Справа № 302/61/17
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16.08.2017 м. Ужгород

Апеляційний суд Закарпатської області в складі суддів: ОСОБА_1 (головуючого), ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , при секретарі ОСОБА_4 , за участю прокурора ОСОБА_5 , обвинуваченої ОСОБА_6 , потерпілої ОСОБА_7 , розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Ужгороді кримінальне провадження №11-кп/777/203/17 за апеляційною скаргою заступника прокурора Закарпатської області ОСОБА_8 на вирок Міжгірського районного суду Закарпатської області від 03.05.2017.
Цим вироком:

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканка АДРЕСА_1 , громадянка України, не працююча, із професійно-технічною освітою, не судима, засуджена:

- за ч.1 ст.185 КК України на 01 (один) рік позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України обвинувачену ОСОБА_6 звільнено від відбування покарання з випробуванням, якщо вона протягом 01 (одного) року іспитового строку не вчинить нового злочину.
Речові докази: мобільний телефон, марки NOKIA 5030 із сім-карткою «Київстар» та мобільний телефон, марки NOKIA 3109 С із сім карткою «Київстар» та карткою пам`яті micro CSD 4GB - повернуто потерпілій ОСОБА_7 ..
Згідно вироку ОСОБА_6 визнана винуватою за вчинене кримінальне правопорушення за таких обставин.

29.12.2016, приблизно о 23 год. 50 хв., ОСОБА_6 перебуваючи в будинку за адресою АДРЕСА_2 , із корисливих мотивів, шляхом вільного доступу, діючи умисно, таємно заволоділа двома мобільними телефонами марки NOKIA 5030 С та NOKIA 3109 С, у яких знаходились дві сім-картки мобільного оператора «Київстар» та карта пам`яті micro SD 4 GB, що належить ОСОБА_7 , яка проживає за вищевказаною адресою, чим заподіяла потерпілій ОСОБА_7 матеріальну шкоду в сумі 595 грн..
В апеляційній скарзі прокурор, не оспорюючи фактичні обставини кримінального провадження та кваліфікацію діянь ОСОБА_6 , просить вирок суду від 03.05.2017 в частині призначеного покарання скасувати, ухвалити новий, яким призначити ОСОБА_6 за ч.1 ст.185 КК України покарання у виді 01(одного) року позбавлення волі. На підставі ст.75 КК України обвинувачену ОСОБА_6 звільнити від відбування покарання, якщо вона протягом 01 (одного) року іспитового строку виконає покладені на неї обов`язки. На підставі п. п. 1, 2 ч.1ст. 76 КК України

-2-

покласти на ОСОБА_6 обов`язки: повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації. Указує, що покарання обвинуваченій ОСОБА_6 суд призначив у межах санкції, передбаченої ч.1 ст.185 КК України, але при звільненні обвинуваченої від покарання, на підставі вимог ст.75 КК України, не застосував до останньої , які є обов`язковим положення ст.76 цього Кодексу. Відсутність у рішенні суду в частині покладення на особу, звільнену від відбування покарання з випробуванням, певних обов`язків унеможливлює покладення таких осіб на облік, контроль за їх поведінкою з боку органів пробації, а відтак нівелює основний кримінально-правовий зміст звільнення від відбування покарання з випробуванням. Зважаючи на те, що ОСОБА_6 вчинила злочин середньої тяжкості, не покладення обов`язків, передбачених п. п. 1,2 ч.1 ст.76 КК України, не сприятимуть її належному виправленню, а відсутність контролю за поведінкою органами пробації - успішному випробуванню.

Інші сторони кримінального провадження апеляційні скарги на вирок суду не подавали.

Заслухавши доповідь судді, доводи прокурора на підтримання поданої апеляційної скарги, думку обвинуваченої, яка просила суворо не карати її, перевіривши та обговоривши доводи сторін, апеляційний суд уважає, що апеляційна скарга прокурора підлягає до часткового задоволення з таких підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги. Висновки суду першої інстанції щодо фактичних обставин справи, стосовно яких відповідно до вимог частини третьої статті 349 і статті 363 цього Кодексу докази не досліджувалися, не перевіряються.

Оскільки обвинувачена ОСОБА_10 вину у вчиненні кримінального правопорушення визнала повністю, суд першої інстанції обґрунтовано визнав недоцільним, дослідження зібраних органом досудового розслідування доказів, щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При визначенні обсягу доказів, що підлягають дослідженню, встановленні порядку їх дослідження, судом першої інстанції дотримано приписи ст. 349 КПК України. Судом першої інстанції учасникам судового розгляду роз`яснено наслідки дослідження доказів у такому порядку.

Як встановлено матеріалами кримінального провадження, досудове розслідування і судовий розгляд по ньому проведені з дотриманням вимог розділів III, IV КПК України. Викладені у вироку висновки про винуватість обвинуваченої ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.185 КК України при обставинах, вказаних у вироку суду ґрунтуються на зібраних доказах, відповідають фактичним обставинам кримінального провадження і ніким з учасників кримінального провадження не оскаржують ся, а тому апеляційним судом не перевіряються.

Кваліфікація діяння вчиненого обвинуваченою ОСОБА_6 за ч.1 ст.185 КК України, за встановлених у вироку суду обставин, є правильною.

