Провадження 11-кп/792/448/17
Справа № 674/1643/16-к Головуючий в 1-й інстанції ОСОБА_1
Категорія: ч.1 ст.286 КК України Доповідач ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
07 серпня 2017 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Хмельницької області у складі:
головуючого-судді ОСОБА_3 ,
суддів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,
з участю секретаря ОСОБА_6 ,

прокурора ОСОБА_7 ,
представника потерпілої ОСОБА_8 ,
захисника ОСОБА_9 ,
обвинуваченої ОСОБА_10 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Хмельницькому кримінальне провадження внесене до ЄРДР за 0000645 від 01.11.2016 року, за апеляційними скаргами обвинуваченої ОСОБА_10 , потерпілої ОСОБА_11 на вирок Дунаєвецького районного суду Хмельницької області від 11 травня 2017 року,

ВСТАНОВИЛА:

Вироком Дунаєвецького районного суду Хмельницької області від 11 травня 2017 року

ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянку України, уродженку та мешканку АДРЕСА_1 , з вищою освітою, не працюючу, вдову, на утриманні малолітній син, раніше не судиму, -

визнано винною у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст. 286 КК України і призначено покарання у виді штрафу в розмірі двохсот неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить три тисячі чотириста гривень, без позбавлення права керувати транспортними засобами.

Стягнуто з ОСОБА_10 на користь ОСОБА_12 у відшкодування моральної шкоди 5000 (п`ять тисяч) гривень.

Стягнуто з ОСОБА_10 на користь ОСОБА_13 у відшкодування матеріальної шкоди: понесених витрат на лікування в сумі 17686 (сімнадцять тисяч шістсот вісімдесят шість гривень) 03 копійки, втраченого заробітку у сумі 23645 ( двадцять три тисячі шістсот сорок пять гривень) 04 копійки та відшкодування моральної шкоди 20000( двадцять тисяч) гривень.

Стягнуто з ОСОБА_10 процесуальні витрати в дохід держави в сумі шістсот п`ятнадцять гривень 72 копійки.

Арешт, накладений відповідно до ухвали судді Дунаєвецького районного суду від 10 квітня 2017 року на автомобіль: «BMW 5201» д.н.з. НОМЕР_1 , 1/6 частку у квартирі АДРЕСА_2 ; ? частку у житловому приміщенні АДРЕСА_3 , що належить ОСОБА_10 - залишено без змін.

Доля речових доказів вирішена відповідно до ст. 100 КПК України.

Як вбачається з вироку, 31 жовтня 2016 року ОСОБА_10 керуючи транспортним засобом автомобілем «ВМW 5201», реєстраційний номер НОМЕР_1 , близько 09 години, на 233 кілометрі + 200 метрів автодороги Н-03 «Житомир - Чернівці» в с.Міцівці Дунаєвецького району, рухаючись в напрямку м.Хмельницький, не переконавшись в тому, що смуга зустрічного руху вільна, не впевнившись в безпечності маневру обгону, ігноруючи вимоги дорожньої розмітки 1.1 Правил дорожнього руху України, у забороненому для обгону місці, перетнула осьову суцільну лінію дорожньої розмітки, виїхала на смугу зустрічного руху, де допустила зіткнення з автомобілем «Toyota Corolla» р.н. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_12 .

При керуванні транспортним засобом ОСОБА_10 порушила п.п. 1.2; 1,5;.2.3б; 10.1; 12.1; 14.2в; 34.1.1 Правил дорожнього руху України.

Внаслідок дорожньо транспортної пригоди водій автомобіля «Toyota Corolla» р.н. НОМЕР_2 , ОСОБА_12 отримав легкі тілесні ушкодження, а пасажир ОСОБА_13 , отримала середньої тяжкості тілесні ушкодження.

