АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
20 червня 2017 р. м. Чернівці

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Чернівецької області у складі:

Головуючого ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3
секретаря ОСОБА_4
розглянувши у відкритому судовому засіданні за участю прокурора ОСОБА_5 , захисника ОСОБА_6 ,обвинуваченого ОСОБА_7 та потерпілої ОСОБА_8 кримінальне провадження за апеляційною скаргою прокурора Сторожинецької місцевої прокуратури ОСОБА_9 на вирок Герцаївського районного суду Чернівецької області від 19 квітня 2017 року у кримінальному провадженні №0000354 по обвинуваченню ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , українця, пенсіонера, одруженого, раніше не судимого, В С Т А Н О В И Л А :
Вироком Герцаївського районного суду Чернівецької області від 19 квітня 2017 року ОСОБА_7 визнаний винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.116 КК України та йому призначене покарання у виді 3-х років позбавлення волі.

Обраний ОСОБА_7 запобіжний захід у виді тримання під вартою продовжений до набрання вироком законної сили.

На підставі ст.72 ч.5 КК України зараховано в строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення обвинуваченого з 11 вересня 2016 року по день набрання вироком законної сили з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Вирішено долю речових доказів.
На таке судове рішення надійшла апеляційна скарга прокурора Сторожинецької місцевої прокуратури ОСОБА_9 із проханням вирок скасувати у зв`язку з неповнотою судового розгляду та неправильним застосуванням закону про кримінальну відповідальність,ухвалити новий вирок,яким визнати ОСОБА_7 винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.115 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі в межах санкції цього закону.

Провадження№11-кп/794/213/17 Головуючий у І інстанції: ОСОБА_10
Категорія:ст.ст.116ч.1 КК України Суддя-доповідач: ОСОБА_1 .
Свої доводи апелянт обґрунтовує тим, що суд першої інстанції безпідставно перекваліфікував дії ОСОБА_7 на ст.116 КК України, мотивувавши це висновком комплексної комісійної амбулаторної психолого-психіатричної експертизи №124 від 07 .02.2017 року,оскільки експертами при проведенні експертизи не були враховані відомості щодо конкретних обставин конфлікту між обвинуваченим та потерпілим і це,на думку апелянта, має істотне значення для вирішення питання про кваліфікацію дій обвинуваченого.

Твердить, що між початком конфлікту та часом нанесення ОСОБА_7 потерпілому тілесних ушкоджень минув тривалий час, що свідчить про обдуманість дій обвинуваченого та вказує на те, що така поведінка не характерна для людини в стані сильного душевного хвилювання.Клопотання прокурора про призначення стаціонарної комплексної комісійної судово-психіатричної експертизи суд відхилив,що,як твердить апелянт,свідчить про неповноту судового розгляду.

Заслухавши доповідь судді, доводи прокурора, який підтримав апеляційну скаргу,аналогічну позицію потерпілої, доводи захисника та обвинуваченого про відсутність підстав для скасування чи зміни вироку, дослідивши матеріали провадження в межах апеляційної скарги, перевіривши наведені в апеляційній скарзі доводи, колегія суддів приходить до наступних висновків.
Згідно вироку, ОСОБА_7 , 11 вересня 2016 року, близько 13-00 год., знаходячись в бесідці біля магазину « ІНФОРМАЦІЯ_2 », що по АДРЕСА_1 , під час раптово виниклої сварки з ОСОБА_11 , у відповідь на його словесні образи, що принижували його гідність як чоловіка, перебуваючи внаслідок цього у стані вираженого емоційного напруження, що здійснювало суттєвий вплив на його свідомість і поведінку та обмежувало можливість усвідомлювати свої дії, контролювати та регулювати їх, умисно, з метою вбивства, завдав потерпілому один удар ножем в область черевної порожнини, чим спричинив йому проникаюче колото-різане поранення грудної та черевної порожнини з ушкодженням печінки та кровоносних судин правої нирки, що ускладнилось масивною крововтратою, внаслідок чого останній помер.
Відповідно до вимог ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним,обгрунтованим і вмотивованим,тобто ухваленим із дотриманням норм матеріального та процесуального права,на підставі об`єктивно з`ясованих обставин,які підтверджені доказами,дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до вимог ст.94 КПК України з точки зору їх належності,допустимості,достовірності та достатності для прийняття остаточного рішення у справі.

