Єдиний унікальний номер 722/2211/16-к
Номер провадження 1-в/722/1008/16
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
12 грудня 2016 року Сокирянський районний суд Чернівецької області
головуючого судді ОСОБА_1
секретаря ОСОБА_2
прокурора ОСОБА_3
захисника ОСОБА_4
представника СВК-67 ОСОБА_5
та засудженого ОСОБА_6 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Сокиряни клопотання адвоката ОСОБА_4 в інтересах засудженого ОСОБА_6 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання у виді позбавлення волі,
Адвокат ОСОБА_4 в інтересах засудженого ОСОБА_6 звернувся до Сокирянського районного суду Чернівецької області з вказаним вище клопотанням, в якому просив на підставі ст.81 КК України звільнити засудженого ОСОБА_6 умовно-достроково від подальшого відбування покарання у виді позбавлення волі.
Клопотання обгрунтовував тим, що засуджений ОСОБА_6 на даний час відбув практично 2/3 строку призначеного судом покарання, сумлінно виконував вимоги встановленого режиму утримання в колонії, не допускав порушень, ввічливо та тактовно поводить себе у спілкуванні з іншими засудженими та представниками установи, виконує вимоги представників адміністрації установи, дотримується норм особистої гігієни, щиро розкаявся у вчиненому злочині. Вважає, що засуджений ОСОБА_6 на даний час виправився, а тому немає необхідності в подальшому відбуванні покарання у виді позбавлення волі.
Засуджений ОСОБА_6 та його захисник - адвокат ОСОБА_4 в судовому засіданні клопотання підтримали та з наведених у ньому підстав просили його задовольнити.
Прокурор ОСОБА_3 та представник СВК-67 ОСОБА_5 в судовому засіданні заперечували проти клопотання та просили у його задоволенні відмовити, посилаючись на те, що засуджений ОСОБА_6 своєю поведінкою та ставленням до праці на даний час не досяг відповідного ступеню виправлення, передбаченого ст.81 КК України «довів своє виправлення». У зв`язку з цим вважають, що умовно-дострокове звільнення засудженого від покарання у виді позбавлення волі є передчасним.
Голова спостережної комісії ОСОБА_7 в судове засідання не з`явився, однак подав до суду письмову заяву про розгляд клопотання за його відсутності, у якій вирішення клопотання залишив на погляд суду.
Заслухавши доводи учасників процесу, дослідивши письмові матеріали клопотання та особову справу засудженого, суд приходить до висновку, що клопотання адвоката ОСОБА_4 в інтересах засудженого ОСОБА_6 задоволенню не підлягає, виходячи з наступних підстав.
Відповідно до ч.1 ст.81 КК України до осіб, що відбувають покарання у виді позбавлення волі, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, в тому числі повністю або частково і від відбування додаткового покарання.
Таким чином, виходячи із вказаної норми кримінального закону, застосування умовно-дострокового звільнення засудженого від відбування як основного, так і додаткового покарання, є правом, а не обов`язком суду.
Із досліджених в судовому засіданні письмових матеріалів клопотання та особової справи засудженого судом встановлено наступні обставини.
Вироком Першотравневого районного суду м.Чернівцівід 01.03.2016 року ОСОБА_6 засуджено за ч.1 ст.307, ч.2 ст.307 ч.1 ст.70, ч.5 ст.71 КК України до 7 років позбавлення волі з конфіскацією майна.
Ухвалою Апеляційного суду Чернівецької області від 13.07.2016 року вирок суду першої інстанції відносно ОСОБА_6 змінено.

За ч.1 ст.307 КК України кримінальне правопорушення відносно ОСОБА_6 на підставі ч.3 ст.284 КПК України закрито.

Перекваліфіковано вчинене ОСОБА_6 кримінальне правопорушення з ч.2 ст.307 КК України на ч.1 ст.307 КК України і на підставі ст.69 КК України призначено йому покарання у виді 3-х років позбавлення волі.

На підставі ч.5 ст.71 КК України частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком Шевченківського районного суду м.Чернівці від 25.12.2013 року та остаточно призначено ОСОБА_6 покарання у виді 3-х років 1-го місяця позбавлення волі.

