ним транспортним засобом, що спричинило загибель двох потерпілих та двом потерпілим спричинено середньої тяжкості тілесні ушкодження за обставин, наведених у вироку, кваліфікація його дій за ч.3 ст.286 КК України, призначення обвинуваченому покарання в виді позбавлення волі в апеляційній скарзі не оскаржується, а тому ці обставини колегією суддів не переглядаються у відповідності до ч.1 ст.404 КПК України.

Що стосується розміру покарання, призначеного ОСОБА_7 , то згідно вироку, суд у відповідності до вимог ст.ст. 65, 66, 67 КК України врахував особу обвинуваченого, його молодий вік, те, що останній вину визнав повністю, сприяв встановленню істини по справі, позитивно характеризується по місцю проживання, вперше притягується до кримінальної відповідальності, злочин вчинено з необережності - як обставини, що пом`якшують покарання.

Суд не врахував, як пом`якшуючу вину обставину, щире каяття обвинуваченого, на якій наголошував прокурор, оскільки, як стверджують потерпілі, обвинувачений не вчиняв дій, які б дали змогу суду врахувати таку обставину.

Вчинення злочину у стані алкогольного сп`яніння суд врахував, як обставину, що обтяжує покарання.

Зважаючи на викладене вище, суд першої інстанції вважав, що обвинуваченому ОСОБА_7 слід призначити покарання в межах санкції інкримінованої статті у вигляді позбавлення волі на строк, близький до максимального, встановлений санкцією інкримінованої статті з позбавленням права керувати транспортними засобами.

Виходячи з цього, суд вважав, що призначене покарання ОСОБА_7 є необхідним і достатнім для його виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

Отже, суд першої інстанції мотивував необхідність призначення ОСОБА_7 за вчинений ним злочин покарання в виді позбавлення волі в розмірі близькому до максимального, з чим колегія суддів погоджується.

Адже відповідно до положень ст.65 КК України та роз`яснень, що містяться в Постанові Пленуму Верховного Суду України №7 від 24 жовтня 2003 року Про практику призначення судами кримінального покарання, призначаючи покарання у кожному конкретному випадку, суди зобов`язані враховувати ступінь тяжкості злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Саме, виходячи із тяжкості вчиненого ОСОБА_7 злочину, наявності обставини, що обтяжує покарання вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння, позиції потерпілих, які просили призначити йому максимальну міру покарання, передбачену санкцією ч.3 ст.286 КК України, суд першої інстанції прийшов до переконання про необхідність призначення обвинуваченому покарання в розмірі близькому до максимального.

При цьому, судом було враховано дані щодо особи ОСОБА_7 та обставини, які пом`якшують покарання, в тому числі і ті, які наведені захисником в апеляційній скарзі.

Колегією суддів також враховується, що потерпілі своєї позиції щодо призначення покарання ОСОБА_7 в суді апеляційної інстанції не змінили.

Підстав для зменшення міри покарання ОСОБА_7 , як про це ставиться питання в апеляційній скарзі, колегія суддів не вбачає.

Тому апеляційна скарга захисника ОСОБА_16 задоволенню не підлягає.

Виходячи із наведеного, керуючись ст.ст.404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_16 залишити без задоволення, а вирок Шумського районного суду Тернопільської області від 10 жовтня 2016 року стосовно ОСОБА_7 без зміни.

Ухвала може бути оскаржена до Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ шляхом подачі скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції, протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.

Судді - три підписи
З оригіналом згідно:
Суддя Апеляційного суду Тернопільської області ОСОБА_2