У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
26.02.2017 Справа №607/2547/17

Слідчий суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання старшого слідчого СУ ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_3 , погодженого прокурором відділу прокуратури Тернопільської області ОСОБА_4 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець с. Левченкове, Драбівського району, Черкаської області, зареєстрований та житель АДРЕСА_1 , громадянин України, українець, на вихованні має одну малолітню дитину, син 2007 року народження, раніше судимого (зі слів):

-- у 1999 році Придніпровським районним судом м. Черкаси за ч. 2 ст. 141, ч. 3 ст. 142 КК України (1960 року) призначено покарання у вигляді 8 років позбавлення волі.

-- 2011 року Святошинським судом м. Києва, за ч. 3 ст. 187 КК України, призначено покарання 8 років 6 місяців.

- у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України,
за участю: прокурора ОСОБА_4 , старшого слідчого ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_6 , підозрюваного ОСОБА_5 ,

ВСТАНОВИВ:
Старший слідчий СУ ГУПН в Тернопільській області ОСОБА_3 , в межах кримінального провадження №0000062 від 23.02.2017р., звернулася із клопотанням, погодженим прокурором відділу прокуратури Тернопільської області ОСОБА_4 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_5 , якому 25.02.2017р. повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України, яке мотивуються наступним.

Досудовим розслідуванням встановлено, 22 лютого 2017 року у ОСОБА_5 , раніше судимого за вчинення корисливого злочину, судимість за який не погашена, виник злочинний намір, направлений на відкрите викрадення чужого майна, вчиненого за попередньою змовою групою осіб.

Діючи умисно, ОСОБА_5 за попередньою змовою із ОСОБА_7 , перебуваючи у м. Львові, сіли в автомобіль марки «Сітроен» та направились у м. Тернопіль, де, за попередньою змовою мали зустрітись із ОСОБА_8 , який повідомив ОСОБА_5 та ОСОБА_7 про громадянку ОСОБА_9 щодо якої можливо вчинити кримінальне правопорушення, а саме викрадення її особистого майна.

Надалі, 22 лютого 2017 року о 18 годині 30 хвилин ОСОБА_5 та ОСОБА_7 приїхали в м. Тернопіль, де біля магазину «Львів» зустрілись із ОСОБА_8 , який також сів до них у автомобіль та вони всі разом поїхали м. Хоростків Гусятинського району.

З метою реалізації задуманого, 22 лютого 2017 року близько 22 години 00 хвилин ОСОБА_5 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 рухаючись на автомобілі марки «Сітроен», під керуванням ОСОБА_5 приїхали в м. Хоростків Гусятинського району та зупинились неподалік житлового будинку ОСОБА_9 , що по АДРЕСА_2 .

Реалізовуючи свій злочинний намір, 22 лютого 2017 року близько 22 години 00 хвилин ОСОБА_5 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 вийшли з автомобіля та пішли до господарства ОСОБА_9 . Зайшовши в будинок ОСОБА_5 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 ховаючи обличчя, користувались масками типу «балаклава», застосували насильство, яке не є небезпечним для життя і здоров`я потерпілого, що виразилось у зв`язування її рук та ніг, та нанесенням двох ударів долонею по обличчі, чим спричинили тілесні ушкодження ОСОБА_9 , відкрито викрали належне їй майно, а саме: 1) грошові кошти: 13 000 Євро, що згідно офіційного курсу Національного банку України станом на 22 лютого 2017 року становило 370 431,10 гривень; 1 500 доларів США, що згідно офіційного курсу Національного банку України станом на 22 лютого 2017 року становило 40 563,75 гривень; 3 900 гривень; 2) алкогольні напої: пляшка коньяку закарпатського «Айпетрі», вартістю 130 гривень; пляшка лікеру «Амаретті», вартістю 240 гривень; пляшка вермуту «Мартіні», вартістю 300 гривень; 3) мобільні телефони: торгової марки «Самсунг», вартістю 400 гривень; торгової марки «Phillips», вартістю 500 гривень; 4) годинник на шию позолочений з пластинами, вартістю 1 000 гривень.

