11-сс/775/262/2017(м)
265/6009/16-к

Категорія: ст. 170 КПК України Суддя 1-ої інстанції: ОСОБА_1
Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
07 серпня 2017 року Колегія суддів судової палати у кримінальних справах
та справах про адміністративні правопорушення
Апеляційного суду Донецької області
у складі: головуючого судді ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
за участю секретаря ОСОБА_5
прокурора ОСОБА_6
представника третьої особи ОСОБА_7
ВСТАНОВИЛА:
27.07.2017 року прокурор відділу нагляду за додержанням законів органами фіскальної служби управління нагляду за додержанням законів у кримінальному провадженні прокуратури Донецької області ОСОБА_8 звернулась з клопотанням про накладення арешту на усі грошові кошти ТОВ «КРОК» в банківській установі ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» м.Маріуполя та видаткову частину рахунків в цьому ж банку за адресою м. Дніпро вулиця Набережна Перемоги, 50, шляхом заборони перераховувати грошові кошти, які знаходяться на рахунках (всі види валют), та в порядку виконання ухвали про накладення арешту зобов`язати службових осіб ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» надати письмову інформацію про залишок грошових коштів на рахунках (всі види валют) ТОВ «КРОК» на момент постановлення ухвали та надавати таку інформацію у подальшому кожного 10 числа наступного місяця ініціатору клопотання.
У клопотанні зазначено, що службові особи ТОВ «КРОК», яке перебуває на податковому обліку у Маріупольської ОДПІ ГУ ДФС у Донецької області (Центральне відділення), у період з 01.04.2015 року по 20.05.2016 року, в порушення вимог п.198.1, п.198.2, п.198.3 ст.198 Податкового кодексу України, здійснюючи господарську діяльність, відобразили в бухгалтерському та податковому обліку неіснуючі операції щодо придбання товарів та послуг у підприємств з ознаками фіктивності - ТОВ «Полісбуд», ТОВ «Новопроммаш», ТОВ «Аксет ЛТД», ТОВ«ТОП Консалт груп», ТОВ «Гордон-сервіс дістрібьюшн», таким чином безпідставно сформували податковий кредит та занизили податок на додану вартість на суму 796 362,25 гривень, та занизили податок на прибуток на суму 716 816 гривень, що призвело до несплати податків на загальну суму 1 513 178,25 гривень, що є значним розміром.
Також, досудовим розслідуванням встановлено, що службові особи ТОВ «КРОК», з метою ухилення від сплати податків, в період часу з 01.04.2015 року по 20.05.2016 року склали завідомо підроблені документи, форму яких затверджено Наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 05.07.2013 № 293 (ДСТУ Б.Д.1.1-1:2013), а саме: акт приймання виконаних будівельних робіт форми КБ2-в, відомості з яких відобразили в податкових деклараціях ТОВ «КРОК» фінансово-господарські операції з підприємствами, відносини з якими фактично не мали.
Складені зазначені вище офіційні документи з неправдивими відомостями, а саме: податкову звітність з ПДВ, податкову звітність з податку на прибуток спрямували до податкового органу, що дозволило ТОВ «КРОК» ухилитися від сплати податку на додану вартість та податку на прибуток підприємств на загальну суму 1513095,25 гривень.
21.07.2017 директору ТОВ «Крок» ОСОБА_9 повідомлено про підозру у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 212, ч. 1 ст. 366 КК України.
Досудовим розслідуванням встановлено, що у ТОВ «КРОК» відкрито рахунки № НОМЕР_1 , № НОМЕР_2 , № НОМЕР_3 в Маріупольської філії ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» м. Маріуполь.
З огляду на наведене, грошові кошти, які знаходяться на рахунках ТОВ «КРОК» здобуті внаслідок умисного ухилення від сплати податків до Державного бюджету України шляхом заниження податку на додану вартість та податку на прибуток ТОВ «КРОК», та були здобуті внаслідок здійснення кримінального правопорушення, а також те, що Державному бюджету України спричиненні збитки у великому розмірі, з метою забезпечення цивільного позову, який буде заявлено в рамках кримінального провадження при направленні обвинувального акту до суду, виконання вироку суду щодо стягнення збитків, заподіяних кримінальним правопорушенням, забезпечення збереження речових доказів, у слідства виникла необхідність в арешті грошових коштів, які знаходяться на розрахункових рахунках в установі банку.
