справа №176/568/15-к
провадження №1-кп/176/21/17
В И Р О К
Іменем України
19 січня 2017 р. Жовтоводський міський суд Дніпропетровської області

у складі: головуючої - судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря ОСОБА_2 ,

судового розпорядника ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Жовті Води кримінальне провадження по обвинуваченню

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Жовті Води Дніпропетровської області, громадянина України, із професійно - технічною освітою, перебуваючого у фактичних шлюбних стосунках, маючого на утриманні малолітню дитину ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрованого та проживаючого за адресою АДРЕСА_1 , раніше судимого, останній раз вироком Тернівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 03.09.2013 року за ч.2 ст.289 КК України до покарання у виді 5 років позбавлення волі з конфіскацією всього особистого майна, на підставі ст. 75 КК України звільненого від відбування покарання з випробуванням, з іспитовим строком на 3 роки, застосовано п.п.2,3,4 ч.1 ст.76 КК України,

у вчиненні кримінального правопорушеня, передбаченого ч.3 ст.186 КК України, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 23 листопада 2014 року за № 0001410, -

за участю сторін криміналького провадження: прокурора Жовтоводської місцевої прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_6 , обвинуваченого ОСОБА_4 , захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_7 , потерпілого ОСОБА_8 , свідка ОСОБА_9

ВСТАНОВИВ:
Органом досудового слідства ОСОБА_4 ставиться за провину вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.186 КК України грабіж, тобто відкрите викрадення чужого майна, поєднане з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого та з проникненням у житло, вчинене повторно.

Так, згідно обвинувального акту 22 листопада 2014 року приблизно о 15-00 годині ОСОБА_4 прийшов до квартири АДРЕСА_2 , де мешкає раніше йому знайомий ОСОБА_10 , і у якого він у 2014 році винаймав у оренду вказану квартиру, з метою забрати залишені у даному приміщенні речі. Після цього, ОСОБА_4 вирішив відкрито, повторно заволодіти яким-небудь майном, що належить ОСОБА_8 .

Реалізуючи свій раптово виниклий злочинний умисел, направлений на відкрите повторне заволодіння чужим майном, ОСОБА_4 , в цей же день, тобто 22 листопада 2014 року о 15-05 годині підійшов до квартири АДРЕСА_2 , двері якої відчинив ОСОБА_8 та за допомогою фізичної сили, ОСОБА_4 проник у квартиру, заштовхавши ОСОБА_8 до його квартири. Після чого повів ОСОБА_8 до кухні, де по ходу слідування наніс останньому два удари кулаком своєї руки в область ребер ліворуч, від чого ОСОБА_8 відчув фізичний біль, після чого ОСОБА_4 заштовхав потерпілого до гостьової кімнати вказаної квартири.

Придушивши таким чином волю потерпілого до опору, ОСОБА_4 повторно, відкрито викрав у нього таке майно: чоловічу куртку, розміром 48-50, вартістю 560 гривень; монітор марки «LG», вартістю 700 гривень; збірний системний блок марки «ACER» сірого кольору, вартістю 300 гривень; комп`ютерну клавіатуру, вартістю 150 гривень; комп`ютерну мишу, вартістю 24 гривні; навушники марки «Свен» до комп`ютеру, вартістю 60 гривень 80 копійок; принтер марки «НР-2050», вартістю 304 гривні; килим червоного кольору, розміром 1,5x2,0 метри, вартістю 300 гривень; килим світло-коричневого кольору, розміром 1,2x2,0 метри, вартістю 114 гривень; чоловічу куртку з плащової тканини чорного кольору, розміром 48-50, вартістю 320 гривень; чоловічий светр чорного кольору, розміром 48-50, вартістю 170 гривень; чоловічий в`язаний светр сірого кольору, розміром 48-50, вартістю 330 гривень; шкіряні перчатки чорного кольору, вартістю 40 гривень; бокорізи, вартістю 55 гривень 50 копійок; комплект двійних штор жовтого кольору, вартістю 100 гривень; комплект постільної білизни білого кольору, вартістю 240 гривень; ліхтарик нікельований на світло діодах, вартістю 31 гривня; навушники до плеєра марки «МЖІА», вартістю 152 гривні, яке належать потерпілому ОСОБА_8 .

Заволодівши викраденим і звернувши його у свою власність, ОСОБА_4 з місця скоєння злочину втік, заподіявши ОСОБА_8 матеріальний збиток на загальну суму 3951 гривня ЗО копійок, а викраденим майном згодом розпорядився на свій розсуд.

Продовжуючи свою злочинну діяльність, 18 лютого 2015 року приблизно о 19-30 годині ОСОБА_4 , будучи в стані алкогольного сп`яніння, прийшов до квартири АДРЕСА_2 , де мешкає раніше йому знайомий ОСОБА_10 , у котрого ОСОБА_4 на протязі 2014 року винаймав у оренду вказану квартиру, з метою забрати залишені у нього речі. Після цього, ОСОБА_4 вирішив відкрито, повторно заволодіти яким-небудь майном, що належить ОСОБА_8 .

Реалізуючи свій раптово виниклий злочинний умисел, направлений на відкрите повторне заволодіння чужим майном, поєднане із проникненням у житло, ОСОБА_4 , будучи в стані алкогольного сп`яніння, в цей же день о 19-35 годині підійшов до квартири АДРЕСА_2 та за допомогою фізичної сили пошкодив замок, після чого відчинив вхідні двері вказаної квартири. В цей час ОСОБА_4 знаходячись у вказаній квартирі почув, що ОСОБА_8 відкриває вхідні двері та підійшов до неї, після чого побачив на порозі власника квартири ОСОБА_8 та відразу наніс йому один удар рукою в область голови, від чого у ОСОБА_8 відбулося запаморочення свідомості та почалась кровотеча з рани на голові, після чого ОСОБА_4 заштовхав його до приміщення вказаної квартири, де ОСОБА_4 навмисно наніс множинні, не менше трьох ударів рукою в обличчя ОСОБА_8 , після чого останній почав чинити опір, та ОСОБА_4 повалив його на підлогу.

Продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу, направленого на відкрите, повторне викрадення чужого майна, ОСОБА_4 побачив на підлозі електричну переноску з дротом, довжиною 2,5 метри, яким спочатку зв`язав обидві руки, а потім обидві ноги ОСОБА_8 , чим позбавив останнього можливості рухатися. ОСОБА_11 почав кричати про припинення таких дій, у зв`язку із чим ОСОБА_4 , запхнув рушника до рота потерпілого, внаслідок чого спричинив потерпілому ОСОБА_8 згідно висновку судово- медичної експертизи №23 «Е» від 21.02.2015 року наступні тілесні ушкодження у вигляді: садна в тім`яній ділянці голови зліва; поверхневої рвано-забитої рани на слизовій поверхні верхньої губи справа з крововиливом навколо; садна на шкірі правої щоки; садна в підздошній ділянці справа, котрі як кожен окремо, так і в сукупності відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень.

Придушивши таким чином волю потерпілого ОСОБА_8 до опору, ОСОБА_4 , повторно, відкрито викрав у нього наступне майно: мобільний телефон марки «Nokia 202RM-834» з ітеі: НОМЕР_1 та ітеі: НОМЕР_2 , вартістю 324 гривні 50 копійок, в якому знаходились сім-карта оператора мобільного зв`язку «МТС», яка для потерпілого матеріальної цінності не представляє, карта пам`яті марки «Transcend» на 8 Gb, вартістю 75 гривень; чоловічий пуховик, розміром 48-50, вартістю 440 гривень; збірний комп`ютерний системний блок марки «ACER» сірого кольору, вартістю 300 гривень; монітор марки «LG», вартістю 550 гривень; комп`ютерну клавіатуру чорного кольору, вартістю 125 гривень; комп`ютерну мишу, вартістю 18 гривень; колонки марки «GENIUS», вартістю 160 гривень; туалетну воду марки «Аква», вартість якої не визначається; набір з 40 пробників з різноманітними парфумами, який для потерпілого матеріальної цінності не представляє; шкіряні перчатки, вартістю 40 гривень; праску марки «VERLONI VL-531», вартістю 210 гривень; чоловічі джинсові брюки, розміром 48, вартістю 168 гривень; універсальний вимірювальний апарат для вимірювання напруги струму, опору та температури марки «DIGITAL clamp meter-266», вартістю 114 гривень; зарядний пристрій від переносного стаціонарного телефону марки «SENAO», вартістю 45 гривень 60 копійок, яке належать потерпілому ОСОБА_8 .

Заволодівши викраденим і звернувши його у свою власність, ОСОБА_4 з місця скоєння злочину втік, заподіявши ОСОБА_8 матеріальний збиток на загальну суму 2570 гривень 10 копійок, а викраденим майном згодом розпорядився на свій розсуд.

Обвинувачений у судовому засіданні категорично заперечував свою вину в інкримінованих йому кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.186 КК України, посилаючись на відсутність у його діях складу правопорушень, а також суперечності в добутих доказах, наполягаючи на тому, що ніякого злочину щодо потерпілого він не скоював, ніякої фізичної сили відносно останнього не застосовував, ніякого майна не викрадав. Пояснивши що дійсно він разом з дружиною ОСОБА_12 та їх малолітньою дитиною винаймали в оренду квартиру АДРЕСА_2 , власником якої являється потерпілий ОСОБА_8 .. При цьому, відповідна угода в письмовій формі не укладалась (відбулась усно за домовленістю між ними), однак строк оренди складав три місяці з 24 квітня 2014 року по 24 липня 2014 року і узгоджена суму оплати ним була сплачено відразу потерпілому у повному обсязі. У зазначений день вони з сім`єю вселились до даного житлового приміщення, перевезли усі належні їм речі і безперешкодно мешкали у квартирі. В липні 2014 року разом із співмешканкою та дитиною вони поїхали на відпочинок до морського узбережжя. Розуміючи, що 24 липня 2014 року закінчується строк оренди квартири, перед поїздкою усі належні їм речі, що мали залишитись у квартирі вони спакували, для зручності перевезення до іншого житла. При цьому від початку найму житла у приміщенні залишалось постійно майно і потерпілого, як то предмети особистого та домашнього вжитку, меблі, побутова та комп`ютерна техніка, чим фактично він (обвинувачений) та його родина не користувалась. 20 липня 2014 року, приїхавши з відпочинку, він із сім`єю повернувся до орендованого житла, однак виявив, що ОСОБА_8 змінив замок вхідних дверей. Таким чином до квартири вони не могли потрапити, а потерпілий, перебуваючи у приміщенні квартири їм допуску до житла не дав, незважаючи на залишені ними особисті речі, що продовжували знаходитись за адресою квартира АДРЕСА_2 . За фактом не допуску ОСОБА_8 його із сім`єю до вказаної квартири, а також з приводу залишених у ній речей, що мають матеріальну цінність, його співмешканка ОСОБА_13 зверталась до Жовтоводського МВ ГУМВС, однак у зв`язку із відсутністю договору оренди квартири у відділі поліції (міліції) не прийняли заяву щодо неправомірних дії ОСОБА_8 зазначивши на необхідності вирішення конфлікту особисто.

У подальшому, не знайшовши порозуміння із потерпілим, він повторно звертався до відділку міліції з метою отримання особистих речей у ОСОБА_8 , таким чином все ж отримав частину майна, однак у квартирі залишалась велика кількість їх речей.

22 листопада 2014 року, він разом із співмешканкою ОСОБА_13 та своїм знайомим на ім`я « ОСОБА_14 » прийшли до квартири АДРЕСА_2 , де на той час знаходився ОСОБА_8 , при цьому ОСОБА_14 через вхідні двері повідомив, що є сусідом потерпілого знизу і останній затоплює його квартиру. ОСОБА_8 відчинив двері і вони втрьох зайшли до квартири. ОСОБА_13 стала збирати належне їх (обвинуваченого) сім`ї майно, однак повідомила про відсутність частини речей, що представляють суттєву матеріальну цінність, як то новий посуд та інше. Також вони виявили відсутність дорого вартісних мотошоломів чоловічого та дитячого. Нащо ОСОБА_8 зазначив, що дане майно перебуває у гаражі і згодом він віддасть. Дозволивши забрати їм власні речі, потерпілий віддав частину своїх речей як заставу за зниклі, при цьому особисто показував, що він (обвинувачений) має забрати, а він складав показане ОСОБА_8 до сумки (що була також надана останнім). Серед майна наданого потерпілим як застава був і системний блок комп`ютера, комп`ютерну мишку, колонки, монітор, принтер, при цьому належний останньому мобільний телефон він не забирав. Для перевезення майна ними винаймався автомобіль для вантажних перевезень і речі були відвезені за адресою АДРЕСА_3 , за місцем проживання бабусі обвинуваченого. Відразу після цього водій автомобіля повідомив, про необхідність повернення до вулиці Заводської, де вони дізнались, що потерпілий повідомив міліцію про викрадення його речей. За таких обставин він (обвинувачений) сумку із належним ОСОБА_8 майном повернув власнику.

18 лютого 2015 року він, маючи на меті отримати залишені у ОСОБА_8 речі, прийшов знову за адресою АДРЕСА_4 . Останній, перебуваючи у квартирі, відчинив двері, поводячись при цьому неадекватно, став нападати висловлюватись нецензурною лайкою, на що він (обвинувачений) схопив його за куртку і вони разом впали до приміщення квартири. На запитання, щодо належних обвинуваченому речей, потерпілий зазначив, що вони в гаражі і повторно запропонував як залог своє майно, на яке особисто показував. Повторно склавши ті самі речі до сумки, він (обвинувачений) поїхав на автомобілі таксі. За деякий час зателефонував працівник міліції повідомивши про необхідність явки до відділу у зв`язку із заявою потерпілого про викрадення його майна. За два дні він з`явився особисто до правоохоронних органів і добровільно віддав сумку із належним ОСОБА_8 майном та був затриманий.

При цьому зазначив, що жодного разу тілесних ушкоджень потерпілому він чи інші особи за його присутності не завдавали, будь-яких погроз не висловлювалось, а майно ОСОБА_8 віддавалось йому за ініціативи останнього, без будь-якого примусу, як залог.

Доводи обвинуваченого, щодо не доведеності вчинення ним кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.185 КК України, а саме грабіж, тобто відкрите викрадення чужого майна, поєднане з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого та з проникненням у житло, вчинене повторно, обґрунтовані оскільки доказів про його винуватість органом досудового слідства не надано і в судовому засіданні не добуто.
Потерпілий ОСОБА_8 у судовому засіданні зазначав, що дійсно йому належить квартира АДРЕСА_2 . За усної домовленості він здав в оренди для проживання дане майно обвинуваченому на термін три місяці з 24 квітня 2014 року. При цьому у квартирі залишалось його (потерпілого) майно, у зв`язку із чим ОСОБА_4 написав розписку, щодо збереження речей. У травні 2014 року, він приїхав до міста Жовті Води і, зайшовши до власної квартири, він побачив безлад. Його, як власника квартири, це не влаштовувало і він попросив ОСОБА_4 звільнити квартиру, однак останній просив цього не робити. За два місяці він повторно приїхав до міста Жовті Води і виявив квартиру у брудному стані, на телефонні дзвінки обвинувачений не відповідав і він залишився у квартирі. Пізно вверечі обвинувачений повернувся до квартири, став бити у двері, кричати щоб його впустили. За таких обставин він (потерпілий) звернувся до правоохоронних органів і просив, щоб під час передачі речей був присутнім дільничний інспектор міліції. Наступного дня обвинувачений разом із співмешканкою прийшли за своїми речами. 08 серпня 2014 року він знову звернувся до відділу міліції, а в подальшому ОСОБА_4 повідомив, про зникнення його (потерпілого) речей, що обурило обвинуваченого, який сказав що нічого не брав.

22 листопада 2014 року він, знаходячись двома, за адресою АДРЕСА_4 , почув стукіт у двері та начебто голос сусіда, відчинивши побачив ОСОБА_4 та невідомого чоловіка на прізвисько « ОСОБА_15 » ( ОСОБА_14 ). При цьому, обвинувачений наніс йому (потерпілому) удав по тулубу і сказав віддати належні обвинуваченому речі. Він намагався покликати на допомогу, однак його заштовхнули до квартири і, посадивши до крісла, обвинувачений погрожував йому ножем. При цьому, подзвонили ОСОБА_13 , яка прийшла та стала відкривати шафи, забирати речі. З належного потерпілому телефону викликали вантажне таксі і поїхали, а він викликав працівників міліції. За деякий час зателефонував таксист, вимагаючи оплатити послуги. Ним також викликалась медична допомога, оскільки він погано себе почував. Наступного дня він виявив, що зникла більша кількість речей ніж ним вказано у заяві, тому він зателефонував до міліції, а приїхавши до відділу, побачив і обвинуваченого.

18 лютого 2015 року у вечірню годину він повернувся додому. В цей час коли він відкривав вхідні двері з його квартири вибіг ОСОБА_4 , який наніс йому один удар в голову і заштовхнув до квартири. ОСОБА_4 , поваливши його на підлогу та взявши електричну переноску, зв`язав йому руки та ноги, закривши рот кляпом. Після цього ОСОБА_4 викрав наступне його майно: мобільний телефон марки "NOKIA", в якому знаходились сім - карта оператора мобільного зв`язку "МТС", карта пам`яті марки "Transcend" на 8G вартістю; зелений чоловічий пуховик; збірний комп`ютерний системний блок марки "ACER" сірого кольору, монітор марки "LG", комп`ютерну клавіатуру чорного кольору; комп`ютерну мишу; колонки марки "GENIUS"; туалетну воду; набір з 40 пробників з різноманітними парфумами; шкіряні печатки, та інше.

Деякі речі у подальшому йому були повернуті, при цьому лише обвинувачений наносив йому тілесні ушкодження.

Однак, у подальшому, потерпілий відмовившись від підтримання позовних вимог, змінив свої показання і, зазначив, що покази надані обвинуваченим, за виключенням деяких неточностей, відповідають дійсності.

