Ухвала
іменем україни

13 квітня 2017 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах
Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,
суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
при секретарі ОСОБА_4 ,
за участю прокурора ОСОБА_5 ,
захисника ОСОБА_6 ,

розглянувши в судовому засіданні в режимі відеоконференції кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001219, за обвинуваченням

ОСОБА_7 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше неодноразово судимого, останній раз 7 грудня 1995 року Хмельницьким обласним судом за ст. 86-1, ст. 17, ч. 4 ст. 81, ч. 3 ст. 140, ст. 94, ч. 2 ст. 17 п. «г» ч. 2 ст. 93, ст. 42 КК України (в редакції 1960 року) до смертної кари розстрілу, з конфіскацією всього особистого майна; 7 березня 1997 року згідно Указу Президента України про помилування смертна кара розстріл замінена на 20 років позбавлення волі з конфіскацією всього майна; звільнений з Коростенської ВК № 71 Житомирської області 19 червня 2015 року по відбуттю строку покарання,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 125, ч. 2 ст. 125, п.п. 9, 13 ч. 2 ст. 115, ч. 2 ст. 185, ст. 348 КК України,

за касаційною скаргою захисника ОСОБА_6 , яка діє в інтересах засудженого ОСОБА_7 , вирок Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 12 травня 2016 року й ухвалу Апеляційного суду Хмельницької області від 7 липня 2016 року щодо ОСОБА_7 ,

в с т а н о в и л а:

Вироком Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 12 травня 2016 року ОСОБА_7 визнано винним та засуджено:

- за ч. 1 ст. 125 КК України до покарання у виді 200 годин громадських робіт;

- за ч. 2 ст. 125 КК України до покарання у виді 6 місяців арешту;

- за п.п. 9, 13 ч. 2 ст. 115 КК України до покарання у виді довічного позбавлення волі;

- за ч. 2 ст. 185 КК України до покарання у виді 3 років позбавлення волі;

- за ст. 348 КК України до покарання у виді 10 років позбавлення волі.

На підставі ч.1 ст.70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно ОСОБА_7 призначено покарання у виді довічного позбавлення волі.

Ухвалою Апеляційного суду Хмельницької області від 7 липня 2016 року вирок місцевого суду щодо ОСОБА_7 залишено без зміни.

Захисник ОСОБА_6 , яка діє в інтересах засудженого ОСОБА_7 , у своїй касаційній скарзі, не оспорюючи доведеності вини та правильності кваліфікації дій засудженого порушує питання про зміну судових рішень щодо ОСОБА_7 та пом`якшення покарання. Вважає, що покарання призначене засудженому не відповідає тяжкості вчинених засудженим злочинів та його особі внаслідок суворості. В обґрунтування своїх доводів захисник зазначає, що суд при винесенні свого рішення та призначенні ОСОБА_7 покарання у виді довічного позбавлення волі не врахував дані про особу винного та пом`якшуючі його вину обставини.

За вироком суду, ОСОБА_7 , будучи раніше судимим 7 грудня 1995 року Хмельницьким обласним судом за ст. 86-1, ст. 17, ч. 4 ст. 81, ч. 3 ст. 140, ст. 94, ч. 2 ст. 17 п. «г» ст. 93, ст. 42 КК України до смертної кари розстрілу, з конфіскацією всього особистого майна, а 7 березня 1997 року згідно Указу Президента України про помилування смертна кара розстріл була замінена на 20 років позбавлення волі з конфіскацією майна, звільнившись 19 червня 2015 року з Коростенської ВК №71 Житомирської області по відбуттю строку покарання, на шлях виправлення не став та знову вчинив умисні кримінальні правопорушення проти життя та здоров`я особи, в тому числі умисні вбивства, та проти власності.

