Провадження №1-кп/761/625/2017
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 лютого 2017 року Шевченківський районний суд м. Києва в складі:
головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження, внесеного в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0007823 від 23 червня 2016 року, по обвинуваченню:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Києва, українця, громадянина України, не працюючого, одруженого, приймає участь в утриманні дитини-інваліда з дитинства, зареєстрованого: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого в силу ст. 89 КК України,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_3

В С Т А Н О В И В :

22 червня 2016 року, приблизно об 11 годині 36 хвилини ОСОБА_3 , керуючи технічно справним автомобілем «DAEWOO LANOS» д. н. НОМЕР_1 , знаходився у крайній правій смузі руху біля будинку №26 по вул. Білоруській в м. Києві.
У цей час у попутному напрямку у сусідній смузі руху з лівої сторони по вул. Білоруській зі сторони пл.Лук*янівської в напрямку вул.Довнар-Запольсьского рухався автомобіль «SKODA OCTAVIA», д.н. НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_5 .
Грубо порушуючи вимоги п. п. 2.3 «б», 10.1 Правил дорожнього руху, які затверджені Постановою Кабінету міністрів України від 10 жовтня 2001 року, водій ОСОБА_3 невірно оцінив дорожню обстановку, проявив неуважність, не впевнився перед початком руху та перестроюванням, що це буде безпечно іншим учасникам руху. розпочав рух в напрямку вул.Довнар-Запольського і, виїхавши у сусідню смугу руху з лівої сторони, змінюючи при цьому напрямок свого руху, не надав дорогу автомобілю «SKODA OCTAVIA», д.н. НОМЕР_2 , що рухався у попутному напрямку прямо.
Продовживши рух автомобіля, ОСОБА_3 виїхав у сусідню смугу руху та допустив зіткнення передньої лівої частини керованого ним автомобіля «DAEWOO LANOS» д. н. НОМЕР_1 з передньою правою частиною автомобіля «SKODA OCTAVIA», д.н. НОМЕР_2 .
Внаслідок проявленої злочинної необережності водієм ОСОБА_3 та порушення ним правил безпеки дорожнього руху, пасажир автомобіля «SKODA OCTAVIA», д.н. НОМЕР_2 , ОСОБА_6 , в результаті зіткнення транспортних засобів отримала середньої тяжкості тілесне ушкодження.
Згідно висновку експерта № 112/Е «Згідно наданої медичної документації у гр. ОСОБА_6 , 1933 р.н., мали місце тілесні ушкодження у виді: перелому шийки правої плечової кістки, а також забійного садна перенісся. Описані ушкодження утворились від дії тупого (-их) предмету (-ів), і по давності можуть відповідати строку і обставинам, вказаним в постанові, і відносяться до категорії середньої тяжкості тілесних ушкоджень, так як для зрощення перелому необхідний термін більше 21-го дня».
Відповідно до висновку експерта № 685/ат «В ситуації, що склалася на дорозі безпосередньо перед дорожньо-транспортною пригодою, водій автомобіля «DAEWOO LANOS» д. н. НОМЕР_1 ОСОБА_3 , повинен був керуватися вимогами пункту 10.1 Правил дорожнього руху України. В даній дорожній ситуації водій автомобіля «DAEWOO LANOS» д. н. НОМЕР_1 ОСОБА_3 , мав технічну можливість уникнути зіткнення шляхом виконання вимог пункту 10.1 Правил дорожнього руху України. В даній дорожній ситуації експертом, з технічної точки зору, в діях водія автомобіля «DAEWOO LANOS» д. н. НОМЕР_1 ОСОБА_3 , вбачаються невідповідності вимогам пункту 10.1 Правил дорожнього руху України. З технічної точки зору причиною даної дорожньо-транспортної пригоди є невідповідності в діях водія автомобіля «DAEWOO LANOS» д. н. НОМЕР_1 ОСОБА_3 вимогам пункту 10.1 Правил дорожнього руху України.»
Під час керування транспортним засобом водій автомобіля «DAEWOO LANOS» д. н. НОМЕР_1 ОСОБА_3 порушив п. п. 2.3 «б», 10.1 Правил дорожнього руху України:
- п. 2.3 «б»: Для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний: бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу, і не відволікатись від керування цим засобом у дорозі;
- п. 10.1 перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатись, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху.
Порушення ОСОБА_3 вимог п. 2.3 «б», п. 10.1 ПДР України знаходиться у прямому причинному зв`язку з виникненням даної ДТП та її наслідками.