Так, ОСОБА_8 показав, що події 22 листопада 2014 року насправді відбувались таким чином, що ОСОБА_4 із знайомим на ім`я ОСОБА_16 », приходив забирати свої речі до належній йому квартирі, що раніше винаймав, у подальшому прийшла співмешканка обвинуваченого. До квартири вони зайшли за його (потерпілого) мовчазної згоди. Деяке майно обвинуваченого дійсно залишалось у квартирі АДРЕСА_2 , при цьому останній зазначив на відсутності частини його речей. За спільної домовленості він (потерпілий) дав обвинуваченому сумку і власне майно, як залог повернення речей ОСОБА_4 у подальшому, спілкувались вони на підвищених тонах, однак жодних погроз на його адресу ні ким не висловлювалось і чи наносились тілесні ушкодження не пам`ятає, як і не може зазначити точно чи завдавались тілесні ушкодження йому ОСОБА_4 18 лютого 2015 року. Так, можливо на його тілі і були синці та ссадна, отримані в результаті штовханини із обвинуваченим, чи то отримані в побуті під час падіння. Медичну допомогу він викликав у зв`язку зі стресовим станом в якому перебував після розмов із обвинуваченим, що йому було не приємно і призводило до підвищеного тиску. До правоохоронних органів з приводу вчинення стосовно нього кримінальних правопорушень з боку ОСОБА_4 він звертався лише побоюючись що останній не поверне йому майно, віддане ним (потерпілим) обвинуваченому особисто, як застава до повернення належних останньому речей.

Зазначив, що деякі деталі та нюанси, через плин часу може не пам`ятати, однак фактично, події відбувались таким чином як він зазначає на разі, а саме особисте майно ним віддавалось як застава повернення ним речей належних обвинуваченому та його сім`ї, будь-яких погроз з боку останнього на його адресу не надходило, а тілесні ушкодження, що були виявлені на його тілі можливо отримані під час штовханини із ОСОБА_17 , або є побутовими.

На запитання учасників розгляду, суду пояснив, що будь-яких травм голови протягом останнього часу не отримував, впливу у будь-який спосіб з метою зміни ним показів ні від кого не надходило, і дані покази даються з власної волі, без будь-якого примусу і впливу.
Свідок ОСОБА_18 у судовому засіданні пояснив, щоявляється сусідом потерпілого ОСОБА_8 і стосунки між ними нормальні. У листопаді 2014 року, точної дати не пам`ятає, у вечірній час, після повернення з роботи, у двері до його квартири подзвонили працівники міліції і запросили бути понятим, оскільки сусіда із квартири АДРЕСА_2 , побили. Зайшовши до вказаної квартири він дійсно бачив ОСОБА_8 , на затилку якого була кров і він перебував у поганому стані, не пам`ятає, чи була порушена обстановка в квартирі потерпілого. Від працівників міліції йому стало відомо, що між останнім та колишнім наймачем даного житла відбулась сварка.

У судовому засіданні свідок ОСОБА_13 дала показання про, те що перебуває у фактичних шлюбних відносинах із обвинуваченим і з квітня 2014 року ними винаймалось житло, належне потерпілому, а саме квартира АДРЕСА_2 , даний договір укладався в усній формі і закінчувався 24-26 липня 2014 року. Влітку вони разом із сім`єю поїхали на відпочинок до моря, а коли повернулись (до закінчення дії договору) не могли потрапити до квартири, де знаходились їх речі, оскільки були змінені замки на вхідних дверях. При цьому, ОСОБА_8 на їх звернення не реагував, хоч вони обіцяли замінити шпалери, що зіпсувала дитина. З приводу повернення належного їх родині майна вона неодноразово зверталась до правоохоронних органів і працівники міліції разом із ними приїздили за місцем проживання потерпілого, однак, останній не відчиняв. У подальшому потерпілий зателефонував і запропонував все ж забрати речі. Під час збору речей, ними виявлена відсутність деякого майна , що зі слів ОСОБА_8 знаходились у гаражі. Восени 2014 року вони із обвинуваченим та знайомим ОСОБА_14 також приходили забирати особисті речі, що перебували у раніше винайманій квартирі. Під час збору майна, було відсутнє багато речей, що за повідомленням потерпілого він вивіз у гараж, віддавши особисто як залог повернення належного їм майна, своє ( ОСОБА_8 ), а саме комп`ютер, чоловічу куртку. Вхідні двері при цьому відчиняв останній особисто, оскільки замки у дверях він замінив і вони не мали можливості потрапити до приміщення. Зазначені речі вони, викликавши таксі, відвезли за адресою АДРЕСА_3 .

Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_19 дав показання про те, що він являється сусідом потерпілого ОСОБА_8 , проживаючи поверхом вище, і стосунки між ними нормальні. За сплином часу не може точно зазначити дати, однак в обідню пору, перебуваючи у дома почув крик «Допоможіть», вважаючи, що оклик про допомогу від сусіда поверхом вище, вийшов на сходинкову площадку там нічого не відбувалось, він піднявся на поверх вище, подзвонив у двері, однак ніхто не відчинив і він повернувся додому. За деякий час до нього подзвонив ОСОБА_8 , і запросив до себе додому, де вже перебували працівники міліції. При цьому, йому запропонували бути понятим і засвідчити відсутність у квартирі музичного центру. На той час у квартирі дійсно був відсутній такий музичний пристрій що він і засвідчив. При цьому незнає чи взагалі був у потерпілого музичний центр, про викрадення іншого майна йому не відомо. Також зазначив, що тілесних ушкоджень на тілі ОСОБА_8 він не бачив, і не може стверджувати що обстановка у квартирі останнього булла порушена.

