АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 552/6616/16-к Номер провадження 11-сс/786/582/16Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
19 грудня 2016 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Полтавської області в складі:
головуючого-судді ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
з секретарем судового засідання ОСОБА_5
за участі
прокурора ОСОБА_6
захисника ОСОБА_7
підозрюваного ОСОБА_8
розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві матеріали клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в кримінальному провадженні внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0003026 від 22.11.2016 року за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_7 в інтересах ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Полтави від 24.11.2016 року
В С Т А Н О В И Л А:
Цією ухвалою задоволено клопотання слідчого СВ ВП № 1 Полтавського ВП ГУ НП в Полтавської області та застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк 60 днів, а саме до 15.00 год. 23.01.2017 року щодо
ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Гадяч Полтавської області, громадянина України, не працюючого, не одруженого, зареєстрованого за адресою АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого
Одночасно визначено розмір застави, достатній для забезпечення виконання обов`язків, передбачених КПК у розмірі 30 розмірів мінімальної заробітної плати, що складає 43500 грн.
Ухвалюючи таке рішення слідчий суддя послався на те, що ОСОБА_8 , обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України, за яке передбачене покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 4 до 6 років, вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення, те, що на час розгляду клопотання підозрюваний ніде не працює, тобто в нього відсутні законні джерела отримання коштів для існування, перебуваючи на свободі може продовжити свою злочинну діяльність, раніше неодноразово судимий, злочин вчинено в період іспитового строку, вік та стан здоров`я підозрюваного не перешкоджає обранню відносно нього запобіжного заходу у вигляді взяття під варту.

В апеляційній скарзі захисника ОСОБА_7 ставиться питання про скасування ухвали слідчого судді та ухвалення нової, якою просить застосувати щодо ОСОБА_8 запобіжний захід не пов`язаний із позбавленням волі.
Апелянт стверджує, що ні прокурором, ні слідчим не доведено наявність ризиків передбачених ст. 177 КПК України.
Заслухавши доповідь судді-доповідача; захисника ОСОБА_7 та підозрюваного ОСОБА_8 на підтримання доводів апеляційної скарги; заперечення проти її задоволення прокурора ОСОБА_6 , який навів доводи щодо обґрунтованості підозри ОСОБА_8 та існування ризиків, передбачених ст.177 КПК України; дослідивши матеріали провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла таких висновків.
Частиною першою статті 183 КПК України передбачено, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.
Так, згідно рішення Європейського суду з прав людини в справі Фокс, Кембел і Гартлі проти Сполученого Королівства, наявність обґрунтованої підозри передбачає наявність фактів або інформації, які могли б переконати спостерігача в тому, що відповідна особа могла таки вчинити злочин, однак, те що можна вважати обґрунтованим , залежить від обставин.
У справі Феррарі-Браво проти Італії Європейський суд з прав людини зазначив, що питання про те, що арешт або тримання під вартою до суду є виправданим тільки тоді, коли доведено факт вчинення та характер інкримінованих правопорушень, ставити не можна, оскільки це є завданням попереднього розслідування, сприяти якому і має тримання під вартою.
У справі Мюррей проти Сполученого Королівства суд зазначив, що факти, які є причиною виникнення підозри, не повинні бути такими ж переконливими як ті, що є необхідними для обґрунтування обвинувального вироку чи й просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування.
Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою та продовження строку тримання під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання під вартою та продовження строку тримання під вартою може бути виправдано за наявності того, що його вимагають справжні інтереси суспільства, які незважаючи на презумпцію невинуватості переважають над принципом поваги до особистої свободи. При розгляді питання про доцільність тримання особи під вартою судовий орган повинен брати до уваги фактори, які можуть мати відношення до справи: характер (обставини) і тяжкість передбачуваного злочину; обґрунтованість доказів того, що саме ця особа вчинила злочин, покарання, яке можливо буде призначено в результаті засудження; характер, минуле, особисті та соціальні обставини життя особи, його зв`язки з суспільством.
Аналогічне відображення принципів вирішення питання застосування щодо особи запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою міститься і в положеннях статей 177,178,183 КПК України
Згідно зазначених норм, наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. При розгляді питання про необхідність взяття під варту судовий орган повинен брати до уваги обставини конкретної справи і, зокрема, такі фактори, які можуть мати відношення до справи: характер (обставини) і тяжкість передбачуваного злочину; обґрунтованість доказів того, що саме ця особа вчинила злочин; покарання, яке, можливо, буде призначено в результаті засудження; характер, минуле, особисті та соціальні обставини життя особи. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.
Під час апеляційного перегляду ухвали слідчого судді, якою щодо ОСОБА_8 застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою встановлено, що рішення слідчого судді в повній мірі відповідає вищезазначеним вимогам законодавства.
Як вбачається з представлених в апеляційний суд матеріалів, в провадженні Полтавського ВП ГУ НП в Полтавської області перебувають матеріали досудового розслідування, внесеного до ЄРДР за №0003026 від 22.11.2016 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України.