Як вбачається з апеляційної скарги потерпілої ОСОБА_11 яка не оспорюючи правильність правової кваліфікації дій обвинуваченої, просить вирок змінити в частині призначеного ОСОБА_10 міри покарання та розміру задоволення позовних вимог в частині відшкодування моральної шкоди і збільшити міру покарання обвинуваченій та задоволити її позовні вимоги в частині відшкодування моральної шкоди в повному обсязі. Зазначає, що суд призначив занадто м`яке покарання, яке не відповідає тяжкості вчиненого злочину та безпідставно не призначив додаткове покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами. Вказує, що судом не було враховано, отримані нею з вини обвинуваченої в результаті ДТП тілесні ушкодження в зв`язку з чим вона перенесла операційні втручання та продовжує довготривале лікування. Також суд не взяв до уваги, що ОСОБА_10 не бажає відшкодовувати в добровільному порядку заподіяну їй матеріальну та моральну шкоду. Не погоджуючись з висновками суду в частині задоволення позову про відшкодування моральної шкоди апелянт вказує, що судом не враховано її страждання фізичні та моральні, що через отримані травми вона втратила можливість жити повноцінним життям, змушена докладати значних зусиль для організації свого повсякденного життя, перебуває у депресивному стані, відчуває тривогу та емоційні зриви, постійний біль у спині через, що змушена приймати ліки.

В апеляційній скарзі обвинувачена ОСОБА_10 не оспорюючи правову кваліфікацію дій, просить вирок змінити, у зв`язку з неповнотою судового розгляду, істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону при ухваленні вироку та під час розгляду справи і відмовити у визнанні потерпілим ОСОБА_12 , залучити до справи ПрАТ «Київський страховий дім» як співвідповідача за цивільними позовами та стягнути з нього розмір відшкодування шкоди завданої позивачам, скасувати ухвалу про забезпечення позову від 10 квітня 2017 року. Вказує, що в результаті ДТП ОСОБА_12 спричинено тілесні ушкодження, які відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, що свідчить про відсутність в її діях складу злочину щодо ОСОБА_12 і виключає спричинення йому шкоди в даному кримінальному провадженні. Зазначає, що судом безпідставно відмовлено у залученні ПрАТ «Київський страховий дім» до справи, оскільки розмір страховки за полісом №АК/1230832 значно більший від позовних вимог. Апелянт звертає увагу, що вартість будь якого арештованого відповідно до ухвали суду від 10 квітня 2017 року майна є значно більшою від суми позовних вимог, а тому є не співрозмірною з ними. Крім того, 1/6 частка у квартирі АДРЕСА_2 їй не належить, оскільки продана ОСОБА_14 29 грудня 2014 року що підтверджується договором купівлі-продажу.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, потерпілої ОСОБА_11 та її представника адвоката ОСОБА_8 на підтримання доводів апеляційної скарги, пояснення обвинуваченої ОСОБА_10 та її захисника адвоката ОСОБА_15 на підтримку поданої нею апеляційної скарги, думку прокурора про необхідність часткового задовлення апеляційної скарги обвинуваченої, перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга обвинуваченої ОСОБА_10 не підлягає задоволенню, а апеляційна скарга потерпілої ОСОБА_11 підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Винність ОСОБА_10 у вчиненні зазначених злочинних дій, а саме порушенні правил дорожнього руху України, що потягли за собою заподіяння легких тілесних ушкоджень ОСОБА_12 та потерпілій ОСОБА_13 середньої тяжкості тілесних ушкоджень ніким з учасників судового провадження не оскаржується.
Відповідно до норм, передбачених ч.1 ст. 404 КПК України вирок суду першої інстанції переглядається в межах апеляційної скарги.

Перевіривши доводи апеляційної скарги колегія суддів приходить до наступних висновків.

Вирок суду в частині стягнення з обвинуваченої на користь потерпілої ОСОБА_11 20000 грн. моральної шкоди, на думку колегії суддів, є необґрунтованим і не відповідає ступеню моральних страждань, яких зазнала в результаті злочинних дій ОСОБА_10 потерпіла ОСОБА_11 .
Судом не було враховано, що після отриманої з вини обвинуваченої травми життя потерпілої зазнало суттєвих змін, спричинених фізичними та моральними стражданнями: через одержані травмил на тривалий час втратила можливість жити нормальним повноцінних життям і будучи прикутою до ліжка та не маючи можливості без сторонньої допомоги обслужити себе змушена була затрачати великі зусилля для підтримки свого морально-психологічного стану та для нормалізації усіх своїх життєвих зв`язків.