Заслухавши показання обвинуваченого, потерпілого, свідків, повно, всебічно та об`єктивно дослідивши матеріали кримінального провадження, аналізуючи зібрані в ході досудового слідства та перевірені судом докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що інкриміноване ОСОБА_4 обвинувачення за ч.3 ст.186 КК України, як грабіж, тобто відкрите викрадення чужого майна, поєднане з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого та з проникненням у житло, вчинене повторно, не знайшло свого підтвердження та обвинувачений підлягає виправданню у зв`язку із недоведеністю вчинення ним інкримінованого йому кримінального правопорушення за таких підстав.
Суд, даючи оцінку доказам наданим стороною обвинувачення на підтвердження винуватості ОСОБА_4 у скоєнні інкримінованих йому кримінальних правопорушень, а саме: витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань від 23.11.2014 року про внесення відомостей про вчинення кримінального правопорушення відносно ОСОБА_8 /а.к.п.1/; витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань від 19.02.2015 року про внесення відомостей про вчинення кримінального правопорушення відносно ОСОБА_8 /а.к.п.50/; постанові від 25.03.2015 року про зміну кваліфікації складу кримінального правопорушення зі ст.356 КК України на ч.3 ст.186 КК України /а.к.п.174/; протоколу прийняття заяви ОСОБА_8 про вчинене кримінальне правопорушення від 22 листопада 2014 року /а.к.п.7/; протоколу прийняття заяви ОСОБА_8 про вчинене кримінальне правопорушення від 18 лютого 2015 року /а.к.п. 56/; протоколу затримання ОСОБА_4 у порядку ст.208 КПК України від 09 лютого 2013 року /а.к.п. 117/ - вважає їх неналежними доказами обвинувачення. Вказані висновки суду обґрунтовані тим, що дані докази, як в сукупності так і кожен з них окремо, не вказують на ОСОБА_4 , як на особу якою дійсно вчиненні інкриміновані йому кримінальні правопорушення. До того ж у протоколах прийняття заяв ОСОБА_8 про вчинення кримінальних правопорушень взагалі відсутні дані щодо заподіяння останньому будь-яких тілесних ушкоджень.
Суд критично ставиться до показань свідка ОСОБА_19 , що не пам`ятаючи конкретних дат засвідчив лише що чув чийсь оклик про допомогу, а у вечері того ж дня засвідчив відсутність у помешканні потерпілого музичного центру, якого ніколи раніше не бачив. При цьому сам ОСОБА_8 у суді зазначив, що музичного центру у нього взагалі не було. До того ж, свідок вказав що тілесних ушкоджень на тілі потерпілого не було.
Що стосується показань допитаного в судовому засіданні свідка ОСОБА_18 , який у листопаді 2014 року, на запрошення правоохоронців, засвідчив погане самопочуття потерпілого, наявність на затилочній ділянці голови останнього кров; дубліката карти виїзду екстреної медичної допомоги № 22/125 А від 22 листопада 2014 року, згідно якої у ОСОБА_8 зафіксовано набряк м`яких тканин, біль при пульпації у ділянці 7,8,9 ребер по передній підм`язовій ділянці, що за поясненнями останнього заподіяно йому невідомими особами, що о 17 годині ввірвались до квартири з метою грабіжу /а.к.п. 48/; висновку №23-Е судово-медичної експертизи потерпілого ОСОБА_8 від 21.02.2015 року, згідно якого у останнього виявлено тілесні ушкодження у вигляді садна в тімяній ділянці голови зліва, поверхневої рвано-забитої рани на слизовій поверхні верхньої губи справа з крововиливом навколо, садна на шкірі правої щоки, садна в підздошній ділянці справа /а.к.п.75-78/, - слід зауважити, що зазначеними доказами зафіксовано наявність у ОСОБА_8 тілесних ушкоджень, які за твердженням останнього могли бути отримані ним під час спільної штовханини із обвинуваченим чи у побуті, під час падіння з висоти власного зросту. При цьому згідно останнього доказу тілесні ушкодження у вигляді садна в тім`яній ділянці голови зліва, могло виникнути від дії твердого предмету (предметів) з обмеженою жорсткою поверхнею в ділянці контакту, а також, не виключено при падінні та співударянні з такими. Тілесне ушкодження у вигляді поверхневої рвано-забитої рани на слизовій поверхні верхньої губи справа з крововиливом навколо могло виникнути від дії тупого твердого предмету (предметів) в ділянку верхньої губи справа та співударянням слизової поверхні з ріжучими частинами коронок верхніх зубів. Тілесні ушкодження у вигляді садна на шкрі правої щоки, садна в підздошній ділянці справа, могли виникнути від дії твердого предмету (предметів) з обмеженою жорсткою поверхнею в ділянці контакту вірогідніше за все при падінні та ковзанні по такій. Давність заподіяння виявлених у ОСОБА_8 тілесних ушкоджень може відповідати даті вказаній в постанові, тобто 18 лютого 2015 року, що підтверджується даними судово-медичного огляду (тканинної відповіді на ушкодження) та даними наданих медичних документів на його ім`я. Виявлені у ОСОБА_8 тілесні ушкодження як коже окремо, так і в сукупності відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень. Виявлені у ОСОБА_8 тілесні ушкодження могли виникнути за тих обставин, що викладені в постанові, а дата їх спричинення відповідає даті вказаній в постанові, що підтверджується вираженою тканинною відповіддю на ушкодження (загоювання саднень, поверхневої рвано-забитої рани на слизовій поверхні верхньої губи справа). Оскільки виявлені у ОСОБА_8 тілесні ушкодження як в сукупності так і кожне окремо відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень можливо стверджувати, що вони не є небезпечними для життя та здоров`я. Зазначене не спростовує показання обвинуваченого, останні показання потерпілого і не викривають ОСОБА_4 у причетності до відкритого заволодіння майном ОСОБА_8 (грабежу), поєднаного з насильством, що не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілогота з проникненням у житло, вчинене повторно і не доводить вини ОСОБА_4 у зазначеному.
