Справа № 456/198/17
Провадження № 1-кп/456/167/2017
ВИРОК

іменем України
29 березня 2017 року Стрийський міськрайонний суд Львівської області

в складі: головуючого-судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Стрию кримінальне провадження щодо ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця селища Гірник Сокальського району Львівської області, зареєстрованого в АДРЕСА_1 , проживаючого в АДРЕСА_2 , українця, громадянина України, одруженого, не працюючого, раніше не судимого, який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.190 КК України,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_5 заволодів майном потерпілого ОСОБА_4 шляхом зловживання довірою за наступних обставин: у вересні 2015р. ОСОБА_5 домовився з потерпілим ОСОБА_4 про виконання робіт по створенню веб-сайту магазину «Росинка», який розташований в м. Стрий Львівської області, по вул. Б. Хмельницького,2, для продажу через мережу інтернет ювелірних виробів.

В подальшому ОСОБА_5 , реалізовуючи свій прямий злочинний умисел, спрямований на протиправне заволодіння чужим майном, з корисливих мотивів, зловживаючи довірою ОСОБА_4 , переконав останнього передати йому в користування на період виконання вищевказаних робіт цифровий фотоапарат марки «Nikon D 5200 Kit 18-55 VR II» вартістю 12 260 грн., фотооб`єктив марки «Таmrоn AF SP 90 mm f2.8 Di Macro 1:1 (UK)» вартістю 10 340 грн. та ноутбук марки «Lenovo Pentium 3825U» вартістю 6 800 грн.

Однак, у лютому 2016р. ОСОБА_5 , не виконавши роботу щодо створення веб-сайту магазину «Росинка», маючи намір шахрайським способом заволодіти майном потерпілого ОСОБА_4 , 12.02.2016р., 16.02.2016 р. та 23.02.2016 р. заставив фотоапарат марки «Nikon D 5200 Kit 18-55 VR II», фотооб`єктив марки «Таmrоn AF SP 90 mm f2.8 Di Macro 1:1 (UK)» та ноутбук марки «Lenovo Pentium 3825U» в ПТ «Ломбард «Заставно-Кредитний Дім», що в м. Стрий Львівської області, отримавши за це грошові кошти, якими розпорядився на власний розсуд, чим завдав потерпілому ОСОБА_4 матеріальну шкоду на загальну суму 29 400 грн.

Прокурор в судовому засіданні заявив клопотання, в якому просив не досліджувати інші докази щодо обставин вчиненого злочину, які не оспорюються, оскільки обвинувачений вину у вчиненому злочині визнав повністю. Вважав за необхідне детально дослідити доказ, що стосується вартості майна, яке було об`єктом вчиненого злочину, та докази, які характеризують особу обвинуваченого. Обвинувачений та потерпілий погодилися із запропонованим прокурором порядком дослідження доказів.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 винуватість в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні визнав повністю, ствердив наведені вище обставини, у вчиненому розкаявся. Цивільний позов визнав повністю, погодився відшкодувати потерпілому 29400 грн. матеріальної шкоди та 5000 грн. моральної шкоди.

Потерпілий ОСОБА_4 в судовому засіданні ствердив, що дійсно у вересні 2015р. надав обвинуваченому комп`ютер та фотоапарат з об`єктивом для створення останнім веб-сайту магазину. Згодом обвинувачений перестав відповідати на його телефонні дзвінки. Коли ж йому все таки вдалося зв`язатися з обвинуваченим, той повідомив, що отриманих речей немає та обіцяв відшкодувати їх вартість. Однак, протягом наступних двох місяців обвинувачений не повернув йому кошти тому він звернувся у відділення НП. Цивільний позов підтримав в повному обсязі.

З довідки про вартість майна від 18.01.2017р. за №13, наданої оцінювачем ФОП ОСОБА_6 , вбачається, що вартість фотоапарату марки «Nikon D 5200 Kit 18-55 VR II» становить 12260 грн.; вартість фотооб`єктива марки «Таmrоn AF SP 90 mm f2.8 Di Macro 1:1 (UK)» становить 10340 грн.; вартість ноутбука марки «Lenovo Pentium 3825U» становить 6800 грн.

