УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 червня 2017 року

Слідчий суддя Шевченківського районного суду м. Києва ОСОБА_1

за участю слідчого у кримінальному провадженні ОСОБА_2

секретаря ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в приміщенні Шевченківського районного суду м.Києва клопотання ПАТ АБ «Порто-Франко» в особі уповноваженої особи ФГВФО ОСОБА_4 про скасування арешту на нерухоме майно в рамках кримінального провадження № 0008975, накладеного ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м.Києва від 01.04.2016 року

В С Т А Н О В И В:

У провадження слідчого судді Шевченківського районного суду м.Києва надійшло клопотання ПАТ АБ «Порто-Франко» в особі уповноваженої особи ФГВФО ОСОБА_4 про скасування арешту на нерухоме майно в рамках кримінального провадження № 0008975, накладеного ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м.Києва від 01.04.2016 року.

В обґрунтування клопотання заявником зазначено, що на даний час ГСУ СБ України проводиться досудове розслідування кримінального провадження, внесеного в ЄРЄР за № 000515 від 19.11.2014 р., за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.5 ст. 191, ч.3 ст. 209 КК України, в рамках якого накладено арешт на нерухоме майно з метою забезпечення цивільного позову у кримінальному провадженні

При цьому, ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 01 квітня 2016 р. було задоволено клопотання слідчого про арешт майна по справі №761/11925/16-к, та накладено арешт на зазначене у клопотанні майно.
Як підставу для скасування арешту майна представник ПАТ АБ «Порто-Франко» посилається на те, що на даний час відпала потреба у накладенні арешту на вказане у клопотанні майно, з огляду на вснування обвинувального вироку суду відносно фігуранта кримінального правопорушення та з огляду на наявність рішень господарських судів про визнання недійсними договорів факторингу щодо застосування наслідків недійсності нікчемних правочинів.
Представник заявника у судове засідання не з*явився, будучи повідомленим належним чином про дату та час судового розгляду клопотання, що не є перешкодою для розгляду клопотання по суті.
Слідчий у судовому засіданні проти задоволення клопотання заперечував, вкзавши на те, що насьогодні не відпала потреба у арешті майна, оскільки на даний час здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні за № 0008975 за ознаками кримінальних правопорушень за ч.1 ст. 358, ч.5 ст. 191, ч.3 ст. 209 КК України, у тому числі і щодо дій службових осіб ФГВФО.

Слідчий суддя, вивчивши матеріали клопотання про скасування арешту майна, матеріали, подані заявником та слідчим, заслухавши його думку, вважає, що клопотання не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Так, відповідно до положень ч. 2 ст. 173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.
Згідно ч. 1 ст. 174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.
Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.
Слідчим суддею встановлено, що ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 01 квітня 2016 р. було накладено арешт на перелік нерухомого майна, яке є предметами застави, згідно ухвали.
Зі змісту вказаної ухвали слідчого судді вбачається, що з метою запобігання незаконному заволодінню та можливлому подальшому відчуженню нерухомого майна, у даному кримінальному провадженні слідчий просив накласти арешт на вказане майно.
Так, відповідно до практики Європейського суду, для того, щоб втручання в право власності вважалося допустимим, воно повинно служити не лише законній меті в інтересах суспільства, а повинна бути розумна співмірність між використовуваними інструментами і тією метою, на котру спрямований будь-який захід, що позбавляє особу власності. Розумна рівновага має зберігатися між загальними інтересами суспільства та вимогами дотримання основних прав особи (рішення у справі "АГОСІ" проти Сполученого Королівства" (AGOSI v. the United Kingdom від 24 жовтня 1986 року, серія А, № 108, п. 52). Іншими словами, заходи щодо обмеження права власності мають бути пропорційними щодо мети їх застосування.
Доводи сторони заявника, що насьогодні відпала необхідність у накладенні арешту на перелік нерухомого майна, щодо якого йдеться у клопотанні, не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні та жодними доказами, долученими до матеріалів клопотання, підтверджені також не були.
Приймаючи до уваги вищевикладене, виходячи із завдань кримінального провадження, беручи до уваги ознаки складу кримінального правопорушення, який розслідується в межах даного кримінального провадження, а також факт не доведення необґрунтованості застосування даного заходу забезпечення кримінального провадження, як і не надання доказів того, що відпали підстави для накладення зазначеного арешту, слідчий суддя приходить до висновку, що клопотання є необґрунтованим та таким, що задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 170-174 КПК України, слідчий суддя -

УХВАЛИВ:

У задоволенні клопотання ПАТ АБ «Порто-Франко» в особі уповноваженої особи ФГВФО ОСОБА_4 про скасування арешту на нерухоме майно в рамках кримінального провадження № 0008975, накладеного ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м.Києва від 01.04.2016 року відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає, разом з тим проти неї можуть бути подані заперечення під час підготовчого провадження у суді.

Слідчий суддя :