На підставі ч.5 ст.72 КК України ОСОБА_6 зараховано строк попереднього ув`язнення з 15.09.2015 року по 13.07.2016 року із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Початок строку відбування покарання засудженому ОСОБА_6 відраховується з 15.09.2015 року.

Таким чином, внаслідок зарахування ОСОБА_6 у строк відбування покарання вказаного вище строку попереднього ув`язнення, кінцевим строком відбування ним покарання у виді позбавлення волі є 17.12.2017 року.
Пунктом 2 ч.3 ст.81 КК України передбачено, що умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване після фактичного відбуття засудженим, зокрема не менше двох третин строку покарання, призначеного судом за умисний тяжкий злочин.

Як встановлено судом, станом на час розгляду клопотання засуджений ОСОБА_6 відбув 2 роки 25 днів позбавлення волі, що становить більше двох третинстроку покарання, призначеного судом за вчинення умисного тяжкого злочину.
Невідбутий засудженим ОСОБА_6 строк покарання у виді позбавлення волі, станом на час розгляду судом клопотання, становить 1 рік 5 днів.

Згідно п.17 постанови Пленуму Верховного суду України «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» №2 від 26.04.2002 року, під час судового розгляду питання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання суди повинні ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених виправно-трудової установи, а також його наміри щодо прилучення до суспільно корисної праці та потребу в наданні допомоги при обранні місця проживання і працевлаштування.

Із матеріалів особової справи судом встановлено, що засуджений ОСОБА_6 в місцях позбавлення волі перебуває з 15.09.2015 року. За час перебування в слідчому ізоляторі м.Чернівці за порушення режиму утримання 28.12.2015 року був притягнутий до дисциплінарної відповідальності у вигляді догани, стягнення в установленому законом порядку погашено, не заохочувався.

В Сокирянській виправній колонії №67 засуджений ОСОБА_6 відбуває покарання з 05.08.2016 року.

Як вбачається із довідки про заохочення і стягнення на засудженого, за час відбування покарання в Сокирянській виправній колонії №67 засуджений ОСОБА_6 до дисциплінарної відповідальності не притягувався, однак і не заохочувався.

Згідно довідки відділу організації та нормування праці №864 від 06.12.2016 року та особової справи засудженого встановлено, що засуджений ОСОБА_6 з часу відбування покарання в установі і до жовтня 2016 року не бажав працювати, про що засвідчив у своїй письмовій заяві, адресованій начальнику Сокирянської ВК-67. В жовтні 2016 року засуджений ОСОБА_6 виявив бажання працювати та був працевлаштований різноробочим на вантажно-розвантажувальній дільниці по просіву муки вапнякової, змінні завдання за жовтень 2016 року виконав лише 19,5%. З листопада 2016 року засуджений ОСОБА_6 на роботу не виводиться у зв`язку із скороченням обсягів виробництва.
Доводи захисника щодо обов`язку адміністрації установи створювати умови, які дають змогу засудженим займатися суспільно корисною працею, суд вважає необгрунтованими, оскільки відповідно до вимог ч.1 ст.118 КВК України, прилучення засуджених до суспільно корисної праці є їх правом, а не обов`язком.
Крім цього, як пояснив в судовому засіданні представник СВК-67 ОСОБА_5 , незважаючи на скорочення обсягів виробництва, в установі є ряд інших видів робіт, де засуджений за бажанням міг би працевлаштуватися, однак такого бажання ОСОБА_6 не виявляв і з цього приводу з відповідними заявами до адміністрації установи не звертався.
Із дослідженої в судовому засіданні характеристики, затвердженої начальником колонії 07.12.2016 року встановлено, що засуджений ОСОБА_6 у взаємовідносинах з іншими засудженими вживчивий, не конфліктний, підтримує стосунки із засудженими переважно позитивної спрямованості, у відношенні до персоналу установи тактовний, ввічливий, роботи з благоустрою установи виконує, намагається утримувати в чистоті та порядку своє спальне місце та приліжкову тумбочку, має охайний зовнішній вигляд, відвідує заходи виховного характеру, які проводяться у відділенні, з грудня 2016 року розпочав участь в програмі диференційованого виховного впливу «Фізкультура і спорт», за характером сильний, врівноважений, рухливий, переважає сангвінічний тип темпераменту, соціально-корисні зв`язки на волі підтримує шляхом побачень, листування, отриманням посилок і передач.
Доводи захисника щодо виконання засудженим робіт з благоустрою установи, як підтвердження його сумлінної праці, суд вважає необгурнтованими, оскільки відповідно до ч.3 ст.107 КВК України, виконання робіт з благоустрою колонії є обов`язком засудженого, а не його правом, як у випадку прилучення до суспільно корисної праці.
Відповідно до довідки медичної частини №752 від 06.12.2016 року, засуджений ОСОБА_6 працездатний, на даний час стан його здоров`я задовільний.
Згідно довідки бухгалтерії №1853, станом на 06.12.2016 року, виконавчих листів щодо засудженого ОСОБА_6 в установі на виконанні не перебуває.

