Справа № 314/194/17
Провадження № 1-в/314/228/2017
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
07.02.2017 року м. Вільнянськ
Вільнянський районний суд Запорізької області у складі:

головуючого судді: ОСОБА_1 ,
за участю прокурора: ОСОБА_2 ,
представника установи: ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

засудженого ОСОБА_5 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_6 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Вільнянськ подання адміністрації державної установи «Дружелюбівський виправний центр (№1)» відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця Черкаської області, Монастирищянського району, село Аврамовка, громадянина України, українець, освіта неповна середня, одружений, до засудження не працював, проживав за адресою: АДРЕСА_1 . Зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 ..

Раніше був судимий:

1) 11.02.1997 року Комунарським районним судом міста Запорізька за ст. 226-6 КК України ( в редакції 1960 року ) до 1 року позбавлення волі з відстрочкою на 1 рік.
2) 22.12.1998 року Вільнянським районним судом Запорізької області за ст.ст. 226-6 ч.2, 43 ( в редакції 1960 року ) КК України до 2 років 6 місяців позбавлення волі. Постановою Вільнянського районного суду Запорізької області від 04.08.1999 року виконання вироку призупинено до розшуку підсудного.
3) 03.11.2008 року Запорізьким районним судом Запорізької області за ст. 185 ч.1 КК України до 1 року позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим терміном 1 рік.
По теперішній справі засуджений: 12.10.2009 року Комунарським районним судом міста Запоріжжя за ст.ст. 115 ч.1, 263 ч.2, 70 ч.1, 71 ч.1 КК України до 13 років позбавлення волі. Ухвалою Вільнянського районного суду Запорізької області від 24.02.2016 року на підставі ст. 72 ч.5 ККУ (редакції ЗУ від 26.11.2015 року № 838- VIII) зарахувати строк попереднього ув`язнення з 28.09.2008 року по 24.02.2010 року із урахування 1 дня попереднього ув`язнення відповідає 2 дням позбавлення волі. Ухвалою Вільнянського районного суду Запорізької області від 26.04.2016 року не відбуту частину покарання замінено на обмеження волі, зарахувати в строк відбування покарання період його слідування під вартою до виправного центру згідно ст. 72 КК України у розрахунку 1 день позбавлення волі який відповідає 2 дням обмеження волі з моменту винесення ухвали до застосування покарання у вигляді обмеження волі.

Початок строку: 28.09.2008 року Кінець строку : 08.04.2020року

про вирішення питання щодо умовно-дострокового звільнення, -
ВСТАНОВИВ:
До Вільнянського райсуду надійшло подання адміністрації державної установи «Дружелюбівський виправний центр (№1)» відносно ОСОБА_5 , про можливість умовно-дострокового звільнення.

В місцях позбавлення волі засуджений ОСОБА_5 знаходиться з 28.09.2008 року.

У період з 02.10.2008 року по 15.03.2010 року тримався в Запорізькому слідчому ізоляторі. За час утримання допустив три порушення режиму тримання, заохочень не мав

У період з 15.03.2010 року по 21.05.2016 року відбував покарання в Вільнянській виправній колонії УДПтС України в Запорізькій області (№20). За період відбування покарання, допустив два порушення режиму тримання. Заохочувався 19 разів правами начальника установи.

21.05.2016 року прибув до Веселівського виправного центру УДПтС України в Запорізькій області (№8) із Вільнянської виправної колонії УДПтС України в Запорізькій області (№20), як особа яка твердо стала на шлях виправлення, за час відбування покарання порушень режиму тримання не допускав, стягнень та заохочень не мав.

З 16.06.2016 року відбуває покарання в Дружелюбівському виправному центрі УДПтС України в Запорізькій області (№1), за період відбування покарання характеризується позитивно. Працевлаштований табельщиком. До праці ставиться сумлінно. Виробничу дисципліну не порушує. Зауважень з боку виробничого персоналу відносно свого ставлення до праці не має. Правила внутрішнього розпорядку та правила проживання осіб засуджених до обмеження волі не порушував. До дисциплінарної відповідальності не притягувався, має одне заохочення правами начальника установи.

