ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
справа № 753/6409/17
провадження № 1-кп/753/646/17
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"13" липня 2017 р. Дарницький районний суд м. Києва в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

провівши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві судовий розгляд кримінального провадження за обвинуваченням

ОСОБА_5 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Шостка Сумської області, громадянина України, українця, з середньою спеціальною освітою, неодруженого, неофіційно працюючого підсобним робочим, зареєстрованого у АДРЕСА_1 , проживаючого у АДРЕСА_2 , раніше судимого: 12 червня 2003 року вироком Шосткинського міськрайонного суду Сумської області за ч. 3 ст. 185 КК України на 2 роки і 6 місяців обмеження волі; 7 грудня 2005 року вироком Великобурлукського районного суду Харківської області за ч. 3 ст. 185 КК України на 4 роки позбавлення волі; 17 серпня 2009 року вироком Шосткинського міськрайонного суду Сумської області за ч. 2 ст. 186, ст. 71 КК України на 4 роки і 1 місяць позбавлення волі; 4 липня 2014 року вироком Шосткинського міськрайонного суду Сумської області за ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 357, ст. 70 КК України на 3 роки позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням, з встановленням іспитового строку 3 роки,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України,

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_5 , 23 лютого 2017 року близько 2 години 45 хвилин, перебуваючи на вул. Харківське шосе, 49 в м. Києві, помітив на протилежній стороні проїзної частини потерпілого ОСОБА_6 , який перебував в стані алкогольного сп`яніння. Враховуючи безпорадний стан потерпілого, ОСОБА_5 , керуючись раптово виниклим умислом на повторне відкрите викрадення чужого майна, для реалізації своєї мети, вступив в злочинну змову з особою, матеріали відносно якої виділені в окреме провадження. Діючи узгоджено між собою, ОСОБА_5 з особою, матеріали відносно якої виділені в окреме провадження, підійшли до потерпілого ОСОБА_7 зі спини та взяли його за руки. Обмеживши таким чином потерпілого в рухах, на виконання злочинної домовленості, ОСОБА_5 правою рукою відкрито викрав з лівої кишені куртки потерпілого мобільний телефон NOMI i177 metal, вартістю 369 гривень з сім-карткою Vodafon НОМЕР_1 , на рахунку якої було 20 гривень та сім-карткою «Київстар» НОМЕР_2 , на рахунку якої було 50 гривень, а особа, відносно якої матеріали виділені в окреме провадження, відкрито викрала з правої кишені куртки потерпілого ОСОБА_7 шкіряний гаманець «Reaction», вартістю 336 гривень, в якому знаходилися грошові кошти в сумі 900 гривень та банківські картки, які матеріальної цінності для потерпілого не представляють. З викраденим майном ОСОБА_5 та особа, матеріали відносно якої виділені в окреме провадження, з місця вчинення злочину зникли, завдавши потерпілому ОСОБА_7 матеріальної шкоди на загальну суму 1 657 гривень.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 свою вину у вчиненні вказаного злочину визнав повністю, щиро розкаявся та суду показав що дійсно він, при обставинах, встановлених у мотивувальній частині вироку, 23 лютого 2017 року близько 2 год. 45 хв. домовився з раніше незнайомим чоловіком про пограбування потерпілого, який знаходився в стані алкогольного сп`яніння. За домовленістю вони підійшли до потерпілого з двох боків та особисто він, ОСОБА_8 , відкрито викрав з кишені потерпілого мобільний телефон. Відкрите викрадення гаманця потерпілого своїм спільником не заперечував. Приблизно за 15 хвилин після вчинення злочину його затримали працівники поліції.

За відсутності сумнівів у добровільності та істинності позиції учасників судового провадження щодо визнання фактичних обставин, суд, обмежившись за згодою останніх в порядку ч. 3 ст. 349 КПК України поясненнями обвинуваченого, який повністю визнав себе винним у вчиненні кримінального правопорушення, приходить до висновку про недоцільність дослідження інших доказів стосовно тих обставин, які ніким не оспорюються, і вважає доведеною винність ОСОБА_5 в умисних діях, які виразились у відкритому викраденні чужого майна (грабіж), вчиненого повторно, за попередньою змовою групою осіб, та кваліфікує його дії за ч. 2 ст. 186 КК України.