Судова колегія вважає,що таких вимог закону суд першої інстанції у повній мірі дотримався,оскільки безпосередньо,повно та об`єктивно дослідив надані сторонами доказами,правильно їх оцінив та прийшов до обґрунтованого висновку про наявність підстав для зміни правової кваліфікації кримінального правопорушення і доведеність винуватості ОСОБА_7 у вчиненні злочину,передбаченого ст.116 КК України.

Так,із показань обвинуваченого у районному та апеляційному суді вбачається,що винуватості у вчиненні злочину за ст.115 КК України не визнав,показав,що потерпілий систематично та тривалий час збиткувався над ним,ображав нецензурно та принижував його чоловічу гідність у присутності сторонніх осіб.11.09.2016 року разом з ОСОБА_12 і ОСОБА_13 був на полі,зрізав ножем,який мав при собі декілька гарбузів,склав у мотоблок та разом повертались додому. По дорозі близько 13 год у магазині в с.Рідківці Новоселицького району купили пиво та пішли до бесідки що на території магазину. Там вже були ОСОБА_11 , ОСОБА_14 та ще троє незнайомих хлопців. ОСОБА_11 відразу почав його нецензурно лаяти та ображати його словами,які принижували чоловічу гідність, чіплявся за одяг, намагався вдарити.Аби припинити конфлікт, він пішов додому,однак вдома згадав, що залишив біля магазину мотоблок з гарбузами, тому повернувся.При його( ОСОБА_15 ) наближенні до магазину ОСОБА_11 , який все ще знаходився у бесідці, знову почав у присутності інших осіб лаяти та нецензурно ображати його, в тому числі непристойними словами сексуального характеру що принижують чоловічу гідність.Не витримавши образи,втратив контроль на своїми діями, дістав з кишені штанів ніж, який залишився у нього після збору гарбузів, і вдарив ним потерпілого у бік. Подальші обставини, в тому числі куди подів ніж, не пам`ятає, оскільки був дуже схвильований.

Показання обвинуваченого підтверджуються показаннями допитаних районним судом свідків ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 ,які були очевидцями подій 11.09.2016 року.

Зокрема,у суді першої інстанції свідок ОСОБА_12 показав, що 11 вересня 2016 рок у обідній час разом з ОСОБА_13 та ОСОБА_7 поверталися з поля та зайшли до магазину « ІНФОРМАЦІЯ_2 » в с.Рідківці Новоселицького району випити пива. Там був ОСОБА_11 ,який відразу почав обзивати ОСОБА_7 нецензурними та такими, що принижують чоловічу гідність,словами.Такі дії відносно обвинуваченого ОСОБА_11 вчиняв не вперше,а також намагався вдарити ОСОБА_15 ,який ображений пішов.Через деякий час обвинувачений прийшов до магазину,на що ОСОБА_11 знову одразу почав його обзивати словами, які принижують чоловічу гідність. ОСОБА_7 у відповідь нічого не говорив, а через хвилину ОСОБА_11 вибіг із бесідки та його одяг був у крові. Пробігши близько 100 м. ОСОБА_11 впав. Коли свідок підійшов до ОСОБА_11 , той був при свідомості і говорив, що вчинив недобре по відношенню до ОСОБА_7 . Момент нанесення удару не бачив.

Cвідок ОСОБА_13 суду показав, що 11 вересня 2016 року підходячи до магазину « ІНФОРМАЦІЯ_2 »,побачили ОСОБА_11 ,який відразу ж почав ображати ОСОБА_7 нецензурною лайкою, в т.ч. словами, що принижують чоловічу гідність,а також намагався вдарити обвинуваченого. ОСОБА_7 пішов додому, а вони залишилися в бесідці біля магазину. Десь через півгодини, ОСОБА_11 у нецензурній формі повідомив, що ОСОБА_7 знову йде до них. Обвинувачений запитав у ОСОБА_11 ,чому він його постійно обзиває,однак потерпілий продовжував ображати ОСОБА_15 . Через мить ОСОБА_11 встав з-за столу і на його одязі була кров. Свідок зрозумів, що ОСОБА_7 чимось поранив ОСОБА_11 , однак ножа в обвинуваченого не бачив, погроз в бік потерпілого не чув.

