Справа №472/959/16-к 08.12.2016
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
08 грудня 2016 року м. Миколаїв

Апеляційний суд Миколаївської області в складі колегії суддів судової палати у кримінальних справах:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

розглянув у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження, зареєстрованого в ЄРДР за № 0000758, за апеляційною скаргою начальника Веселинівського відділу Вознесенської місцевої прокуратури ОСОБА_4 на ухвалу Веселинівського районного суду Миколаївської області від 03 листопада 2016 року, якою обвинувальний акт відносно ОСОБА_5 за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України повернуто прокурору у зв`язку з невідповідністю вимогам КПК України, -
за участю:

секретаря ОСОБА_6

прокурора ОСОБА_4

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст вимог апеляційної скарги і судового рішення суду першої інстанції.

В апеляційній скарзі прокурор просить скасувати ухвалу суду про повернення прокурору обвинувального акту відносно ОСОБА_5 та призначити новий розгляд у суді першої інстанції.
Провадження № 11-кп/784/943/16 Головуючий у першій інстанції: ОСОБА_7

Категорія: поверн. обв.акту Доповідач в апеляційній інстанції: ОСОБА_1 .

З матеріалів провадження слідує, що ухвалою Веселинівського районного суду Миколаївської області від 03.11.2016 року обвинувальний акт по кримінальному провадженню за обвинуваченням ОСОБА_5 за ч. 1 ст. 121 КК України повернуто прокурору для його приведення у відповідність до вимог кримінального процесуального закону.
Доводи особи, яка подала апеляційну скаргу.
На обґрунтування доводів апеляційної скарги прокурор посилається на те, що висновки суду щодо відсутності формулювання обвинувачення в обвинувальному акті відносно ОСОБА_5 є необґрунтованими. Прокурор зазначає, що обвинувальний акт, виходячи з його змісту, відповідає вимогам ч. 2 ст. 291 КПК України, оскільки містить: виклад фактичних обставин, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію дій обвинуваченого з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, формулювання обвинувачення, а також інші дані, передбачені вказаною статтею кримінального процесуального закону, що необхідно для виконання вимог п. 2 ч. 3 ст. 374 КПК України.

Обставини, встановлені судом першої інстанції
Приймаючи рішення про повернення обвинувального акту, суд першої інстанції послався на те, що обвинувальний акт не містить однієї з його обов`язкових складових частин, визначених п.5 ч.2 ст. 291 КПК України, а саме - формулювання обвинувачення, у зв`язку з чим він підлягає поверненню прокурору.
Обставини, встановлені судом апеляційної інстанції. Мотиви, з яких суд апеляційної інстанції виходить при постановленні ухвали, і положення закону, яким керується.
Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора на підтримку апеляційної скарги, вивчивши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд прийшов до наступних висновків.

При вивченні матеріалів кримінального провадження апеляційним судом не встановлено порушень норм кримінального процесуального закону, зазначених в ухвалі суду першої інстанції.

Так, відповідно до вимог п. 2 ч. 2 ст. 291 КПК України обвинувальний акт повинен містити: 1) найменування кримінального провадження та його реєстраційний номер; 2) анкетні відомості кожного обвинуваченого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство); 3) анкетні відомості кожного потерпілого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство); 4) прізвище, ім`я, по батькові та займана посада слідчого, прокурора; 5) виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення; 6) обставини, які обтяжують чи пом`якшують покарання; 7) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням; 7-1) підстави застосування заходів кримінально-правового характеру щодо юридичної особи, які прокурор вважає встановленими; 8) розмір витрат на залучення експерта (у разі проведення експертизи під час досудового розслідування); 9) дату та місце його складення та затвердження.

В ухвалі судом першої інстанції зазначено, що обвинувальний акт не містить формулювання обвинувачення. Проте, даний висновок суду спростовується наступним.

Зміст формулювання обвинувачення як складової частини обвинувального акта, яке лише буде підлягати доведенню під час судового розгляду і в аспекті ст. 338 КПК України не завжди може бути остаточним на момент його надходження до суду та має містити формулювання вчиненого особою діяння, передбаченого КК, із зазначенням місця, часу, способу вчинення, наслідків кримінального правопорушення, форми вини і мотивів його вчинення.

З обвинувального акту у кримінальному провадженні відносно ОСОБА_5 , внесеному до Єдиного державного реєстру досудових розслідувань за № 0000758 від 03.11.2016 року вбачається, що даний обвинувальний акт містить всі передбачені законом складові, в тому числі - місце, час і спосіб вчинення ОСОБА_5 кримінального правопорушення, наслідки кримінального правопорушення, форму вини і мотив його вчинення.

Так, в обвинувальному акті викладені фактичні обставини кримінального правопорушення, вчиненого за наступних обставин. 21 вересня 2016 року, біля 23 год. 30 хв., ОСОБА_5 , перебуваючи на вул. Степовій, між будинками АДРЕСА_1 , в провулку побачив місцевого мешканця ОСОБА_8 , з яким в нього раніше виникли особисті неприязні стосунки з приводу боргу, що останній не повертає. В ході розмови з ОСОБА_8 , у ОСОБА_5 виник умисел на спричинення йому тілесних ушкоджень. Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_5 умисно наніс ОСОБА_8 два удари долонею правої руки в обличчя, спричинивши тим самим тілесні ушкодження у вигляді крововиливу в ділянці лівого ока. Після вказаних ударів потерпілий ОСОБА_8 впав на землю, а ОСОБА_5 , продовжуючи свої неправомірні дії, направлені на реалізацію умислу щодо спричинення тілесних ушкоджень, умисно наніс ОСОБА_8 два удари ногою знизу вверх по тулубу в область живота зліва. Удари ОСОБА_5 наносив лежачому на лівому боці ОСОБА_8 , який ніякого опору не чинив, спричинивши при цьому останньому тупу закриту травму живота, яка супроводжувалася розтрощенням селезінки. ОСОБА_5 усвідомлював, що ОСОБА_8 значно фізично слабший від нього та перебуває в стані алкогольного сп`яніння і не може чинити належного опору його протиправним діям. Проте, вказані обставини не зупинили ОСОБА_5 .

Згідно з висновком експерта, у ОСОБА_8 мали місце крововилив в ділянці лівого ока, що відноситься до легких тілесних ушкоджень, та тупа травма живота, яка супроводжувалася розтрощенням селезінки, що відноситься до тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя та втрати органу.

Дії ОСОБА_5 органами досудового розслідування кваліфіковані за ч. 1 ст. 121 КК України, як умисне тяжке тілесне ушкодження, тобто умисне тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння та таке, що спричинило втрату органу.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про те, що в порушення вимог п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України в обвинувальному акті відсутнє формулювання обвинувачення, в зв`язку з чим колегія суддів вважає обґрунтованими доводи апелянта про відсутність підстав для повернення прокурору обвинувального акту.

Враховуючи наведене, апеляційний суд приходить до висновку про необхідність скасування ухвали суду з призначенням нового розгляду в суді першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 291, 405, 407, 409 КПК України, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу начальника Веселинівського відділу Вознесенської місцевої прокуратури ОСОБА_4 задовольнити.

Ухвалу Веселинівського районного суду Миколаївської області від 03 листопада 2016 року, якою повернуто прокурору у зв`язку з невідповідністю вимогам КПК України обвинувальний акт відносно ОСОБА_5 , обвинуваченого за ст.121 ч.1 КК України, - скасувати.

Призначити новий судовий розгляд вказаного кримінального провадження у суді першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Судді

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3