Обираючи обвинуваченому міру покарання, суд приймає до уваги характер та ступінь тяжкості вчиненого злочину, відношення обвинуваченого до скоєного, який вину визнав у повному обсязі, у вчиненому щиро розкаявся.
Судом також враховуються і дані про особу обвинуваченого, який на спеціальних обліках не перебуває, неофіційно працює, має постійне місце проживання, звідки негативних характеристик немає, фактичні обставини вчиненого злочину а саме те, що насильство до потерпілого застосовано не було. Крім того суд приймає до уваги те, що будучи неодноразово судимим за вчинення злочинів проти власності, ОСОБА_5 на шлях виправлення не став та знову вчинив корисливий злочин, що, на думку суду, свідчить про його стійку антисоціальну поведінку.
Згідно ст. 66 КК України обставиною, яка пом`якшує покарання ОСОБА_5 , суд визнає щире каяття.

Згідно ст. 67 КК України обставиною, що обтяжує покарання ОСОБА_5 ,суд визнає рецидив злочину, оскільки обвинувачений, маючи судимість за вчинення умисного злочину, передбаченого ч. 3 ст. 357 КК України, знову вчинив умисний злочин.

З огляду на викладене, суд вважає, що виправлення ОСОБА_5 та попередження вчинення нових злочинів як обвинуваченим так і іншими особами можливо тільки в умовах ізоляції обвинуваченого від суспільства і тому обирає покарання у виді позбавлення волі, але в мінімальних межах, встановлених санкцією частини статті, не вбачаючи підстав для можливості його виправлення без реального відбування покарання або застосування більш м`якого виду покарання.
Враховуючи те, що ОСОБА_5 вчинив злочин під час іспитового строку, остаточне покарання слід призначити на підставі ст. 71 КК України за сукупністю вироків.
З урахуванням всіх обставин справи та особи обвинуваченого, суд вважає за можливе приєднати невідбуте покарання за попереднім вироком частково.
Приймаючи до уваги те, що ОСОБА_5 вчинив новий злочин перебуваючи на іспитовому строці, що свідчить про наявність ризику продовжити вчинення обвинуваченим інших кримінальних правопорушень, приймаючи до уваги призначення покарання у виді позбавлення волі, яке належить відбувати реально, з метою забезпечення належної процесуальної поведінки ОСОБА_5 та виконання ним процесуальних обов`язків, суд вважає за необхідне запобіжний захід у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 залишити без змін.
Крім того, відповідно до закону від 18 травня 2017 року за № 2046-VIII, який набрав чинності 21 червня 2017 року, ч. 5 ст. 72 КК України викладено в новій редакції, згідно якої передбачено зарахування судом попереднього ув`язнення у строк покарання у разі засудження до позбавлення волі день за день.
Разом з тим, згідно редакції вказаної частини статті, яка діяла на момент вчинення злочину, строк попереднього ув`язнення зараховувався у строк відбуття покарання із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Враховуючи положення ст. 5 КК України згідно яких закон про кримінальну відповідальність, що встановлює злочинність діяння, посилює кримінальну відповідальність або іншим чином погіршує становище особи, не має зворотної дії в часі, суд вважає, що в строк відбування покарання необхідно зарахувати час попереднього ув`язнення за правилами, що діяли до 21 червня 2017 року.
Питання речових доказів підлягає вирішенню відповідно до ст. 100 КПК України.
Керуючись ст. ст. 369-371 КПК України, суд-
ЗАСУДИВ:
Визнати ОСОБА_5 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України та призначити йому покарання у виді чотирьох років позбавлення волі.
На підставі ст. 71 КК України до призначеного покарання частково приєднати невідбуте покарання за вироком Шосткинського міскрайонного суду Сумської області від 4 липня 2014 року і остаточно призначити ОСОБА_5 покарання у виді чотирьох років шести місяців позбавлення волі.
Запобіжний захід ОСОБА_5 до вступу вироку в законну силу у вигляді тримання під вартою залишити без змін та утримувати його в Державній установі «Київський слідчий ізолятор».
Початок строку відбування покарання ОСОБА_5 вираховувати з 23 лютого 2017 року.
Зарахувати в строк відбуття покарання термін попереднього ув`язнення з 23.02.2017 року до 20.06.2017 року включно, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Речові докази: мобільний телефон та шкіряний гаманець з пластиковими картками, які було передані на зберігання потерпілому ОСОБА_6 залишити на відповідальне зберігання останньому.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку з урахуванням особливостей, передбачених ч. 2 ст. 394 КПК України, до Апеляційного суду м. Києва шляхом подачі апеляції через Дарницький районний суд м. Києва протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Суддя: