Справа № 646/2698/16-к
№ провадження 1-кп/646/103/2017
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
31.03.17 м. Харків

Червонозаводський районний суд м. Харкова у складі:
головуючого - судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
захисника - адвоката ОСОБА_4
обвинуваченого ОСОБА_5 ,
потерпілої ОСОБА_6
перекладача ОСОБА_7
розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі судового засідання суду обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000397 від 15 лютого 2016 року відносно
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Оленєгорськ, Мурманської області, росіянина, громадянина України, з середньою освітою, одруженого, маючого малолітню дочку, не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:
- 15.02.2002 Амвросіївським районним судом Донецької області за ч. 2 ст. 140, ч. 2 ст. 17, ч. 2 ст. 141, ч. 1 ст. 42 КК України 1960 року, ч. З ст. 185 КК України 2001 року до 4 років позбавлення волі з конфіскацією майна; 06.02.2004 звільнений умовно - достроково на 1 рік 3 місяця 1 день;

- 15.05.2006 Амвросіївським районним судом Донецької області за ч. З ст. 185 КК України до 4 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України з іспитовим строком 3 роки;

- 05.02.2007 Куйбишевським районним судом м. Донецька за ч. 1 ст. 309, 71 КК України до 1 року 6 місяців позбавлення волі;

- 15.05.2007 Ленінський районним судом м. Харкова за ч 2 ст. 309, ч. 4 ст. 70, 71 КК України до 4 років 2 місяців позбавлення волі; 28.10.2009 звільнений умовно -достроково на 11 місяців 12 днів;

14.10.2010 Амвросіївським районним судом Донецької області за ч. 3 ст. 185, ч. 1 ст. 71 КК України до 3 років 4 місяців позбавлення волі, 19.04.2013 звільнився умовно-достроково на невідбутий строк 8 місяців 6 днів;
обвинуваченого у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України,-
в с т а н о в и в :

15.02.2016 року, близько 19 години 40 хвилин, ОСОБА_5 за попередньою змовою в групі з невстановленою особою, біля станції метро «Проспект Гагаріна» в м. Харкові, побачили раніше незнайому їм ОСОБА_6 та діючи умисно, з корисливим мотивом, з метою нападу для незаконного заволодіння чужим майном, почали переслідувати останню. Близько 19.50, ОСОБА_5 та невстановлена особа, реалізуючи свій злочинний умисел, діючи умисно, згідно попередньої домовленості, дійшли за ОСОБА_6 до внутрішнього двору ХМКЛ № 11, розташованої за адресою: м. Харків, пров. Руставелі, 10, де невстановлена особа залишилась біля входу у внутрішній двір з метою попередження ОСОБА_5 про появу сторонніх осіб, а ОСОБА_5 діючи умисно, з корисливим мотивом, з метою нападу для незаконного заволодіння чужим майном, підійшов ззаду до ОСОБА_6 та погрожуючи останній спричиненням насильства небезпечного для життя чи здоров`я потерпілої, а саме приставивши до горла ОСОБА_6 лезо складного ножа, який мав при собі, та вимагав віддати йому її жіночу сумку. В цей час дії ОСОБА_5 були помічені ОСОБА_9 , який в подальшому його затримав.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 вину у вчиненні злочину не визнав, дав пояснення про те, що на території України проживає з 1991 року, навчався з 5 класу у школі м. Амвросіївка, після закінчення у ПТУ, має постійне місце проживання у м. Амросіївка Донецької області. Дружина з дочкою проживають у м. Харкові. На початку лютого приїхав м. Харків до дружини з дочкою, інших знайомих у нього в м. Харкові не має. Із-за конфлікту з батьком дружини, орендував квартиру в районі ХТЗ, де проживав разом з хазяїном. Разом з знайомим його дружини, ОСОБА_10 , робили «шабашку» металоконструкції під сонячну батарею на Лисій горі, заробив 4000грн..

