Справа № 419/1760/16-к
Провадження № 11-кп/782/32/17
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
01 березня 2017 року м. Сєвєродонецьк
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Луганської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

секретаря ОСОБА_4 ,

за участю прокурора ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

розглянула у приміщенні апеляційного суду Луганської області у м.Сєвєродонецьку Луганської області апеляційну скаргу першого заступника прокурора Луганської області ОСОБА_7 на вирок Новоайдарського районного суду Луганської області від 12.12.2016 року, яким

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Боровеньки Кремінського району Луганської області, громадянина України, пенсіонера, раніше не судимого, який зареєстрований у кв. АДРЕСА_1 та фактично мешкає у буд. АДРЕСА_2

визнано винним за ст.128 КК України та звільнено від покарання на підставі ч. 7 п. 8 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» із змінами, внесеними Постановами Пленуму ВСУ № 18 від 10.12.2004 року, № 8 від 12.06.2009 року та № 11 від 06.11.2009 року у зв`язку з досягненням ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 пенсійного віку.

Цивільний позов ОСОБА_8 до ОСОБА_6 про відшкодування матеріальних збитків у розмірі 1902,65 грн. та моральної шкоди у розмірі 10 000 грн. залишено без розгляду.

В с т а н о в и л а :
Оскаржуваним вироком суду ОСОБА_6 визнано винним у вчиненні необережного середньої тяжкості тілесного ушкодження потерпілому ОСОБА_8 за наступних обставин.

20 квітня 2016 року, приблизно о 15-00 годині, ОСОБА_6 , знаходячись біля своєї дачної ділянки, яка розташована за адресою: АДРЕСА_2 , в ході словесного конфлікту, не передбачаючи можливості настання тілесних ушкоджень, хоча повинен був і міг передбачати їх спричинення, підійшов впритул до ОСОБА_8 , обхопив його руками, та нахилив у бік, внаслідок чого останній впав на землю лівою стороною тулуба, а Перепелиця впав зверху на нього.

В результаті дій ОСОБА_6 потерпілому ОСОБА_8 були спричинені легке тілесне ушкодження у вигляді синця лівої бокової стінки живота та тілесне ушкодження середнього ступеня тяжкості у вигляді закритого перелому 7 ребра зліва (забою грудної клітини зліва).

В апеляційній скарзі перший заступник прокурора Луганської області ОСОБА_7 просить скасувати вирок суду в частині вирішення цивільного позову про відшкодування матеріальної та моральної шкоди і направити цивільний позов потерпілого ОСОБА_8 в суд першої інстанції для розгляду в порядку цивільного судочинства.

Вказує на те, що суд першої інстанції допустив істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, а саме те, що суд у своєму вироку послався на п.7 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 31.03.1989 року «Про практику застосування судами України законодавства про відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної злочином, і стягнення безпідставно нажитого майна», як на підставу залишення цивільного позову без розгляду у разі закриття справи з реабілітуючих підстав.

Зазначає, що цією постановою не передбачено підстав для залишення цивільного позову без розгляду у зв`язку із звільненням обвинуваченого від покарання.

Тому прокурор вважає, що суд першої інстанції не врахував вимоги ч.3 ст.129 КПК України, згідно з якими суд залишає цивільний позов без розгляду лише у разі виправдання обвинуваченого та відсутністю в його діях складу кримінального правопорушення або його непричетності до вчинення кримінального правопорушення, а також у випадку, передбаченому ч.1 ст.326 КПК України.

Заслухавши прокурора, який підтримав доводи апеляційної скарги викладені в ній, обвинуваченого ОСОБА_6 , який просив відмовити в задоволенні апеляційної скарги прокурора, дослідивши матеріали кримінального провадження, провівши судові дебати та вислухавши останнє слово обвинуваченого, колегія суддів доходить до наступних висновків.

Відповідно до вимог ч.1 ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Враховуючи, що в апеляційній скарзі не оспорюються доведеність вини ОСОБА_6 , кваліфікація його дій, правильність вирішення питань щодо призначення покарання, колегія суддів не досліджує та не обговорює зазначені питання, і вважає доведеною судом першої інстанції вину ОСОБА_6 у вчиненні необережного середньої тяжкості тілесного ушкодження потерпілому ОСОБА_8 за обставин, як вони викладені у вироку.

Рішення суду першої інстанції щодо непризначення ОСОБА_6 у зв`язку з досягненням обвинуваченим пенсійного віку покарання, передбаченого санкцією ст.128 КК України, відповідає вимогам кримінального процесуального законодавства і роз`ясненням, які містяться у ч.7 п. 8 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання».

Разом з тим, приймаючи рішення про залишення цивільного позову потерпілого ОСОБА_8 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди без розгляду, суд порушив вимоги ч.3 ст. 129 КПК України.

Відповідно до ч.3 ст.129 КПК України, суд залишає позов без розгляду лише у разі виправдання обвинуваченого та відсутністю в його діях складу кримінального правопорушення або його непричетності до вчинення кримінального правопорушення, а також у випадку, передбаченому ч.1 ст.326 КПК України (тобто у разі неявки в судове засідання цивільного позивача, його представника чи законного представника за умови невизнання позову обвинуваченим).

В нашому випадку ОСОБА_6 не був виправданий, натомість його визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, а потерпілий ОСОБА_8 , який заявив цивільний позов, був присутній у судовому засіданні.

За таких умов суд не мав передбачених законом підстав залишити цивільний позов без розгляду, а повинен був його розглянути і вирішити в нарадчій кімнаті, відповідно до вимог п.7 ч.1 ст. 368 КПК України, питання, чи підлягає задоволенню пред`явлений цивільний позов і, якщо так, в якому розмірі та якому порядку.

Доводи прокурора щодо посилання суду першої інстанції на п.7 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 31.03.1989 року «Про практику застосування судами України законодавства про відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної злочином, і стягнення безпідставно нажитого майна» є помилковими та не беруться колегією суддів до уваги, оскільки вказана постанова у вироку суду не зазначається.

З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає необхідним скасувати вирок суду в частині вирішення цивільного позову та направити його до суду першої інстанції для розгляду у порядку цивільного судочинства, отже апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню.

Керуючись статтями 407, 409, 412 та 419 КПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а :
Апеляційну скаргу першого заступника прокурора Луганської області ОСОБА_7 задовольнити.

Вирок Новоайдарського районного суду Луганської області від 12.12.2016 року щодо ОСОБА_6 , скасувати в частині залишення без розгляду цивільного позову потерпілого ОСОБА_8 .

Матеріали кримінального провадження щодо ОСОБА_6 направити до суду першої інстанції для розгляду цивільного позову потерпілого ОСОБА_8 у порядку цивільного судочинства.

В іншій частині вирок залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили негайно і касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3