УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 серпня 2017 року

Слідчий суддя Шевченківського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю особи, яка подала скаргу ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у місті Києві

скаргу ОСОБА_3 на бездіяльність слідчого ГСУ Служби безпеки України, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань,

ВСТАНОВИВ :

31 липня 2017 року ОСОБА_3 звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва зі скаргою на бездіяльність начальника Головного слідчого управління СБУ ОСОБА_4 , в якій просить зобов`язати начальника Головного слідчого управління СБУ ОСОБА_4 внести до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомості про вчинення кримінального правопорушення, викладені в його заяві від 18 липня 2017 року за Вих.1636/31, яка отримана уповноваженою особою Головного слідчого управління СБУ 19 липня 2017 року.

Як на підставу звернення до суду зі скаргою ОСОБА_3 посилається на положення ст.303 КПК України та обґрунтовує її тим, що ним 18 липня 2017 року до Головного слідчого управління СБУ поштовим відправленням було направлено заяву від 18 липня 2017 року, про наявність в діях судді Солом`янського районного суду м. Києва ОСОБА_5 ознак кримінальних правопорушень, яка була отримана уповноваженою особою Головного слідчого управління СБУ 19 липня 2017 року, про що свідчить копія рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення з відповідною відміткою, додана до матеріалів скарги.

У вищевказаній заяві ОСОБА_3 просив начальника Головного слідчого управління СБУ ОСОБА_4 внести до Єдиного реєстру досудових розслідувань відповідні відомості про вчинення кримінального правопорушення, однак на час звернення до слідчого судді зі скаргою відомості про кримінальне правопорушення, викладені у його заяві, до Єдиного реєстру досудових розслідувань не внесені, досудове слідство не розпочато, що свідчить про порушення вимог КПК України.

У судовому засіданні скаржник ОСОБА_3 скаргу підтримав та просив її задовольнити у повному обсязі з підстав викладених у ній.

Уповноважена особа Головного слідчого управління СБУ, бездіяльність якої оскаржується, будучи належним чином повідомленою про час та місце розгляду скарги, у судове засідання не з`явилася. Разом з цим, відсутність у судовому засіданні особи, бездіяльність якої оскаржується, не перешкоджає розгляду скарги.

Дослідивши скаргу та додані до неї матеріали, заслухавши пояснення заявника ОСОБА_3 , слідчий суддя приходить до наступного висновку.

Статтею 126 Конституції України і законами України встановлені гарантії незалежність і недоторканість суддів. Вплив на суддів у будь-який спосіб забороняється. Гарантії незалежності суддів закріплені також в статті 6 Закону України Про судоустрій і статус суддів.

Разом з тим, у відповідності до даної категорії законодавством передбачений окремий спеціальний порядок внесення даних, що забезпечує та гарантує принцип незалежності судової гілки влади. Такі гарантії незалежності суддів закріплені також в ст.6 Закону України «Про судоустрій і статус суддів».

Згідно з ст.8 Конституції України Конституція має найвищу юридичну силу, закони приймаються на її основі і повинні відповідати їй. Норми Конституції є нормами прямої дії.

Положеннями ст.214 КПК України передбачено загальну процедуру внесення відомостей про злочин до ЄРДР, якщо слідувати якій, то внести відомості до ЄРДР щодо судді може не лише Генеральний прокурор або його заступник, а також будь-який інший прокурор або слідчий.

Проте при вирішенні такого питання необхідно також застосовувати положення ч.1 ст.9 КПК України, відповідно до якої під час кримінального провадження прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані неухильно додержуватись вимог Конституції України, Кримінального процесуального кодексу України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. В силу ч.4 ст.9 КПК у разі, якщо норми КПК суперечать міжнародному договору, застосовуються положення відповідного міжнародного договору України.

Відповідно до ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (далі Конвенція), ратифікованої Верховною Радою України 17.07.1997 р., судовий розгляд має здійснюватися незалежним судом.

