Дата документу 31.05.2017
Справа № 334/1316/17
Провадження № 1-кп/334/301/17
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 травня 2017 року Ленінський районний суд м. Запоріжжя

у складі: головуючого судді - ОСОБА_1

при секретарі - ОСОБА_2

за участю прокурора - ОСОБА_3

потерпілого - ОСОБА_4

обвинуваченого - ОСОБА_5

захисника - ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Запоріжжі кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань під №0000864 від 22 лютого 2017 року за обвинуваченням: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Приморськ, Запорізької області, громадянина України, не одруженого, не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , мешкаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше неодноразово судимого:

08 січня 2008 року вироком Приморського районного суду Запорізької області за ч.2 ст.186 КК України, до покарання у вигляді 1 року 6 місяців позбавлення волі. На підставі ст.75, 75, 104 КК України від відбування покарання звільнений з випробувальним терміном 1 рік;

16 липня 2008 року вироком Приморського районного суду Запорізької області за ч.2 ст.186 КК України, до покарання у вигляді 3 років позбавлення волі. На підставі ст.75, 75, 104 КК України від відбування покарання звільнений з випробувальним терміном 2 роки;

19 листопада 2010 року вироком Приморського районного суду Запорізької області за ч.ч.2, 3 ст.185 КК України, до покарання у виді 3 років 3 місяців позбавлення волі;

26 жовтня 2011 року вироком Приморського районного суду Запорізької області за ч.2 ст.185 КК України, до покарання у вигляді 3 місяців арешту. На підставі ч.4 ст.70, ст.72 КК України приєднано покарання за вироком Приморського районного суду Запорізької області від 19 листопада 2010 року та остаточно призначено покарання у вигляді 3 років 4 місяців позбавлення волі;

11 вересня 2014 року вироком Приморського районного суду Запорізької області за ч.3 ст.185, ч.2 ст.189 КК України, до покарання у вигляді 4 років позбавлення волі. 10 березня 2016 року на підставі ухвали Вільнянського районного суду Запорізького області звільнився по відбуттю строку покарання.

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України,

В С Т А Н О В И В :

Обвинувачений ОСОБА_5 22 лютого 2017 року, приблизно о 20 годині 30 хвилин, маючи намір на відкрите викрадення чужого майна, діючи умисно, повторно, із корисливих мотивів, знаходячись біля будинку №3-А по вул. Портова в м. Запоріжжя, зі спини підійшов до ОСОБА_4 та застосовуючи насильство, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, правою рукою схватив останнього за шию, та одним ривком своєї лівої руки вирвав із рук ОСОБА_4 мобільний телефон марки «ALCATEL onetouch X pop 5035D». Далі обвинувачений розуміючи, що на даному етапі він має реальну можливість розпоряджатись викраденим майном, з метою

швидкого залишення місця вчинення кримінального правопорушення, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, утримуючи при собі раніше викрадений мобільний телефон, не реагуючи на вимоги ОСОБА_4 зупинитись та припинити свої злочинні дії, почав бігти в напрямку проспекту Металургів в м. Запоріжжя, де через деякий час був затриманий співробітниками поліції. Таким чином, в результаті умисних злочинних дій обвинуваченого потерпілому ОСОБА_4 завдано матеріальну шкоду на загальну суму 700 гривень.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 , після роз`яснення йому судом суті обвинувачення, свою провину у вчиненому кримінальному правопорушенні, передбаченому ч.2 ст.186 КК України визнав повністю. В ході судового розгляду кримінального провадження надав суду показання, які є послідовними, і повністю підтверджують обставини вчинення злочину, що викладені в обвинувальному акті, погодився на скорочений порядок судового розгляду, без дослідження будь-яких доказів, крім його особистого допиту щодо тих обставин, які ніким, у тому числі і ним не оспорюються та вивчення матеріалів кримінального провадження, які характеризують його особу, пояснивши, що рішення його є добровільним, наслідки, передбачені ч.3 ст.349 КПК України йому зрозумілі. У вчиненому щиро кається, просить суд не застосовувати до нього сурову міру кримінального покарання.

Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_5 , повністю визнав свою винність у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України, та у відповідності до ч.3 ст.349 КПК України при дослідженні доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, з`ясувавши правильне розуміння обвинуваченим та іншими учасниками судового провадження змісту цих обставин, встановивши чи не має сумніву у добровільності їх позицій, роз`яснивши, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити фактичні обставини справи в апеляційному порядку, суд користуючись правом, наданим ч.3 ст.349 КПК України і відсутністю заперечень учасників судового провадження, вважає достатнім обмежитись допитом обвинуваченого та дослідженням матеріалів кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченого ОСОБА_5 .

