Справа № 303/3911/16-к
Провадження № 1-кп/303/472/16
ряд. стат. звіту № 2
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
05 грудня 2016 року м.Мукачево

Мукачівський міськрайонний суд Закарпатської області
в особі судді ОСОБА_1 ,
при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Мукачево кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 08.03.2016 року за № 0000518, про обвинувачення
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Мукачево, зареєстрованого за адресою АДРЕСА_1 , фактично проживаючого в АДРЕСА_2 , громадянина України, з середньою освітою, не працюючого, не одруженого, раніше не судимого,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.125 КК України,
з участю сторін кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_4 ,
обвинуваченого ОСОБА_5 ,
захисника ОСОБА_6 ,
потерпілої ОСОБА_7 ,
представника потерпілої ОСОБА_8 ,
В С Т А Н О В И В:
В період часу із 22 години 00 хвилин 05 березня 2016 року по 17 годину 00 хвилин 07 березня 2016 року, ОСОБА_5 , перебуваючи по місцю свого проживання за адресою АДРЕСА_2 , діючи умисно, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, їх карність та настання суспільно-небезпечних наслідків, в ході сварки, що виникла на ґрунті ревнощів, наніс потерпілій ОСОБА_7 , з якою проживав у одному будинку, руками, зажатими в кулак, ногами та різними сторонніми предметами домашнього вжитку, численні удари в область голови та тулуба, в результаті чого спричинив потерпілій ОСОБА_7 тілесні ушкодження у виді синців на обох повіках лівого ока, на верхній повіці правого ока, в підбородічній області та на бороді, по окружності лівого плеча у верхній і середній третині, на зовнішній поверхні лівого передпліччя у середній третині, на зовнішньо-задній поверхні середньої третини правого передпліччя, на задній поверхні правого стегна у верхній третині, на передній поверхні середньої третини лівої гомілки, по окружності 2-го пальця правої кисті та 5-го пальця лівої кисті, забій м`яких тканин голови, обличчя, кінцівок та грудної клітки, ЗЧМТ, струс головного мозку, що проявилося ністагмом, анізорефлексією, позитивними сиптомами ОСОБА_9 -Родовичі, ОСОБА_10 , похитування у позі Ромберга. Згідно висновку експерта дані тілесні ушкодження відносяться до групи легких тілесних ушкоджень з короткочасним розладом здоров`я, як такі, що потягли за собою розлад здоров`я на строк більше 6, але не більше 21 дня.
В судовому засіданні ОСОБА_5 свою вину в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні не визнав та пояснив, що він не наносив потерпілій жодного удару, все, що вона говорить, є неправдою. З потерпілою ОСОБА_7 вони проживали разом біля 2-х місяців, інколи між ними бували сварки, внаслідок яких він просив потерпілу піти від нього.
05.03.2016 року він пішов з дому до свого знайомого, взявши з собою ноутбук, а потерпіла ОСОБА_7 та його друг ОСОБА_11 залишилися в будинку. Відсутній був приблизно годину, а коли повернувся, сказав потерпілій, щоб вона його залишила, показавши їй, що знайшов в комп`ютері. Зокрема, він в ноутбуці знайшов інформацію, яка свідчила про зраду ОСОБА_12 , тому більше не хотів з нею проживати. ОСОБА_7 нікуди не пішла і не хотіла іти, вони обговорювали між собою це питання, при цьому ніякої сварки не було, він її не бив. Наступного дня він з нею майже не розмовляв, був вдома, інколи виходив з будинку по справах, потерпіла також вільно виходила та заходила, оскільки мала ключі.
Коли 06.03.2016 року він сказав потерпілій, що зателефонує батькам і все їм розповість, вона почала сама спричиняти собі тілесні ушкодження, а саме бити себе феном, дерев`яною вішалкою, взяла ніж і хотіла різати собі вени, була в істериці. Він забрав в неї ніж, а пізніше про цю ситуацію він розповів своєму батькові.
07.03.2016 року біля 09 год. він зібрався іти до ТЦ «Епіцентр», потерпілої в той час не було, тому, виходивши з будинку, він і вхідні двері закрив на ключ. При цьому, чи забрала ОСОБА_13 свої речі, він не звертав уваги, бачив, що деякі речі були розкидані, на підлозі знаходився фен. Повернувся додому біля 19 години.