У взаємовідносинах з іншими засудженими не конфліктний, товариський.

Дотримується правомірних та ввічливих взаємовідносин з персоналом.

Спальне місце та при ліжкову тумбочку утримує у чистоті і порядку, має охайний зовнішній вигляд.

Дбайливо ставиться до майна установи і предметів, якими користується при виконанні дорученої роботи, здійснює за ними належний вигляд, використовує тільки за призначенням.

Виконує передбачені законом вимоги персоналу установи.

Виконує роботи із самообслуговування, має достатній рівень необхідних навичок

Не допускає порушень вимог пожежної безпеки і безпеки праці.

Бібліотеку відвідує, чим підвищує свій загальноосвітній рівень.

Відповідно до ст. 123 КВК України бере участь у реалізації програм диференційного впливу «Фізкультура і спорт».

Відповідно до ст. 59 КВК України підтримує зв`язки з рідними шляхом телефонних розмов, побачень у виді короткочасного виїзду за межі виправного центру.

Відповідно до ст. 118 КВК України залучався до робіт без оплати праці з благоустрою установи та поліпшення житлово-побутових умов засуджених, а саме при проведенні поточних косметичних ремонтів та фарбування та білування приміщень.

Прокурор заперечував проти задоволення подання адміністрації.

Представник адміністрації наполягає на задоволенні подання.

Захисник та засуджений наполягали на задоволенні подання адміністрації про умовнодострокове звільнення.

Суд, дослідивши матеріали справи, заслухавши учасників процесу приходить до висновку, що клопотання засудженого не підлягає задоволенню на підставі наступного:

Відповідно до ст. 81 КК України умовно-достроковому звільненню від відбування покарання підлягають особи, які сумлінною поведінкою та ставленням до праці довели своє виправлення та відбули частину покарання, призначеного залежно від тяжкості вчиненого ними злочину.

Згідно з ч. 1 ст. 6 КВК України, виправлення засудженого - процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки.

Відповідно до роз`яснень п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 26 квітня 2002 року № 2 «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну не відбутої частини покарання більш м`яким» рішення про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливе лише після повного і всебічного вивчення даних про особу засудженого та доведеності того, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення. При цьому суд має ретельно з`ясувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених виправної установи, а також його наміри щодо залучення до суспільно корисної праці.

Системний аналіз Кримінального та Кримінально-виконавчого законодавства України, постанови Пленуму Верховного Суду України від 26 квітня 2002 року № 2 «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну не відбутої частини покарання більш м`яким», свідчить про те, що висновок про можливість застосування умовно-дострокового звільнення засудженого повинен ґрунтуватися на аналізі даних про його поведінку за весь час відбуття покарання, в тому числі й даних, що характеризують ступінь тяжкості вчиненого злочину і особу засудженого в цілому. При цьому основним, вирішальним є не факт відбуття певної частини покарання, а виправлення засудженого. Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання є заохочувальною нормою кримінального та кримінально-виконавчого законодавства, оскільки має на меті стимулювання засуджених до чіткого виконання правил внутрішнього розпорядку, дотримання вимог режиму відбування покарання, прагнення до продуктивної праці, відшкодування матеріальних збитків, нанесених злочином, каяття у скоєному злочині. Доцільність умовно-дострокового звільнення визначається тим, що засуджений за певний час перебування у місцях позбавлення або обмеження волі виправився, змінив поведінку, з огляду на що відсутня необхідність повного відбування призначеного судом строку покарання. Отже, виправлення засудженого передбачає такі зміни у його поведінці та особистості, які дають підстави вважати, що він у разі застосування цієї пільги спроможний свідомо дотримуватись соціальних норм життя та не має установок на повернення до злочинної діяльності. Оцінка ступеню виправлення повинна ґрунтуватися не лише на юридичних критеріях, але й враховувати весь комплекс педагогічних га психологічних аспектів оцінки особистості, які мають підстави вважати, що у засудженого сформувалась соціально визначена самоврегульована поведінка. Сумлінна поведінка засудженого передбачає не тільки наявність у останнього заохочень, застосованих у порядку, визначеними статтями 67, 130 КВК України, але й те, що засуджений подає позитивний приклад для поведінки інших засуджених. При цьому, під сумлінною поведінкою слід розуміти зразкове додержання засудженим вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях, безперечне виконання законних вказівок та розпоряджень адміністрації установи виконання покарань, корисну ініціативу, соціальну активність, участь у вирішенні питань організації навчання, відпочинку, побуту, вплив на виправлення інших засуджених, розвиток корисних соціальних зв`язків, відсутність порушень дисципліни. Сумлінне ставлення до праці це чесне та повне виконання засудженим своїх трудових обов`язків відповідно до статей 59, 60, 118 КВК України, покращення кількісних та якісних показників роботи, підвищення робітничої кваліфікації, бережливе ставлення до обладнання та інструментів, суворе дотримання правил техніки безпеки тощо. Сумлінне ставлення до праці передбачає прагнення засудженого до перевиконання встановлених норм виробітку або зразкового виконання робіт, участь у вирішенні питань організації праці, відшкодування збитків, заподіяних злочином, та надання матеріальної допомоги сім`ї або виплати аліментів.

