Справа № 201/6471/16-к
Провадження № - 1КП/201/250/2016
ВИРОК
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
13 грудня 2016 року м. Дніпро

Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська у складі судді ОСОБА_1 , за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська кримінальне провадження № 0001513 відносно:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпродзержинська, українця, громадянина України, з середньою освітою, не одруженого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , судимого:

- 31.01.2006 р. Дніпровським районним судом м. Дніпродзержинська по ст. 186 ч. 2, 69 КК України до 2 р позбавлення волі, на підставі ст. 104 КК України від відбуття покарання звільнений з випробувальним терміном 2 роки;
- 19.04.2006 р Дніпровським районним судом м. Дніпродзержинська по ст. 186 ч. 2 КК України до 4 років позбавлення волі, на підставі ст. 70 ч. 4 КК України даними покарання поглинена покарання, призначене за вироком Дніпровського райсуду від 31.01.06, до відбування 4 м. позбавлення волі;
- 30.03.2009 р. Дніпровським районним судом м. Дніпродзержинська по ст. 186 ч. 2 КК України до 4 років позбавлення волі, на підставі ст. 70 ч. 4 КК України приєднаний невідбутий строк 1 місяць за вироком Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська від 19.04.2006 року, до відбування 4 роки 1 місяць позбавлення волі, звільнився по відбування терміну 17.11.2010 р;
- 11.01.2013 р. Дніпровським районним судом м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області за ч.2 ст. 185, ч.2 ст. 186, ч.2 ст. 187, ч.1 ст. 304 КК України, на підставі ч.1 ст. 70 КК України до позбавлення волі строком на 7 років 6 місяців з конфіскацією майна. Ухвалою Синельниківського районного суду від 04.03.2016 року на підставі ч.5 ст. 72 КК України строк відбуття з 12.02.2011 р. по 17.07.2013 р. включно. Звільнився 14.03.2016 року по відбуттю строку покарання.
обвинуваченого у вчиненні злочину передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України,

В судовому засіданні приймали участь:

прокурор ОСОБА_4

обвинувачений ОСОБА_3

потерпілий ОСОБА_5

ВСТАНОВИВ:
06.04.2016 року, близько 11 години 10 хвилин, ОСОБА_3 , перебував у салоні автомобіля марки «ВАЗ» 21011 державний номерний знак НОМЕР_1 , який був розташований на парковці біля центру «Менора» за адресою: м. Дніпропетровськ, площа Успеньска, 5, де побачив раніше йому незнайомого ОСОБА_5 після чого, запропонував ОСОБА_5 присісти до салону автомобіля «ВАЗ» державний номерний знак НОМЕР_1 , на що ОСОБА_5 погодився та сів до вищевказаного автомобіля.

Далі ОСОБА_5 , перебуваючи у салонів вищевказаного автомобіля дістав із карману штанів мобільний телефон марки «Sony Experia» e15i IMEI НОМЕР_2 білого кольору, який ОСОБА_3 визначив як об`єкт свого злочинного посягання.

Після чого ОСОБА_3 , реалізуючи свій раптово виниклий злочинний умисел направлений на шахрайське заволодіння чужим майном, вчиненого повторно, діючи умисно із корисливих мотивів, маючи умисел на неповернення мобільного телефону, попросив ОСОБА_6 передати йому мобільний телефон з метою перевірки по базі викрадених мобільних телефонів на предмет крадіжки останнього, мотивуючи це тим, що такий же телефон викрали у його сестри.

Після чого ОСОБА_5 , будучи введеним в оману, не маючи сумнівів, що ОСОБА_3 дійсно бере мобільний телефон з метою перевірки по базі викрадених мобільних телефонів, добровільно передав останньому мобільний телефон марки «Sony Experia» e15i IMEI НОМЕР_2 білого кольору, який належить йому на праві власності, для перевірки щодо наявності належного йому мобільного телефону в базі розшуку викрадених мобільних телефонів, а сам вийшов з машини з метою покурити сигарети.

Після чого ОСОБА_3 , залишившись один у автомобілі марки «ВАЗ» 21011 державний номерний знак НОМЕР_1 , на парковці біля центру « Менора» за адресою: м. Дніпропетровськ, площа Успенська, 5, реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на шахрайське заволодіння чужим майном, шляхом обману, без мети повернення, вчиняючи злочин повторно, з корисливих мотивів та особистої зацікавленості, на автомобілі марки «ВАЗ» 21011, державний номерний знак НОМЕР_1 , з місця вчинення кримінального правопорушення, з мобільним телефоном марки «Sony Experia» e15i IMEI НОМЕР_2 білого кольору, який належить потерпілому ОСОБА_5 зник, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд, чим спричинив потерпілому ОСОБА_5 майнову шкоду на суму 2156 гривень 45 копійок.