В період з 05 по 07 березня потерпілу ОСОБА_7 він не бив, раніше до неї фізичну силу застосовував її батько та мати, при цьому батько і йому особисто погрожував. У вказаний період її батьків в них не було. 06 березня він бачив у потерпілої тільки синець під оком, який можливо утворився від удару феном. З 07 березня по 11 березня він потерпілу взагалі не бачив.
Незважаючи на невизнання обвинуваченим своєї вини, його вина у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 125 КК України, підтверджується наступними доказами.
Потерпіла ОСОБА_7 в судовому засіданні показала, що була знайома з обвинуваченим ОСОБА_5 приблизно шість місяців. Спочатку вони зустрічалися, а згодом, через 3-4 місяці після знайомства, почали проживати разом. Їх спільне проживання тривало приблизно 1,5 місяці, за цей час між ними неодноразово виникали конфлікти. Зокрема, був випадок, коли через ревнощі ОСОБА_5 її вдарив в око, внаслідок чого в неї була гематома, в ході сварок останній пошкодив багато її речей. В зв`язку з цим вона не хотіла більше проживати з обвинуваченим і повернулася додому. Однак, через деякий час вони примирилися між собою і вона знову стала проживати з ним. Але після її повернення обвинувачений продовжував сварки, через ревнощі він неодноразово наносив їй тілесні ушкодження, закривавав в будинку, не відпускав, коли вона хотіла піти, не дозволяв спілкуватися з батьками.
05.03.2016 року біля 21 год. 00 хв. до них прийшов знайомий обвинуваченого, щоб встановити пральну машинку. ОСОБА_5 вийшов, його не було тривалий час, тому вона з мобільного телефону знайомого зателефонувала йому. За той час ОСОБА_5 щось побачив в її ноутбуку, тому приревнував її. Повернувшись додому біля 22 год. через ревнощі він почав кричати, наносити їй удари руками і ногами, це продовжувалося до ранку, при цьому вона кілька разів втрачала свідомість. Обвинувачений бив він її навіть тоді, коли вона була без свідомості, оскільки, прийшовши до тями, вона виявляла на собі різні тілесні ушкодження. Вранці вона прийшла до себе та почала збирати речі, хотіла піти додому, але ОСОБА_5 її не відпускав, почав від неї забирати складені речі, зламав її мобільний телефон та окуляри, знову почав її бити, порвав цепочку. Закривши її в кімнаті обвинувачений не дозволяв їй вийти, погрожував фізичною розправою. Це тривало до вечора 06.03.2016 року, він продовжував її бити. Вдень вона вистрибнула через вікно, пішла до батька обвинуваченого в сусідній будинок. Той поговорив з своїм сином, ОСОБА_5 сказав, що так більше не буде, і вона знову повернулася до нього.
Біля 12 год. 07.03.2016 року вона почула стук в двері, це прийшла його сестра. В той момент вона вибігла, пішла до заднього двору, де проживає його мачуха, яка впустила її до себе, при цьому обвинувачений її наздоганяв та погрожував. Коли вона була вже в кімнаті, ОСОБА_5 почав туди вриватися, мачуха намагалася його зупинити, але це не допомогло. Увірвашись, він наніс їй 2 удари кулаком в голову в присутності мачухи, намагався витягнути її, незважаючи на те, що в неї на руках була маленька дитина. Після цього мачуха вигнала його і він пішов до свого будинку.
Вона намагалася зв`язатися з своїми батьками, але ті не брали слухавку, після чого вона написала повідомлення своїй сестрі в соціальній мережі «Вконтакте», а та в свою чергу викликали поліцію. Коли приїхали працівники поліції, прийшов батько ОСОБА_5 , а останнього не було, він прийшов через 20 хвилин. В присутності працівників поліції вона забрала свої речі, вони разом пішли в поліцію для дачі показів. Це все відбувалося біля 19 год. 00 хв.
Впродовж тих трьох днів до них в будинок заходив батько ОСОБА_5 та бачив всю ситуацію. Вся ця подія відбувалася в будинку АДРЕСА_2 , що розташований біля вулиці.
Їй було важко розлучитися з обвинуваченим, оскільки дуже любила його, намагалася пробачити ці поступки, але 07.03.2016 року вона зрозуміла, що цього терпіти більше не можливо.
До експерта вона звернулася 09.03.2016 року, оскільки 08 березня вихідний день. 07.03.2016 року вона, після дачі пояснень в поліції, була в приймальному відділенні Мукачівської ЦРЛ, лікарі оглянули її, хто саме з лікарів, не пам`ятає, але здається були травматолог, невролог.
11.03.2016 року знову була в лікарні у невролога. Вона ще 07.03.2016 року в Мукачівській ЦРЛ скаржилася на біль в голові, нудоту, на що їй пропонували лікування, виписали направлення.
Вона була в поганих відносинах з батьками, оскільки ті були проти її проживання разом з ОСОБА_5 . Підтверджує той факт, що вона 2 рази втікала з дому, щоб проживати з обвинуваченим. 27.01.2016 року був випадок, що батьки хотіли забрати її додому, при цьому батько брав її за руку і тягнув.
Таким чином, з показів потерпілої вбачається, що саме обвинувачений ОСОБА_5 наносив їй тілесні ушкодження, це мало місце в період з 22 години 00 хвилин 05 березня 2016 року по 17 годину 00 хвилин 07 березня 2016 року, в будинку по місцю проживання обвинуваченого в АДРЕСА_2 , робив він це умисно.
Свідок ОСОБА_7 показала, що вона є рідною сестрою потерпілої, з обвинуваченим знайома. 07.03.2016 року біля 16 год. вона перебувала в кафе з знайомим ОСОБА_14 , зайшла за допомогою мобільного телефону до соціальної мережі «Вконтакте» та отримала повідомлення від сестри з текстом, що її побив ОСОБА_5 . Вона відразу після цього зателефонувала батькам, повідомила про це, написала сестрі. Батьки сказали, що потрібно негайно їхати за ОСОБА_13 і забирати її звідти. Раніше в батьків була сварка з обвинуваченим, оскільки вони його не одобрювали.
Під`їхавши на вул.Суворова, сестра їй сказала, що вона не може вийти з будинку. Через 30 хвилин прийшов ОСОБА_5 , вони викликали поліцію, але останній відразу кудись поїхав. Коли приїхали працівники поліції, вона зателефонувала до сестри та повідомила їй, що може виходити з будинку. Коли вийшла сестра, в той час там були присутні ОСОБА_15 , її діти, ОСОБА_14 та працівники поліції.
Побачивши сестру вона була дуже здивована. Кристина була вся в синцях, на обличчі, шиї, на руках, грудній клітці, в голові кров, вся побита. В той момент під`їхав батько ОСОБА_5 та зателефонував сину, а через 20 хвилин приїхав і сам обвинувачений. Вони зайшли в будинок і почали збирати речі. В той час вона чула, як на запитання працівника поліції до ОСОБА_5 , як він таке міг зробити, останній відповів, що якщо дівчина зраджує, як він ще може поступати.
Свідок ОСОБА_14 показав, що 07.03.2016 року біля 16 год. 00 хв. він був разом з ОСОБА_16 і в цей період їй на мобільний телефон надійшло повідомлення. Після того, як вона прочитала дане повідомлення, сказала, що сестра в біді і вони відразу поїхали на вул. Суворова в м.Мукачево. Перебуваючи вже біля будинку через 10-15 хвилин вони викликали працівників поліції, які на виклик приїхали через 20 хвилин. Чекаючи поліцію вони бачили, як ОСОБА_5 від`їхав на автомобілі. По приїзді працівників поліції, вони забрали потерпілу, яку бачив в автомобілі та відвіз до відділку поліції. Зовнішній вигляд потерпілої він добре не бачив, оскільки та сиділа на на задньому сидінні, тільки бачив синці під очима.
Показами свідків ОСОБА_7 та ОСОБА_14 також підтверджуються обставини, вказані в обвинуваченнні, зокрема факт наявності у потерпілої тілесних ушкоджень 07.03.2016 року, перебування її в той час в будинку обвинуваченого ОСОБА_5 , їх покази повністю узгоджуються між собою та з показами потерпілої ОСОБА_7 .
Свідок ОСОБА_17 показала, що вона є матір`ю потерпілої, її дочка зустрічалася з обвинуваченим ОСОБА_5 . Спочатку вони його не знали, а потім побачили, що в них постійні сварки, тому почала відговорювати доньку від спілкування з обвинуваченим. Дочка погоджувалася, але потім знову все продовжувалося. Вони разом з чоловіком були проти тих відносин та зустрічей, хотіли всіляко її надоумити, але це їм ніяк не вдавалося.
Приблизно на початку лютого дочка пішла до ОСОБА_5 і вони це дуже болісно сприйняли, не могли з нею спілкуватися. Через 2 тижні повернулася додому у важкому психологічному стані, в оці мала якесь п`ятно, хотіла писати заяву до поліції, але цього не зробила, бо ОСОБА_18 її переговорив. Через деякий час, зі слів доньки, обвинувачений прийшов до неї, вибачився, вони помирилися і вона знову пішла до нього проживати. За цей час, а саме протягом 1 місяця, донька їм телефонувала та говорила, що хоче забрати свої речі, але вони ще все намагалися її повернути.
07.03.2016 року їм зателефонувала молодша донька та повідомила, що з нею зв`язалася ОСОБА_13 і просить про допомогу, оскільки ОСОБА_5 її побив. Почувши це вона попросила молодшу сестру піти і допомогти ОСОБА_13 . Пізніше молодша дочка зателефонувала їм і повідомила, що забрала потерпілу, вони перебувають у відділі поліції та хочуть їхати до лікарні. За ними поїхав її чоловік, який привіз дочку додому. ОСОБА_13 виглядала жахливо, була пригнічена, під очима синці, голова побита. Вона, як мати, не могла цього витримати, навіть приймала заспокійливі ліки. Після того ОСОБА_5 приходив до них, сигналив під вікнами, не давав спати, чоловік розмовляв з ним через вікно. Були випадки, коли з донькою виходили на вулицю, а ОСОБА_18 йшов позаду них і нецензурними словами ображав її. Відносини в них в родині нормальні, до 07 березня деякий час вони не спілкувалися з донькою, не знали що з нею.
Був випадок, що вони з чоловіком приїжджали в кафе, де була ОСОБА_13 та ОСОБА_5 , донька в цей час закривалася в туалеті, не хотіла, щоб її бачили.
Свідок ОСОБА_19 показав, що точної дати він не пам`ятає, ввечері біля 17 год. 30 хв. йому зателефонувала дружина та повідомила, що їх дочку ОСОБА_13 побили. Від відразу ж поїхав додому, зв`язався з молодшою дочкою, яка разом з своїм хлопцем поїхали в поліцію. Особисто він побачив свою дочку ОСОБА_20 вже в лікарні, вона була побита, мала синці під очима, з голови йшла кров, була перелякана та сказала, що її побив ОСОБА_5 , який насильно її утримував.
В них з дочкою в сім`ї відносини добрі. Був випадок, коли дочка пішла з дому проживати разом з обвинуваченим, але приблизно через місяць повернулася. В неї були гематоми і він мав намір вияснити причину того, що сталося. Тоді він пішов до обвинуваченого додому, але ніхто не відрикав двері, тому викликав поліцію.
Коли ОСОБА_20 проживала разом з ОСОБА_21 , відносини з нею не підтримували, не спілкувалися. З обвинуваченим в них спочатку були добрі відносини, але потім вони погіршилися. До дочки він сили не застосовував, у вживанні наркотичних засобів доньку він не звинувачує, але в нього склалося враження, що ОСОБА_5 вживає наркотичні засоби.
Таким чином, свідки ОСОБА_17 та ОСОБА_19 підтвердили, що дійсно станом на 07.03.2016 року в їх дочки ОСОБА_7 були численні тілесні ушкодження, вона перед тим проживала з обвинуваченим, вдома не була тривалий час.
Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_22 показав, що працює інспектором роти № 5 батальону УПП в містах Ужгороді та Мукачеві Департаменту патрульної поліції. В його посадові обов`язки входить патрулювання та реагування на виклики. 07.03.2016 року біля 19 год він разом з інспекторами Урста та ОСОБА_23 перебували на чергуванні, отримали звернення-виклик від громадянки ОСОБА_24 , що співмешканець наніс її сестрі тілесні ушкодження, виїхали на виклик. Приїхавши на місце події вони побачили на дворі трьох людей: потерпілу, її сестру та друга сестри. Потерпіла ОСОБА_12 розповіла, що її співмешканець наніс їй тілесні ушкодження, вона в цей час була під дверима будинку, які були зачинені, говорила, що ключі від будинку забрав співмешканець.