Показання обвинуваченого ОСОБА_5 , надані ним під час судового розгляду про обставини вчинення вищезазначеного кримінального правопорушення з визнанням у повному обсязі своєї винності у висунутому обвинуваченні, з точки зору належності, допустимості, суд вважає достовірними та об`єктивними, оскільки вони є логічними, детальними, послідовними та достатніми в сукупності з іншими зібраними доказами, з точки зору взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Таким чином, суд допитавши обвинуваченого та дослідивши матеріали, що характеризують особу обвинуваченого, в їх сукупності, вважає, що винність обвинуваченого ОСОБА_5 , у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України при обставинах, викладених в обвинувальному акті, повністю доведеною.

Дії обвинуваченого ОСОБА_5 , суд кваліфікує за ч.2 ст.186 КК України, оскільки він своїми умисними діями вчинив умисне кримінальне правопорушення, яке відповідно до ст.12 КК України є тяжким злочином, що виразилося у відкритому викраденні чужого майна (грабіж), поєднане з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, вчинене повторно.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_5 , у відповідності до ст.65 КК України, суд призначає покарання у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення, відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого, особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання обвинуваченого.

Обставини, які пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_5 , відповідно до ст.66 КК України, судом визнаються, як щире каяття та активне сприяння у розкритті злочину.

Обставини, які обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_5 , відповідно до ст.67 КК України, судом не встановлено.

Так відповідно до ст.50 КК України покарання є заходом примусу і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого та має на меті не тільки кару, а й

виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів, як засудженим, так і іншими особами.

Обираючи міру покарання обвинуваченому ОСОБА_5 , суд враховує також і те, що він раніше неодноразово судимий, має не зняту і непогашену судимість, вчинив кримінальне правопорушення, яке відповідно до ст.12 КК України є тяжким кримінальним правопорушенням, його вік, по місцю проживання характеризується виключно позитивно, а також ту обставин, що його цивільне дружина відповідно до копії довідки виданої ЦРЛ м. Попасна від 28 травня 2017 року перебуває у стані вагітності, визнав свою винність у судовому засіданні, враховує обставини, які пом`якшують його покарання і відсутність обставин, які обтяжують його покарання, вчинив умисне кримінальне правопорушення, працює не офіційно, а також враховуючи думку потерпілого який до обвинуваченого претензій матеріального та морального характеру не має, він його вибачив, та просив призначити обвинуваченому покарання не пов`язане з позбавленням волі, за таких обставин, суд, з врахуванням встановлених обставин справи та особи винуватого вважає, що йому слід призначити покарання за ч.2 ст.186 КК України не в максимальних межах, встановлених у санкції статті за якою ОСОБА_5 , притягується до відповідальності, що буде необхідним для його виправлення та попередження вчинення ним нових злочинів.

Враховуючи тяжкість злочину, особу винного, та інші обставини справи, суд дійшов до висновку про можливість виправлення ОСОБА_5 без відбування покарання, на підставі ст. 75 КК України, поклавши на нього обов`язки, передбачені ст. 76 КК України.

Зазначений вид і міра кримінального покарання на думку суду є справедливою, необхідною і цілком достатньою для виправлення ОСОБА_5 , та попередження вчинення нових злочинів.

Цивільний позов не заявлений.

Питання щодо речових доказів вирішити у відповідності зі ст.100 КПК України.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст.314-318, 349, 368, 370, 373-376, 392, 393, 395 КПК України, ст.ст. 50, 51, 60, 65-67, 395 КК України, суд

ЗАСУДИВ:

ОСОБА_5 визнати винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 186 КК України.

ОСОБА_5 призначити покарання за ч.2 ст. 186 КК України у вигляді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

ОСОБА_5 на підставі ст. 75 КК України звільнити від відбування покарання у вигляді позбавлення волі, якщо він протягом 2 (двох) років іспитового строку не вчинить нового злочину та виконає покладені на нього обов`язки.

У відповідності до ст. 76 КК України на ОСОБА_5 покласти наступні обов`язки: не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи, періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації.

Запобіжний захід ОСОБА_5 до набрання вироком законної сили змінити з тримання під вартою на особисте зобов`язання, звільнивши його з під варти в залі суду.

Речові докази мобільний телефон марки «ALCATEL onetouch X pop 5035D», який згідно гарантійної розписки знаходиться у потерпілого ОСОБА_4 - залишити законному власникові за належністю.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на вирок може бути подана до апеляційного суду Запорізької області через Ленінський районний суд м. Запоріжжя протягом 30 діб з дня його проголошення, а засудженим, який перебуває під вартою, - в той же строк з моменту вручення йому копії вироку.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору. Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Учасникам судового провадження, які не були присутніми в судовому засіданні, надіслати копію судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення.

Суддя: ОСОБА_1