Отримавши показання обвинуваченого, що відповідають фактичним обставинам кримінального провадження, враховуючи те, що обвинувачений не оспорює фактичні обставини вчиненого ним злочину і судом встановлено, що він правильно розуміє зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності його позиції, суд, роз`яснивши обвинуваченому ОСОБА_5 положення ст.349 КПК України, провів судове слідство у справі щодо фактичних обставин вчиненого ним злочину із застосуванням правил ч.3 ст.349 КПК України, оскільки учасники судового провадження не заперечували проти цього, визнавши недоцільним дослідження в цій частині інших доказів по справі.
Суд вважає доведеною винуватість обвинуваченогоОСОБА_5 в заволодінні майном потерпілого ОСОБА_4 вартістю 29400 грн. шляхом зловживання довірою, тому кваліфікація дій останнього за ч.1 ст.190 КК України є вірною.
Призначаючи покарання ОСОБА_5 , суд враховує тяжкість вчиненого ним злочину, який відповідно до ст.12 КК України віднесений до не тяжких, обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання, особу винного, його вік, стан здоров`я, соціальне становище, посередню характеристику за місцем проживання, відсутність даних про перебування його на профілактичному обліку у лікаря психіатра та нарколога, те, що він раніше не судимий.

Обставиною, яка відповідно до ст.66 КК України пом`якшує обвинуваченому покарання, суд визнає щире каяття.

Обставин, які відповідно до ст.67 КК України обтяжують покарання обвинуваченому, суд не вбачає.

Відповідно до вимог ч.2 ст.65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів, а згідно з ч.2 ст.50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого.

Під час судового розгляду детально проаналізовано поведінку обвинуваченого після вчинення злочину, наслідки суспільно-небезпечного діяння, відсутність будь-яких намірів уникнути від кримінальної відповідальності, зважено на всі обставини кримінального провадження в їх сукупності. Суд прийшов до переконання, що необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення нових злочинів буде покарання в межах санкції ч.1 ст.190 КК України у виді штрафу.

Згідно з ч.5 ст.128 КПК України цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми ЦПК України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

Цивільний позов потерпілої ОСОБА_4 суд вирішує з врахуванням вимог п.6 Постанови Пленуму ВСУ від 31.03.1989р. за № 3 «Про практику застосування судами України законодавства про відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної злочином, і стягнення безпідставно нажитого майна», згідно з яким при розгляді кримінальної справи суд зобов`язаний на основі всебічного, повного й об`єктивного дослідження обставин справи з`ясувати характер і розмір матеріальної шкоди, заподіяної злочином, наявність причинного зв`язку між вчиненим і шкодою, а також, чи відшкодовано її повністю або частково до судового розгляду справи, і у вироку дати належну оцінку зазначеним обставинам.
Відповідно до ст.22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.Збитками є:втрати, яких особа зазнала у зв?язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки);доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.
Згідно положень ч.1 ст.1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Враховуючи зазначені вимоги закону, суд вважає, що позов потерпілого ОСОБА_4 в частині відшкодування матеріальної шкоди слід задовольнити повністю, стягнувши на користь останнього з обвинуваченого 29400 грн. завданої матеріальної шкоди.

Відповідно до Постанови Пленуму ВСУ №4 від 31.03.1995р. «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оціню заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав потерпілий внаслідок неправомірних дій обвинуваченого, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості, а також майнового стану відповідачів.

Враховуючи наведене, суд вважає, що вимога потерпілого про відшкодування моральної шкоди, завданої злочином, є завищеною та підлягає зменшенню до 1000 грн.

Керуючись ст.ст. 368,370,374 КПК України, суд

з а с у д и в :

ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.190 КК України, та призначити покарання у виді штрафу в розмірі 850 (вісімсот п`ятдесят) грн.

Цивільний позов задовільнити частково. Стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 завдану матеріальну шкоду в розмірі 29 400 (двадцять дев`ять тисяч чотириста) грн. та завдану моральну шкоду в розмірі 1000 (одна тисяча) грн.

На вирок може бути подано апеляцію до Апеляційного суду Львівської області протягом 30 днів з моменту його проголошення через Стрийський міськрайонний суд.

Головуючий-суддя ОСОБА_1