Через 10 хвилин до них підійшов батько обвинуваченого, зателефонував сину і через 15-20 хвилин приїхав ОСОБА_5 . Потерпіла була заплакана, під очима в неї були синці, на руці зсадина. ОСОБА_18 пояснив, що він зробив це, оскільки ОСОБА_12 йому зраджувала, факт нанесення ним тілесних ушкоджень не заперечував, а сказав: «як би ти зробив на моєму місці?». При цьому обвинувачений поводив себе добре, відкрив двері на будинку та допоміг забрати речі потерпілої. В той час сестра потерпілої з другом перебували на вулиці, потерпіла на подвір`ї. Зібрані речі потерпіла з сестрою забрали та поїхали у відділок поліції, а обвинувачений поїхав з ними.
Свідок ОСОБА_25 в судовому засіданні показав, що працює інспектором роти № 5 батальону УПП в містах Ужгороді та Мукачеві Департаменту патрульної поліції. 07.03.2016 року, біля 19 год. 20 хв., під час несення служби разом з ОСОБА_23 та ОСОБА_22 , їм на планшер надійшло повідомленнявиклик за адресою АДРЕСА_2 . Приїхавши на даний виклик він побачив двох дівчат, одна з яких була потерпіла, інша йому не відома, та один хлопець. Потерпіла в той час була пригнічена, з синцями під очима, сказала, що ОСОБА_5 її бив, де він знаходиться, їй не відомо. Під час розмови з потерпілою приїхав батько ОСОБА_5 , відкрив двері на будинку, а потім приїхав і сам обвинувачений. Зайшовши в будинок вони побачили там безлад, після чого ОСОБА_5 допомагав їм збирати речі потерпілої. На запитання, навіщо він побив потерпілу, той відповів: «щоб Ви зробили на моєму місці». Говорив, що потерпіла йому зраджувала, факт нанесення тілесних ушкоджень потерпілій не заперечував. Чекрез деякий час вони всі поїхали до відділу поліції, ОСОБА_5 поїхав з ними, в той час ніяких конфліктів не було.
Отже, свідки ОСОБА_25 та ОСОБА_22 також підтвердили, що дійсно ввечері 07.03.2016 року потерпіла ОСОБА_7 перебувала по місцю проживання обвинуваченого, вона мала численні тілесні ушкодження, факт їх нанесення потерпілій не заперечував ОСОБА_5 . Крім того, покази данного свідка повністю узгоджуються з показами потерпілої, свідків ОСОБА_7 та ОСОБА_14 .
Крім показів потерпілої та свідків, вина ОСОБА_5 , в заподіянні потерпілій легких тілесних ушкоджень, що спричинило короткочасний розлад здоров`я, підтверджується дослідженими в судовому засіданні письмовими доказами.
Так, згідно висновку експерта № 182/2016 від 26.03.2016 року у громадянки ОСОБА_7 виявлені тілесні ушкодження у виді синців на обох повіках лівого ока, на верхній повіці правого ока, в підбородічній області та на бороді, по окружності лівого плеча у верхній і середній третині, на зовнішній поверхні лівого передпліччя у середній третині, на зовнішньо-задній поверхні середньої третини правого передпліччя, на задній поверхні правого стегна у верхній третині, на передній поверхні середньої третини лівої гомілки, по окружності 2-го пальця правої кисті та 5-го пальця лівої кисті. Клінічно, травматологом Мукачівської ЦРЛ, куди зверталася за медичною допомогою, встановлений діагноз: забій м`яких тканин голови, обличчя, кінцівок та грудної клітки. Неврологом Мукачівської ЦРЛ, де знаходилась на амбулаторному лікуванні до 25.03.2016 року, у неї встановлений діагноз: ЗЧМТ, струс головного мозку, що проявилося ністагмом, анізорефлексією, позитивними сиптомами Марінеску-Родовичі, ОСОБА_10 , похитування у позі Ромберга.
Вказані тілесні ушкодження не характерні для самоспричинення, виникли від дії тупих твердих предметів по механізму удару, чим можуть бути затиснуті в кулак руки, ноги сторонньої людини, та інші тупі тверді предмети, (в т.ч. вішалка, фен). По давності виникнення можуть вкладатися в дати події, що мали місце в період з 05 по 07.03.2016 року і відносяться до групи легких тілесних ушкоджень з короткочасним розладом здоров`я, як такі, що потягли за собою розлад здоров`я на строк більше 6, але не більше 21 дня.
