Справа № 154/1788/13-к Провадження №11-сс/773/107/13 Головуючий у 1 інстанції:Каліщук А.А.
Категорія: запобіжний захід Доповідач: Міліщук С. Л.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 червня 2013 року м. Луцьк

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Волинської області в складі:

головуючого судді Міліщука С.Л.,

суддів Фідрі О.М., Хлапук Л.І.,

при секретарі Грицюк О.П.,

з участю прокурора Вовка В.В.,

захисника ОСОБА_1,

підозрюваного ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду кримінальне провадження за апеляційною скаргою прокурора, який брав участь у розгляді клопотання в суді першої інстанції, на ухвалу слідчого судді Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 05 червня 2013 року про відмову в задоволенні клопотання старшого слідчого СВ Володимир-Волинського МВ УМВС України у Волинській області про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця та жителя ІНФОРМАЦІЯ_2, українця, громадянина України, ІНФОРМАЦІЯ_3, неодруженого, непрацюючого, раніше несудимого,

В С Т А Н О В И Л А:

04 червня 2013 року старший слідчий СВ Володимир-Волинського МВ УМВС України у Волинській області ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді Володимир-Волинського міського суду Волинської області з клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_2, який підозрюється у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 307 КК України.

Ухвалою слідчого судді Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 05 червня 2013 року клопотання задоволено частково та застосовано щодо ОСОБА_2 запобіжний захід у виді домашнього арешту із забороною цілодобово залишати житло за місцем проживання, та з покладенням на нього обовязків, передбачених п. 1 ч. 5 ст. 194 КПК України.

Своє рішення слідчий суддя мотивував тим, що ні слідчим, ні прокурором не доведено підстав для застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, а тому прийшов до висновку про можливість застосування більш мякого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою.

В апеляційній скарзі прокурор, який приймав участь у розгляді клопотання в суді першої інстанції, просить ухвалу слідчого судді скасувати, постановити нову, якою застосувати щодо ОСОБА_2 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою. В обґрунтування зазначає, що слідчий суддя при обранні міри запобіжного заходу підозрюваному не врахував такі обставини, як тяжкість покарання, що загрожує останньому при доведенні його вини у вчиненому злочині, відсутність постійного місця роботи та його майновий стан, а тому, на думку апелянта, жоден із більш мяких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Заслухавши доповідача, який виклав суть ухвали слідчого судді та доводи апеляції, прокурора, який підтримав останню та просив її задовольнити, підозрюваного та його захисника, які заперечили проти апеляції та просили залишити ухвалу слідчого судді без зміни, перевіривши матеріали кримінального провадження за доводами апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає з наступних підстав.

Так, згідно ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов'язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобовязаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі й обставини, зазначені у ч. 1 ст. 178 КПК України.

Дані вимоги закону при обранні запобіжного заходу підозрюваному ОСОБА_2 слідчим суддею були дотримані.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, 03 червня 2013 року ОСОБА_2 повідомлено про підозру у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 307 КК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш мяких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК.

Вагомих підстав для застосування щодо підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в клопотанні не наведено, а тому слідчим суддею обґрунтовано зроблено висновок про те, що прокурор та слідчий не довели про недостатність застосування більш мяких запобіжних заходів для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні.

Крім того, будь-які дані, які б свідчили про намагання ОСОБА_2 переховуватись від органів досудового розслідування, вчинити інше кримінальне правопорушення відсутні й не підтверджуються матеріалами кримінального провадження.

Слідчий суддя, обираючи міру запобіжного заходу ОСОБА_2, врахував тяжкість злочинів, в яких він підозрюється, а також характеризуючі дані про особу останнього, а саме, що він раніше не судимий, має постійне місце проживання, за яким характеризується виключно з позитивної сторони.

За таких обставин, колегія суддів вважає цілком обґрунтованим застосування до ОСОБА_2 саме такого запобіжного заходу, як домашній арешт із забороною цілодобово залишати житло за місцем проживання, та з покладенням на нього обовязків, передбачених п. 1 ч. 5 ст. 194 КПК України, який зможе забезпечити виконання останнім покладених на нього процесуальних обовязків.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів не вбачає підстав для скасування ухвали слідчого судді й зміни запобіжного заходу підозрюваному з мотивів, викладених в апеляційній скарзі, а тому, керуючись ст. ст. 405, 407, 422 КПК України,

У Х В А Л И Л А:

Апеляцію прокурора, який брав участь у розгляді клопотання в суді першої інстанції залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 05 червня 2013 року щодо ОСОБА_2 без зміни.

Ухвала є остаточною й оскарженню не підлягає.

Головуючий:

Судді: