01.06.2017 Справа № 482/606/17
В И Р О К
Іменем України
01 червня 2017 року м. Нова Одеса
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Гурївка Новоодеського району Миколаївської області, українця, громадянина України, з повною середньою освітою, одруженого, на утриманні двоє малолітніх дітей (3 роки і 1 рік), інвалідом не являється, не військовозобов`язаного, не судимого, працюючого пекарем товариства з обмеженою відповідальністю «Рокча», зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,
в скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 186 КК України,
з учасниками судового провадження: прокурора ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 і обвинуваченого ОСОБА_3 ,
СУД, В С Т А Н О В И В і ВИЗНАЄ ДОВЕДЕНИМ, що:
09 липня 2014 року, близько 17.00 год., обвинувачений ОСОБА_3 , за попередньою змовою з ОСОБА_6 (вже засуджений вироком суду), з метою таємного викрадення чужого майна, перебуваючи на території домоволодіння АДРЕСА_2 , де діючи спільно, через незачинені двері, проникли до приміщення гаражу цього домоволодіння, звідки ОСОБА_3 , пошкодивши дроти незаконно таємно викрав автомобільний сабвуфер марки «Alfard», вартістю 800 грн, а ОСОБА_6 автомобільний руль, вартістю 200 грн. У подальшому, а саме при виході з приміщення гаражу їх дії стали явними, оскільки були помічені ОСОБА_7 , у зв`язку з чим, ОСОБА_3 і ОСОБА_6 усвідомлюючи той факт, що їх дії перестали бути таємними і були виявлені очевидцем злочину, ігноруючи його вимоги щодо повернення викраденого майна, розуміючи і усвідомлюючи наслідки свого діяння, утримуючи при собі викрадені речі, з місця злочину зникли розпорядившись ним на власний розсуд, чим завдали шкоди потерпілому ОСОБА_8 на загальну суму 1 000 грн.
Таким чином, ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 186 КК України, а саме, відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинене за попередньою змовою групою осіб, поєднане з проникненням у інше приміщення.
У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою вину у вчиненому кримінальному правопорушенні визнав повністю та суду пояснив, що разом зі знайомим ОСОБА_6 , через незачинені двері проникли в гараж, що розташований по АДРЕСА_2 , звідки викрали сабвуфер і автомобільний руль, але виходячи з гаражного приміщення були помічені ОСОБА_7 , який просив залишити викрадені речі, але вони не відреагували на це, та пішли звідти. Наступного дня викрадене добровільно видав працівниками міліції. Щиро розкаюється у вчиненому.
Факт наявності грабіжу підтверджується змістом протоколу прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення та витягу з кримінального провадження, з якого вбачається, що заяву потерпілого ОСОБА_8 про вчинення грабіжу внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань, кваліфікувавши дії невідомих осіб за ч. 3 ст. 186 КК України.
За правилами ч. 3 ст. 349 КПК України, за ініціативою суду визнано недоцільним дослідження доказів щодо обставин вчиненого злочину, та їх кваліфікації, оскільки обвинувачений фактичні обставини справи, викладені в обвинувальному акті не оспорює, вину свою у вчиненому злочині визнає повністю.
Прокурор та захисник проти такого об`єму та порядку дослідження доказів не заперечували.
При цьому суд роз`яснив обвинуваченому та з`ясував у нього правильність розуміння наслідків цього, а також пересвідчився щодо добровільності та істинності його позиції.
При визначенні виду і міри покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , суд враховує характер та ступінь суспільної небезпечності скоєного ним кримінального правопорушення, а також те, що вчинений злочин відноситься до категорії тяжких.
Обставини, які пом`якшують покарання обвинуваченому є щире каяття у вчиненому злочині, активне сприяння розкриттю злочину, а також повне добровільне відшкодування завданих збитків.
Обставини, що обтяжують покарання обвинуваченого відсутні.
Ураховуючи особу обвинуваченого ОСОБА_3 , який позитивно характеризується як за місцем проживання, так і за постійним місцем роботи, має сімю, утримує та виховує двох малолітніх дітей, обставини при яких він скоїв злочин, вчинення злочину вперше, суд дійшов висновку, що необхідним і достатнім для його виправлення, перевиховання і попередження нових злочинів слід призначити покарання не пов`язане з позбавленням волі.
Цивільний позов не заявлявся.
Керуючись ст.ст. 368-371, 373-374, 376 КПК України, суд,
ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 186 КК України і призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 4 (чотири) роки.
Згідно ст. 75 КК України ОСОБА_3 звільнити від відбування призначеного покарання з випробуванням, якщо він протягом іспитового строку терміном 1 (один) рік 6 (шість) місяців не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.
За правилами пунктів 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України зобов`язати засудженого ОСОБА_3 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації і повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Запобіжний захід до ОСОБА_3 не застосовувався.
Зарахувати ОСОБА_3 у строк відбуття покарання строк попереднього ув`язнення у період з 02 листопада 2016 року по 11 листопада 2016 року включно.
Вирок може бути оскаржено протягом тридцяти днів з дня його проголошення до апеляційного суду Миколаївської області через Новоодеський районний суд шляхом подання апеляційної скарги.
Головуючий