Вказаними діями обвинувачена ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення передбачене ч. 2 ст. 190 КК України, а саме, заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство), вчинене повторно.

В судовому засіданні обвинувачений свою вину не визнав та пояснив, що в той день він дійсно знаходився в автомобілі ВАЗ на парковці білі Менори, де познайомився з потерпілим. В ході спілкування обвинувачений побачив у потерпілого телефон «Sony Experia» який схожий на той телефон, що було викрадено в його цивільної дружини, а тому він взяв вказаний телефон у потерпілого, щоб перевірити його ІМЕІ з документами, які мались на телефон дружини, і мав реальний намір повернути телефон потерпілому в разі неспівпадіння ЕМЕІ, і з цією метою взяв у потерпілого його адресу проживання, однак не встиг повернути телефон, так як був затриманий поліцейськими через пів години після того як поїхав від потерпілого.

Суд, заслухавши обвинуваченого, показання потерпілого, свідків та дослідивши інші докази, надані сторонами кримінального провадження, приходить до висновку, що винність ОСОБА_3 у вчиненні інкримінованих йому злочинів знайшла своє підтвердження з огляду на наступне.

Так, в судовому засіданні потерпілий ОСОБА_5 пояснив, що 06.04.2011 він був у центрі міста та збирав макулатуру. Приблизно о 11-00 годин він знаходився біля центру «Менора», коли почув, що хтось свиснув. Він обернувся і побачив людину, яка його звала з автомобіля. Він підійшов і людина почала розпитувати, що він тут робить потерпілий сказав, що не буде відповідати якщо особа не працівник правоохоронного органу. Тоді ця людина, яка сиділа на передньому пасажирському сидінні попросила присісти в автомобіль. Потерпілий сів в автомобіль на заднє сидіння і обвинувачений попросив дати телефон зателефонувати. Потерпілий дав і через деякий час в автомобіль сів інший чоловік на водійське сидіння. Обвинувачений показав йому телефон і сказав, що цей телефон схожий на той який викрали у його друга чи подруги, на що той чоловік сказав, що «ні це не він поверни телефон людині і не затримуй його». Після цих слів обвинувачений попросив потерпілого вийти з автомобіля і зачекати. Потерпілий вийшов а через деякий час з автомобіля викинули сім карту і флешкарту і автомобіль поїхав. Потерпілий запам`ятав номер автомобіля і пішов шукати патрульних. Приблизно через 30 хв. він знайшов патрульних повідомив про злочин і вони почали разом їздити шукати автомобіль, однак не знайшли і патрульні відвезли його до відділку поліції де він писав заяву, а через деякий час привезли обвинуваченого і він його опізнав. Також потерпілий пояснив, що під час спілкування обвинувачений не з`ясовував адресу проживання потерпілого та не говорив про те, що поверне телефон після перевірки.

З протоколу пред`явлення особи для впізнання від 06.04.2015, дослідженого в судовому засіданні вбачається, що в ході даної процесуальної дії потерпілий, при пред`явленні йому чотирьох осіб, вказав на ОСОБА_3 , як особу, яка заволоділа його телефоном.

Показання потерпілого підтвердив допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_7 , який пояснив, що він знає ОСОБА_3 і вони товаришують. В той день 06.04.2016 свідкові треба було поїхати до Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська на судове засідання з приводу ДТП і він позичив автомобіль у свого товариша, а так як двері автомобіля не зачинялись, то він взяв з собою ОСОБА_3 , щоб той охороняв автомобіль. Коли вони прибули до м. Дніпро то свідок пішов на засідання, а обвинувачений залишився в автомобілі. Коли свідок повернувся з судового засідання, то побачив, що разом з обвинуваченим в автомобілі сидить незнайомий чоловік. Свідок сів до авто і запитав хто це, на що отримав відповідь, що знайомий обвинуваченого. Обвинувачений в руках тримав телефон і показав його свідкові, запитавши чи це не телефон його дівчини, на що свідок відповів негативно та сказав повернути телефон так як їм пора їхати. Потерпілий вийшов з машини, а обвинувачений сказав, що цей телефон потерпілий йому подарував, а тому він витяг з нього картки і віддав потерпілому і вони поїхали. Через 10 хв. їх затримали і телефон вилучили у ОСОБА_3 . В ході їх бесіди ОСОБА_3 не говорив про те, що телефон належить його дівчині та між обвинуваченим і потерпілим не було сварки. ОСОБА_8 , не говорив, що буде перевіряти телефон по ІМЕІ, також свідок не чув, щоб ОСОБА_3 запитував адресу потерпілого і обіцяв останньому повернути телефон.