Як вбачається із змісту ухвали суду апеляційної інстанції, засуджений ОСОБА_6 свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення визнав в повному об`ємі.
Частиною 2 ст.81 КК України передбачено, що умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Як вбачається із виписок з протоколів засідань атестаційної комісії, відносно засудженого ОСОБА_6 зазначені наступні результати атестації з визначення ступеню його виправлення:
-станом на 15.08.2016 року не став на шлях виправлення;
-станом на 06.12.2016 року стає на шлях виправлення.
Відповідно до роз`яснень, які містяться у п.2 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» №2 від 26.04.2002 року, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливе лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому головною умовою прийняття рішення при умовно-достроковому звільненні від відбування покарання є доведеність того, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення (ч.2 ст.81 КК).

З огляду на викладене, суд вправі прийняти рішення про умовно-дострокове звільнення засудженого від відбування покарання за наявності двох обов`язкових умов, а саме сумлінної поведінки та сумлінного ставлення до праці, що у своїй сукупності може свідчити про доведення засудженим свого виправлення.

Відповідно до ст.6 КВК України, виправлення засудженого це процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки. Основними засобами виправлення засуджених є встановлений порядок виконання та відбування покарання (режим), суспільно корисна праця, соціально-виховна робота, загальноосвітнє і професійно-технічне навчання, громадський вплив.

Суд вважає доводи засудженого та його захисника щодо можливості умовно-дострокового звільнення ОСОБА_6 необгрунтованими, оскільки, незважаючи на сумлінну поведінку засудженого, його ставлення до праці протягом строку відбування покарання не було сумлінним, що підтверджується довідкою відділу організації та нормування праці №864 від 06.12.2016 року, в якій містяться відомості про роботу засудженого та виконані ним норми виробітку.
Доводи захисника щодо наявності у засудженого членів родини, які потребують уваги та догляду, а також можливості засудженого працевлаштуватися після звільнення з місць позбавлення волі, суд вважає також необгрунтованими, оскільки вони об`єктивно не є тими обставинами, на підставі яких суд може зробити однозначний висновок про виправлення засудженого, який був засуджений за вчинення умисного тяжкого злочину, вчиненого ним в період іспитового строку.
При цьому, процес позитивних змін у особистості засудженого ОСОБА_6 на даний час, на думку суду, не відповідає ступеню виправленню, передбаченого ст.81 КК України, який дає підстави дійти висновку про доведеність його виправлення та унеможливить у подальшому вчинення ним умисних злочинів.
Враховуючи наведені вище вимоги кримінального закону та встановлені обставини в їх сукупності, суд вважає, що засуджений ОСОБА_8 на даний час не досяг відповідного ступеню виправлення, передбаченого ст.81 КК України, як «довів своє виправлення».
З огляду на викладене, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні клопотання.
На підставі ст.81 КК України та керуючись ст.ст.537 ч.1 п.2, 539 КПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні клопотання адвоката ОСОБА_4 в інтересах засудженого ОСОБА_6 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання у виді позбавлення волі відмовити.
Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду Чернівецької області протягом 7 днів з дня її проголошення шляхом подачі апеляції через Сокирянський районний суд Чернівецької області, а засудженим в той же строк з дня вручення йому копії ухвали.

Суддя Сокирянського
районного суду ОСОБА_1