Дата документу Справа № 335/6084/17
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-сс/778/553/17 Головуючий в 1-й інстанції ОСОБА_1
Єдиний унікальний № 335/6084/17 Доповідач в 2-й інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
16 червня 2017 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Запорізької області у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участю прокурора ОСОБА_6 ,

підозрюваного ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

потерпілого ОСОБА_9 ,

розглянувши в апеляційному порядку у відкритому судовому засіданні, матеріали кримінального провадження №0000196 відомості про яке внесені до ЄРДР 05.05.2017 за апеляційними скаргами прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_6 і захисника ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 22 травня 2017 року, якою

відмовлено у задоволенні клопотання слідчого про обрання запобіжного заходу ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю смт. Крижопіля, Крижопільського району, Вінницької області, громадянину України, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше в силу ст.89 КК України не судимому, підозрюваному у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.189, ч.1 ст.263 КК України у виді тримання під вартою. Застосовано щодо підозрюваного запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту,

встановила:
ухвалою слідчого судді Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 22 травня 2017 року відмовлено в задоволенні клопотання слідчого про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо підозрюваного ОСОБА_7 і застосовано щодо останнього запобіжний захід у виді домашнього арешту строком на 2 місяці, із забороною цілодобово залишати житло за адресою: АДРЕСА_1 , із покладенням обов`язків, передбачених ч.5 ст.194 КПК України. Строк дії ухвали визначено до 22 липня 2017 р.
В обґрунтування прийнятої ухвали слідчий суддя зазначила, що підозра у вчиненні інкримінованих ОСОБА_7 дій є обґрунтованою, і заявлені у клопотанні ризики дійсно існують. Разом з тим, слідчий суддя дійшла висновку, що слідчим та прокурором під час розгляду клопотання не було доведено, що жоден більш м`який запобіжний захід не зможе запобігти вказаним ризикам. Враховуючи характер вчиненого кримінального правопорушення, дані про особу підозрюваного, слідчий суддя вирішила, що запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту буде співмірним з існуючими ризиками і зможе забезпечити належне виконання ОСОБА_7 процесуальних обов`язків.

В апеляційній скарзі прокурор у кримінальному провадженні ОСОБА_6 , посилаючись на незаконність та необґрунтованість судового рішення, зазначає, що слідчим суддею безпідставно та без вивчення й оцінки всіх ризиків, в тому числі і фактів застосування насильства та погроз при вчиненні злочину відносно потерпілого, на які вказано стороною обвинувачення, відмовлено у застосуванні щодо ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою та застосовано щодо останнього запобіжний захід у виді домашнього арешту. У зв`язку з наведеним, прокурор просить скасувати ухвалу слідчого судді від 22.05.2017 та постановити нову ухвалу, якою клопотання слідчого задовольнити та застосувати до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 діб.

Захисник у своїй апеляційній скарзі зазначає, що слідчий суддя при обранні запобіжного заходу його підзахисному не розглянула питання про можливість застосування більш м`якого запобіжного заходу, не врахувала обставини, щодо особи підозрюваного. На його переконання, ці обставини давали підстави слідчому судді обрати більш м`який, ніж домашній арешт, запобіжний захід. Просить ухвалу слідчого судді скасувати, і покласти на ОСОБА_7 обов`язок прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора чи суду.

Заслухавши доповідь судді про сутність судового рішення; прокурора, яка підтримала апеляційну скаргу прокурора і заперечувала проти доводів апеляційної скарги захисника; підозрюваного та його захисника, які заперечували проти задоволення апеляційної скарги прокурора, і наполягали на задоволенні апеляційної скарги в інтересах ОСОБА_7 ; перевіривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню, а апеляційна скарга захисника задоволенню не підлягає.

Згідно з вимогами ст.110, ч.1 ст.370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Відповідно до вимог ч.1 ст.194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст.177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

На думку колегії суддів, ухвала слідчого судді, що оскаржується, вказаним вимогам закону в повній мірі не відповідає.

Так, слідчий суддя вказавши в ухвалі на наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_7 кримінальних правопорушень, і погодившись з існуванням зазначених у клопотанні слідчого ризиків, дійшов хибного висновку, про те, що слідчим та прокурором під час розгляду клопотання не було доведено, що жоден більш м`який запобіжний захід не зможе запобігти вказаним ризикам. Доводи слідчого і прокурора в цьому контексті залишені без уваги, і їм не надана належна правова оцінка.

На противагу вказаному, доводи захисника про те, що слідчий суддя не розглянув можливість застосування іншого запобіжного заходу, є безпідставними. Слідчий суддя, розглядаючи клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо ОСОБА_7 , не тільки розглянув можливість застосування іншого запобіжного заходу, але й застосував такий альтернативний запобіжний захід домашній арешт. Вказаний запобіжний захід, на переконання колегії суддів, є необґрунтовано м`яким і таким, що не зможе забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного і запобігти усім заявленим у клопотанні ризикам.