Із викраденим майном ОСОБА_5 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 з місця вчинення злочину втекли, чим спричинили ОСОБА_9 матеріальну шкоду на загальну суму 417 464,85 гривень.

24 лютого 2017 року в 21 год. 35 хв. за підозрою у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 186 КК України на підставі ст. 208 КПК України був затриманий ОСОБА_5 , якому 25.02.2017р. повідомлено про підозру у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України.

У клопотанні зазначено, що наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_5 інкримінованого йому кримінального правопорушення повністю підтверджуються зібраними у кримінальному провадженні доказами, а саме:

-- заявою про вчинення злочину ОСОБА_9 від 22.02.2017р.;

-- протоколом огляду місця події, житлового будинку потерпілої від 23.02.2017р.;

-- протоколами допиту потерпілої від 23.02.2017 та 25.02.2017р.;

-- протоколом огляду місця події, квартири, де проживає ОСОБА_7 від 24.02.2017р.;

-- протоколом огляду місця події, автомобіля ОСОБА_10 дружини ОСОБА_7 від 24.02.2017р.;

-- протоколом обшуку в ОСОБА_8 за адресою в АДРЕСА_3 від 24.02.2017р.;

-- протоколом допиту свідка ОСОБА_10 від 24.02.2017р.;

-- протоколом огляду предметів від 25.02.2017р.;

-- протоколом огляду предметів від 25.02.2017р.

Слідчий у клопотанні зазначає і підтримується в судовому засіданні прокурором, що відповідно до ст. 177 КПК України підставою для застосування відносно ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ним тяжкого кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України, яке при обставинах його вчинення вчинено із застосуванням насильства, а також наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; вчинити інші кримінальні правопорушення, перешкоджати кримінальному провадженню, незаконно впивати на потерпілу, свідків та інших підозрюваних з метою схилення їх до дачі неправдивих показів, а також знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, що в подальшому негативно вплине на повне і об`єктивне проведення досудового розслідування.

Беручи до уваги те, що ОСОБА_5 притягується до відповідальності за вчинення тяжкого злочину, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк до від 7 до 10 років, а також встановлено обставини, які виправдовують тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_5 та підтверджують наявність зазначених ризиків, зокрема те, що ОСОБА_5 знає потерпілу, а саме, знає фактичне її місце проживання та перебуваючи на волі може незаконно впливати на потерпілу, шляхом її залякування.

З врахуванням характеру тяжкості покарання, що загрожує ОСОБА_5 у випадку визнання підозрюваного винним у кримінальному правопорушенні, в якому він підозрюється, характеру правопорушення, є підстави вважати, що перебуваючи на волі, ОСОБА_5 може переховуватись від органів досудового розслідування або суду.

Зібраними в провадженні матеріалами, що характеризують особу підозрюваного ОСОБА_5 встановлено, що він немає постійного заробітку, що свідчить про слабку міцність соціальних зв`язків підозрюваного в місці його проживання.

Метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним ОСОБА_5 покладених на нього процесуальних обов`язків, передбачених Кримінальним процесуальним кодексом України, а також запобігання наявним ризикам, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, оскільки ОСОБА_5 раніше судимий за скоєння насильницького особливо тяжкого злочину, судимість за який не знята та непогашена в установленому порядку, знову вчинив тяжкий злочини із застосуванням насильства, на шлях виправлення та перевиховання не став, що свідчить про те, що перебуваючи на волі ОСОБА_5 буде продовжувати свою злочинну діяльність і це вказує на його підвищену суспільну небезпечність.

Вищевикладене свідчить про неможливість запобігання наявним ризикам, які передбачені п.п. 1, 2, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, забезпечення належного виконання підозрюваним процесуальних обов`язків та його належну поведінку, шляхом застосування більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою. Також, враховуючи ті обставини, що ОСОБА_5 вчинив тяжкий злочин із застосуванням насильства, прокурор просить при вирішенні клопотання не визначати розмір застави.

