Справа № 738/995/17 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/795/869/2017
Категорія - кримінальні Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
04 вересня 2017 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Чернігівської області в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участю прокурора ОСОБА_6 ,

засудженого ОСОБА_7 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні в місті Чернігові в порядку апеляційного розгляду в режимі відеоконференції кримінальне провадження за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_7 на ухвалу Менського районного суду Чернігівської області від 10 липня 2017 року про відмову у задоволенні клопотання ОСОБА_8 щодо зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання, -

В С Т А Н О В И Л А :

Ухвалою Менського районного суду Чернігівської області від 10 липня 2017 року відмовлено у задоволенні клопотання ОСОБА_8 щодо зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання, а саме терміну з 20.12.2015 року по 20.06.2017 року. Своє рішення суд мотивував тим, що період з 20.12.2015 року по 17.01.2017 року засудженому вже був зарахований вироком місцевого суду та ухвалою апеляційного суду, підстав для зарахування іншого періоду не встановлено. Відповідно до положень ст. 1 Закону України «Про попереднє ув`язнення» попереднє ув`язнення закінчується з моменту набрання вироком законної сили. Враховуючи, що вирок набув законної сили саме 17.01.2017 року, відсутні підстави для зарахування у строк попереднього ув`язнення термін слідування під вартою засудженої особи із слідчого ізолятора до установи виконання покарань, тобто термін від дати набрання обвинувальним вироком законної сили до дати прибуття до місця відбування покарання.

В апеляційній скарзі засуджений ОСОБА_7 просить скасувати ухвалу суду та призначити новий розгляд у суді першої інстанції. Вважає, що у своєму рішенні суд не мотивував відмову в задоволенні його клопотання, оскільки не зазначив про відхилення аргументів про порушення судом апеляційної інстанції вимог щодо обов`язковості проголошення судового рішення. Крім того, на думку автора скарги, судом порушено принцип рівності учасників судового процесу, що полягає в незазначені мотивів відхилення аргументів по суті спору.

Заслухавши доповідача, засудженого ОСОБА_7 про задоволення апеляційної скарги, думку прокурора про залишення рішення суду без змін та апеляційної скарги без задоволення, перевіривши матеріали кримінального провадження в обсязі апеляційної скарги в межах вимог у відповідності із ст. 404 КПК України, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Законом України «Про внесення зміни до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання» від 26.11.2015 року № 838 VIII, який вступив в дію 24.12.2015 року, в частину 5 статті 72 КК України щодо зарахування строку попереднього ув`язнення були внесені зміни, які діяли до 21.06.2017 року (Закон України Про внесення зміни до Кримінального кодексу України щодо правила складання покарань та зарахування строку попереднього ув`язнення № 2046-VIII від 18.05.2017 року)

Так, відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України (редакція № 838-VIII від 26.11.2015 року), зарахування судом строку попереднього ув`язнення у разі засудження до позбавлення волі в межах того самого кримінального провадження, у межах якого до особи було застосовано попереднє ув`язнення, провадиться з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

У строк попереднього ув`язнення включаються, зокрема, строк: затримання особи без ухвали слідчого судді, суду; тримання особи під вартою як запобіжний захід, обраний суддею, судом на стадії досудового розслідування або під час судового розгляду кримінального провадження.

З матеріалів справи вбачається, що вироком Бобровицького районного суду Чернігівської області від 13 травня 2016 року ОСОБА_7 засуджений за ч. 3 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі. На підставі ч. 5 ст. 72 КК України зараховано термін попереднього ув`язнення з 22 грудня 2015 року до набрання вироком законної сили з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Ухвалою апеляційного суду Чернігівської області від 17 січня 2017 року вказаний вирок залишено змін.

Ухвалою Бобровицького районного суду Чернігівської області від 14 лютого 2017 року виправлено описку в резолютивній частині вироку Бобровицького районного суду Чернігівської області від 13 травня 2016 року. Зараховано термін попереднього ув`язнення з 20 грудня 2015 року до набрання вироком законної сили з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Відповідно до Розпорядження про виконання вироку, що набрав законної сили від 22.02.2017 року, вирок набрав законної сили 17 січня 2017 року.

Відповідно до протоколу затримання ОСОБА_7 був затриманий 20 грудня 2015 року.

Попереднє ув`язнення відповідно до положень ст. 1 Закону України «Про попереднє ув`язнення» закінчується з моменту набрання вироком законної сили. У зв`язку із цим не підлягає зарахуванню у строк попереднього ув`язнення термін слідування під вартою засудженої особи із слідчого ізолятора до установи виконання покарань, тобто термін від дати набрання обвинувальним вироком законної сили до дати прибуття до місця відбування покарання.

Отже, місцевий суд вірно встановив, що підстав для задоволення клопотання засудженого немає, з даним висновком погоджується і колегія суддів апеляційного суду.

Так, вироком Бобровицького районного суду Чернігівської області від 13 травня 2016 року ОСОБА_7 вже було зараховано термін попереднього ув`язнення з 20 грудня 2015 року до набрання вироком законної сили, а саме до 17 січня 2017 року коли було постановлено ухвалу Апеляційного суду Чернігівської області.

У відповідності до ч. 4 ст. 532 КПК України, ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення. Відповідно до ч.2 ст. 376 КПК України якщо судове рішення у формі ухвали вимагає значного часу, суд має право обмежитися складанням і оголошенням його резолютивної частини, яку підписують всі судді. Резолютивна частина ухвали Апеляційного суду Чернігівської області була проголошена 17 січня 2017 року. Тобто, саме з 17 січня 2017 року вона набула законної сили. Засуджений не заявляв клопотання про свою присутність при оголошенні повного тексту ухвали, проте отримав її в письмовому вигляді.

А тому висновки засудженого, що КПК не передбачає набуття законної сили ухвали суду при проголошенні лише резолютивної частини ухвали є лише його довільним тлумаченням законодавства.

Крім того, не знайшли в засіданні апеляційного суду свого підтвердження викладені в апеляційній скарзі доводи про те, що місцевий суд не мотивував свого рішення та порушив принцип рівності учасників судового розгляду. В засіданні апеляційного суду засуджений не зміг пояснити, в чому конкретно виразились порушення рівності учасників судового розгляду перед судом, а з матеріалів судового провадження апеляційний суд таких порушень не вбачає. Щодо вмотивованості оскаржуваного судового рішення, то з його тексту видно, що воно ґрунтується на фактично встановлених місцевим судом обставинах справи і нормах законодавства, в достатній мірі мотивоване для того, щоб зробити по ньому беззаперечний висновок.

За таких обставин, доводи апелянта не знайшли свого підтвердження, а тому ухвала суду є обґрунтованою і скасуванню або зміні не підлягає.

Керуючись ст. 72 КК України, ст.ст. 404-405, 407, 418-419 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:
Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 залишити без задоволення, а ухвалу Менського районного суду Чернігівської області від 10 липня 2017 року, якою відмовлено у задоволенні клопотання ОСОБА_8 щодо зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання без змін.

Ухвала оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_3 ОСОБА_2 ОСОБА_4