15.02.2016, на початку 20 години, він повинен був зустрітися із знайомим ОСОБА_10 на майдані Героїв Небесної Сотні для того, щоб він віддав грошові кошти у сумі 1200 грн., приїхав на станцію ОСОБА_11 , і, як пояснив знайомий, йому необхідно було пройти через подвір`я лікарні.

Коли зайшов через арку у подвір`я, він побачив чоловіка, який схопив за шию дівчину і у нього у руці щось блиснуло.

Коли зайшов в арку, дівчина, яку побачив, знаходилась поперед нього приблизно в 15 метрах.

В цей час вийшов чоловік з поліклініки, нападник був біля дівчини і став тікати, він за ним але не догнав його і став повертатися назад, оскільки він зник.

Коли повертався, на нього напали два чоловіки, заламали його. Один говорив, що у нього повинен бути ніж, другий сказав, що у нього ножа не має. Він не бачив, щоб хтось гнався за нападником.

Коли на нього напали дві особи, він говорив, що він ні в чому не винен. В міліції показання вибивали із застосуванням насильства. Він ні на кого не нападав. Він бачив, як якась особа напала на потерпілу, він бажав затримати цього нападника. Потім повернувся і на нього напали два чоловіки. Ніж появився пізніше. Справа сфабрикована. При собі у нього з собою було близько 4000 грн., отримані як заробітна плата, та телефон, які залишилися у міліції, де з нього вибивали показання. В подальшому указав на свідка ОСОБА_9 , як на особу, яка заволоділа його майном.

Не зважаючи на те, що обвинувачений ОСОБА_5 свою вину не визнав, його винуватість повністю доведена доказами, безпосередньо дослідженими у судовому засіданні і підтверджується.

Показаннями потерпілої ОСОБА_6 , яка свідчила суду про те, що 15.02.2016 року близько 19-40 годині вона вийшла з метро пр.-т. Гагаріна і йшла у напрямку лікарні на провулку Ш.Руставелі до лікаря на масаж. В районі «ПриватБанка» розмовляла по телефону. На плечі у неї була сумка. За нею йшли два чоловіки: один високого росту, другий меншого росту . Їй це стало підозріло і вона різко зупинилася. Один з них врізався в її спину. Від них був запах алкоголю. Вони продовжили йти за нею. Вона постояла біля входу до внутрішнього двору ХМКЛ № 11, ці люди зайшли у подвір`я лікарні поперед неї, після чого вона. Чоловік меншого росту був з рюкзаком за плечами. Посередні подвір`я, біля фонаря, на неї напав чоловік, всім тілом навалився на неї, схопив лівою рукою за шию, а лівою рукою замахувався на неї розкладним ножом, приставляв до горла, говорив: «Віддай». Вона дуже налякалася, тримала сумку, стала кричати, періодично вступаючи у діалог, говорячи йому: «Підожди». З двох чоловіків, які йшли за нею, напав чоловік, який був меншого росту, майже однакого з нею. Він був у нетверезому стані, від нього був різкий запах алкоголю. У неї зріст 168 см. На поріг лікарні вийшов чоловік її сестри ОСОБА_9 , За ним вийшов лікар. Нападник ОСОБА_12 зіскочив із неї, побіг, у нього за плечами був рюкзак ОСОБА_9 побіг за ним. Вона впевнено вказала на ОСОБА_5 , як на чоловіка, який напав на неї.

Показаннями свідка ОСОБА_9 , який свідчив про те, що 15.02.2016 знаходився у лікарні на провулку Шота Руставелі, де очікував свою дружину з масажу. Почув крики, вийшов та побачив чоловіка, який знаходився близько 15-20 метрів від нього, який лівою рукою держав за шию рідну сестру його дружини - ОСОБА_6 , а правою розмахував ножом перед нею, перед обличчям. Чоловік був майже одного росту з ОСОБА_6 , за плечами на спині у нього був рюкзак. Двір лікарні був добре освітлений, це відбувалося приблизно о 19-30-20-00 годині. Він гарно роздивився чоловіка, який був невеликого зросту, нависнув на ОСОБА_6 всім тілом, вимагав віддати йому сумку, розмахуючи перед ОСОБА_6 предметом схожим на ніж. З лівої сторони стояв ще один чоловік ростом приблизно 190 см, який, побачивши його, одразу втік в сторону, де є вихід з подвір`я . Він крикнув нападнику: «Що ти робиш», і він одразу побіг в одну в іншу сторону за лікарню. Він підійшов до ОСОБА_6 , а потім побіг за нападником, але вирішив побігти з іншої сторони на зустріч йому. Наздогнавши, повалив його на землю, впавши зверху нього, перевірив, чи є в нього ніж, але не знайшов. В цей час до нього підійшов незнайомий чоловік похилого віку і допоміг довести нападника до входу у лікарню. Це був той же самий чоловік з рюкзаком за спиною, який напав на ОСОБА_6 . При його затриманні супротив не здійснював. Прийшли до входу, посадили його на пеньок і викликали поліцію. Від цього чоловіка було чути сильний запах алкоголю. В очікуванні поліції він говорив про якогось ОСОБА_13 , що він наробив. Для ОСОБА_6 це був сильне потрясіння, вона боялася тривалий час сама у темну пору доби ходити пішки по вулиці.

Показаннями свідка ОСОБА_14 , який дав суду свідчення про те, що у лютому близько 20 години знаходився по пров. Руставелі, 10 на робочому місці у приміщенні травмпункту № 10, вхід до якого постійно відкрито, у коридорі він почув крики. Вийшовши надвір, він побачив дві чоловічі постаті, які розбіглися в різні сторони. Вони разом з ОСОБА_15 , якій був його пацієнтом, підбігли. Саме ОСОБА_16 наздогнав нападника і з іншим чоловіком привів до входу у травмпункт. Коли нападник в очікуванні поліції сидів на пеньку, він щось говорив:, «навіщо я це зробив, в мене дружина, дитина, навіщо я його послухав», говорив, що з кимось їхав, повторював цю фразу постійно Чоловік був сильно п`яний. У судовому засіданні вказав на ОСОБА_17 , як на чоловіка, якого затримав ОСОБА_18 .

Свідченнями свідка ОСОБА_19 , яка дала суду свідчення про те, що 15.02.2015 ввечері була на сеансі лікувального масажу у ОСОБА_14 , її чекав чоловік і повинна була приїхати сестра ОСОБА_20 .. Зі слів сестри і чоловіка знає про напад, бачила ОСОБА_17 після затримання. Для її сестри це був стрес, який тривав дуже довго.

Крім свідчень потерпілої та свідків, винуватість обвинуваченого ОСОБА_17 доводиться даними протоколу огляду місця події від 15.02.2016 року, а саме території Харківської міської клінічної лікарні № 11 і ділянки біля входу до фізіотерапевтичного відділення, де між пеньками, був виявлений та вилучений розкладний ніж з рукояткою чорного кольору довжиною 15 см і лезом довжиною 7,5 см та фототаблицею до нього (а.с. 229-234 том 1 ).

Саме на цьому місті, відповідно до показань свідків та потерпілої, на пеньку сидів ОСОБА_17 в очікуванні працівників поліції.

Обвинувачений ОСОБА_17 у судовому засіданні також вказував, що після затримання, в очікуванні поліції, сидів на пеньках біля входу у поліклініку і саме на це місце вказав, як в ході протоколу огляду місця події, так і в ході слідчого експерименту.

При проведенні впізнання, саме на ніж, вилучений на місці злочину вказала потерпіла, що підтверджується даними протоколу від 19.02.2016. (а.с. 17 том 2).

Зазначений ніж постановою слідчого від 19.02.2016 визнаний речовим доказом.

Вина обвинуваченого також доводиться даними протоколу слідчого експерименту від 23.02.2016, відповідно до якого потерпіла ОСОБА_6 показала і розповіла про обставини вчиненого на нею розбійного нападу ОСОБА_17 разом іншою особою, показала де він знаходився в момент нападу, і який одразу втік, коли вийшов чоловік її сестри. Показала, в яку сторону побіг ОСОБА_21 , і в яку чоловік високого зросту. (а.с. 21-29 том 2 ).