23.11.2016 року ОСОБА_8 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбачених ч. 2 ст. 186 КК України.
Слідчий ВП № 1 Полтавського ВП ГУ НП в Полтавської області за погодженням з прокурором Полтавської місцевої прокуратури звернувся до Київського районного суду м. Полтави з клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо підозрюваного ОСОБА_8 ..
Ухвалою слідчого судді клопотання слідчого задоволено та застосовано до підозрюваного ОСОБА_8 запобіжний захід у виді тримання під вартою та визначено розмір застави, достатній для забезпечення виконання обов`язків, передбачених КПК у розмірі 30 мінімальних розмірів заробітної плати, що складає 43500,00 грн.
Слідчий суддя встановив, що зазначені у клопотанні обставини підозри мають місце, підтверджуються достатніми, на даному етапі розслідування доказами, а у висновках, які зробив орган досудового слідства, чогось необґрунтованого чи довільного не вбачається. Не виявлено таких обставин і колегією суддів.
Розглядаючи клопотання про застосування виняткового запобіжного заходу щодо ОСОБА_8 у виді тримання під вартою, слідчий суддя встановив наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, а також обґрунтував наявність ризиків, передбачених ст.177 КПК України.
Зокрема, щодо наявності ризиків продовження злочинної діяльності, слідчим суддею було враховано, що підозрюваний неодноразово судимий за корисливі злочини, а злочин у якому він зараз обґрунтовано підозрюється вчинено під час іспитового строку. Підозрюваний ніде не працює та не має законних джерел для існування. Також, він не має міцних соціальних зв`язків не одружений, та не проживає за місцем реєстрації. За таких обставин, доводи апелянта щодо відсутності негативних характеристик з місця фактичного проживання обвинуваченого не заслуговують на увагу.
Хоча в оскаржуваній ухвалі не зазначено, але фактично враховано, що ОСОБА_8 підозрюється у злочині щодо дитини 2006 року народження у якої він відкрито забрав мобільний телефон.
Враховуючи викладене, твердження підозрюваного та його захисника стосовно відсутності у даному кримінальному провадженні ризиків, передбачених ст. 177 КПК України є безпідставними та такими, що суперечать зібраним органом досудового розслідування матеріалам.
Безпідставними є також доводи щодо можливості застосування відносно підозрюваного запобіжного заходу не пов`язаного з позбавленням волі, оскільки приймаючи рішення про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, суддя тим самим виключив можливість того, що більш м`які запобіжні заходи зможуть забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного ОСОБА_8 .. Отже, колегія суддів вважає неспроможними доводи апелянта щодо нібито невмотивованої відмови слідчого судді в задоволенні заяви матері ОСОБА_8 про особисту поруку.
Як правильно зазначено в оскаржуваній ухвалі, за віком та станом здоров`я підозрюваного відсутні перешкоди для його перебування під вартою.
З наведеного вбачається, що при ухваленні рішення про застосування щодо ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя перевірив всі обставини, з якими закон пов`язує можливість застосування виняткового запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, і зазначені обставини підтверджені достатніми даними, які досліджені та оцінені суддею в судовому засіданні. На даному етапі розслідування лише такий запобіжний захід зможе дієво запобігти ризикам, доведеним прокурором під час розгляду клопотання, що виключає можливість обрання відносно ОСОБА_8 більш м`якого запобіжного заходу.
Колегія суддів вважає, що слідчий суддя, враховуючи конкретні обставини кримінального правопорушення, дані про особу підозрюваного, наявність встановлених ризиків, а також практику Європейського суду з прав людини, згідно якої рішення суду повинно забезпечити високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, обґрунтовано визначив заставу у розмірі, передбаченому щодо особи, підозрюваної у вчинені кримінального правопорушення, санкцією якого передбачено покарання у вигляді позбавленні волі на строк до 6 років, а саме 30 мінімальних розмірів заробітної плати, що складає 43500 грн. Такий розмір застави є достатнім для забезпечення виконання підозрюваним, покладених на нього законом обов`язків, і підстав вважати його завідомо непомірним, колегія суддів не вбачає.
Переглядаючи судове рішення в межах апеляційної скарги колегія суддів не встановила порушень норм чинного КПК України, які могли б стати підставою для скасування ухвали слідчого судді. За таких обставин, підстав для задоволення апеляційної скарги не вбачається.
Виходячи з викладеного доводи апеляційної скарги є безпідставними та не підлягають до задоволення.
Керуючись ч.2 ст.376, статтями 404, 407, 422 КПК України колегія суддів
У Х В А Л И Л А :
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 в інтересах ОСОБА_8 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Полтави від 24.11.2016 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком 60 днів відносно підозрюваного ОСОБА_8 без змін.
Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення й оскарженню не підлягає.

С У Д Д І :

ОСОБА_10 ОСОБА_11 ОСОБА_12