Справа № 464/6742/16-к Провадження № 1-кп/450/278/16
УХВАЛА
судового засідання

28 грудня 2016 року Пустомитівський районний суд Львівської області в складі :

головуючого-судді ОСОБА_1

суддів- ОСОБА_2 , ОСОБА_3

при секретарі ОСОБА_4

з участю прокурора ОСОБА_5

захисника ОСОБА_6

захисника (представника потерпілого) ОСОБА_7

перекладача ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Пустомити матеріали обвинувального акту у кримінальному провадженні відносно обвинуваченого ОСОБА_9 за ч.ч.2, 3, 4 ст.190 КК України,-

в с т а н о в и в :
В провадженні Пустомитівського районного суду Львівської області знаходяться матеріали обвинувального акту у кримінальному провадженні, внесених в ЄРДР за №0000060 від 25.01.2014 р., відносно обвинуваченого ОСОБА_9 за ч.ч.2, 3, 4 ст.190 КК України, якому продовжено встановлений захід забезпечення кримінального провадження у виді тримання під вартою до 02.01.2017 р. включно з визначенням застави в розмірі 1953277,72 гривень.

Прокурор в судовому засіданні заявив і подав через канцелярію суду клопотання, яке підтримали потерпілі ОСОБА_10 та ОСОБА_11 із захисником (представником) ОСОБА_7 , про продовження обвинуваченому ОСОБА_9 терміну дії обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на строк 60 (шістдесять) днів до 02.03.2017 р., оскільки наявні достатні підстави вважати, що ризики, передбачені ст.177 КПК України, не змінились, а саме такий обвинувачується у вчиненні ряду кримінальних правопорушень, в тому числі особливо тяжкого, є громадянином Республіки Індії, немає стійких соціальних зв"язків, не підтримує стосунків з колишньою дружиною та дітьми, без місця постійного проживання і праці, покидав територію України 11.12.2015 р. та повернувся лише в травні 2016 р., не відшкодував завданої потерпілим шкоди, а тому може перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні, переховуватись від суду, покинути території України, незаконно впливати на свідків та потерпілих, вчинити інше кримінальне правопорушення, що свідчить про неможливість запобігання цим та іншим ризикам шляхом застосування більш м"яких запобіжних заходів.

Захисник ОСОБА_6 , з думкою якого погодився обвинувачений ОСОБА_9 , клопотання підтримав часткого та пояснив, що органом обвинувачення ризики наведені формально, жодного з них не існує, клопотання не вручено у строк визначений КПК України і його підзахисному слід обрати заставу у розмірі, визначеному ст.182 ч.5 КПК України.

Розглянувши клопотання та матеріали обвинувального акту, заслухавши думку присутніх сторін кримінального провадження, суд приходить до наступного висновку.

У відповідності до вимог ст.331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого. Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу. Незалежно від наявності клопотань суд зобов"язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та направляється уповноваженій службовій особі місця ув"язнення. До спливу продовженого строку суд зобов"язаний повторно розглянути питання доцільності запобіжного заходу, якщо судове провадження не було завершене до його спливу. Аналогічні вимоги визначені ст.315 КПК України, окрім продовження строку дії запобіжного заходу.

Статтею 197 ч.1 КПК України визначено, що строк дії ухвали суду про тримання під вартою або продовження строку тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів.

З врахуванням викладеного, клопотання прокурора слід задовольнити частково та продовжити запобіжний захід у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на строк 60 (шістдесять) днів, а саме до 26.02.2017 р. включно з наступних підстав.

Особа ОСОБА_9 , який не працює, обвинувачується у вчиненні ряду злочинів, в тому числі особливо тяжкого за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від п"яти до дванадцяти років з конфіскацією майна, є громадянином Республіки Індії і може безперешкодно покинути територію України, оскільки сторонами кримінального провадження не надано суду жодного доказу вилучення у нього паспорта, немає стійких соціальних зв"язків, не підтримує стосунків з колишньою дружиною та дітьми, без місця постійного проживання, так як винаймав подобово квартиру у м.Тернопіль, перебуваючи на волі матиме можливість перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні, переховуватись від суду, незаконно впливати на свідків і потерпілих, вчинити інше кримінальне правопорушення, щодо нього є наявність обгрунтованої підозри, а ризики, передбачені ст.177 КПК України, не змінились, що свідчить про неможливість запобігання цим та іншим ризикам шляхом застосування більш м"яких запобіжних заходів.

Обгрунтованість наявної підозри встановлено наданим суду обвинувальним актом у відповідності до якого ОСОБА_9 не відшкодував завданої шкоди.

Що стосується посилань органу обвинувачення на обставини виїзду обвинуваченого з території України 11.12.2015 р. в напрямку Республіки Індії і його повернення лише в травні 2016 р., то в обгрунтування таких мотивів жодного доказу суду не надано.

Посилання захисника ОСОБА_6 на наведені органом обвинувачення формальні ризики, яких не існує, порушення строків вручення клопотання, є безпідставними з наведених судом вище підстав, а також оскільки у відповідності до вимог ст.95 ч.4 КПК України суд може обгрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 цього Кодексу. Суд не вправі обгрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них.

Згідно п.п.3 і 4 ст.5 Конвенції про захист прав людини та практики Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому, переховування обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватись виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про його незначний ступінь, який може служити підставою для запобіжного ув"язнення.

Крім цього, положеннями ст.183 ч.1 та ч.3 КПК України передбачено, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м"яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України. Суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов"язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання обвинуваченим обов"язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті. В ухвалі суду зазначаються, які обов"язки з передбачених статтею 194 цього Кодексу будуть покладені на обвинуваченого у разі внесення застави, наслідки їх невиконання, обгрунтовується обраний розмір застави, а також можливість її застосування, якщо таке рішення прийнято у кримінальному провадженні, передбаченому частиною четвертою цієї статті.

Суд приходить до висновку, у відповідності до вимог ст.182 ч.5 КПК України, продовжити обвинуваченому визначену заставу в розмірі 1953277,72 грн., яка є співрозмірною із аналогічним розміром заподіяної потерпілим шкоди встановленої органом обвинувачення, а тому у цій частині покликання захисника ОСОБА_6 на норми ст.182 ч.5 КПК України до уваги не приймаються.

Керуючись ст.ст.177, 178, 182, 183, 194, 197, 331 КПК України, суд,-

у х в а л и в :
Клопотання прокурора ОСОБА_5 - задовольнити частково.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк 60 (шістдесять) днів, а саме до 26.02.2017 р. включно, з визначеною заставою в розмірі 1953277,72 гривень, та роз"яснити, що він має право у будь-який момент внести заставу у розмірі, встановленому в цій ухвалі.

У випадку внесення застави, на обвинуваченого ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , буде покладено обов"язки прибувати до слідчого, прокурора та суду із встановленою періодичністю, визначеною слідчим, прокурором чи судом; не відлучатись із населеного пункту, в якому він зареєстрований, проживає чи перебуває, без дозволу слідчого, прокурора або суду; повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання або місця роботи.

Ухвала про застосування запобіжного заходу припиняє свою дію після закінчення строку її дії.

Ухвала остаточна та окремому оскарженню не підлягає.

Головуючий-суддя ОСОБА_1

Судді ОСОБА_2

ОСОБА_3