На зазначену ухвалу надійшла апеляційна скарга від представника ТОВ «КРОК», в якій апелянт посилаючись на невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, неповноту судового розгляду та порушення норм кримінального процесуального закону, просить вищезазначену ухвалу скасувати та відмовити прокурору у задоволенні клопотання про арешт майна.
В обґрунтування доводів апеляційної скарги апелянт зазначає, що досудове розслідування здійснюється за фактом скоєння злочину, передбаченого ч.1 ст.212 та ч.1 ст.366 КК України, підозру пред`явлено громадянину ОСОБА_9 , цивільний позов в матеріалах провадження до теперішнього часу відсутній, окрім того, санкції зазначених статей не передбачають конфіскацію майна, тим більше конфіскацію майна третьої особи, відсутні обґрунтовані докази того, що ТОВ «КРОК» отримало кошти протизаконним способом, і що саме ці кошти є речовими доказами по справі, або несуть на собі будь-які відомості.
Також зазначає, що установа на теперішній час позбавлена можливості виплачувати заробітну платню, сплачувати необхідні податки та збори, розраховуватися з іншими підприємствами різних форм власності, що суперечить загальним засадам володіння особою майном, приписам національного законодавства та ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та прецендентної практики Європейського суду з прав людини.
Представник ТОВ «КРОК» вважає, що строк на апеляційне оскарження ухвали суду не пропущений, оскільки клопотання слідчого розглянуто без виклику представника юридичної особи, оскаржувана ухвала до теперішнього часу не спрямована на адресу підприємства, а відомо про цей факт стало представнику ТОВ «КРОК» 03.08.2017 року при ознайомлені з матеріалами кримінального провадження.
Заслухавши суддю-доповідача, представника третьої особи, щодо майна якої вирішується питання про арешт, яка просила задовольнити апеляційні вимоги, ухвалу слідчого судді скасувати та відмовити в задоволенні клопотання прокурора, прокурора, який не визнав апеляційні доводи, вважає ухвалу слідчого судді законною та обґрунтованою, перевіривши матеріали судової справи та обговоривши доводи апеляційної скарги в її межах, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.
Апеляційна скарга представника третьої особи надійшла до Апеляційного суду Донецької області 04.08.2017, після спливу п`ятиденного строку апеляційного оскарження ухвали слідчого судді.
Відповідно до ч. 3 ст. 395 КПК України, якщо ухвалу суду або слідчого судді було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.
З ухвали слідчого судді вбачається, що клопотання прокурора про арешт майна було розглянуто без виклику у судове засідання підозрюваного та третіх осіб, щодо майна яких вирішувалося питання про арешт.
Згідно матеріалів справи, копія ухвали слідчого судді від 28.07.2017 не направлялася на адресу апелянта, відсутні данні про отримання третьою особою копії оскаржуваної ухвали.
Колегія суддів вважає, що апеляційна скарга подана у строк, визначений кримінальним процесуальним законом, оскільки апелянт не отримував ухвалу слідчого судді, тому не потребує поновлення строку апеляційного оскарження.
Між тим, директору ТОВ «Крок» ОСОБА_9 повідомлено про підозру у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 212, ч. 1 ст. 366 КК України, санкція яких не передбачає конфіскації майна.
Оскільки слідчий суддя не послався на підстави та мету відповідно до положень статті 170 КПК України, однак за висновками слідчого судді колегія суддів дійшла висновку, що арешт накладено з метою забезпечення конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи, а також з метою забезпечення відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, згідно з вимогами п. 3 ч.2 ст.173 КПК України, зі змісту якого вбачається, що при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу).
З таким висновком слідчого судді колегія суддів не може погодитися.