Так, 3 листопада 2015 року близько 20-ї години 30 хвилин ОСОБА_7 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, через вхідні двері, які з вулиці відчинив невстановленим предметом, непомітно проник у веранду будинку колишньої дружини ОСОБА_8 , який розташований за адресою АДРЕСА_2 , з метою спричинення їй тілесних ушкоджень та помсти через відмову спільного проживання. На той час з жилої частини будинку на веранду вийшла ОСОБА_8 . Побачивши її, ОСОБА_7 схопив обома руками її за шию та почав душити. Остання, вчинивши опір, вирвалась, почала кричати та кликати на допомогу. На її крик з кімнати будинку вийшла її донька ОСОБА_9 , яка тримала у руці молоток та намагалась припинити вчинення насильства стосовно матері, здійснити її захист, один раз вдарила ОСОБА_7 молотком по плечу. Однак, ОСОБА_7 вирвав молоток з рук ОСОБА_9 та поклав його на підлогу. Після цього взяв із серванту, розташованого у веранді будинку, порожню пляшку з-під пива і з мотивів помсти умисно завдав ОСОБА_9 один удар в тім`яну ділянку голови. В результаті удару ОСОБА_9 отримала тілесні ушкодження, які відносяться до категорії тілесного ушкодження легкого ступеня тяжкості, як таке, що спричинило короткочасний розлад здоров`я.

3 листопада 2015 року близько 20-ї години 35 хвилин ОСОБА_7 , продовжуючи свою злочинну діяльність, умисно взяв з серванту чергову порожню пляшку з-під пива, наблизився до ОСОБА_8 та, незважаючи на її вимоги покинути помешкання, умисно завдав їй удар в лобно-тім`яну ділянку голови, від якого скляна пляшка розбилась об голову та своїми уламками порізала м`які частини голови та лівої кисті потерпілої ОСОБА_8 , спричинивши їй тілесне ушкодження легкого ступеня тяжкості. Після цього ОСОБА_8 та ОСОБА_9 виштовхали ОСОБА_7 на подвір`я будинку, зачинили за ним вхідні двері та викликали працівників поліції.

10 листопада 2015 року близько 7-ї години ОСОБА_7 з метою спричинення тілесних ушкоджень матері колишньої дружини ОСОБА_8 ОСОБА_10 , прийшов до її домогосподарства, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_1 . З мотивів помсти за відмову у спільному проживанні з ним її доньки ОСОБА_8 , із заздалегідь приготовленою дерев`яною рейкою він зайшов у сарай на території вказаного домогосподарства, де знаходилась ОСОБА_10 . Там ОСОБА_7 дерев`яною рейкою умисно завдав п`ять ударів по голові ОСОБА_10 , від яких остання захищалась, підставляючи кисті своїх рук, проте від отриманого шостого удару, який їй влучив у голову, впала на підлогу, свідомо не подаючи ознак життя. Після цього ОСОБА_7 покинув приміщення сараю, зовні закрив за собою вхідні двері та пішов у невстановленому напрямку. Таким чином, ОСОБА_7 спричинив ОСОБА_10 тілесні ушкодження, які відносяться до категорії тілесного ушкодження легкого ступеня тяжкості, що спричинило короткочасний розлад здоров`я.

14 листопада 2015 року близько 7-ї години ОСОБА_7 , будучи особою, яка раніше вчинила умисне вбивство, проходив повз будинок АДРЕСА_3 . На його території засуджений побачив ОСОБА_11 , який у 1991 році як потерпілий давав показання у кримінальній справі, за результатами судового розгляду якої вироком Шепетівського районного суду від 17 липня 1991 року ОСОБА_7 було засуджено за ч. 3 ст. 140 КК України (в ред. 1960 року) на 3 роки 6 місяців позбавлення волі з конфіскацією майна. З метою з`ясування стосунків із ОСОБА_11 та помсти за давання останнім як потерпілим показань, ОСОБА_7 зайшов на територію домогосподарства потерпілого. Під час розмови, на ґрунті тривалих неприязних відносин, що були між ним та ОСОБА_11 , виникла сварка, в ході якої ОСОБА_7 вирішив умисно, протиправно позбавити життя ОСОБА_11 . Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_7 , підняв із землі дерев`яний макогін і завдав ним потерпілому ОСОБА_11 удар у праву скронево-потиличну ділянку голови. Після отриманого удару ОСОБА_11 , рятуючись від нападу, побіг у будинок. ОСОБА_7 з метою доведення до кінця свого злочинного наміру, спрямованого на вбивство останнього, наздоганяючи потерпілого, забіг у приміщення будинку. Рятуючись від ОСОБА_7 , ОСОБА_11 забіг у приміщення ванної кімнати. ОСОБА_7 наздогнав його та умисно вбив шляхом нанесення дерев`яним макогоном численних ударів у голову, заподіявши останньому тілесні ушкодження, від яких ОСОБА_11 помер на місці події.