До обсягу правослухняної поведінки засудженого входить також виконання зобов`язань за рішенням суду.

Відповідно до ст.124 Конституції України судові рішення ухвалюються судом України і є обов`язковими до виконання на всій території України. В силу ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (яка підлягає застосуванню відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини») виконання рішення суду входить до обсягу прав особи на справедливий суд.

Суд враховує, що завданням кримінального законодавства (ст.1 КК України, ст.2 КПК України) є зокрема захист прав потерпілого, яке полягає у відновленні прав потерпілого в результаті вчинення кримінального правопорушення, а в разі неможливості відновлення прав забезпечення справедливої компенсації завданої шкоди в результаті кримінального правопорушення.

Як вбачається з матеріалів подання та особової справи засудженого, засуджений має зобов`язання відшкодування шкоди в розмірі 9161,67 грн.

Надана квитанція про сплату відшкодування в розмірі 150,00 грн. не може свідчити про активні дії засудженого, направлені на відшкодування шкоди, оскільки в період з дня винесення вироку 12.10.2009 засудженим такі дії не здійснювалися.

Оскільки засуджений є працевлаштованим, отримує заробітну плату, при цьому не здійснює активних дій щодо відшкодування шкоди, завданої в результаті смерті потерпілого, суд приходить до висновку, що засуджений не досяг стану самокерованої правослухняної поведінки.

Одночасно суд враховує, позицію засудженого висловлену в судовому засіданні, відносно незгоди з мірою призначеного судом покарання.

Досліджені матеріали особової справи засудженого, свідчать, що його поведінка за період відбування покарання не була сумлінною, тобто такою, що має ознаки зразкового додержання засудженим вимог режиму. Наявність 4 заохочень, після заміни засудженому покарання більш м`яким, за ухвалою Вільнянського районного суду Запорізької області від 26.04.2016, як особі яка стала на шлях виправлення, на переконання суду не може свідчити про те, що засуджений пройшов шлях виправлення за період менше одного року, досяг стану самокерованої правослухняної поведінки та довів своє виправлення.

Виправлення засудженого досягається в тому випадку, коли засуджений свідомо, без будь-якого примусу чи стимулу, своєю волею забезпечує правомірність поведінки, змінює ставлення до скоєного правопорушення та вживає заходів щодо відновлення порушеного права або забезпечення компенсації за шкоду завдану кримінальним правопорушенням.

Вчинення дій направлених на реалізацію пільги умовно-дострокового звільнення без дій направлених на відновлення порушеного злочином права не можуть свідчити про виправлення засудженого.

На підставі визначеного суд приходить до висновку, що засуджений не довів свого виправлення та не досяг стану, визначеного ст.6 КВК України.

Керуючись ст. 81 КК України , п.2 ч.1 ст. 537 КПК України, суд
ПОСТАНОВИВ:
У задоволені подання адміністрації державної установи «Дружелюбівський виправний центр (№1)» відносно ОСОБА_5 - відмовити.
Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Запорізької області через Вільнянський районний суд Запорізької області протягом 7 днів з дня її оголошення.

Суддя: ОСОБА_1

07.02.2017