Даним висновком підтверджено наявність у потерпілої ОСОБА_7 легких тілесних ушкоджень, які спричинили короткочасний розлад здоров`я, визначено механізм їх спричинення, а саме внаслідок ударів затиснутими в кулак руками на ногами сторонньої людини, іншими твердими тупими предметами. Також згідно вказаного висновку встановлено, що виникли виявлені у потерпілої тілесні ушкодження в період з 05-07.03.2016 року. Цим самим повністю підтверджуються покази потерпілої щодо нанесення їй ударів кулаками рук, ногами та різними предметами.
Крім того, згідно висновку експерта виявлені у потерпілої тілесні ушкодження не характерні для самоспричинення. Цим самим повністю спростовуються покази обвинуваченого про те, що потерпіла сама спричинила собі тілесні ушкодження, наносячи удари феном та дерев`яною вішалкою.
Згідно протоколу огляду предмета від 06.04.2016 року слідчим оглянуто мобільний телефон марки «Samsung A5», власником якого є ОСОБА_7 . Даним протоколом підтверджується факт переписки в соціальній мережі «Вконтакте» між потерпілою ОСОБА_7 та її сестрою ОСОБА_16 , інформація щодо побиття обвинуваченим потерпілої та факт виклику свідком працівників поліції.
Факт звернення потерпілої 07.03.2016 року в приймальне відділення Мукачівської ЦРЛ та наявність у неї тілесних ушкоджень підтверджується і наданими захисником відповідями на його запити з Мукачівської ЦРЛ № 348/01-14 від 14.03.2016 року та № 684/01-14 від 27.06.2016 року, а також наданими лікарнею копією з журналу обліку осіб, що звернулися в приймальне відділення Мукачівської ЦРЛ з тілесними ушкодженнями кримінального характеру, та копією з амбулаторного журналу приймального відділення . В даних журналах зафіксовано факт звернення потерпілої в приймальне відділення в 21.00 год. 07.03.2016 року, факт наявності у неї тілесних ушкоджень, а саме забій м`яких тканин голови та обличчя, ЗЧМТ, забої м`яких тканин кінцівок.
Таким чином, суд вважає, що вина ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 125 КК України, тобто умисне легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я, доведена повністю. Дане кримінальне правопорушення вчинене обвинуваченим через ревнощі, наявність цього мотиву визнав сам обвинувачений в судовому засіданні.
Разом з тим, проаналізувавши ряд письмових доказів, наданих прокурором в судовому засіданні, та надаючи їм оцінку з точки зору допустимості, суд приходить до висновку, що вони не можуть бути враховані при ухваленні вироку, оскільки є недопустимими.
Зокрема, відповідно до ст. 86 КПК України доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку, встановленому цим Кодексом. Недопустимий доказ не може бути використаний при прийнятті процесуальних рішень, на нього не може посилатися суд при ухваленні судового рішення. Стаття 94 КПК України передбачає, що суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності.
Прокурором, як доказ вини обвинуваченого, надано ілюстративну таблицю до протоколу огляду предмета від 06.04.2016 року.
Згідно із ч. 1 ст. 104 КПК України у випадках, передбачених КПК України, хід і результати проведення процесуальної дії фіксуються у протоколі. Виходячи з аналізу ч.1 ст. 104, ч.1 та 2 ст. 105 КПК України, додаток є невід`ємною частиною протоколу і його наявність повинна бути відображена в протоколі.
У відповідності до ч. 3 ст. 105 КПК України додатки до протоколів повинні бути належним чином виготовлені, упаковані з метою надійного збереження, а також засвідчені підписами слідчого, прокурора, спеціаліста, інших осіб, які брали участь у виготовленні та/або вилученні таких додатків.
Всупереч положень даної статті, ілюстративна фототаблиця не зазначена в протоколі огляду предмета від 06.04.2016 року, як додаток до протоколу, вона місить тільки один підпис, без зазначення прізвища особи, яка його поставила. Іншими особами, які прави участь в процесі огляду предмета, фототаблиця не підписана.
Таким чином, дана фототаблиця виготовлена не у спосіб, визначений КПК України, а тому є недопустимим доказом у справі.
Згідно протоколу огляду предмета від 21.04.2016 року з ілюстративною фототаблицею до нього, у приміщенні службового кабінету № 53 оглянуто ноутбук марки «ASUS», на якому відкрито соціальну мережу «Фейсбук» та досліджено зміст повідомлень ОСОБА_5 , які адресовані потерпілій ОСОБА_7 . При цьому, зміст повідомлень в протоколі не зазначено, а тільки вказано, що під час огляду сторінки були оглянуті повідомлення від 11.03.2016 року, 15.03.2016 року, 25.03.2016 року, 04.04.2016 року та 05.04.2016 року. Про наявність яких-небудь додатків в протоколі не зазначено, додана до нього фототаблиця, в супереч ст. 105 КПК України, не підписана учасниками огляду.