Аналогічні показання надав у суді свідок ОСОБА_14 .

Потерпілий ОСОБА_16 - брат померлого ОСОБА_11 ,показав у суді першої інстанції,що йому не відомо про обставини заподіяння смерті.Матеріальних претензій до обвинуваченого немає,оскільки відшкодована шкода на поховання.

Допитані в судовому засіданні ОСОБА_17 , яка є донькою обвинуваченого та ОСОБА_18 , яка є його дружиною показали, що обвинувачений про події 11.09.2016 розповідати не хотів, оскільки був дуже пригнічений.

Свідок ОСОБА_19 показав,що обізнаний про те,що ОСОБА_11 не раз публічно принижував ОСОБА_7 .

Згідно висновку судово-медичної експертизи №589 від 29.10.2016 року, смерть ОСОБА_11 настала від геморагічного шоку, який виник внаслідок масивної внутрішньої кровотечі, яка розвинулась як ускладнення наявного при житті проникаючого сліпого колото-різаного поранення грудної та черевної порожнин з ушкодження правої долі печінки та кровоносних судин правої нирки. (а.к.п. 107-113).

Відповідно до висновку комплексної судової психолого-психіатричної експертизи №124 від 07.02.2017 року, ОСОБА_7 під час вчинення злочину перебував в стані емоційного напруження, що здійснювало суттєвий вплив на його свідомість і поведінку та обмежувало можливість усвідомлення своїх дій,їх контролю та регуляції,що як юридична категорія відповідає поняттю сильного душевного хвилювання.
До такого висновку експерти дійшли,проаналізувавши надані їм матеріали кримінального правопорушення,ситуацію правопорушення та врахувавши результати експериментально-психологічного дослідження.Експертами було встановлено та зазначено у висновку ,що обвинувачений у своїй поведінці орієнтується на соціальне схвалення, йому притаманні підвищена вразливість,образливість,схильність до застрягання на негативних переживаннях,що,із врахуванням віку ОСОБА_7 , обумовило зниження контролю та здатності справлятися зі складними ситуаціями.Почуття приниженості призвело до домінування афективно обумовленої мотивації досягнути «ліквідації» особистісно непереносимої ситуації, що склалася. Після образливих нецензурних слів зі сторони ОСОБА_11 свідомість ОСОБА_7 фіксувалась виключно на реалізації надзначимої мотивації, що склалась, це різко порушило процес цілепокладання та обмежило суб`єктивні уявлення про можливі способи вирішення ситуації, що склалася. Подальші дії обвинуваченого щодо нанесення удару ножем супроводжувались обмеженням адекватної оцінки своїх дій і прогностичних функцій, різким зниженням самоконтролю. Наступна поведінка ОСОБА_7 характеризувалась дезорганізацією та виснаженням(а.п.143-146).
Такий висновок експерта №124 від 07.02.2017 року є повним,обґрунтованим, не суперечить іншим матеріалам справи та не викликає сумнівів у його правильності.
Доводи апелянта про те,що під час проведення експертизи не були враховані конкретні обставини конфлікту,на які посилається прокурор у апеляційній скарзі, суперечить змісту експертного висновку.
Твердження прокурора про те,що між початком конфлікту та заподіянням ОСОБА_11 тілесних ушкоджень пройшов тривалий час,спростовується дослідженими судом доказами,оскільки із показань обвинуваченого,який повернувся до магазину,щоб забрати мотоблок із гарбузами,вбачається,і це підтверджують свідки ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 ,що ОСОБА_11 знову почав в їх присутності ображати обвинуваченого,в тому числі нецензурно,принижував його чоловічу гідність,після чого потерпілий безпосередньо отримав тілесне ушкодження.
Викладені обставини знайшли відображення у експертному висновку.
Аналіз наданих суду доказів дає підстави вважати, що ситуація, яка передувала вчиненню злочину,характеризувалась систематичними публічними образами обвинуваченого з боку ОСОБА_11 , які принижували чоловічу гідність обвинуваченого та внаслідок чого останній зазнавав психологічних страждань, і це сприяло накопиченню у ОСОБА_15 негативних емоційних переживань.
