29.03.2017
Справа № 359/3040/15-к
Провадження №1-кп/359/22/2016

ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 березня 2017 року м. Бориспіль

Бориспільський міськрайонний суд Київської області у складі

головуючий суддя ОСОБА_1

за участі прокурора ОСОБА_2

при секретарі ОСОБА_3

обвинувачений ОСОБА_4

захисник ОСОБА_5

потерпілі ОСОБА_6 , ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0002043 від 22.10.2014 року за обвинуваченням відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харкова, громадянин України,освіта неповна середня, росіянин, громадянин України, СПД, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніш не судимий

обвинувачений у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.146, ч.3 ст. 189, ч.3 ст. 355 КК України.

В С Т А Н ОВ И В :

20.09.2014 року, близько 10 годин 00 хвилин ОСОБА_8 разом з ОСОБА_9 , ОСОБА_4 та невстановленою в ході досудового розслідування особою, на автомобілі "Фольксваген Транспортер T4V д.н.з. НОМЕР_1 прибули до гаражного кооперативу, що знаходиться по вулиці Радгоспній , в М.Бориспіль, з метою викрадення ОСОБА_6 .

Реалізовуючи свій злочинний умисел, направлений на незаконне викрадення та позбавлення волі, перебуваючи біля гаражного кооперативу, що по вулиці Радгоспній в м.Бориспіль близько 10-00 год., умисно, за попередньою змовою між собою, застосовуючи газовий балончик та металеві кайданки, викрали ОСОБА_6 та ОСОБА_10 , помістили їх до салону автомобілі "Фольксваген Транспортер Т4" д.н.з. НОМЕР_2 .0СХ та приблизно до 16-00 год. возили їх по території Бориспільського та Баришівського районів Київської області з метою примусити ОСОБА_6 повернути ОСОБА_11 борг, таким чином, незаконно позбавили ОСОБА_6 та ОСОБА_7 волі.

Крім того, 20.09.2014 близько 10 години , під час перебування на території гаражного кооперативу,що розташований по вулиці Радгоспній в м. Борисполі, у ОСОБА_4 та невстановленої досудовим слідством особи виник злочинний умисел, направлений на примушування ОСОБА_6 до виконання цивільно-правових зобов;язань, а саме повернення позики в сумі 175000 грн, яку ОСОБА_6 був винен ОСОБА_4 та тривалий час йому не повертав,

Реалізуючи свій злочинний умисел, діючи спільно та за попередньою змовою з невстановленою особою, перебуваючи на території вище зазначеного кооперативу, ОСОБА_4 умисно пред`явив ОСОБА_6 вимогу у передачі грошових коштів в загальному розмірі 50000 доларів США (в перерахунку на національну валюту станом на 20.09.2014 року становить 671 500 грн.), з яких сума в розмірі 175 000 грн. складає позику, а грошова сума в розмірі 496500 грн. належить ОСОБА_6 . При цьому ОСОБА_4 погрожував ОСОБА_6 вбивством та застосував до нього фізичне насильство , небезпечне для його життя та здоров;я, у вигляді нанесення одного удару у обличчя, спричинивши ОСОБА_6 тілесні ушкодження у вигляді перелому кісток носу, які відповідно до висновку експерта №247 від 20.10.2014 року спричинили короткочасний розлад здоров;я.

Крім того, відповідно до обвинувального акту , ОСОБА_4 пред`явлено обвинувачення у вимаганні грошових коштів потерпілого ОСОБА_6 в сумі 50000 доларів США.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 своє вину у скоєнні злочину,

передбаченого ст. 146 ч.2 КК України визнав повністю, за ст.ст. 189 ч.3, 355 ч.3 КК України не визнав і пояснив, що з 2001 року займається виробництвом кондитерських виробів, з 2008 року працював з ОСОБА_12 , з яким склалися добрі партнерські стосунки. Потім познайомився з братом останнього - ОСОБА_13 . Поставляючи продукцію під реалізацію, у останніх з;явилася перед ним заборгованість, яку вони визнавали, і обіцяли повернути. Він продовжував постачати продукцію, при наявності боргу..Через проблеми з неплатежами за товар, він потім припинив партнерські стосунки, при цьому борг залишився в сумі 200000 грн. Про наявність боргу неодноразово звертався до ОСОБА_12 , влітку 2013 року було складено розписки, в якій останній визнав борг в сумі 125000 грн та 50000 грн , давши зобов`язання повернути борг до 15.05.2014 року, потім цю дату за згодою відтермінували до 20.09.2014 року.