У судовому засіданні обвинувачений свою вину в пред`явленому обвинуваченні за ч.1 ст. 286 КК України визнав у повному обсязі, просив суд обмежити обсяг дослідження доказів та фактичних обставин справи його допитом та дослідженням характеризуючих матеріалів щодо його особи

Відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України дослідження доказів по даному кримінальному провадженню по кримінальному правопорушенню, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_3 щодо часу, місця, способу, виду і розміру шкоди, мотиву та мети, форми вини за кримінальними правопорушеннями визнано недоцільним у зв`язку із відсутністю сумнівів правильного розуміння їх змісту учасниками судового провадження, добровільності їх позицій.

Допитаний в судовому засіданні ОСОБА_3 підтвердив обставини, викладені в обвинувальному акті, надав суду показання про те, що дійсно у червні 2016 року вдень керував автомобілем «Деу» в районі Лук*яніської площі та, внаслідок порушення ним ПДР, а саме розпочавши рух, не переконався у безпеці маневру, потрапив у дорожньо-транспортну пригоду, де було травмовано пасажира автомобіля «Шкода». У вчиненому щиро розкаявся.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що дії обвинуваченого ОСОБА_3 слід кваліфікувати за ч.1 ст. 286 КК України, як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілій середньої тяжкості тілесне ушкодження.

Обираючи обвинуваченому вид та міру покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке є кримінальним правопорушенням невеликої тяжкості, обставини його вчинення, характер діяння, форму й ступінь вини обвинуваченого, мотивацію кримінального правопорушення, та дані про особу обвинуваченого, який одружений, приймає участь в утриманні дитини-інваліда з дитинства, не працює, під наглядом у лікаря нарколога або психіатра не перебуває, раніше притягувався до кримінальної відповідальності, але в силу ст. 89 КК України рахується несудимим.

У відповідності до п. 1 ч. 1 ст. 66 КК України обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченого, слід визнати його щире каяття.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого, судом не встановлено .

З урахуванням вищевикладеного, суд вважає можливим призначити обвинуваченому покарання у виді обмеження волі. Між тим, виходячи із фактичної тяжкості вчиненого ОСОБА_3 кримінального правопорушення, зокрема, неумисного характеру діяння, обстановки, способу, місця і часу його вчинення, з урахуванням форми, виду, ступеня вини, мотивів і мети кримінального правопорушення, обставин, що позитивно характеризують поведінку обвинуваченого до вчинення кримінального правопорушення, обставин, що безпосередньо пов`язані із вчиненням кримінального правопорушення, та характеризують поведінку останнього після вчинення кримінального правопорушення, та індивідуальних властивостей обвинуваченого, зокрема, його віку, стану здоров`я, способу життя, а саме те, що він не працює, за місцем проживання характеризується позитивно, одружений, приймає участь в утриманні дитини-інваліда з дитинства, та обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого, суд приходить до висновку, що вищенаведене істотно знижують фактичну ступінь тяжкості вчиненого злочину і ступінь небезпечності винної особи для суспільства, що у своїй сукупності утворює підставу для висновку суду про можливість звільнення засудженого від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України, тобто можливість виправлення засудженого без реального відбування покарання, але в умовах належного контролю за його поведінкою та виконання покладених на нього судом у відповідності до ст. 76 КК України обов`язків.

При цьому суд вбачає підстави для призначення покарання ОСОБА_3 за ч.1 ст. 286 КК України без позбавлення права керування транспортним засобом на визначений законом строк, оскільки, хоча останній і не працевлаштований, однак одним з видів його діяльності, який забезпечує кошти для існування, як встановлено у судовому засіданні, є використання його водійських навичок, у зв`язку із чим, у випадку позбавлення останнього права керування, ОСОБА_3 буде позбавлений об`єктивної можливості утримувати себе та піклуватись про дитину-інваліда з дитинства, яка потребує відвідування лікувальних закладів.

Питання про речові докази суд вирішує у порядку, передбаченому ст. 100 КПК України.

Судові витрати по справі підлягають стягненню з винної особи на користь держави

Цивільний позов у провадженні не заявлявся, запобіжні заходи не застосовувались .

Керуючись ст. ст. 369-371, 374 КПК України, суд

З А С У Д И В:

ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 286 КК України і призначити йому покарання у виді 2 (двох) років обмеження волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування призначеного покарання з випробуванням - іспитовим строком, тривалістю 1 (один) рік, якщо протягом указаного строку він не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.

Відповідно до ст. 76 КК України покласти на засудженого такі обов`язки:

-періодично з*являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

-повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави вартість проведеної судової автотехнічної експертизи у розмірі 880 (вісімсот вісімдесят) гривень 40 копійок.

Цивільний позов у провадженні не заявлявся, запобіжні заходи не застосовувались

Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду м. Києва через Шевченківський районний суд м. Києва шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1