Про такий характер взаємовідносин ОСОБА_11 та ОСОБА_7 свідчать показання у суді свідків ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 та ОСОБА_19 .
Слід врахувати,що таких образ ОСОБА_15 зазнавав від особи,яка значно молодша від нього за віком( ОСОБА_11 1986 року народження),має негативну репутацію(а.с.104-106 т.1)
Свідок ОСОБА_20 , який працює комірником в магазині « ІНФОРМАЦІЯ_2 »,в суді показав, що ОСОБА_11 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, був агресивним, чіплявся до людей.Також негативну характеристику потерпілому дав свідок ОСОБА_14 , який в суді показав, що ОСОБА_11 зловживав спиртними напоями, та провокував бійки.
Суд правильно,ґрунтуючись на досліджених доказах, встановив,що в день скоєння даного кримінального правопорушення ОСОБА_7 зазнав тяжкої образи з боку ОСОБА_11 ,( це підтвердили у районному суді свідки ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 ), ,і такі дії потерпілого безпосередньо спричинили виникнення стану сильного душевного хвилювання у обвинуваченого,що супроводжувалося обмеженням адекватної оцінки своїх дій і прогностичних функцій, різким зниженням самоконтролю,призвели до реалізації ОСОБА_7 емоційної розрядки,внаслідок чого він без розриву у часі і заподіяв ОСОБА_11 удар ножем, від якого той помер.
За таких обставин доводи,викладені у апеляційній скарзі про невідповідність висновків суду фактичним обставинам провадження,а також неповноту судового розгляду,оскільки суд відхилив клопотання прокурора про призначення стаціонарної комплексної комісійної судово-психіатричної експертизи,є неспроможними.
Ставлячи під сумнів висновок експертів №124 від 07.02.2017 року та посилаючись на неповноту судового розгляду у суді першої інстанції,прокурор у апеляційній скарзі не заявляв вимог щодо усунення цієї,як вважає апелянт,неповноти,однак при цьому просить надати іншу оцінку фактичним обставинам провадження,які,на думку судової колегії, правильно встановлені районним судом та обґрунтовані належними і допустимими доказами.
Колегія суддів вважає,що викладені вище докази у їх сукупності давали суду першої інстанції достатні підстави для висновку про необхідність зміни обвинувачення зі ст.115 ч.1 на ст.116 КК України,оскільки ними достовірно,поза усяким сумнівом доведено,що у діях ОСОБА_7 наявний саме такий склад злочину-умисного вбивства,вчиненого у стані сильного душевного хвилювання.Судова колегія із висновками районного суду погоджується.
Отже, доводи сторони обвинувачення про необхідність кваліфікації дій ОСОБА_7 за більш тяжким кримінальним законом та ухвалення в цій частині нового вироку із призначенням відповідного,більш суворого покарання,є безпідставними.Інші доводи прокурора не дають підстав для скасування судового рішення.
При призначенні покарання районний суд дотримався вимог ст.ст.65-67 КК України, врахувавши ступінь тяжкості скоєного злочину, який є злочином середньої тяжкості, дані про особу обвинуваченого, який є особою похилого віку, по місцю проживання характеризується позитивно, раніше не судимий. Обставинами, що пом`якшують покарання суд визнав щире каяття, сприяння у розкритті злочину і відшкодування матеріальної шкоди.Обставин,які би обтяжували покарання,суд не встановив.Отже,призначене ОСОБА_7 покарання за видом та строком є необхідним і буде достатнім для його виправлення та попередження вчинення нових злочинів.
Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Чернівецької області,
У Х В А Л И Л А :
Апеляційну скаргу прокурора Сторожинецької місцевої прокуратури ОСОБА_9 залишити без задоволення , а вирок Герцаївського районного суду Чернівецької області від 19 квітня 2017 року щодо ОСОБА_7 -без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим- у той же строк з дня вручення йому копії ухвали.
Головуючий: ОСОБА_1

Судді: ОСОБА_2

ОСОБА_3