Провадження № 1-кс/761/6626/2017
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
04 травня 2017 року м. Київ

Слідчий суддя Шевченківського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , за участі секретаря ОСОБА_2 , слідчого ОСОБА_3 , представника заявника ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду скаргу адвоката ОСОБА_4 в інтересах ФОП ОСОБА_5 на бездіяльність прокурора Генеральної прокуратури України ОСОБА_6 щодо неповернення вилученого майна,

у с т а н о в и в:
До Шевченківського районного суду м. Києва надійшла скарга адвоката ОСОБА_4 , який діє в інтересах ФОП ОСОБА_5 на бездіяльність прокурора відділу Генеральної прокуратури України ОСОБА_6 щодо неповернення вилученого майна.

Скарга обґрунтована тим, що ГСУ ФР ДФС України здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 320 151 000 000 002 10 за ч. 3 ст. 212 КК України.

У зв`язку з цим на підставі відповідної ухвали слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва 09.02.2017 проведений обшук у приміщенні за адресою - АДРЕСА_1 , яке використовується фізичною особою-підприємцем ОСОБА_5 .

У результаті вказаної слідчої дії відшукані та вилучені з сейфу грошові кошти - 548 183 грн., 987 дол. США, 60 Євро, 10 000 руб. РФ, пристрій для підрахунку готівкових коштів «Masgner 150». Зазначені кошти є заощадженнями ОСОБА_5 , тому не мають відношення до кримінального правопорушення.

Ініціатор скарги зазначив, що вважає вказані речі тимчасово вилученим майном, оскільки слідчим суддею в ухвалі про дозвіл на проведення обшуку прямо не дозволялось їх відшукання та вилучення.

Зазначена обставина, на думку заявника, покладала на слідчого обов`язок ініціювати накладення арешту на вилучені речі та предмети.

У той же час, як вважає адвокат, утримання слідчим вищезазначених речей є неправомірним з огляду на те, що вони не стосуються кримінального провадження, за фактом якого здійснюється розслідування, неповернення вилученого порушує право власності ОСОБА_5 , тому вилучене підлягає поверненню останньому.

У зв`язку з цим заявник просив слідчого суддю зобов`язати прокурора ОСОБА_6 повернути власнику його майно.

У судовому засіданні представник власника адвокат ОСОБА_4 наполягав на задоволенні скарги з наведених у ній підстав.

Слідчий ОСОБА_3 заперечував проти задоволення скарги, посилаючись на те, що низка фізичних осіб, у т.ч. ОСОБА_7 ухилились від сплати податків з доходів фізичних осіб шляхом організації мережі незаконних пунктів обміну іноземної валюти. У зв`язку з цим здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 320 151 000 000 002 10 за ч.3 ст. 212 КК України. З метою відшукання та вилучення грошових коштів, отриманих в результаті незаконних валютних операцій, чорнових записів, комп`ютерної техніки ініціювалось проведення обшуків, у т.ч. і за вищевказаною у скарзі адресою.

Слідчий суддя, заслухавши представника власника майна, заперечення слідчого, дослідивши надані документи, дійшов висновку про таке.

Відповідно до ч.7 ст.236 КПК України вилучені речі та документи, які не входять до переліку, щодо якого прямо надано дозвіл на відшукання в ухвалі про проведення обшуку, та не відносяться до предметів, які вилучені законом з обігу, вважаються тимчасово вилученим майном.

Ухвалою слідчого судді від 16.01.2017 (справа № 761/1456/17) у кримінальному провадженні № 320 151 000 000 002 10 за ознаками ч.3 ст. 212 КК України наданий дозвіл на проведення обшуку за місцем знаходження пункту обміну іноземної валюти. Метою вказаної слідчої дії визначено виявлення та фіксація відомостей про обставини вчинення кримінального правопорушення, відшукання та вилучення грошових коштів, отриманих внаслідок незаконних валютних операцій, чорнових записів та комп`ютерної техніки (електронних носіїв інформації, зовнішніх накопичувачів), пристроїв для перерахунку коштів.
Як свідчить протокол обшуку, у результаті його проведення вилучені саме ті речі, предмети, документи, на поверненні яких і наполягає заявник.
Оскільки відшукані предмети відповідають родовим ознакам, зазначеним в ухвалі про дозвіл на обшук, вилучене майно не має статусу тимчасово вилученого, тобто можливість його подальшого нетривалого утримання слідчим не пов`язана з необхідністю накладення на них арешту.

Надаючи оцінку тривалості періоду перебування відшуканих у результаті обшуку предметів під контролем органу досудового розслідування, слідчий суддя відмічає, що згідно з ст. 28 КПК під час кримінального провадження кожна процесуальна дія або процесуальне рішення мають бути виконані або прийняті в розумні строки, тобто такі, які є об`єктивно необхідними для виконання дії та прийняття рішення.

Враховуючи, що з володіння власника спірне майно вибуло у лютому 2017 року, строк його утримання слідчим не є надмірним з огляду на наявність прямого дозволу на його вилучення, наданого судовими рішеннями.

Крім того, ст. 308 КПК визначений порядок оскарження недотримання слідчим розумних строків, який передбачає право осіб з певним процесуальним статусом звернутися зі скаргою до прокурора вищого рівня.

Слідчий суддя частково погоджується з аргументацією заявника, що вилученням майна порушується його право власності.

Однак, право власності не є абсолютним, статтею 41 Конституції України встановлено, що ніхто не може бути позбавлений права власності протиправно.

Наведена конституційна норма гарантує, що позбавлення права власності, невід`ємними складовими частинами якого є володіння, користування та розпорядження об`єктом власності, можливе у випадках та у спосіб, які передбачені відповідними правовими нормами.

У цьому випадку обмеження права власності ФОП ОСОБА_5 відбулося на підставі судового рішення, тобто у спосіб, передбачений законом.

Сукупність наведеного приводить до висновку про відсутність підстав для задоволення скарги.

Враховуючи викладене, керуючись ст. 169, 171, 236, 303, 309 КПК України, слідчий суддя

у х в а л и в :
У задоволенні скарги адвоката ОСОБА_4 в інтересах ФОП ОСОБА_5 на бездіяльність прокурора Генеральної прокуратури України ОСОБА_6 щодо неповернення тимчасово вилученого майна відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1