АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА

УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
20 квітня 2017 року м. Київ
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду м. Києва у складі:
головуючого судді ОСОБА_1
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
при секретарі судового засідання ОСОБА_4 ,
розглянувши в приміщенні суду у відкритому судовому засіданні матеріали судового провадження за апеляційною скаргою прокурора відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням і підтримання державного обвинувачення Генеральної прокуратури України ОСОБА_5 на ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 29 березня 2017 року,
представника власника майна ОСОБА_6 ,
ВСТАНОВИЛА:
Справа № 11-сс/796/2205/2017
Категорія: ст. 199 КПК України.
Слідчий суддя у суді першої інстанції ОСОБА_8
Суддя-доповідач у апеляційній інстанції ОСОБА_1
Не погоджуючись з таким рішенням слідчого судді, прокурор відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням і підтримання державного обвинувачення Генеральної прокуратури України ОСОБА_5 подав апеляційну скаргу, в якій вважаючи оскаржувану ухвалу незаконною та такою, що постановлена з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, просить її скасувати та постановити нову ухвалу, якою клопотання старшого слідчого в особливо важливих справах першого відділу розслідування кримінальних проваджень слідчого управління фінансових розслідувань ОВПП ДФС ОСОБА_7 про накладення арешту на товарно-матеріальні цінності вугілля, яке належить ТОВ «Ровеньки-Вуглепостач» та земельні ділянки задовольнити.
Обґрунтовуючи апеляційні вимоги прокурор зазначає, що слідчий суддя при розгляді клопотання слідчого не звернув належної уваги на те, що товарно-матеріальні цінності вугілля, яке належить ТОВ «Ровеньки-Вуглепостач» набуте кримінально-протиправним шляхом за рахунок вчинення кримінального правопорушення та визнано речовим доказом у кримінальному провадженні, оскільки в ході досудового розслідування було встановлено, що у період 2016 -2017 років ТОВ «Ровеньки-Вуглепостач» здійснювало закупівлю вугілля у ТОВ «Гірничо-збагачувальна фабрика Космонавтів», що у свою чергу формувало податковий кредит з приводу документального оформлення придбання товарно-матеріальних цінностей від підприємств з ознаками «фіктивності», що підтверджується дослідженням №16/21-09-01/38915177 та відповідними податковими накладними постачальника ТОВ «Гірничо-збагачувальна фабрика Космонавтів», а також було встановлено факт прикриття незаконної діяльності підприємств - постачальників ТОВ «Гірничо-збагачувальна фабрика Космонавтів», що підтверджується допитом свідка ОСОБА_9 , протоколом обшуку ТОВ «Ровеньки-Вуглепостач» в ході якого виявлено печатки ТОВ «Гірничо-збагачувальна фабрика Космонавтів» та іншими доданими до клопотання матеріалами кримінального провадження.
Також звертає увагу на те, що в органу досудового розслідування є підстави вважати, що належне ТОВ «Ровеньки-Вуглепостач» вугілля може бути відчужене причетними до вчинення кримінального правопорушення особами, шляхом його перепродажу і вивезення із місця зберігання.
В судове засідання у справі прокурор у кримінальному провадженні не з`явився, про причини своєї неявки суд не повідомив, хоча про час та місце судового засідання на адресу Генеральної прокуратури України завчасно направлявся запит з повідомленням визначеної дати та часу призначеного судового розгляду. Тому колегія суддів вирішила за можливе розглянути дану справу за відсутності прокурора у кримінальному провадженні.
Заслухавши доповідь судді, пояснення представника власника майна, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги прокурора та просив ухвалу слідчого судді залишити без змін, вивчивши матеріали провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню виходячи з наступного.
Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 29.03.2017 року у клопотанні слідчого було відмовлено.
Відмовляючи у задоволенні вказаного клопотання, слідчий суддя, як вбачається з журналу судового засідання, заслухав пояснення слідчого, представника власника майна, та прийшов до висновку, що слідчий в обґрунтування клопотання не надав достатніх і належних доказів тих обставин, на які послався у клопотанні, оскільки в клопотанні та доданих до нього документах відсутні будь-які відомості, що ТОВ « Ровеньки - Вуглепостач» або будь-хто з посадових осіб цього товариства є причетними до кримінальних правопорушень щодо яких внесені дані до ЄРДР, а також не обґрунтовано, яким чином майно на яке просив накласти арешт слідчий може бути використане як доказ у кримінальному провадженні.
При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.
Зокрема, при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та справедливого рішення слідчий суддя, згідно ст. ст. 94, 132, 173 КПК України, повинен врахувати правову підставу для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього конфіскації, в тому числі і спеціальної, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для підозрюваного, третіх осіб.
Відповідні дані мають міститися і у клопотанні слідчого чи прокурора, який звертається з проханням арештувати майно, оскільки відповідно до ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.
У кожному конкретному кримінальному провадженні слідчий суддя, застосовуючи вид обтяження, в даному випадку арешт майна, має неухильно дотримуватись вимог закону. При накладенні арешту на майно слідчий суддя має обов`язково переконатися в наявності доказів на підтвердження вчинення кримінального правопорушення. При цьому закон не вимагає аби вони були повними та достатніми на цій стадії кримінального провадження, однак вони мають бути такими, щоб слідчий суддя був впевнений у тому, що дані докази можуть дати підстави для пред`явлення обґрунтованої підозри у вчиненні того чи іншого злочину. Крім того, наявність доказів у кримінальному провадженні має давати слідчому судді впевненість у тому, що в даному кримінальному провадженні необхідно накласти вид обмеження з метою уникнення негативних наслідків.
Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Згідно з ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається лише з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
Приймаючи рішення, слідчий суддя місцевого суду зазначених вимог закону в цілому дотримався.
Процесуальними джерелами доказів є зокрема і речові докази.
Згідно зі ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально - протиправним шляхом.
Розглядаючи клопотання про накладення арешту на майно, слідчий суддя прийшов до правильного висновку про відсутність підстав вважати, що наведені у клопотанні товарно-матеріальні цінності (вугілля), набуті кримінально-протиправним шляхом, які стосуються діяльності інших юридичних осіб, мають значення для вказаного кримінального провадження та відповідають критеріям, визначеним ст. 98 КПК України, а тому відсутні підстави для задоволення вищезазначеного клопотання.
Колегія суддів погоджується з висновками слідчого судді, що обґрунтовуючи клопотання, слідчий не надав достатніх і належних доказів в розумінні вимог ст. 132 КПК України, які б підтверджували обставини, що є підставою для накладення арешту на майно.
До клопотання надано витяг з ЄРДР, дослідження фінансово-господарських операцій за участю ТОВ «Енергоінвест Трейдінг» в частині взаємовідносин з ТОВ «Евро-Тест», ТОВ «ГЗФ «Східно-Дондаська» з 01.07.2016 по 22.11.2016, протокол допиту свідка ОСОБА_12 оперуповноваженого ДФС України та свідка ОСОБА_9 , податкові накладні, протокол обшуку від 23.03.2017 року.
Згідно витягу з Єдиного державного реєстру досудових розслідувань відносно ТОВ «Ровеньки-Вуглепостач» або будь-кого з посадових осіб цього товариства кримінальне провадження не здійснюється.
Відповідно до ст. 84 КПК України, доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню.
Вказані матеріали, додані слідчим до клопотання, не обґрунтовують яким чином майно, на яке орган досудового розслідування просить накласти арешт, може бути використано як доказ у кримінальному провадженні.
Твердження сторони обвинувачення, що вугілля є доходом від вчиненого кримінального правопорушення та отримане за рахунок доходів від вчиненого кримінального правопорушення не підтверджується наявними у доданих до клопотання матеріалами.
З урахуванням цього слідчий суддя, всупереч твердженням прокурора, встановив належні правові підстави, передбачені ст. 173 КПК України, для відмови у задоволенні клопотання про накладення арешту на вказане майно, оскільки, як встановила колегія суддів, особа яка подала вищевказане клопотання, не довела необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абз. 2 ч. 1 ст. 170 КПК України.
Твердження органу досудового розслідування, що вказане майно може бути відчужене службовими особами ТОВ «Ровеньки-Вуглепостач» та іншими особами, причетними до вчинення кримінального правопорушення також не знайшло свого підтвердження з огляду на наявні в матеріалах клопотання докази.
Таким чином, колегія суддів вважає, що слідчий суддя обґрунтовано, у відповідності до вимог ст. ст. 132, 170 173 КПК України, відмовив у задоволенні клопотання старшого слідчого ОСОБА_7 про накладення арешту на вищевказане майно.
Зважаючи на вищевикладене в сукупності з обставинами кримінального провадження, колегія суддів об`єктивно переконана, що слідчий суддя, відмовляючи в задоволені вищевказаного клопотання діяв у спосіб і у межах діючого законодавства, а тому доводи прокурора стосовно незаконності ухвали слідчого судді слід визнати непереконливими.
Істотних порушень норм КПК України, які могли б стати підставою для скасування ухвали слідчого судді, зі змісту апеляційної скарги, колегією суддів не виявлено.
Рішення слідчого судді є законним та обґрунтованим, яке ухвалено на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, що підтверджені достатніми даними, дослідженими судом, а тому апеляційна скарга прокурора відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням і підтримання державного обвинувачення Генеральної прокуратури України ОСОБА_5 , навіть з урахуванням усіх викладених в ній доводів, задоволенню не підлягає.
Керуючись ст. ст. 170, 171, 173, 309, 376, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 29 березня 2017 року, якою відмовлено у задоволенні клопотання старшого слідчого в особливо важливих справах першого відділу розслідування кримінальних проваджень слідчого управління фінансових розслідувань ОВПП ДФС ОСОБА_7 , погодженого з прокурором відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням і підтримання державного обвинувачення Генеральної прокуратури України ОСОБА_5 про накладення арешту на товарно-матеріальні цінності вугілля у кількості 3 648, 450 тон, яке належить ТОВ «Ровеньки-Вуглепостач» (), що вилучене під час обшуку ДП «Ізмаїльський морський торговельний порт» () за адресою: Одеська область, м. Ізмаїл та земельні ділянки з кадастровими номерами: :01:031:0165 , :01:031:0286 , :01:033:0074 , :01:006:0168 , :01:031:0146 , :01:033:0073 , :01:047:0077 , :01:047:0079 , :01:031:0184 , :01:047:0078 , :01:020:0384, залишити без змін, а апеляційну скаргу прокурора відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням і підтримання державного обвинувачення Генеральної прокуратури України ОСОБА_5 , без задоволення.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення є остаточною і оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

_________________ _________________ ________________
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3