Як зазначив прокурор в судовому засіданні, цей протокол не підтверджує обставини, викладені у висунутому ОСОБА_5 обвинуваченні.
Таким чином, даний протокол не містить жодної інформації, яка б підтверджувала чи спростовувала обставини, вказані в обвинувальному акті, додана до нього фототаблиця виготовлена не у спосіб, визначений КПК України, а тому, як і протокол, так і додаток до нього, не може бути прийнятий до уваги судом як належний допустимий доказ у справі.
В судовому засіданні також досліджено наданий прокурором протокол огляду предмета від 21.04.2016 року з ілюстративною фототаблицею до нього, згідно якого оглянуто 11 фото розміром 10*13, які надані потерпілою ОСОБА_7 , на яких зображена сама потерпіла, на різних частинах тіла якої наявні тілесні ушкодження. До протоколу огляду додано ілюстративну фототаблицю, однак, про наявність яких- небудь додатків в протоколі не вказано. Як і попередні, дана фототаблиця, в супереч ст. 105 КПК України, не підписана учасниками огляду.
Таким чином, дана фото таблиця також виготовлена не у спосіб, визначений КПК України, а тому є недопустимим доказом у справі.
Крім того, надані потерпілою фото, не можуть бути прийнятими до уваги, як належний доказ у справі, оскільки невідомим є їх походження, місце і час їх виготовлення.
Недопустимими доказами є також надані прокурором витяг з кримінального провадження від 23.09.2016 року, згідно якого в ЄРДР внесено відомості за заявою ОСОБА_7 щодо застосування відносно неї з боку ОСОБА_5 погроз і відкритого викрадення в неї мобільного телефону, а також витяг з кримінального провадження від 14.09.2016 року, згідно якого в ЄРДР внесено відомості за заявою ОСОБА_26 про нанесення їй тілесних ушкоджень громадянином ОСОБА_5 .
Дані витяги не можуть вказувати на вчинення обвинуваченим інших злочинів, оскільки, відповідно до ч.2 ст.2 КК України особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Надані прокурором витяги свідчать тільки про факт реєстрації відповідних заяв, а не факт вчинення ОСОБА_5 тих чи інших кримінальних правопорушень.
Крім того, стаття 88 КПК України передбачає, що докази, які стосуються судимостей підозрюваного, обвинуваченого або вчинення ним інших правопорушень, що не є предметом цього кримінального провадження, а також відомості щодо характеру або окремих рис характеру підозрюваного, обвинуваченого є недопустимими на підтвердження винуватості підозрюваного, обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення.
За клопотання сторони захисту в судовому засіданні допитаний свідок ОСОБА_27 , який показав, що він є другом обвинуваченого ОСОБА_5 , а потерпілу знає, як його співмешканку. В період часу з 05 по 07 березня 2016 року не був присутній в них, не пам`ятає, чи їх взагалі бачив. Знає, що коли ОСОБА_12 проживала в Чокнадія, приблизно в січні місяці, приїжджали її батьки, хотіли її забрати додому, але вона цього не хотіла, батьки тягнули її силою, при цьому батько звинувачував ОСОБА_28 , що той дає їй наркотичні засоби. Потім ОСОБА_12 поїхала, а згодом ОСОБА_29 попросив його, що з дому потрібно забрати ОСОБА_20 та повезти її до його будинку. ОСОБА_12 тоді придумовувала, що говорити батькові в чому полягає причина, що вона поїхала.
ОСОБА_7 ніколи не говорила, що її хтось тримає в обвинуваченого, мала особисті ключі, жила як в себе вдома. В поліції його не допитували.
Аналізуючи покази данного свідка суд приходить до висновку, що вони не містять жодної інформації, яка б мала значення для об`єктивного розгляду справи. Свідок показав, що про події, які мали місце 05-07.03.2016 року, йому нічого невідомо, тобто його покази жодним чином не спростовують висунуте ОСОБА_5 обвинувачення.
Таким чином, незважаючи на неприйняття судом ряду доказів, здобутих органом досудового розслідування та досліджених в судовому засіданні, суд приходить до висновку, що це не є перешкодою для постановлення у справі законного і обґрунтованого вироку, оскільки наявність інших доказів є достатніми для доведення вини обвинуваченого у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення.