Свідок ОСОБА_9 в судовому засіданні повідомила, що вона цивільна дружина обвинуваченого і в неї було багато телефонів в тому числі і «СоніЕріксон», який вона купила в ломбарді на лівому березі близько 2-х років тому та користувалась ним до його викрадення в 2016 році . Це був кнопочний телефон з монохромним екраном сірого кольору.

З протоколу огляду телефону від 06.04.2016, дослідженого в судовому засіданні вбачається, що телефон «СоніЕріксон» білого кольору, що спростовує показання обвинуваченого про те, що він вважав цей телефон викраденим у його цивільної дружини, яка пояснила, що у неї був телефон сірого кольору.

З висновку судової-товарознавчої експертизи від 18.04.2016 вбачається, що вартість телефону «Sony Experia» ОСОБА_10 НОМЕР_2 становить 2 156,45 гривень.

Всі вищеперелічені докази належні, оскільки вони підтверджують існування обставин, що підлягають доказуванню, допустимі, оскільки вони отримані в порядку встановленому КПК України, достовірні, оскільки фактичні дані отримані з цих доказів, не спростовані жодним іншим доказом, наданим сторонами кримінального провадження. Всі ці докази не викликають обставини, за яких вони отримані, сумнівів у їхній надійності й точності і вони в своїй сукупності та взаємозв`язку не містять суперечностей, доповнюють один одного і дають можливість суду прийти до однозначного висновку про те, що 06.04.2016 року, близько 11 години 10 хвилин, ОСОБА_3 , знаходячись в м. Дніпропетровськ, площа Успеньска, 5, у салоні автомобіля «ВАЗ» державний номерний знак НОМЕР_1 , шляхом обману заволодів мобільним телефоном марки «Sony Experia» e15i, належним ОСОБА_5 і дії обвинуваченого вірно кваліфіковано органом досудового слідства за ч. 2 ст. 190 КК України як заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство), вчинене повторно.

Посилання ОСОБА_3 на те, що він взяв телефон з метою перевірити імеі і повернути його потерпілому спростовуються показаннями потерпілого, який повідомив, що обвинувачений не зясовував його адресу і не повідомляв, що поверне телефон, показаннями свідка ОСОБА_7 , яякий спростував пояснення ОСОБА_3 та показаннями цивільної дружини обвинуваченого ОСОБА_9 , яка пояснила, що у неї викрали телефон сірого кольору в той час як ОСОБА_3 заволодів телефоном білого кольору.

При призначенні обвинуваченому ОСОБА_3 покарання, суд згідно з вимогами ст. 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, який відноситься до злочинів середньої тяжкості, дані про особу обвинуваченого, який раніше неодноразово судимий за злочини проти власності та винив новий злочин менш ніж через місяць після звільнення з місць позбавлення волі, на обліку у лікаря психіатра та лікаря нарколога не перебуває, посередньо характеризується.
Обставин, що пом`якшують чи обтяжують покарання ОСОБА_3 відповідно до ст. 66, 67 КК України в судовому засіданні не встановлено.
З врахуванням викладеного, суд вважає, що з метою виправлення та попередження нових злочинів, обвинуваченому слід призначити покарання виключно у виді позбавлення волі, оскільки саме таке покарання буде повністю відповідати ступеню тяжкості вчиненого злочину, конкретним його обставинам, даним про особу обвинуваченого, який неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності за злочини проти власності, однак на шлях виправлення не став, продовживши вчинення аналогічних злочинів.
Підстав для застосування до ОСОБА_3 положень ст. 69 КК України, а саме призначення покарання нижче нижчої межі встановленої санкцією статті суд не вбачає.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 374-376 КПК України, -

УХВАЛИВ:
ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні злочину передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України та призначити покарання у вигляді позбавлення волі строком на два роки.

Речовий доказ - мобільний телефон марки «Sony Experia» e15i IMEI НОМЕР_2 білого кольору повернути потерпілому ОСОБА_5 .

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, яка може бути подана сторонами кримінального провадження до апеляційного суду Дніпропетровської області через Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська протягом тридцяти діб з дня проголошення вироку суду.
Копію вироку вручити обвинуваченому та прокурору.
Головуючий - суддя: ОСОБА_1