Разом із тим, у ході розгляду кримінального провадження колегія суддів прийшла до висновку про невідповідність призначеного ОСОБА_6 покарання, загальним засадам призначення покарання та вимогам ст. ст. 50, 65 КК України.

-3-

Так, відповідно до вимог ст. ст. 50, 65 КК України, при призначенні покарання суд повинен урахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу обвинуваченого та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Суд першої інстанції вказаних вимог законодавства не дотримався в повному обсязі та призначив обвинуваченій ОСОБА_6 покарання, яке за своєю суворістю не відповідає тяжкості вчиненого діяння, його характеру та спричиненим наслідкам.

Так, з вироку суду вбачається, що обтяжуючих покарання обставин судом першої інстанції в ході розгляду провадження не встановлено. При цьому встановлено ряд пом`якшуючих покарання обставин, а саме: щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, визнання вини, добровільне відшкодування завданого збитку. Крім того, при призначенні покарання судом першої інстанції враховано дані про особу обвинуваченої, яка раніше до кримінальної відповідальності не притягалася, позитивно характеризується за місцем проживання, на утриманні має двох малолітніх дітей, та те, що потерпіла ОСОБА_7 претензій до обвинуваченої не має, однак призначено покарання, яке на думку колегії суддів за своїм видом та розміром не відповідає тяжкості вчиненого діяння та є занадто суворим за вказаних у вироку обставин.

Під час розгляду кримінального провадження апеляційним судом обвинувачена ОСОБА_6 визнала встановлені судом першої інстанції фактичні обставини справи й підтвердила, що в скоєному щиро кається.

Крім того, при прийнятті рішення, колегія суддів також ураховує роз`яснення, які Пленум Верховного Суду України дав у п. 2 постанови від 24.10.2003, №7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» ( зі змінами, внесеними постановами Пленуму Верховного Суду України від 10.12. 2004, № 18; від 12.06. 2009, № 8 та від 06.11. 2009, № 11, згідно яких «коли санкція закону, за яким особу визнано винною, нарівні з позбавленням волі на певний строк передбачає більш м`які види покарань, при постановленні вироку треба обговорювати питання про призначення покарання, не пов`язаного з позбавленням волі. У разі обрання покарання у виді позбавлення волі це рішення повинно бути вмотивованим».
Колегія суддів уважає, що при призначенні ОСОБА_6 покарання положення вказаної вище Постанови Пленуму Верховного Суду України не були враховані, висновки суду при призначенні покарання у виді позбавлення волі належним чином не вмотивовані.
Так, згідно санкції ч.1 ст.185 КК України, за скоєні ОСОБА_6 діяння може бути призначено покарання у виді штрафу від п`ятдесяти до ста неоподаткованих мінімумів доходів громадян, або громадськими роботами на строк від вісімдесяти до двохсот сорока годин, або виправними роботами на строк до двох років, або арештом на строк до шести місяців, або позбавленням волі на строк до трьох років.
З урахуванням наведеного вище, колегія суддів висновки суду першої інстанції при призначенні обвинуваченій ОСОБА_6 покарання вважає належним чином не вмотивованими та не обґрунтованими, - призначене покарання максимальним за видом згідно санкції статті закону, за яким її засуджено, несправедливим, тому визнає за справедливе призначити обвинуваченій ОСОБА_6 покарання у виді штрафу.
Апеляційний суд, враховуючи характер суспільно-небезпечного діяння, ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу обвинуваченої, які наведені у вироку судом першої інстанції та перевірені в ході апеляційного розгляду кримінального провадження, наявність пом`якшуючих покарання обставин та відсутність обтяжуючих покарання обставин уважає за необхідне, пом`якшити призначене ОСОБА_6 покарання в межах санкції ч.1 ст. 185 КК України.
-4-
При прийнятті рішення колегія суддів також ураховує, вимоги ч. 2 ст. 404 КПК України про те, що суд апеляційної інстанції вправі вийти за межі апеляційних вимог прокурора, якщо цим не погіршується становище обвинуваченого або особи, щодо якої вирішувалось питання про застосування примусових методів медичного або виховного характеру. Відповідно до вказаної норми права, якщо розгляд апеляційної скарги дає підстави для прийняття рішення на користь осіб, в інтересах яких апеляційні скарги не надійшли, суд апеляційної інстанції зобов`язаний прийняти таке рішення.

З урахуванням вище наведеного, колегія суддів уважає, що доводи апеляційної скарги прокурора підлягають до часткового задоволення, а вирок суду першої інстанції до зміни у частині призначеного судом покарання.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону чи неправильного застосування кримінального закону, які б могли вплинути на законність та обґрунтованість висновків суду, які є безумовною підставою для його скасування з постановленням нового вироку в частині призначення покарання, апеляційний суд не вбачає.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 408, 409, 419 КПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу заступника прокурора Закарпатської області ОСОБА_8 - задовольнити частково.

Вирок Міжгірського районного суду Закарпатської області від 03.05.2017 року щодо ОСОБА_6 в частині призначення покарання змінити.

Пом`якшити призначене обвинуваченій ОСОБА_6 за ч. 1 ст. 185 КК України покарання, визначивши його у виді штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) грн..

У решті вирок суду залишити без зміни.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.

Судді: