АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/774/461/17 Справа № 185/3418/16-к Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - ОСОБА_2

У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 березня 2017 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

судді - доповідача ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 ,

ОСОБА_4

при секретарі ОСОБА_5

за участю прокурора ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7 ,

розглянувши в відкритому судовому засіданні в режимі відео конференції в м. Дніпрі матеріали за апеляційною скаргою прокурора відділу процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих регіональної прокуратури Донецької області ОСОБА_8 на ухвалу Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 27 квітня 2016 року про повернення прокурору обвинувального акта у кримінальному провадженні № 0000375 від 23 липня 2015 року щодо

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Донецька, громадянки України, яка проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

обвинуваченої у скоєнні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 258-3 КК України, -

встановила:
Ухвалою Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області 7 квітня 2016 року обвинувальний акт у кримінальному провадженні щодо ОСОБА_10 повернуто прокурору для усунення недоліків, які суд вбачає в наступному.

Зі змісту обвинувального акта вбачається, що ОСОБА_10 повідомлено про підозру органом досудового розслідування кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 258-3 КК України, яке, на думку суду, обмежується відтворенням диспозиції вказаного кримінального закону, без співставлення юридичних ознак злочину, їх метою і мотивами, що перешкоджає реалізації передбачених процесуальним законом прав.

Згідно з обвинувальним актом у даному кримінальному провадженні здійснювалось спеціальне досудове розслідування, застосування якого можливо за наявності передбачених законом підстав, а саме наявності інформації про переховування обвинуваченого з метою ухилення від кримінальної відповідальності та оголошення останнього у міжнародний та/або міждержавний розшук. Крім того, будь-яких спеціальних норм при проведенні підготовчого судового засідання КПК України не передбачено. Вважає, що можливість проведення засідання без обвинуваченого передбачена лише в стадії судового розгляду, відповідно до ч. 3 ст. 323 КПК з оголошенням обвинуваченого у міжнародний та/або міждержавний розшук, з наданням матеріалів про те, що останній знав або повинен був знати про розпочате кримінальне провадження. Така інформація щодо обвинуваченої ОСОБА_10 відсутня, що істотно порушує вимоги, передбачені підпунктами «а» та «b» п. 3 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Прокурор не погодившись з ухвалою суду, подав апеляційну скаргу. В ній просить її скасувати і призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

В обґрунтування своїх доводів посилається на те, що обвинувальний акт у кримінальному провадженні щодо ОСОБА_10 складено із дотриманням вимог ст. 291 КПК, у тому числі, згідно з п. 5 ч. 2 цієї статті, тобто, з викладенням фактичних обставин злочину, які прокурор вважає встановленими, правової кваліфікації з посиланням на вимоги закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення, а посилання суду першої інстанції про невідповідність обвинувального акта вимогам КПК не відповідає фактичним обставинам справи.

Стверджує, що не відповідають дійсності твердження суду про те, що органом досудового розслідування обвинуваченій ОСОБА_10 не було повідомлено про розпочате досудове розслідування щодо неї, оскільки органом досудового розслідування, відповідно до ч. 1 ст. 297-5 КПК, було повідомлено останній про розпочате стосовно неї досудового розслідування, і про необхідність явки до слідчого для проведення слідчих дій. Повістки про виклик ОСОБА_10 були опубліковані в засобах масової інформації - газеті «Урядовий кур`єр» та на офіційному веб-сайті прокуратури Донецької області. Копії процесуальних документів, що підлягали врученню обвинуваченій були вручені її захиснику під розписку.

Посилається на вимоги ч. 2 Прикінцевих положень Закону України від 15 січня 2015 року № 119-VIII про те, що тимчасова дія частини 5 статті 139, частини 2 статті 297-1, пункту 4 частини 2 статті 297-2, частини 1 та абзацу 3 частини 3 статті 297-4, абзацу першого частини третього статті 323 КПК України поширюється на осіб, які перебувають на тимчасово окупованій території України або в районі проведення антитерористичної операції та/або оголошені у міждержавний та/або міжнародний розшук. Таким чином, для отримання дозволу про спеціальне досудове розслідування не встановлено обов`язкової умови оголошення підозрюваного в міждержавний та/або міжнародний розшук, а достатньо об`єктивних даних про те, що така особа знаходиться на тимчасово окупованій території України або в районі проведення антитерористичної операції.

Разом з цим, зазначає, що в ході досудового розслідування отримано інформацію про знаходження обвинуваченої ОСОБА_10 в районі проведення антитерористичної операції у м. Донецьку, яка на даний час не підконтрольна владі Україні, що послугували підставою для отримання дозволу у суді для проведення спеціального досудового розслідування, який було надано органу досудового розслідування відповідно до ухвали слідчого судді Краматорського міського суду Донецької області.

Не погоджуючись з висновками суду про відсутність правового механізму для застосування інституту спеціального судового розгляду у підготовчому судовому засіданні, що на думку суду унеможливлює призначення судового розгляду без надання належних умов для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав, вказує, що відповідно до п. 24 ч. 1 ст. 3 КПК України, судове провадження визначено як кримінальне провадження у суді першої інстанції, Яке включає підготовче судове провадження, судовий розгляд і ухвалення та проголошення судового рішення, провадження з перегляду судових рішень в апеляційному, касаційному порядку, Верховним судом України, а також за нововиявленими обставинами. Разом з тим, відповідно до ч. 3 ст. 323 КПК України судовий розгляд у кримінальному провадженні щодо злочинів, зазначених у частині другій статті 297-1 цього Кодексу, може здійснюватися за відсутності обвинуваченого, який переховується від органів слідства та суду з метою ухилення від кримінальної відповідальності (спеціальне судове провадження) та оголошений у міждержавний та/або міжнародний розшук.

Заслухавши суддю-доповідача, прокурора про скасування ухвали про повернення обвинувального акта з направленням справи на новий судовий розгляд в суді першої інстанції, думку захисника, який погодився зі скаргою прокурора та просив її задовольнити, перевіривши надані матеріали провадження в межах поданої апеляційної скарги та обговоривши її доводи, колегія суддів приходить до висновку про те, що вона підлягає задоволенню з наступних підстав.

У підготовчому судовому засіданні, у відповідності до ст. 314 ч. 3 п. 3 КПК України, суд першої інстанції має право прийняти рішення про повернення прокурору обвинувального акта, за умови його невідповідності вимогам ст. 291 КПК України.

Статтею 291 частиною 2 п. 5 КПК України передбачено, що обвинувальний акт повинен містити виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на вимоги закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.

Таким чином, законодавець встановив вимоги до змісту обвинувального акта та підстави для повернення його судом першої інстанції прокурору.

Звертається увага на те, що повернення обвинувального акта прокурору передбачає не формальну невідповідність такого акта вимогам закону, а наявність у ньому таких недоліків, які перешкоджають суду призначити судовий розгляд.

Як убачається з обвинувального акта, складеного слідчим та затвердженого прокурором, він складний з дотриманням вимог ст. 291 КПК України. В ньому викладені фактичні обставини кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на вимоги закону і статті закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення. Видно, що на даному етапі суд позбавлен процесуальної можливості вдаватися до аналізу об`єктивної сторони злочину та висловлювати позицію щодо обсягу доказів. Проводячи розгляд справи по суті, за наявності таких обставин, повинен керуватися вимогами ст. 62 Конституції України.

Колегія суддів не може погодитись з висновками суду першої інстанції про неможливість застосування спеціального кримінального провадження щодо обвинуваченої ОСОБА_10 у зв`язку з відсутністю інформації про переховування останньої з метою ухилення від кримінальної відповідальності та оголошення її у міждержавний та/або міжнародний розшук, виходячи з наступного.

Згідно ст. 5 Закону України «Про здійснення правосуддя та кримінального провадження у зв`язку з проведенням антитерористичної операції» № 1632-VII від 12 серпня 2014 року, зі змінами, внесеними згідно із Законами № 119- VII від 15 січня 2015 року та № 1798- VII від 21 грудня 2016 року, ухилення від явки на виклик слідчого, прокурора чи судовий виклик слідчого судді, суду (неприбуття на виклик без поважної причини більш як два рази) підозрюваним обвинуваченим, який перебуває в районі проведення антитерористичної операції, та оголошення його у розшук є підставою для здійснення спеціального досудового розслідування чи спеціального судового провадження, в порядку, передбаченому КПК України, з особливостями, встановленими цим Законом.

Вимога про оголошення у міждержавний або міжнародний розшук не поширюється на випадки, якщо вирішується питання про застосування стосовно цих осіб спеціального кримінального провадження.

Таким чином, для проведення спеціального досудового розслідування та спеціального судового провадження, не встановлено обов`язкової умови оголошення обвинуваченого у міждержавний та/або міжнародний розшук, а достатньо інформації про знаходження обвинуваченого на тимчасово окупованій території України або в районі проведення антитерористичної операції.

Згідно з повідомленнями начальника Департаменту внутрішньої безпеки УВБ в Донецькій області від 16 березня 2016 року, ОСОБА_10 мешкає та постійно знаходиться на тимчасово неконтрольованій українською владою території, а саме за адресою: АДРЕСА_1 . На її адресу неодноразово слідчим було направлено повістки про виклик до слідчого, також повістки були опубліковані в засобах масової інформації.

Ухвалою Краматорського міського суду Донецької області 24 березня 2016 року задоволено клопотання слідчого про здійснення спеціального досудового розслідування по кримінальному провадженню щодо ОСОБА_10 , яка підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 258-3 КК України.

На підставі викладеного, колегія суддів приходить до висновку про обґрунтованість доводів апеляційної скарги прокурора в цій частині.

Не може колегія суддів погодитись з висновками суду першої інстанції про відсутність правового механізму для застосування інституту спеціального судового розгляду у підготовчому судовому засіданні, оскільки згідно п. 24 ч. 1 ст. 3 КПК України зазначено, що судове провадження це кримінальне провадження у суді першої інстанції, яке включає підготовче судове провадження, судовий розгляд і ухвалення та проголошення судового рішення, провадження з перегляду судових рішень в апеляційному, касаційному порядку, Верховним Судом України, а також за нововиявленими обставинами.

Крім того, згідно ч. 3 ст. 323 КПК України, судовий розгляд у кримінальному провадженні щодо злочинів, зазначених у частині другій статті 297-1 цього Кодексу, може здійснюватися за відсутності обвинуваченого, крім неповнолітнього, який переховується від органів слідства та суду з метою ухилення від кримінальної відповідальності (спеціальне судове провадження) та оголошений у міждержавний та/або міжнародний розшук. За наявності таких обставин за клопотанням прокурора, до якого надаються матеріали про те, що обвинувачений знав або повинен був знати про розпочате кримінальне провадження, суд постановляє ухвалу про здійснення спеціального судового провадження стосовно такого обвинуваченого.

Виходячи з викладеного, та з урахуванням того, що вирішення питань, передбачених ст. ст. 314, 315 КПК України є виключною компетенцією суду першої інстанції, до повноважень якого належить прийняття рішень по отриманим судом обвинувальним актам, колегія суддів, керуючись загальними засадами КПК України, а саме ст. 7 ч. 6, ст. 9 КПК України вважає, що обвинувальний акт підлягає поверненню на новий судовий розгляд в суд першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 409, 415, 418, 419 КПК України, колегія суддів, -

постановила:
Апеляційну скаргу прокурора відділу процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих регіональної прокуратури Донецької області ОСОБА_8 задовольнити.

Ухвалу Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 27 квітня 2016 року про повернення прокурору обвинувального акта у кримінальному провадженні щодо ОСОБА_10 скасувати та призначити новий судовий розгляд у суді першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили з дня проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4