Перевіривши надані матеріали клопотання, дослідивши докази по даних матеріалах, заслухавши думку прокурора, який підтримав клопотання, з наведених у ньому підстав, підозрюваного та захисника, які заперечили відносно клопотання, мотивуючи не обґрунтованою підозрою, вчиненням слідчим процесуальних порушень під час проведення слідчих дій, що дають підстави вважати про неналежність і недопустимість доказів, які покладенні органом досудового розслідування в основу підозри, а саме не підписання одним із понятих протоколу огляду місця події від 23.02.2017р., надання згоди на огляд 24.02.2017р. житлового приміщення особою, яка не є його власником, а також не зібранням слідством характеризуючих даних підозрюваного для підтвердження можливості застосувати більш м`який запобіжний захід, або ж просять застосувати до підозрюваного запобіжний захід, який не пов`язаний в позбавленням волі, враховуючи наявність постійної роботи, перебуванням на вихованні малолітньої дитини та його стан здоров`я, приходжу до висновку, що клопотання старшого слідчого СУ ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_3 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_5 необхідно задовольнити, відмовивши при цьому у задоволенні клопотання захисника та підозрюваного, виходячи з наступних підстав.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосовано, окрім як до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.

Згідно ч. 1 ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, зокрема, тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється; міцність соціальних зв`язків підозрюваного, у тому числі наявність в нього родини утриманців; наявність постійного місця проживання у підозрюваного; наявність судимостей; репутацію підозрюваного та майновий стан; вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення.

Частина 2 статті 177 цього Кодексу передбачає, що підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, а саме переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженню; перешкоджати кримінальному провадженню іншими чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється обвинувачується.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 цього Кодексу і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Так, ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України, санкція якого встановлює позбавлення волі на строк від семи до десяти років. Даний злочини є тяжкими та вчинений ОСОБА_5 із застосуванням насильства. При цьому, підозра у вчиненні ОСОБА_5 вказаного злочину підтверджується оголошеними та дослідженими у судовому засіданні доказами.

Що ж стосується клопотання захисника, підтриманого підозрюваним, в частині визнання недопустимим, таким, що отриманий в порушення вимог ст.ст. 86, 87 КПК України, доказом протокол огляду місця події від 23 лютого 2017 року унаслідок відсутності у ньому підписів понятого ОСОБА_11 та не зазначення про нього у кінці даного протоколу, то наведене клопотання до задоволення не підлягає, зважаючи на наступне.

За ст. 86 КПК України доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку, встановленому цим Кодексом. Недопустимий доказ не може бути використаний при прийнятті процесуальних рішень, на нього не може посилатися суд при ухваленні судового рішення.

Згідно ст. 87 КПК України недопустимими є докази, отримані внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також будь-які інші докази, здобуті завдяки інформації, отриманій внаслідок істотного порушення прав та свобод людини. Суд зобов`язаний визнати істотними порушеннями прав людини і основоположних свобод, зокрема, такі діяння: 1) здійснення процесуальних дій, які потребують попереднього дозволу суду, без такого дозволу або з порушенням його суттєвих умов; 2) отримання доказів внаслідок катування, жорстокого, нелюдського або такого, що принижує гідність особи, поводження або погрози застосування такого поводження; 3) порушення права особи на захист; 4) отримання показань чи пояснень від особи, яка не була повідомлена про своє право відмовитися від давання показань та не відповідати на запитання, або їх отримання з порушенням цього права; 5) порушення права на перехресний допит . Недопустимими є також докази, що були отримані: 1) з показань свідка, який надалі був визнаний підозрюваним чи обвинуваченим у цьому кримінальному провадженні; 2) після початку кримінального провадження шляхом реалізації органами досудового розслідування чи прокуратури своїх повноважень, не передбачених цим Кодексом, для забезпечення досудового розслідування кримінальних правопорушень.

Докази, передбачені цією статтею, повинні визнаватися судом недопустимими під час будь-якого судового розгляду, крім розгляду, якщо вирішується питання про відповідальність за вчинення зазначеного істотного порушення прав та свобод людини, внаслідок якого такі відомості були отримані.