Також даючи оцінку дослідженим у судовому засіданні доказам, а саме протоколу огляду місця події від 22.11.2014 року, предметом якого являється квартира АДРЕСА_2 , на момент огляду встановлено, що замок вхідних дверей не пошкоджено, знаходиться в справному стані, загальна обстановка в квартирі не порушена /а.к.п.10/; протоколу огляду предметів від 22.11.2014 року, з якого вбачається, що предметом огляду є надані ОСОБА_4 , за його заявою, наступні речі: чоловіча куртка зеленого кольору, принтер HP-2050 темно-сірого кольору, системний блок сірого кольору, клавіатура чорного кольору, мишка чорного кольору, колонки чорно - сірого кольору, навушники «Свен» сірого кольору, монітор «LG» чорного кольору Flatron, килим червоного кольору /а.к.п.15/; розписці потерпілого ОСОБА_8 від 22.11.2014 року про отримання на зберігання принтера «HP» сірого кольору без шнурів та комплектуючих деталей, копус принтера без пошкоджень /а.к.п.16/; розписці потерпілого ОСОБА_8 від 24.11.2014 року про отримання на зберігання системного блоку сірого кольору, монітору «LG», клавіатури, мишки, навушників «Свен», килима червоного кольору, з`єднувальних кабелів /а.к.п.20/; розписці потерпілого ОСОБА_8 про отримання на зберігання куртки зеленого кольору /а.к.п.21/; протоколу огляду місця події від 18.02.2015 року, предметом якого стала квартира АДРЕСА_2 , на момент огляду встановлено, що замок вхідних дверей мав пошкодження у вигляді відгинання металу. Під час огляду приміщення квартири з кімнати вилучено переноску з кабелем білого кольору /електричний подовжувач/, обстановка в квартирі не порушена /а.к.п.59-60/; копії паспорту та товарного чеку на мобільний телефон «Нокіа 202» /а.к.п.68/; копії технічного паспорту на праску «Verloni VL-531» /а.к.п.69/; протоколом огляду предметів від 20.02.2015 року, згідно якого проведено огляд виданих ОСОБА_4 . 20.02.2015 року речей потерпілого ОСОБА_8 /а.к.п.80-81/; висновку судової товарознавчої експертизи від 24.03.2015 року, з якої вбачається, що ринкова вартість куртки, розміром 48-50, придбана в 2012 році, з урахуванням зносу, станом на 22.11.2014 року складає 560,00 грн.; ринкова вартість монітору марки «LG» з діагоналлю 19 дюймів, яка подарована у 2012 році, з урахуванням зносу, станом на 22.11.2014 року складає 700,00 грн.; ринкова вартість збірного системного блоку марки «АСЕR» сірого кольору, який придбаний у 2008 році, з урахуванням зносу, станом на 22.11.2014 року складає 300,00 грн.; ринкова вартість стандартної клавіатури чорного кольору, яка придбана в 2010 році, з урахуванням зносу, станом на 22.11.2014 року складає 150,00 грн.; ринкова вартість мишки, яка придбана в 2008 році, з урахуванням зносу, станом на 22.11.2014 року складає 24,00 грн.; ринкова вартість стандартних навушників марки «Свен» до комп`ютеру, які придбані в 2010 році, з урахуванням зносу, станом на 22.11.2014 року складає 60,80 грн.; ринкова вартість принтера марки «НР-2050» сірого кольору, який придбано в 2010 році, з урахуванням зносу, станом на 22.11.2014 року складає 304,00 грн.; ринкова вартість килима червоного кольору, розміром 1,5x2,0 метри з малюнком у вигляді: геометричних фігур та квітів, який придбано в 1988 році, з урахуванням зносу, станом на 22.11.2014 року складає 300,00 грн.; ринкова вартість килима світло-коричневого кольору, розміром 1,2x2,0 метри, який придбано в 2010 році, з урахуванням зносу, станом на 22.11.2014 року складає 114,00 грн.; ринкова вартість чоловічої куртки з плащової тканини чорного кольору з синтетичною підкладкою та воротом з штучним хутром, який відстібується, котра спереду застібається на молнію та застібки, розміром 48-50, яка має з боків по одній кишені, яку придбано в 2010 році, з урахуванням зносу, станом на 22.11.2014 року складає 320,00 грн.; ринкова вартість чоловічого светра чорного кольору, розміром 48-50, з малюнком у вигляді сніжинок, вишитими білими нитками, який придбано в 2011 році, з урахуванням зносу, станом на 22.11.2014 року складає 170,00 грн.; ринкова вартість чоловічого .в`язаного светра сірого кольору, розміром 48-50, котрий спереду застібується біля вороту на молнію, який придбано в 2011 році, з урахуванням зносу, станом на 22.11.2014 року І складає 330,00 грн.; ринкова вартість шкіряних перчаток чорного кольору, які придбано придбав в 2010 році, з урахуванням зносу, станом на 22.11.2014 року складає 40,00 грн.; ринкова вартість бокорізів з ізоляцією зеленого кольору, які придбано в 2005 році, з урахуванням зносу, станом на 22.11.2014 року складає 55,50 грн.; ринкова вартість комплекту двійних штор жовтого кольору із відмітинами внизу від шарикової ручки або фломастерів, які залишили діти, які придбано в 1999 році, з урахуванням зносу, станом на 22.11.2014 року складає 100,00 грн.; ринкова вартість 1 стандартного комплекту постільної білизни білого кольору, який складався з двох наволочок на подушки, одного простирадла, одного підодіяльника на одне одіяло, який придбано в 2010 році, з урахуванням зносу, станом на 22.11.2014 року складає 240,00 грн.; ринкова вартість маленького ліхтарику нікельований на світло діодах з тріснутим склом, котрий придбано в 2010 році, з урахуванням зносу, станом на 22.11.2014 року складає 31,00 грн.; ринкова вартість навушників до плеєра марки «Нокіа», які придбано в 2010 р., з урахуванням зносу, станом на 22.11.2014 року складає 152,00 грн.; ринкова вартість мобільного телефону марки «Нокіа 202КМ-834» в корпусі чорного кольору з імеі1: НОМЕР_1 , імеі2: НОМЕР_2 , котрий придбано 16.08.2012 року, з урахуванням зносу, станом на 18.02.2015 року складає 324,50 грн.; ринкова вартість карти пам`яті марки «Тгаnsced» на 8 Gb, яка придбана 16.08.2012 року, з урахуванням зносу, станом на 18.02.2015 року складає 75,00 грн.; ринкова вартість пуховика темно-зеленого кольору, розміром 48-50, який придбано в 2012 році, з урахуванням зносу, станом на 18.02.2015 року складає 440,00 грн.; ринкова вартість збірного системного блоку марки «АССЕR» сірого кольору, який я придбано у 2008 році, з урахуванням зносу, станом на 18.02.2015 року складає 300,00 грн.; ринкова вартість монітора марки «LG» з діагоналлю 19 дюймів, який подарований у 2012 році, з урахуванням зносу, станом на 18.02.2015