Доводи сторони захисту щодо перебування потерпілої ОСОБА_7 в неприязних відносинах з своїми батьками, її втеча від батьків до обвинуваченого, бажання проживати разом з ним, жодним чином не спростовують викладені в обвинуваченні обставини, які підтверджені належними і допустимими доказами.
В ході судового розгляду даного кримінального провадження, дослідження та надання оцінки доказам у справі, судом враховані доводи сторони захисту щодо неодноразових порушень норм КПК України під час проведення досудового розслідування і порушення права обвинуваченого на захист, які викладені в поданих захисником скаргах, в тому числі незаконне залучення обвинуваченому іншого захисника, ненадання захиснику за угодою матеріалів провадження на ознайомлення, та інші.
В судовому засіданні стороні захисту було повністю забезпечено всі можливості для реалізації їх прав і свобод, передбачених і гарантованих Конституцією України та законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.
Всі порушення вимог кримінального процесуального закону, допущені органом досудового розслідування, були предметом уваги і відповідного реагування суду під час судового розгляду. Так, допущені органом досудового розслідування деякі порушення вимог КПК України, а саме незадоволення клопотання про повторний допит потерпілої, порушення порядку виклику підозрюваного та інші, суд не вважає такими, які перешкоджають ухвалити законне та обгрунтоване судове рішення. На частину порушень КПК України органом розслідування суд відповідно відреагував, зокрема визнав недопустимими докази, які одержані незаконним шляхом.
Разом з тим суд дійшов висновку, що ті докази у даному провадженні, які суд визнав належними і допустимими, отримані органом досудового розслідування у встановленому законом порядку, без істотного порушення вимог КПК та прав обвинуваченого, що дає суду можливість ухвалити законне, обгрунтоване, вмотивоване та справедливе судове рішення.
При визначенні виду та розміру покарання обвинуваченому ОСОБА_5 суд враховує характер і ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, дані про його особу, зокрема про те, що вичинений ним злочин відноситься до категорії злочинів невеликої тяжкості, він раніше не судимий, за місцем проживання характеризуються позитивно. Також суд враховує, що обвинувачений умисно наносив потерпілій тілесні ушкодження протягом тривалого часу, а саме в період з 22 години 00 хвилин 05 березня 2016 року по 17 годину 00 хвилин 07 березня 2016 року, тобто дії його мали не разовий, а тривалий характер, при цьому супроводжувалися фізичним утриманням потерпілої в його будинку, що після вчинення кримінального правопорушення обвинувачений навіть не намагався примиритися з потерпілою і відшкодувати їй завдану шкоду, не розкаявся у вчиненому, його поведінка вказує на не усвідомлення ним суспільної небезпеки вчинених ним дій.
Обставин, що пом`якшують або обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_5 , судом не встановлено.
З огляду на викладене, суд приходить до висновку про те, що з метою виправлення і перевиховання обвинуваченого до нього слід застосувати покарання, передбачене санкцією ст. 125 КК України, у виді арешту строком на три місяці, оскільки менш суворе покарання у виді штрафу чи громадських робіт буде недостатнє для його виправлення і попередження вчинення ним нових злочинів. Покарання у виді виправних робіт не може бути призначене обвинуваченому, оскільки він не має постійного місця роботи.
Запобіжний захід до ОСОБА_5 в даному кримінальному провадженні не обирався, клопотань про його обрання не поступало.
Цивільний позов по справі не заявлявся, судові витрати по справі відсутні.
Речові докази мобільний телефон марки «Samsung A5» слід повернути власнику ОСОБА_7 , в якої він знаходиться на зберіганні, одинадцять фото, на яких зображена потерпіла, слід залишити при матеріалах справи.
Керуючись ст. 84-86, 94, 349, 370, 371, 373-376 КПК України, ст. 125 КК України, суд,
З А С У Д И В:
ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.125 КК України та призначити йому покарання у виді арешту строком на 3 (три) місяці.
Речові докази мобільний телефон марки «Samsung A5» повернути власнику ОСОБА_7 , в якої він знаходиться на зберіганні, одинадцять фото, на яких зображена потерпіла залишити при матеріалах справи.
На вирок може бути подана апеляційна скарга до Апеляційного суду Закарпатської області через цей суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя Мукачівського
міськрайонного суду ОСОБА_1