За цей час ОСОБА_14 неодноразово дзвонив, просив відкласти повернення боргу, проте останнім часом він перестав брати телефон. Від колег по бізнесу дізнався , що ОСОБА_14 має ще інщі борги, також останні повідомили , що ОСОБА_12 знаходиться в Борисполі.

20 вересня 2014 року слідуючи за одним з автомобілів, він приїхав в Бориспіль, де й побачив ОСОБА_12 .

Напередодні запросив на поїздку за боргом до ОСОБА_15 разом з собою ОСОБА_16 , оскільки їхати самому на той час, враховуючи події в країні, було небезпечно. Дробовецький також запросив на цю поїздку Калиту та Кошельника. Метою поїздки було виключно забрати борг, який за домовленостями повинен вернути ОСОБА_12 . Про будь яке насильство відносно боржника взагалі не йшлося.

Приїхавши до ОСОБА_17 , зустрів ОСОБА_18 , який з приводу боргу рекомендував звернутися до брата ОСОБА_19 , який перебував в Чернігові. Поруч з ОСОБА_12 перебував ОСОБА_20 . Посадивши останніх в автомобіль, поїхали в сторону Чернігова, і доїхали таким до АЗС «ОККО», яка розташована на трасі в бік Харкова. На АЗС вийшов з автомобіля і пішов до магазину за продуктами харчування, всі інші залишалися в автомобілі.. Коли розрахувався за продукти та вийшов на вулицю, побачив як по території АЗС до магазину бігли ОСОБА_21 та ОСОБА_14 , з криками «Нас викрали». Він був шокований розвитком подій, ОСОБА_22 підігнав авто до входу в магазин, він сів за кермо, а в цей час ОСОБА_23 , ОСОБА_24 , а потім і ОСОБА_22 бігали по території заправки, затримали ОСОБА_21 та ОСОБА_14 , й примусово посадили останніх в автомобіль. Бачив на руках останніх кайданки , яких в його автомобілі раніше не було. Як потім стало відомо, вони належали ОСОБА_22 , про їх застосування він нікого не просив, коли саме та момент надівання кайданків на потерпілих не бачив.

На автомобілі поїхали в сторону від траси, заїхавши в поле. Наказав ОСОБА_22 зняти кайданки з потерпілих, після чого з ОСОБА_22 вийшли з машини, і біля години спілкувалися на вулиці, відійшовши від машини. Калита та ОСОБА_24 залишалися в машині з потерпілими. Коли повернулися на місце, машини вже не було. Потім були дзвінки з невідомого номеру з проханням приїхати до Бориспільського відділу поліції, проте він з ОСОБА_22 вийшли на дорогу і поїхали до ОСОБА_25 , а потім до Харкова.

Будь якого насильства до потерпілих не застосовував, проте розуміє, що незаконно позбавили їх свободи, примусово помістивши їх до салону автомобіля, на якому возили їх по Київській області.

Окрім повного визнання провини ОСОБА_4 у скоєнні кримінального правопорушення за ст. 146 ч.2 КК України, його провина повність підтверджується показами потерпілого ОСОБА_6 , який підтвердив наявність боргу перед ОСОБА_4 в сумі 125000 грн, пояснивши, що 20.09.2014 року його разом з ОСОБА_21 , проти їх волі, їх примусово посадили до автомобіля . Панін наніс удар в обличчя, Кошельник бризнув газом, ОСОБА_26 надів кайданки, і повезли у невідомому напрямку. На АЗС «ОККО» намагалися втекти, однак їх повернути до автомобіля , де ОСОБА_27 сів за кермо, та поїхали до лісосмуги. Біля дороги в с.Вишневе Панін зняв кайданки. На місці зупинки автомобіля, ОСОБА_27 та ОСОБА_28 вийшли з авто, а ОСОБА_24 та Калита були з ними в салоні. Через деякий час , після спілкування по телефону, ОСОБА_24 та ОСОБА_23 повідомили , що їх повертають до ОСОБА_17 , та спір буде вирішено мирним шляхом. По дорозі викинули кайданки та газовий балончик. Коли їхали в бік ОСОБА_17 , автомобіль зупинили працівники ДАІ. Паніна та ОСОБА_16 в авто серед них не було.

Крім того, ОСОБА_6 пояснив, що ОСОБА_27 вимагав сплати боргу в сумі по новому курсу 50000 доларів, при наявності фактичного боргу 175000 грн. за двома розписками. Перед примусовою посадкою до машини , ОСОБА_27 наніс йому удар ногою в обличчя, в автомобілі погрожував позбавленням життя.

Потерпілий ОСОБА_7 підтвердив пояснення ОСОБА_6 , вказавши, що в його присутності ОСОБА_27 вимагав у ОСОБА_14 повернення боргу , наніс останньому удар ногою в обличчя.

Вказані обставини потерпілі підтвердили під час слідчого експерименту.

Свідок ОСОБА_29 пояснила суду, що працює начальником АЗС «ОККО» в с. Іванків Бориспільського району. У вересні 2014 року , в суботу, на резервний парк АЗС заїхав автомобіль «Фольксваген» ( бусік), біля нього стояли люди, пили каву. Потім бачила, як 2 хлопця бігли в кайданках, зупинилися біля входу, просили про допомогу, казали що їх викрали, просили викликати міліцію. Хлопці намагалися втекти, однак їх піймали та засунули до машини, їх було 3-4 особи.

Свідок ОСОБА_30 пояснила суду ., що вона працює оператором на АЗС, й бачила як осінню 2014р, на заправці бігав чоловік в кайданках, кричав про допомогу.

Згідно вироку Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 17.11.2014 року , який вступив в закону силу, ОСОБА_8 та ОСОБА_31 були засуджені за ст. 146 ч.2 КК України за скоєння наступних дій:

20.09.2014 року, близько 10 годин 00 хвилин ОСОБА_8 разом з ОСОБА_9 , ОСОБА_4 та невстановленою в ході досудового розслідування особою, на автомобілі "Фольксваген Транспортер T4V д.н.з. НОМЕР_1 прибули до гаражного кооперативу, що знаходиться по вулиці Радгоспній , в М.Бориспіль, з метою викрадення ОСОБА_6 .

Реалізовуючи свій злочинний умисел, направлений на незаконне викрадення та позбавлення волі, перебуваючи біля гаражного кооперативу, що по вулиці Радгоспній в М.Бориспіль близько 10-00 год., умисно, за попередньою змовою між собою, застосовуючи газовий балончик та металеві кайданки, викрали ОСОБА_6 та ОСОБА_10 , помістили їх до салону автомобілі "Фольксваген Транспортер Т4" д.н.з. НОМЕР_2 .0СХ та приблизно до 16-00 год. возили їх по території Бориспільського та Баришівського районів Київської області з метою примусити ОСОБА_6 повернути ОСОБА_11 борг, таким чином, незаконно позбавили ОСОБА_6 та ОСОБА_7 волі.

Допитані в судовому засіданні як свідки ОСОБА_8 та ОСОБА_32 підтвердили обставини, зазначені у вироку, зазначивши що невстановленою особою є ОСОБА_26 . ОСОБА_4 відносно ОСОБА_14 вимоги передачі чужого майна не висловлював, було тільки єдине прохання повернути борг, який існував.

ОСОБА_32 крім того пояснив, що їхати до ОСОБА_17 його попросив ОСОБА_26 , їхали з метою відпочити. За кермом автомобіля був ОСОБА_28 , також були ОСОБА_27 та ОСОБА_23 .

Приїхавши у Бориспіль, коли були в приватному секторі, ОСОБА_27 та ОСОБА_28 розмовляли з 2-ма невідомими чоловіками, чув що розмова була про гроші.

ОСОБА_28 перед цим дав кайданки та газовий балончик, оскільки невідомі можуть їх «кинути» на гроші. Він боявся ОСОБА_28 , тому не міг йому відмовити. Він та ОСОБА_23 бризнули з балончика на невідомих, ОСОБА_28 надів їм кайданки, а через хвилин 15-20 всі сіли в машину , та поїхали в бік Харкова, і зупинилися на АЗС. Потерпілі сиділи позаду з ОСОБА_27 , а на АЗС ОСОБА_27 вийшов до магазину. Після цього потерпіли вибігли з автомобіля , кричали, однак ОСОБА_28 їх повернув в автомобіль, і вони поїхали в невідоме для нього місце, серед лісу.

Там ОСОБА_27 та ОСОБА_28 вийшли з авто, кайданки з потерпілих було знято. Приблизно через годину подзвонив ОСОБА_28 й запропонував відвезти потерпілих на місце в Бориспіль. Коли везли їх назад, зупинили працівники ДПС , й всіх затримали. Кайданки та газовий балончик викинули на місці в лісі, де стояли.