року складає 550,00 грн.; ринкова вартість клавіатури чорного кольору, яка придбана 2010 році, з урахуванням зносу, станом на 18.02.2015 року складає 125,00 грн.; ринкова вартість мишки, яка придбана в 2008 році, з урахуванням зносу, станом на 18.02.2015 року складає 18,00 грн.; ринкова вартість колонок марки «GENIUS», які придбано 2009 році, з урахуванням зносу, станом на 18.02.2015 року складає 160,00 грн.; ринкова вартість туалетної води «Аква», з урахуванням зносу, станом на 18.02.2015 року не визначається, оскільки наданої інформації не достатньо для проведення дослідження; ринкова вартість шкіряних перчаток, які придбано в 2006 році, з урахуванням зносу, станом на 18.02.2015 року складає 40,00 грн.; ринкова вартість праски марки «Verloni VL-531», яку придбано 05.08.2011 року, з урахуванням зносу, станом на 18.02.2015 року складає 210,00 грн.; ринкова вартість чоловічих джинсових брюк, розміром 48, які придбано в 2013 році, з урахуванням зносу, станом на 18.02.2015 року складає 168,00 грн.; ринкова вартість універсального вимірювального апарату для вимірювання напруги струму, опору та температури марки «Digital clamp meter-266», який придбано в 2011 році, з урахуванням зносу, станом на 18.02.2015 року складає 114,00 грн.; ринкова вартість зарядного пристрою від переносного стаціонарного телефону марки «Senao», який придбано в 2011 року, з урахуванням зносу, станом на 18.02.2015 року складає 45,60 грн. /а.к.п.157-171/, - слід зауважити, що зазначеними доказами зафіксовано факт належності зазначеного майна потерпілому та його вартість, а також тимчасове перебування таких речей у обвинуваченого, однак не спростовує тверджень сторони захисту, потерпілого та свідка ОСОБА_12 , щодо добровільної видачі ОСОБА_8 майна ОСОБА_4 , як залогу до передачі належного останньому його майна, тобто обставини які ніким, в тому числі і обвинуваченим не оспорюються, але вказані докази ніяким чином не викривають ОСОБА_4 у причетності до відкритого заволодіння майном ОСОБА_8 (грабежу), поєднаного з насильством, що не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого та з проникненням у житло, вчинене повторно і не доводить вини ОСОБА_4 у зазначеному.
Крім того, з метою всебічного, повного і об`єктивного з`ясування всіх обставин справи при призначенні судового розгляду по даним матеріалам кримінального провадження на прокурора судом покладено обов`язок забезпечення явки свідків обвинувачення в судові засідання. Адже згідно ст.23 ч.3 КПК України сторона обвинувачення зобов`язана забезпечити присутність під час судового розгляду свідків обвинувачення з метою реалізації права сторони захисту на допит перед незалежним та неупередженим судом.
Однак, свідок обвинувачення ОСОБА_20 в судові засідання неодноразово не з`являлась, прокурор у судовому засіданні відмовилась від клопотання щодо допиту даного свідка. Однак, після допиту потерпілого, свідків, обвинуваченого, дослідження письмових доказів, прокурором заявлено клопотання про допит свідка ОСОБА_20 , із застосуванням до неї примусового приводу, оскільки дана особа може засвідчити факт продажу їй обвинуваченим мобільного телефону належного потерпілому. При цьому, потерпілий заперечуючи проти задоволення клопотання, вказав, що все майно, викрадення якого ставиться за провину обвинуваченому, він особисто віддав з добровільної волі ОСОБА_4 як заставу за повернення останньому майна що залишилось у нього.
Враховуючи викладене, основні принципи судочинства, Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод, зважаючи на те що обвинуваченому обрано запобіжний захід тримання під вартою, оголошення перерви у розгляді провадження може призвести до тяганини судового розгляду, судом з метою дотримання принципу законності, прав на справедливий суд, свободу та особисту недоторканість (статті 5, 6 Конвенції) відмовлено у задоволені даного клопотання.
З огляду на зазначене, стороною обвинувачення не забезпечено реалізації міжнародно-правового стандарту, закріпленого п.п. «d» п.3 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, який передбачає, що кожний обвинувачений у вчиненні кримінального правопорушення має право допитувати свідків обвинувачення або вимагати, щоб їх допитали. Адже обов`язок доставлення свідків сторони обвинувачення покладається на сторону обвинувачення.
Посилання прокурора на підтвердження вини ОСОБА_4 в інкримінований йому кримінальний правопорушеннях показаннями потерпілого, що надавались під час досудового розслідування, у раніше проведених судових засіданнях, про які прокурор зазначив у своїй обвинувальній промові, не були підтверджені безпосередньо у суді, тому не можуть бути визнані достатніми та належними у зв`язку із їх зміною та не послідовністю.
Таким чином, обвинувачення ОСОБА_4 у скоєнні інкримінованого йому кримінального правопорушення фактично ґрунтується лише показаннями потерпілого, висновком судово-медичної експертизи, показами свідка ОСОБА_18 . Однак, сам ОСОБА_8 змінив їх під час судового розгляду, наявність на його тілі тілесних ушкоджень, не дають можливості чітко встановити, що ОСОБА_4 заволодів його майном (перелік якого потерпілий також не може чітко визначини), оскільки останній при первинному допиті в судовому засіданні не міг чітко розповісти про обставини правопорушення скоєного стосовно нього, а у подальшому , взагалі заперечив вчинення стосовно нього правопорушення, зазначивши на добровідьній віддачі майна обвинуваченому і неспроможності вказати природи отримання ним тілесних ушкоджень та відсутності будь яких погрог у його бік зі сторони ОСОБА_21 , чи застосування останнім до нього примусу, насильства.
З об`єктивної сторони грабіж характеризується відкритим способом викрадення чужого майна.
Суб`єктивна сторона злочину характеризується наявністю у винної особи прямого умислу на протиправне заволодіння чужим майном і корисливими спонуканнями.
Під насильством, небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, слід розуміти заподіяння легкого тілесного ушкодження, яке не спричинило короткочасного розладу здоров`я або незначної втрати працездатності, а також вчинення інших насильницьких дій (нанесення ударів, побоїв, обмеження чи незаконне позбавлення волі за умови, що вони не були небезпечними для життя чи здоров`я в момент заподіяння).
Оцінюючи вищенаведені показання потерпілого, які фактично є основним доказом вчинення обвинуваченим кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 186 КК України, суд констатує не наведення даних про вчинення ОСОБА_4 інкримінованих кримінальних правопорушень, а побудовані на припущеннях, що обвинувачений міг заволодіти (невизначеним самим ОСОБА_8 ) майном потерпілого, поєднане з насильством (природа яких не визначена навіть самим потерпілим, а можливість отримання під час подіння не виключена судово-медичною експертизою), яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого та з проникненням у житло (хоч потерпілий не заперечив, що з мовчазної молі запустив обвинуваченого до власного житла, без примусу), вчинене повторно.