Аналізуючи викладене, суд доходить висновку, що напад на ОСОБА_22 було здійснено ОСОБА_5 за попередньої змовою з іншою особою, матеріали кримінального провадження відносно якого виділені в інше провадження, з метою заволодіння її майном, з погрозою застосування насильства, небезпечного для життя чи здоров`я потерпілої, вважає, що вину обвинуваченого повністю доведено під час судового розгляду та кваліфікує його дії:

- за ч. 2 ст. 187 КК України напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із погрозою застосування насильства, небезпечного для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу (розбій), вчинений за попередньою змовою групою осіб.

Позицію обвинуваченого ОСОБА_5 щодо його непричетності до вчиненого відносно потерплої ОСОБА_6 злочину суд розцінює критично, як тактику захисту і бажання уникнути покарання.

Так, показання щодо застосування працівниками поліції 15.02.2016 недозволених методів - насильства психічного та психологічного, ОСОБА_5 став давати тільки у судовому засіданні, у зв`язку із чим суд направив до прокуратури відповідне повідомлення.

В той же час, маючи захисника з моменту затримання, ОСОБА_5 з заявою, у порядку ст. 214 КПК України, про вчинення, на його думку, відносно нього кримінального правопорушення, не звертався. 17.02.2015, по прибуттю до Харківської установи покарань (№27) при огляді лікарем, скарг на погіршення здоров`я не пред`являв, при тілесному огляді тілесних ушкоджень виявлено не було.

Відповідно до ч. 4 ст. 95 КПК України суд прийшов до висновку про доведеність вини ОСОБА_5 на підставі показань, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання.

Судом встановлено, що ОСОБА_5 захисник був наданий з моменту затримання, що підтверджується протоколом затримання, складеним о 21.00 15.02.2015 і даними доручення про надання безоплатної вторинної правової допомоги від 16.02.2016 № 762, яке було видано 16.02.2016 о 01.00 захиснику ОСОБА_23 , який в 01.50 16.02.2016 отримав копію протоколу затримання (а.а. 235-237, 238 том 1). Твердження ОСОБА_5 що захисник не ефективно здійснював його захист, а навпаки порушував його права, належними доказами не підтвердженні.

Показання ОСОБА_5 щодо його непричетності до вчинення розбійного нападу на потерпілу ОСОБА_6 спростовуються наведеними вище доказами.

Так, потерпіла ОСОБА_6 в своїх показаннях була послідовна, її показання щодо часу, місця, механізму розбійного нападу на неї ОСОБА_5 з іншою особою в ході слідчого експерименту, які зафіксовані на фототаблиці, узгоджуються з показаннями у судовому засіданні і показаннями свідка ОСОБА_9 . Потерпіла ОСОБА_6 , як в повідомленні про вчинення відносно неї кримінального правопорушення 15.02.2017, так і в судовому засіданні, стверджувала, що злочин відносно неї було вчинено двома особами, впевнено вказала на ОСОБА_5 , як на особу, який погрожуючи застосуванням ножа, намагався заволодіти її майном, що його погрози вона сприймала як реальну загрозу для свого здоров`я та життя.

Свідок ОСОБА_9 у судовому засіданні також впевнений, що саме затримана ним особа, як пізніше з`ясувалося ОСОБА_5 , здійснила розбійний напад на ОСОБА_6 , що другому чоловіку вдалося втекти з місця злочину, оскільки він побік в сторону, де є вихід з подвір`я.

Показання потерпілої та свідка ОСОБА_9 узгоджуються з даними протоколу слідчого експерименту від 17.02.2016, в ході якого ОСОБА_5 у присутності свого захисника ОСОБА_24 , понятих показав на місці та розповів про обставини вчиненого ним разом з іншої особою розбійного нападу на ОСОБА_6 з метою заволодіння її майном.