Відповідно до вимог ч.2 ст. 171 КПК України, у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено: 1) підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна; 2) перелік і види майна, що належить арештувати; 3) документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати; 4) розмір шкоди, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, у разі подання клопотання відповідно до частини шостої статті 170 цього Кодексу.
При цьому, обов`язок доведення існування зазначених обставин покладається на слідчого, прокурора, який звертається із відповідним клопотанням.
В клопотанні прокурор обґрунтовує підстави і мету накладення арешту на рахунки ТОВ «Крок», посилаючись на п.3,4 ч.2 статті 170 КПК України, а за текстом також вбачається, що кошти, які знаходяться на рахунках ТОВ «Крок» були здобуті внаслідок здійснення кримінального правопорушення, тобто за суттю є речовими доказами п. 1 ч.2 ст. 170 КПК України.
Так, відповідно до вимог ч. 5, 6 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому п.3 ч.2 цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, може призначити покарання у виді конфіскації майна або застосувати до юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна.
У випадку, передбаченому пунктом 4 частини 2 цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, фізичної чи юридичної особи, яка в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діями (бездіяльністю) підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, а також юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності обґрунтованого розміру цивільного позову у кримінальному провадженні, а так само обґрунтованого розміру неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, щодо якої здійснюється провадження.
На підтвердження своїх доводів прокурором не додано до клопотання цивільного позову про стягнення з третьої особи збитків на користь держави, на обґрунтування необхідності накладення арешту на майно третіх осіб, або постанови про визнання вказаних рахунків речовими доказами, а також ніяких документів на підтвердження, що стосовно юридичної особи ТОВ «Крок» здійснюється провадження.
Таким чином, слідчий суддя, розглядаючи клопотання прокурора про арешт майна третіх осіб з метою забезпечення відшкодування матеріальних збитків, які спричинені внаслідок скоєння кримінального правопорушення та з метою конфіскації майна, тобто у випадку, передбаченому пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу, прийняв рішення про арешт майна третіх осіб, без відповідного обґрунтування, оскільки санкції ч. 1 ст. 212, ч. 1 ст. 366 КК України, за якими ОСОБА_9 повідомлено про підозру, не передбачають конфіскації майна, доказів подання цивільного позову в рамках кримінального провадження стороною обвинувачення не надано.
Враховуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку, що ухвала слідчого судді про накладення арешту на майно третіх осіб незаконна, немотивована та необґрунтована, постановлена з порушенням вимог ст. 170, 173 КПК України, арешт на майно третіх осіб було накладено без наявності до того підстав, передбачених п.3, 4 ч.2 ст. 170 КПК України, згідно клопотання прокурора, тому має бути скасована.
В ході апеляційного розгляду прокурор показав, що обвинувальний акт щодо ОСОБА_9 направлено до суду, однак в рамках вказаного кримінального провадження при направленні обвинувального акту до суду цивільний позов відсутній, гроші на вказаних рахунках не визнані речовими доказами.
На підставі викладеного, колегія суддів також дійшла висновку про не обґрунтованість клопотання прокурора про накладення арешту на усі грошові кошти ТОВ «КРОК» в банківській установі ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» м.Маріуполь та видаткову частину рахунків в ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК», з метою як конфіскації майна так і забезпечення відшкодування матеріальних збитків, які спричинені внаслідок скоєння кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_9 , оскільки санкції ч. 1 ст. 212, ч. 1 ст. 366 КК України, за якими ОСОБА_9 повідомлено про підозру, не передбачають конфіскації майна, а доказів подання цивільного позову в рамках кримінального провадження прокурором не надано, натомість прокурор підтвердив, що цивільний позов не заявлявся, тому колегія суддів не знаходить підстав для задоволення клопотання прокурора.
Враховуючи наведене, колегія суддів вважає апеляційну скаргу представника ТОВ «КРОК» обґрунтованою та підлягаючою задоволенню.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів,
У Х В А Л И Л А:
Апеляційну скаргу представника ТОВ «КРОК» задовольнити.
Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3