З урахуванням викладеного, отриманих безпосередньо в суді показань потерпілого який не надав об`єктивних, конкретних і неоспорюваних показань про вчинення ОСОБА_4 корисливою ціллю, з метою особистого збагачення відкритого викрадення належного майна, поєднаного з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого та з проникненням у житло, вчинене повторно, а також у зв`язку з відсутністю підстав для спростування виправдовувальних показань обвинуваченого, суд відповідно до ст.62 Конституції України тлумачить ці обставини на користь ОСОБА_4 і приходить до загального висновку про недоведеність його вини у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 186 КК України. Адже аналіз вказаних вище доказів наданих стороною обвинувачення свідчить про те, що вони не доводять вини саме ОСОБА_4 у вчиненні цього злочину і не спростовують його тверджень про непричетність до інкримінованого йому злочинного діяння.

Таким чином, вищевказані докази надані стороною обвинувачення ніяк не викривають ОСОБА_4 у причетності до відкритого заволодіння майном ОСОБА_8 (грабежу), поєднаного з насильством, що не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого та з проникненням у житло, вчинене повторно, і не доводять його вини у пред`явленому йому обвинуваченні.
Крім того, під час судового слідства інших документів, протоколів процесуальних дій або висновків експертів, які б судом було можливим визнати в якості безсумнівних обвинувальних доказів, стороною обвинувачення не надано.
Згідно вимог ст.17 КПК України, особа вважається невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено у порядку, передбаченому цим Кодексом. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом. Підозра, обвинувачення не можуть ґрунтуватися на доказах отриманих незаконним шляхом. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на користь такої особи.
Вимогами ст.370 КПК України, передбачено, що судове рішення ухвалюється судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду.
Відповідно до п.19 постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 01.11.1996р. «Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя» визнання особи винною у вчиненні злочину може мати місце лише за умови доведеності її вини. При цьому, слід мати на увазі, що згідно ст.62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях, а також на доказах, отриманих незаконним шляхом.
Відповідно до вимог ст.62 Конституції України, особа вважається невинуватою у вчиненні злочину, доки її вину не буде доведено в законному порядку та обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
Обов`язок суду щодо забезпечення презумпції невинуватості і права на справедливий судовий розгляд, які передбачені ст. 62 Конституції України, поєднуються з такими ж положеннями ч. 2 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, яка відповідно до вимог ч. 1 ст. 9 Конституції України, ратифікована 17 липня 1997 року Законом України «Про ратифікацію Конвенції про захист прав і основних свобод людини 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції».
Ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського Суду з прав людини» від 23.02.2006 року передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Суду як джерело права.
Так, у справі «Barberа, Messegu and Jabardo v. Spain» від 6 грудня 1998 р. (п.146) Європейський Суд з прав людини встановив, що принцип презумпції невинуватості вимагає, серед іншого, щоб, виконуючи свої обов`язки, судді не розпочинали розгляд справи з упередженої думки, що підсудний вчинив злочин, який йому ставиться в вину; обов`язок доказування лежить на обвинуваченні, і будь-який сумнів має тлумачитися на користь підсудного. (Barberа, Messegu and Jabardo v. Spain, judgment of 6 December 1988, Series A no. 146, p. 33, § 77).
В статті 7 КПК України закріплені найважливіші засади кримінального провадження, серед яких є верховенство права, презумпція невинуватості та забезпечення доведеності вини.
Статтею 8 КПК України встановлено, що кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципів верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.
Згідно ст. 22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.
Відповідно до вимог ст. 91 КПК України у кримінальному провадженні підлягають доказуванню винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення, вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням.
Обов`язок доказування обставин, передбачених ст. 91 цього Кодексу, відповідно до приписів ч. 1 ст. 92 КПК України покладається на слідчого, прокурора та в установлених цим Кодексом випадках, на потерпілого.
Відповідно до ст. 94 КПК України слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення. Жоден доказ не має наперед встановленої сили.
Аналіз всіх даних, покладених в обґрунтування обвинувального акту, не дозволяє суду дійти висновку про винність обвинуваченого ОСОБА_4 у скоєнні інкримінованих йому кримінальних правопорушень, а вищевказані докази суд вважає не належними та не достатніми для постановлення обвинувального вироку.
Виправдувальний вирок згідно ч. 1 ст. 373 КПК України ухвалюється у разі, якщо не доведено, що: 1) вчинено кримінальне правопорушення, в якому обвинувачується особа; 2) кримінальне правопорушення вчинене обвинуваченим; 3) в діянні обвинуваченого є склад кримінального правопорушення.
Враховуючи викладені обставини, на підставі ретельного дослідження наданих в ході судового слідства доказів, суд приходить до висновку про те, що вина ОСОБА_4 у вчиненні ним відкритого викрадення чужого майна (грабежу), що поєднане з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого та з проникненням у житло, вчинене повторно, не доведена, у зв`язку з чим обвинувачений підлягає виправданню у зв`язку із недоведеністю вчинення ним кримінального правопорушення.
Питання про долю речових доказів по даним матеріалам кримінального провадження, суд вирішує відповідно до вимог ст.100 КПК України.
У зв`язку із відмовою потерпілого від заявлених ним позовних вимог провадження у частині цивільного позову ОСОБА_8 до ОСОБА_4 про відшкодування шкоди слід закрити.
На підставі вищевикладеного, та керуючись ст.ст. 370, 373-374 КПК України, суд, -
УХВАЛИВ:
ОСОБА_4 визнати невинуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч.3 ст.186 КК України та виправдати його в зв`язку з недоведеністю вчинення ним кримінального правопорушення.
Провадження у частині цивільного позову потерпілого ОСОБА_8 до ОСОБА_4 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди закрити.

Речові докази у кримінальному провадженні:

- електричний подовжувач, який знаходиться на зберіганні у Жовтоводському МВ ГУМВС України в Дніпропетровській області - знищити;

- господарська сумка, системний блок, монітор марки «LG», клавіатура, комп`ютерна мишка, пара музичних колонок марки «Genius», праска марки «Verloni VL531», чоловіча куртка, зарядний пристрій до стаціонарного телефону «Senao», які видані потерпілому ОСОБА_8 на зберігання - залишити потерпілому ОСОБА_8 ;

- куртка чоловіча, принтер марки «HP-2050А», комп`ютерний системний блок, клавіатура, комп`ютерна мишка, колонки, навушники марки «Свен», монітор марки «LG», які видані потерпілому ОСОБА_8 на зберігання - залишити потерпілому ОСОБА_8 .

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до апеляційного суду Дніпропетровської області протягом 30 днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги через Жовтоводський міський суд Дніпропетровської області.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому і прокурору.

Суддя Жовтоводського міського суду ОСОБА_1