Як слідує із протоколу огляду місця події від 23 лютого 2017 року, за ним проводився огляд місця вчинення кримінального правопорушення за участю, у тому числі, понятого ОСОБА_11 , анкетні дані про якого зазначено у вступній частині вказаного протоколу, однак особою, яка проводила дану слідчу дію, не було відібрано підписів даного понятого, а також не зазначено його прізвища та ініціали з підписом у кінці даного процесуального документа.

Разом з тим, сам по собі факт відсутності вищенаведених відомостей про особу понятого ОСОБА_11 у протоколі огляду місця події від 23 лютого 2017 року не може свідчити про наявність зазначених порушень, які б вказували на отримання доказів, зокрема, результатів огляду місця події як і самого протоколу такими, що отримані з порушенням вимог ст. 87 КПК України і, відповідно, недопустимими, у даному судовому засіданні не здобуто.

Крім цього, не свідчить про наявність порушення, як це вказує захисник ОСОБА_6 , здійснення слідчої дії, а саме отримання згоди від не уповноваженої особи ОСОБА_10 на проведення огляду квартири, так як у заяві від 24.02.2017р. ОСОБА_10 чітко вказала про факт її проживання у квартирі по АДРЕСА_4 , добровільно надала помешкання квартири для проведення її огляду та була присутня під час проведення огляду, будь-яких зауважень не подавала, а відтак правових підстав для визнання недопустимими доказами результати огляду місця події 24.02.2017р., як і самого протоколу, у даному судовому засіданні при вирішенні клопотання про застосування запобіжного заходу немає.

Водночас, вивченням особи ОСОБА_5 встановлено, що він одружений, має місце реєстрації та постійне місце проживання, офіційно не працевлаштований, на вихованні перебуває малолітня дитина, раніше судимий за вчинення особливо тяжкого злочину, судимість за який не знята та непогашена у встановленому законом порядку. На даний час обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого злочину із застосуванням насильства, що свідчить про систематичність та стійкість протиправної поведінки підозрюваного, його небажання ставати на шлях виправлення та перевиховання і при обставинах вчинення злочину про підвищену його суспільну небезпеку як особи, яка може вчинити інші кримінальне правопорушення.

Вищевказані обставини дають підстави вважати, що з урахуванням особи ОСОБА_5 та його поведінки, обставин вчинення злочину, у випадку незастосування до останнього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та обрання підозрюваному іншого більш м`якого запобіжного заходу, як це клопочуть захисник і підозрюваний, існують ризики, що підозрюваний, зважаючи на санкцію кримінального правопорушення, у якому останній підозрюється, зможе переховуватися від органів досудового розслідування або суду, перешкоджати кримінальному провадженню, незаконно впливати на потерпілу, свідків у кримінальному провадженні та інших підозрюваних, вчиняти інші кримінальні правопорушення, а також знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, що в подальшому негативно вплине на повне і об`єктивне проведення досудового розслідування.

Крім цього, приймаючи до уваги особу підозрюваного, обставини, за яких був вчинений злочин і які встановленні під час розгляду клопотання, керуючись наданим ч. 4 ст. 183 КПК України правом вважаю, що в даному випадку при доведеності прокурором обґрунтованості клопотання про застосування до підозрюваного ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, не визначати розмір застави у кримінальному провадженні.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 182, 183, 184, 193, 194, 196, ч. 2 ст. 376 КПК України,

УХВАЛИВ:
В задоволенні клопотання захисника ОСОБА_6 та підозрюваного ОСОБА_5 про застосування запобіжного заходу, не пов`язаного із позбавленням волі відмовити.

Клопотання старшого слідчого СУ ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_3 , погодженого прокурором відділу прокуратури Тернопільської області ОСОБА_4 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до підозрюваного ОСОБА_5 задовольнити.

Застосувати щодо підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави.

Датою закінчення строку дії ухвали вважати 00 год. 00 хв. 21 квітня 2017 року.
Ухвала слідчого судді щодо застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Апеляційна скарга на ухвалу слідчого судді може бути подана безпосередньо до апеляційного суду Тернопільської області протягом п`яти днів з дня її оголошення, а для особи, яка перебува є під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Слідчий суддя
Тернопільського міськрайонного суду ОСОБА_1