ОСОБА_7 , вчинивши за вказаних обставин умисне вбивство ОСОБА_11 , покидаючи приміщення будинку, з ванної кімнати вийшов у коридор, тримаючи у руках дерев`яний макогін. У цей час побачив співмешканку загиблого ОСОБА_11 ОСОБА_12 , яка почула крики ОСОБА_11 і вийшла з кімнати, в якій відпочивала, в коридор з долотом у руці. Розуміючи, що його викрито, ОСОБА_7 з метою приховати щойно вчинене ним умисне вбивство ОСОБА_11 , вирішив умисно позбавити життя ОСОБА_12 . З цією метою близько 7-ї години 10 хвилин 14 листопада 2015 року, перебуваючи у приміщенні коридору вказаного будинку, ОСОБА_7 умисно вбив ОСОБА_12 шляхом нанесення численних ударів дерев`яним макогоном по її голові. Внаслідок завданих ударів остання отримала тілесні ушкодження, від яких померла на місці події.

Після вчинення умисного вбивства ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , ОСОБА_7 , перебуваючи в їх будинку АДРЕСА_3 , з корисливих мотивів, з метою заволодіння чужим майном таємно викрав належний ОСОБА_11 мобільний телефон марки «Nokia 1280», вартістю 225 грн. 63 коп. зі стартовим пакетом мобільного оператора ПрАТ «Київстар» вартістю 20 грн., належний ОСОБА_12 мобільний телефон марки «Samsung GTE 1200I», вартістю 112 грн. 10 коп. зі стартовим пакетом мобільного оператора ПрАТ «Київстар», вартістю 20 грн., 1 кг яблук сорту «Кальвін Сніжний», вартістю 8 грн. за кілограм, поліетиленовий пакет, вартістю 3 грн., а всього заволодів майном на загальну суму 388 грн. 73 коп.

16 листопада 2015 року приблизно о 16 години 50 хвилин на території поля, що розташоване поблизу с. Вербівці Шепетівського району Хмельницької області, під час проведення працівниками Шепетівського ВП ГУНП в Хмельницькій області заходів, направлених на затримання підозрюваного ОСОБА_7 у вчиненні ним вказаних кримінальних правопорушень, останній уникав затримання його працівниками поліції. Ігноруючи законні вимоги інспектора патрульної служби Шепетівського ВП ГУНП в Хмельницькій області ОСОБА_13 , який виконував службовий обов`язок по затриманню злочинця, ОСОБА_7 на його вимогу зупинитись та здатись правоохоронним органам, з метою усунення перешкод та подальшого переховування від правоохоронних органів, тримаючи у правій руці господарський ніж, розвернувся, направив ніж та з метою вбивства пішов з ним навпроти інспектора поліції ОСОБА_13 . Наблизившись до нього на відстань 1,5-2 м, з метою вбивства замахнувся ножем, намагаючись завдати йому удар. ОСОБА_13 , діючи відповідно до п. 1 ч. 4, п. 2 ч. 6 ст. 46 Закону України «Про Національну поліцію», дістав з кобури табельну вогнепальну зброю пістолет Макарова серії НОМЕР_1 , 1976 року випуску, який був виданий на підставі розпорядження начальника Шепетівського ВП ГУНП в Хмельницькій області від 16 листопада 2015 року, здійснив постріл у ОСОБА_7 , заподіявши йому тілесні ушкодження у вигляді наскрізного непроникаючого поранення живота з ушкодженням черевної стінки, крила лівої клубової кістки таза та лівої сідниці, які відносяться до категорії тілесного ушкодження середнього ступеня тяжкості, як таке, що спричинили тривалий розлад здоров`я.