З урахуванням принципів розумності і достатності колегія суддів вважає за необхідне збільшити суму відшкодування потерпілій моральної шкоди до 50 тис. гривень.
Доводи апеляційної скарги ОСОБА_10 про те, що водій автомобіля «Toyota Corolla» реєстраційний номер НОМЕР_2 ОСОБА_12 не є потерпілим по справі, оскільки йому спричинено ушкодження, які по ступеню тяжкості відносяться до легких тілесних ушкоджень не беруться до уваги колегією суддів.

Згідно ч.1 ст. 55 КПК України потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, а також юридична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди.
Як встановлено судом ОСОБА_12 злочинними діями ОСОБА_10 , якій пред`явлено обвинувачення за ч.1 ст. 286 КК України заподіяно фізичну і моральну шкоду.

За таких обставин ОСОБА_12 обґрунтовано визнаний потерпілою особою зі всіма правами передбаченими ст.55 КПК України, зокрема і на пред`явлення цивільного позову до обвинуваченої.

Посилання в апеляційній скарзі ОСОБА_16 на те, що суд безпідставно стягнув з неї завдану шкоду на користь потерпілої, а не з ПрАТ «Київський страховий дім» в якому застрахована цивільна відповідальність володільця транспортного засобу перевірені колегією суддів і не беруться до уваги.

Як вбачається з позовної заяви потерпіла ОСОБА_13 (т.2 а.к.п. 65) пред`явила позов до відповідачки ОСОБА_10 .

Вирішуючи питання належного відповідача у цій справі колегія суддів бере до уваги правові висновки Верховного Суду України у справі №6-2808 цс 15 від 20 січня 2016 року відповідно до якого право потерпілого на відшкодування шкоди її заподіювачем є абсолютним і суд не вправі відмовити в такому позові з тих підстав, що цивільно-правова відповідальність заподіювача шкоди застрахована. У разі задоволення такого позову заподіювач шкоди не позбавлений можливості пред`явити майнові вимоги до страхової компанії, з якою ним укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності.

Враховуючи вищевикладене, правова позиція Верховного Суду України у справі №6-2808цс15 підтверджує законність прав потерпілого та страхувальника, а саме потерпілого на повне відшкодування збитків за рахунок винної особи, що застрахувала свою відповідальність або за рахунок страховика.

Відповідно до ч.1 ст. 458 КПК України висновок Верховного Суду України щодо застосування норми права, викладений у його постанові, прийнятій за результатами розгляду справи з підстав, передбачених пунктами 1 і 2 частини першої статті 445 цього Кодексу, є обов`язковим для всіх суб`єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності відповідну норму права, та для всіх судів загальної юрисдикції, які зобов`язані привести свою судову практику у відповідність із судовим рішенням Верховного Суду України. Суд має право відступити від правової позиції, викладеної у висновках Верховного Суду України, з одночасним наведенням відповідних мотивів.

Твердження апеляційної скарги обвинуваченої про те, що 1/6 частка у квартирі АДРЕСА_2 не належить обвинуваченій перевірені і знайшли своє підтвердження.

Згідно договору купівлі- продажу НАК 299 148 від 29 грудня 2014 року частка у зазначеній квартирі продана обвинуваченою покупцю ОСОБА_17 , яка є законним володільцем цієї квартири.

За таких обставин колегія суддів скасовує арешт накладений на цю частину квартири.

На підставі наведеного і керуючись ст. ст. 404, 405, 407, п.3 ч.1 ст. 408, 409, 418, 419 КПК України колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу обвинуваченої ОСОБА_10 залишити без задоволення.

Апеляційну скаргу потерпілої ОСОБА_11 задоволити частково.

Вирок Дунаєвецького районного суду Хмельницької області від 11 травня 2017 року стосовно ОСОБА_10 змінити.

Стягнути з ОСОБА_10 на користь потерпілої ОСОБА_13 моральну шкоду в сумі 50000грн.

Арешт накладений на 1/6 частку у квартирі АДРЕСА_2 скасувати.

В решті вирок суду залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її оголошення, на неї може бути подана касаційна скарга до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її оголошення.

Судді /підписи/

Згідно з оригіналом:

Суддя апеляційного суду

Хмельницької області ОСОБА_3 .