Свідок ОСОБА_8 пояснив суду, що поїхали до ОСОБА_17 щодо боргу, який ОСОБА_14 був винен ОСОБА_27 .

Відповідно до висновку експерта №247 від 20.10.2014 року у ОСОБА_6 виявлені множинні садна в області променево-зап;ясних суглобів , правого колінного суглобу і лівої гомілки, перелом кісток носу, забій м;яких тканин правого гомілково-ступневого суглобу.

Всі виявлені тілесні ушкодження спричинені тупим твердим предметом.

Лінійні садна в області обох променево-зап;ясних суглобів могли утворитися «внаслідок надягання металевих кайданків на руки».

Тілесні ушкодження у вигляді перелому кісток носу, забою м;яких тканин правого гомілково- ступневого суглобу, відносяться до тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров;я.

Відповідно до висновку експерта №246 від 20.10.2014 року у ОСОБА_7 виявлені множинні садна тулуба справа, лінейні садна в області обох променево-зап;ясних суглобів, лівої кісті.

Всі виявлені тілесні ушкодження спричинені тупим твердим предметом.

Лінійні садна в області обох променево-зап;ясних суглобів могли утворитися «внаслідок надягання металевих кайданків на руки».

Переглядом судом відеозапису камер спостереження АЗС «ОККО» також встановлено факт примусового утримування потерпілих, наявність на них кайданок.

Сукупність досліджених судом доказів вказує, що органами досудового розслідування дії ОСОБА_4 вірно кваліфіковано як незаконне позбавленні волі та викрадення людини, вчинене за попередньою змовою групою осіб, тобто вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 146 КК України.

При цьому суд звертає увагу, що органами досудового розслідування згідно обвинувального акту , в межах якого судом розглядається дане провадження, ОСОБА_4 не вмінюються кваліфікуючи ознаки «з корисливих мотивів», які було застосовано до обвинувачення Калити та Кошельника, засуджених за даний злочин.

Постанова Пленуму Верховного суду України N 10 від 06 листопада 2009 року, п. 15 зазначає, що при розмежуванні вимагання і злочину, передбаченого статтею 355 КК ( 2341-14 ) (примушування до виконання чи невиконання цивільно-правових зобов`язань), треба виходити з того, що при вимаганні винна особа керується корисливим умислом на заволодіння не належним їй майном чи правом на таке майно або бажає вчинення на її користь дій майнового характеру.

Застосування погроз чи насильства без такого умислу з метою примусити потерпілого до виконання чи невиконання цивільно-правового зобов`язання належить кваліфікувати за відповідною частиною статті 355 КК ( 2341-14 ). При цьому слід мати на увазі, що відповідальність за цією статтею може наставати лише тоді, коли особу примушують до виконання (невиконання) існуючого зобов`язання, що виникло на підставах, передбачених чинним законодавством. Предметом такого зобов`язання можуть бути гроші, майно, послуги, результати творчості тощо.

Вимога виконати (не виконати) зобов`язання, що виникло на підставах, не передбачених чинним законодавством, або неіснуюче зобов`язання, або зобов`язання з невизначеним предметом, а так само використання факту існуючого зобов`язання для заволодіння майном, правом на майно або для вчинення дій майнового характеру, які ним не передбачені, належить кваліфікувати як вимагання.

По справі достовірно встановлено, що між обвинуваченим ОСОБА_4 та потерпілим ОСОБА_6 існував борг в сумі 175000 грн., що потерпілий підтвердив в судовому засіданні. За курсом НБУ ця сума складала приблизно 21000 доларів США.

ОСОБА_4 вимагав повернення свого боргу в сумі еквіваленту 50000 доларів, що на 20.09.201 4р складало 671600 грн.

Тому вірно кваліфіковано дії ОСОБА_4 за ст. 355 ч.3 КК України як примушування до виконання цивільно-правових зобов;язань, тобто у вимозі виконати цивільно-правові зобов`язання - повернути позику, вчиненому за попередньою змовою групою осіб, погрозою вбивством, поєднаному з насильством, небезпечним для життя та здоров;я.

В частині пред;явленого обвинувачення за ст. 189 ч.3 КК України, суд приходить до наступного висновку.

При вимаганні винна особа керується корисливим умислом на заволодіння не належним їй майном чи правом на таке майно або бажає вчинення на її користь дій майнового характеру.