Щодо доводів захисника на предмет необґрунтованості підозри колегія суддів зазначає, що слідчий суддя на даному етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, оцінювати докази з точки зору їх достатності та допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення. Слідчий суддя на підставі розумної оцінки сукупності отриманих даних повинен вирішити лише чи є причетність особи до вчинення кримінального правопорушення вірогідною та достатньою для застосування щодо особи запобіжних заходів. Дослідивши матеріали клопотання в межах своєї компетенції, слідчий суддя у висновках, які зробив орган досудового розслідування щодо ОСОБА_7 ; в частині обґрунтованості підозри чогось очевидно необґрунтованого чи недопустимого не встановив. Не виявлено таких обставин і колегією суддів.

Такий висновок цілком узгоджується із правовими позиціями, наведеними у рішеннях ЄСПЛ, а саме у рішенні по справі «Феррарі-Браво проти Італії» №9627/81 від 14 березня 1984 року, в якому суд зазначив, що «питання про те, що арешт або тримання під вартою до суду є виправданими тільки тоді, коли доведеність факту вчинення та характер інкримінованих правопорушень ставити не можна, оскільки це є завданням попереднього розслідування, сприяти якому має й тримання під вартою»; у рішенні по справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» №14310/88 від 23 жовтня 1994 року «факти, які є причиною виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як ті, що є необхідними для обґрунтування вироку чи й просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування».

З урахуванням викладеного, колегія суддів приходить до висновку про те, що ухвала слідчого судді, постановлена з порушенням вимог діючого кримінального процесуального законодавства, підлягає скасуванню з постановленням нової ухвали, що не суперечить вимогам п.2 ч.3 ст.407 КПК України.

При розгляді клопотання слідчого про застосування щодо ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою колегія суддів виходить з наступного.

Відповідно до вимог ст.ст.177, 178 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а підставою є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені ч.1 цієї статті.

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 КПК України, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує, вік та стан здоров`я підозрюваного, міцність його соціальних зв`язків, наявність у нього постійного місця роботи або навчання, його репутацію, майновий стан, наявність у нього судимостей, дотримання підозрюваним умов застосування запобіжних заходів, наявність повідомлень особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення, а також розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється особа.

Згідно з положеннями статті 5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практикою Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. В кожному випадку, як підкреслює Європейський суд з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

З наданих суду матеріалів кримінального провадження випливає, що органом досудового розслідування ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюється у вчиненні ним кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.189, ч.1 ст.263 КК України, які законом віднесено до групи тяжких злочинів. Епізод вимагання, було вчинено за попередньої змовою групою осіб, з особливою зухвалістю, відкрито у присутності очевидця. Вказане кримінальне правопорушення з урахуванням його обставин може викликати великий суспільний резонанс.

Відповідно до вимог ст.178 КПК України, колегія суддів враховує вагомість наявних доказів про вчинення кримінального правопорушення, в якому підозрюється ОСОБА_7 , відомості про його особу в їх сукупності, тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному, вік та стан його здоров`я, а також конкретні обставини інкримінованого йому кримінального правопорушення.

Перевіряючи доводи клопотання слідчого на предмет наявності ризиків, передбачених ст.177 КПК України, колегія суддів вважає, що доводи є обґрунтованими, і заявлені у клопотанні ризики на даний час існують.

Крім того, колегія суддів приймає до уваги й те, що Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Колегія суддів погоджується з доводами, викладеними у клопотанні слідчого про необхідність застосування щодо підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, та вважає, що інший, більш м`який, запобіжний захід не зможе забезпечити належної процесуальної поведінки підозрюваного з огляду на ту обставину, що одне з правопорушень у вчиненні якого обґрунтовано підозрюється ОСОБА_7 , було вчинено за попередньою змовою групою осіб, із погрозою застосування насильства. Матеріалами провадження підтверджується та обставина, що окрім ОСОБА_7 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 і ОСОБА_12 , яким повідомлено про підозру у вказаному провадженні фігурують ще невстановлені особи, з якими ОСОБА_7 перебуваючи на свободі зможе контактувати, узгоджувати позицію, а також чинити тиск на потерпілого чи свідків. Саме ця обставина, на переконання колегії суддів, у сукупності із обґрунтованістю підозри і наявністю ризиків, передбачених ст.177 КПК України, свідчить про неможливість застосування щодо ОСОБА_7 більш м`якого запобіжного заходу.

Наявність у ОСОБА_7 міцних соціальних зв`язків не може слугувати підставою для обрання йому більш м`якого, ніж тримання під вартою, запобіжного заходу.

З урахуванням положень ч.4 ст.183 КПК України, де зазначено, що слідчий суддя при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначати розмір застави щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування, а саме у вчиненні одного з таких кримінальних правопорушень підозрюється ОСОБА_7 , колегія суддів вважає за необхідне розмір застави останньому не визначати.

Керуючись ст.ст.407, 422 КПК України, колегія суддів

ухвалила:
апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_6 , задовольнити.

Апеляційну скаргу захисника-адвоката ОСОБА_8 , залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 22 травня 2017 року, якою відмовлено у задоволенні клопотання слідчого про обрання щодо підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжного заходу у виді тримання під вартою та застосовано щодо нього, запобіжний захід у виді домашнього арешту строком на 2 місяці із покладенням обов`язків, передбачених ч.5 ст.194 КПК України, скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою задовольнити.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою, строком на 60 днів, з 16.06.2017 року по 14.08.2017 року включно, без визначення розміру застави.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4