Свідок ОСОБА_25 , будучи допитаним у судовому засіданні, дав також пояснення про те, що ОСОБА_5 після його затримання і в період очікування приїзду поліції говорив про те, що сумує, що таке зробив.

Таким чином, безпосередньо досліджені у судовому засіданні докази повністю доводять винуватість ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення і спростовують його показання щодо непричетності до розбійного нападу групою осіб на ОСОБА_6 .

Судом вивчено дані про особу обвинуваченого ОСОБА_5 і встановлено, що він раніше неодноразово судимий, в тому числі за корисливі злочини, одружений, має малолітню дочку, постійного місця роботи не має, на обліку у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває, страдає на хронічний гастродуеденіт, хроничний гептит С, дисциркуляторну (посттравматичну 1998 за анамнезом) енцефалопатію 2 ст. з лікворно венозною гіпертензією.

Обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого, не встановлено, обставиною, що обтяжує покарання, відповідно до ст. 67 КК України, суд визнає скоєння злочину у стані алкогольного сп`яніння.

При призначенні покарання суд враховує дані про особу обвинуваченого ОСОБА_5 , який, будучи раніше неодноразово судимим, в тому числі і до покарання у вигляді позбавлення волі, звільнившись з місць позбавлення волі у квітні 2013 року , на шлях виправлення не став, знов вчинив злочин.

Також суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ОСОБА_5 злочину, який в силу ст.12 КК України, є тяжким, фактичні обставини справи, наявність на його утриманні малолітньої дочки, що він обвинувачується у скоєнні тяжкого злочину, дані, які характеризують його особу, обставину, яка обтяжує покарання.

Також суд враховує, що розбій є найбільш небезпечним серед злочинів проти власності.

Тому суд, вважає необхідним та достатнім з метою виправлення та попередження нових злочинів призначити покарання у вигляді позбавлення волі у межах санкції ч.2 ст.187 КК України. Саме таке покарання буде сприяти меті призначення покарання.

Строк відбування покарання суд вважає правильним рахувати з моменту його затримання, а саме з 15.02.2016 року. Ухвалою слідчого судді Червонозаводського районного суду від 17.02.2016 ОСОБА_5 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Згідно ч.5 ст.72 КК України зарахування судом строку попереднього ув`язнення у разі засудження до позбавлення волі в межах того самого кримінального провадження, у межах якого до особи було застосовано попереднє ув`язнення, провадиться з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

У строк попереднього ув`язнення включається строк тримання особи під вартою як запобіжний захід, обраний суддею, судом на стадії досудового розслідування або під час судового розгляду кримінального провадження.

Тому, в межах даного кримінального провадження, суд вважає за необхідне, з врахуванням положень ч.5 ст.72 КК України строк попереднього ув`язнення ОСОБА_5 зарахувати період з моменту його затримання, а саме з 15.02.2016 по 31.03.2017 включно, у строк відбування покарання з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дня позбавлення волі.

З метою забезпечення виконання вироку, з врахуванням даних про особу обвинуваченого, що його постійне місце проживання, на даний час знаходиться на території не підконтрольній Україні, суд вважає доцільним до набрання вироком законної сили міру запобіжного заходу у вигляді тримання від вартою залишити без змін.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 368, 370-371, 373-376 КПК України, районний суд, -

З А С У Д И В :

Визнати ОСОБА_5 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України і призначити йому покарання у вигляді 7 (сім) років позбавлення волі із конфіскацією майна належного йому майна.

Строк відбуття покарання ОСОБА_5 рахувати з 15.02.2016 року.

Зарахувати ОСОБА_5 , відповідно до положень ч.5 ст.72 КК України, в строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дня позбавлення волі у період з 15.02.2017 року по 31.03.2017 року включно.
Міру запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_5 залишити без змін до набрання вироком законної сили

На вирок може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Харківської області через Червонозаводський районний суд м. Харкова протягом тридцяти днів з дня проголошення, засудженими з моменту вручення їм копії вироку.

Копію вироку негайно після проголошення вручити обвинуваченому і прокурору

Суддя ОСОБА_1