Приймаючи до уваги не доведеність такого умислу за ст. 189 ч.3 КК України , ОСОБА_4 підлягає виправданню, оскільки його вина не доведена.

Відповідно до вимог п. 3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2003 року № 7 "Про практику призначення судами кримінального покарання" суд, призначаючи покарання, повинен урахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що обтяжують та пом`якшують покарання. Визначаючи ступінь суспільної небезпечності вчиненого злочину, суд повинен виходити із сукупності всіх обставин справи, зокрема, форми вини, мотиву і цілі, способу, обстановки і стадії вчинення злочину, тяжкості наслідків, що настали.

При призначенні ОСОБА_4 покарання суд, враховує дані про особу обвинуваченого, який раніше не судимий, за даними облікової документації не перебуває на обліку у лікарів психіатра та нарколога, має постійне місце проживання, позитивно характеризується , одружений, виховує сина, їхав за реальним боргом, будь-яких тяжких наслідків в результаті його вчинення не наступило, цивільні позови по справі не заявлені.

При призначенні покарання, суд також враховує , що на протязі вже двох з половиною років після зазначених подій, ОСОБА_27 ніяких злочинів або правопорушень не вчиняв, будь-якою незаконною діяльністю не займався, а вів абсолютно законну господарську діяльність, щиро кається у вчиненому злочину за ст.146 ч.2 КК України, що судом визнається як обставина, що пом`якшує покарання, та відсутність обтяжуючих вину обставин.

Суд також враховує, що вироком Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 17.11.2014 року ОСОБА_8 та ОСОБА_32 за ст.146 ч.2 КК України були засуджені з застосуванням ст.75,76 КК України, ухвалою апеляційного суду від 24.02.2015 року вирок залишено без змін.

За таких обставин, відповідно до вимог ст. 65 КК України щодо законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 року № 7 "Про практику призначення судами кримінального покарання", згідно з яким суди повинні призначати покарання менш суворе - особам, які щиро розкаялись у вчиненому, активно сприяли розкриттю злочину, тощо, з метою перевиховання та виправлення обвинуваченого, попередження вчинення ним нових злочинів, суд вважає за необхідне призначити обвинуваченому покарання у вигляді позбавлення волу, з випробувальним терміном відповідно до ст. 75 КК України, оскільки дане покарання буде необхідним і достатнім для його виправлення , та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень.

Підстав для призначення обвинуваченому покарання нижче нижчої межі або більш м`якого, суд не вбачає.

Долю речових доказів слід вирішити у відповідності до ст. 100 КПК України.

Запобіжний захід щодо обвинуваченого під час досудового слідства не обирався, підстави для його обрання судом також відсутні.

Керуючись ст.ст. 100, 122, 124, 126, 318, 322, 342-351, 358, 363-368, КПК України, суд

ЗАСУДИВ :

ОСОБА_4 визнати винним у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ст.ст.146 ч.2, 355 ч.3 КК України та призначити покарання:

за ст.146 ч.2 КК України 5 років позбавлення волі

за ст.355 ч.3 КК України 4 роки позбавлення волі

На підставі ст. 70 ч.1 КК України шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим остаточно призначити покарання у вигляді 5 ( п`яти) років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити його від відбуття покарання з іспитовим строком на 3 ( три) роки.

У відповідності до вимог ч.1 п.1,2 ст. 76 КК України, покласти на засудженого такі обов`язки:

- періодично з;являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання чи роботи

На підставі ст.76 ч.2 п.2 КПК України не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

ОСОБА_4 за ст. 189 ч.3 КК України виправдати.

Речові докази у справі, а саме : газовий балончик, наручники з ключем, вісім пластикових хомутів, 2 респіратори, 3 банківські картки, рулон скотчу, лопата, документація , навігатор «Піонер», які знаходиться на зберіганні в камері схову Бориспільського ВП і знищити.

Мобільний телефон «НТС» , планшет «Престіж» залишити в розпорядженні власників.

Копію вироку вручити негайно, після його проголошення прокурору та обвинуваченому, іншим учасникам судового провадження - в порядку ч. ч. 6,7 ст. 376 КПК України.

Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Київської області через Бориспільський міськрайонний суд Київської області впродовж 30-ти діб з моменту проголошення вироку, а засудженим в той же термін з моменту вручення копії вироку.

Вирок набрав законної сили _____________________________

Суддя ОСОБА_1