Заслухавши доповідь судді, думку захисника ОСОБА_6 , яка підтримала касаційну скаргу та просила її задовольнити, думку прокурора ОСОБА_5 , який не підтримав касаційну скаргу захисника та просив залишити її без задоволення, перевіривши матеріали провадження і обговоривши доводи касаційної скарги, колегія суддів вважає що вона не підлягає задоволенню з таких підстав.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, висновок суду про доведеність винуватості ОСОБА_7 , у вчиненні злочинів, за які його засуджено та правильність кваліфікації його дій у касаційній скарзі захисником не оскаржується.

Що ж стосується доводів касаційної скарги про порушення щодо ОСОБА_7 загальних засад призначення покарання, то вони, на думку колегії суддів, є безпідставними.

Відповідно до вимог ст. 65 КК України, при призначенні покарання суду необхідно враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Як убачається з матеріалів справи, при вирішенні питання про призначення засудженому покарання, суд у повній мірі дотримався вимог зазначеного закону. Зокрема, судом враховано характеризуючи дані ОСОБА_7 , а саме те, що по місцю проживання він характеризується негативно, на обліку у нарколога та психіатра не перебуває, раніше неодноразово судимий, будучи раніше засудженим за вбивство до виняткової міри покарання смертної кари, яка в порядку помилування замінена на 20 років позбавлення волі, через незначний проміжок часу після звільнення з місць позбавлення волі знову вчинив низку умисних злочинів, зокрема, особливо тяжкий вбивство двох осіб. Крім того, суд врахував характер і ступінь тяжкості вчиненого ОСОБА_7 , наслідки вчиненого та відніс до обставин, що обтяжують покарання засудженого вчинення злочину особою, що перебуває в стані алкогольного сп`яніння, щодо особи похилого віку, повторність, рецидив злочинів. Обставиною, що пом`якшує покарання засудженого судом визнано активне сприяння розкриттю злочину.

За вказаних обставин, колегія суддів вважає, що вирок суду є законним і обґрунтованим, а доводи касаційної скарги щодо суворості призначеного ОСОБА_7 покарання - безпідставні.

Суд дійшов обґрунтованого висновку, з яким погоджується і колегія суддів про те, що засуджений підлягає постійній ізоляції від суспільства, якою відповідно до положень Кримінального кодексу України є довічне позбавлення волі. Призначене засудженому покарання є необхідним і справедливим.

Колегія суддів вважає, що наведені у доводах касаційної скарги обставини, що на думку захисника пом`якшують призначене йому покарання, не містять якісних характеристик, які б зменшували ступінь суспільної небезпеки вчиненого ним злочину та давали б підстави для пом`якшення призначеного покарання і крім того, були вже враховані судом.

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Хмельницької області, погодилася з висновками суду першої інстанції, і залишила вирок щодо ОСОБА_7 в частині призначеного засудженому покарання без зміни, про що в ухвалі наведено мотиви прийнятого рішення.

Ухвала апеляційної інстанції відповідає вимогам ст. 419 КПК України.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, неправильного застосування кримінального закону, які були б підставою для зміни судових рішень щодо ОСОБА_7 , колегією суддів не встановлено, а тому підстав для задоволення касаційної скарги захисника колегія суддів не вбачає.

Керуючись статтями 433, 434, 442, 436 КПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу захисника ОСОБА_6 , яка діє в інтересах засудженого ОСОБА_7 , залишити без задоволення.

Вирок Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 12 травня 2016 року й ухвалу Апеляційного суду Хмельницької області від 7 липня 2016 року щодо ОСОБА_7 залишити без зміни.

Ухвала суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню не підлягає.

Судді:

____________________ ______________________ ___________________

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3