АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Справа № 638/6525/16-к Головуючий суддя І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/790/819/17 Суддя доповідач ОСОБА_2
Категорія: Злочини проти безпеки руху та експлуатації транспорту
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 березня 2017 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Харківської області у складі:

головуючого - судді ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 і ОСОБА_4 ,

секретар - ОСОБА_5 ,

за участю: прокурора - ОСОБА_6 ,

потерпілої - ОСОБА_7 ,

обвинуваченого - ОСОБА_8 ,

його захисника адвоката ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Харкові матеріали кримінального провадження № 638/6525/16-к за обвинуваченням ОСОБА_8 за ч.1 ст.286 КК України

за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_8 на вирок Дзержинського районного суду міста Харкова від 28 грудня 2016 року,

У С Т А Н О В И Л А:
Вироком Дзержинського районного суду міста Харкова від 28 грудня 2016 року щодо ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харків, громадянина України, одруженого, з вищою освітою, в силу ст.89 КК України такого, що не має судимості, працює в виробничому підрозділі «Харківська вагонна дільниця» регіональної філії «Південна залізниця» публічного акціонерного товариства «Українська залізниця», провідник, проживає за адресою: АДРЕСА_1

останнього визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.286 КК України та призначено покарання 2 роки обмеження волі, з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 1 рік. На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_8 від відбування покарання звільнено з випробуванням на 1 рік. Згідно ст. 76 КК України покладено на ОСОБА_8 наступні обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України на постійне проживання без погодження з уповноважений органом з питань пробації; стягнуто з ОСОБА_8 на користь потерпілої ОСОБА_10 матеріальну шкоду у розмірі 1012 грн , моральну шкоду у розмірі 20 000 грн.; в іншій частині позову відмовлено; стягнуто з ОСОБА_8 на користь держави судові витрати за проведення комплексної судової авто технічної експертизи та експертизи відео, звукозапису № 1466/3351 від 29.03.2016 року 4181 грн.

З цим судовим рішенням не погодився обвинувачений, який подав апеляційну скаргу і просить скасувати вирок та ухвалити новий вирок, яким із застосуванням ст.69 КК України призначити йому покарання штраф без позбавлення права керування транспортними засобами, а в задоволенні позову потерпілої відмовити.

Вислухавши доповідь судді, думки прокурора, потерпілої, обвинуваченого та його захисника, перевіривши матеріали кримінального провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного:

Оскаржуваним вироком суду було встановлено, що ОСОБА_8 22 грудня 2015 року приблизно об 11 годині керував технічно справним автомобілем «ДЕУ Ланос», р.н. НОМЕР_1 та рухався по пр-ту Леніна зі сторони вул. Отакара Яроша в напрямку вул. 23-го Серпня в м. Харкові. В районі перехрестя пр-ту. Леніна та вул. Тобольської ОСОБА_8 , грубо порушив вимоги п. 10.1 Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10 жовтня 2001 року, згідно з якими: 10.1. Перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху», виконуючи поворот ліворуч, не надав дорогу автомобілю «ВАЗ 21083» р.н. НОМЕР_2 під керування ОСОБА_11 , який рухався по пр-ту. Леніна у зустрічному напрямку та скоїв з ним зіткнення. В якості пасажирів у автомобілі «ВАЗ 21083» р.н. НОМЕР_2 слідували ОСОБА_12 та ОСОБА_13 . Унаслідок дорожньо-транспортної пригоди у потерпілої ОСОБА_12 мав місце перелом шиловидного відростку правої лучевой кістки без зміщення та забійної рани в області лівого коліна, які в своїй сукупності відносяться до тілесних ушкоджень середньої тяжкості, які тягнуть за собою тривалий розлад здоров`я, у ОСОБА_13 мали місце садна лобної області та забійна рана верхнього віка лівого ока, які відносяться до легких тілесних ушкоджень. Порушення правил безпеки дорожнього руху ОСОБА_8 знаходиться в причинному зв`язку з подією та наслідками, виразилося в тому, що він, керуючи технічно справним автомобілем, під час здійснення повороту ліворуч, не надав перевагу в русі зустрічному транспорту.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_8 свою вину в скоєнні інкримінованого йому правопорушення визнав повністю, пояснив, що дійсно 22.12.2015 року приблизно об 11 години керував автомобілем, під час здійснення повороту ліворуч, не надав превагу в русі зустрічному транспорту та допустив зіткнення з автомобілем «ВАЗ 21083» р.н. НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_11 , а потерпіла ОСОБА_14 підтвердила пояснення обвинуваченого ОСОБА_8 відносно обставин дорожньо-транспортної пригоди, у зв`язку з чим суд обмежився допитом обвинуваченого та потерпілої і вивченням даних про особу обвинуваченого.

Кваліфікація дій ОСОБА_8 за ч. 1 ст.286 КК України, тобто порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження, відповідає матеріалам кримінального провадження.

Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого, суд визнав щире каяття.

Обставинами, які обтяжують покарання, не були встановлені.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_8 , суд прийняв до уваги характер та ступінь тяжкості скоєного кримінального правопорушення, яке у відповідності до вимог ст. 12 КК України, відноситься до категорії невеликої тяжкості правопорушень, дані про особу обвинуваченого, який не має судимості в силу ст.89 КК України, має сім`ю, трьох дітей , працює , на обліку у лікаря психіатра та нарколога не перебуває, характеризується за місцем роботи задовільно.

Враховуючи наведене, суд обґрунтовано вважав, що виправлення ОСОБА_8 попередження вчинення ним нових правопорушень можливе без обмеження його волі, із застосуванням ст.75,76 КК України.

Відповідно до вимог ст. 65 КК України при призначенні покарання суд повинен врахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Особі має бути призначено покарання необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Згідно вимог ст. 414 КПК України невідповідним ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого визнається таке покарання, яке хоч і не виходить за межі, встановлені відповідною статтею (частиною статті) закону України про кримінальну відповідальність, але за своїм видом чи розміром є явно несправедливим через м`якість або суворість. Колегія суддів уважає, що суд першої інстанції, призначаючи покарання та звільняючи від його відбування обвинуваченого із застосуванням вимог ст. 75 КК України, дотримавсь вимог ст.65 КК України. Обставини, на які послався апелянт, судом ураховані.

Згідно вимог ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Як роз?яснив Пленум Верховного Суду України у п.9 своєї Постанови № 4 31.03.1995 р. "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" розмір відшкодування моральної шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин, зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, при цьому, суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.
Суд правомірно визнав цивільний позов доведеним у частині та правильно визначив розмір відшкодування, урахувавши глибину страждань, які перенесла потерпіла в зв`язку з травмуванням.

Ухвалюючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції дотримався вимог процесуального і матеріального права, ухвалив законне та обґрунтоване рішення. Підстав для його скасування або зміни немає.

Керуючись ст. ст. 376, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Вирок Дзержинського районного суду міста Харкова від 28 грудня 2016 року щодо ОСОБА_8 залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, але на неї може бути подано касаційну скаргу безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з моменту проголошення ухвали.

Головуючий-суддя суддя суддя
_________________ __________________ _________________

ОСОБА_15 ОСОБА_16 ОСОБА_17