Таким чином, передбачена статтею 214 КПК України можливість здійснення впливу на суддю у зв`язку з прийняттям ним судового рішення через запровадження щодо нього такої процедури виключає гарантовану Конституцією України та міжнародними зобов`язанням України незалежність судді, що порушує зазначені акти національного і міжнародного законодавства.

Згідно з п.68 Рекомендації CM/Rec (2010) 12 Комітету Міністрів Ради Європи державам-членам щодо суддів, ухваленої Комітетом Міністрів Ради Європи 17.11.2010, тлумачення закону, оцінювання фактів або доказів, які здійснюють судді для вирішення справи, не повинні бути приводом для кримінальної відповідальності.

Аналогічні висновки містяться і в Постанові Пленуму Верховного Суду України від 13 червня 2007 року № 8 «Про незалежність судової влади», де в преамбулі визначені гарантії незалежності і недоторканості суддів як носіїв судової влади, такими гарантіями, зокрема є й недопустимість втручання у здійснення правосуддя, впливу на суд або суддів у будь-який спосіб.

Судова палата у кримінальних справах Верховного Суду України у висновку щодо питання про початок кримінального провадження стосовно суддів, яке пов`язане зі здійсненням ними судочинства, також вказує на неприпустимість втручання у діяльність судових органів у будь-який спосіб, у тому числі шляхом звернення до правоохоронних органів з метою схилити його до вчинення чи не вчинення певних процесуальних дій або ухвалення певного судового рішення.

Слідчий суддя також враховує, що відповідно до ст.480 КПК стосовно професійного судді діє особливий порядок кримінального провадження.

Окрім того, ч.1 ст.2 КК України визначено, що підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад злочину, передбаченого цим Кодексом.

Підставами вважати заяву чи повідомлення саме про злочин є наявність в таких заявах або повідомленнях об`єктивних даних, які дійсно свідчать про ознаки злочину. Такими даними є фактичне існування доказів, що підтверджують реальність конкретної події злочину (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення злочину). Якщо у заявах чи повідомленнях таких даних немає, то вони не можуть вважатися такими, які мають бути обов`язково внесені до ЄРДР.

При цьому до скарги ОСОБА_3 не долучено таких фактичних даних на підтвердження, що заявником було подано повідомлення про злочин, яке містить достатні відомості про реальність конкретної події злочину із зазначенням конкретного часу, місця, способу, інші обставини злочину. Не викладені такі обставини також і в змісті самої скарги, яка не містить обґрунтування того, що існує бездіяльність, яка полягає у невнесенні до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомостей саме про кримінальне правопорушення в розумінні передбаченого Кримінальним кодексом України суспільно небезпечного винного діяння, вчиненого суб*єктом злочину.

Натомість аналізуючи зміст заяви ОСОБА_3 , слідчий суддя вбачає, що в заяві від 18 липня 2017 року, яка отримана уповноваженою особою ГСУ СБ України 19 липня 2017 року, відсутні відомості про конкретні обставини вчинення як вважає злочинів, при цьому заява зводиться до посилання на незгоду з діями та рішеннями слідчого судді, що не може свідчити про наявність даних, які вказують на об`єктивні ознаки кримінальних правопорушень в діях особи, та які слугують підставою для внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань у відповідності до положень ч.1 ст.214 КПК України.

Доводи заяви ОСОБА_3 про злочин зводяться фактично до незгоди з процесуальними діями в ході розгляду скарги слідчим суддею, а також незгоди з висновками вказаного судді в судовому рішенні.

У зв`язку із зазначеним слідчий суддя приходить до висновку, що вимоги в скарзі щодо зобов*язання внесення відомостей про злочин щодо професійного судді у зв*язку із винесеними судовими рішеннями не грунтуються на законі, задоволенню не підлягають.

Враховуючи викладене, керуючись ст.126 Конституції України, ст.6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ст.ст.9, 214, 303, 480 КПК України, слідчий суддя, -

УХВАЛИВ :

У задоволенні скарги ОСОБА_3 на бездіяльність слідчого ГСУ Служби безпеки України, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1