Справа № 640/61/17
н/п 1-кс/640/115/17
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"05" січня 2017 р. Київський районний суд м. Харкова у складі:
слідчого судді - ОСОБА_1 ,
при секретарі - ОСОБА_2 ,
за участю слідчого - ОСОБА_3 ,
користувача автомобілем ОСОБА_5 ,
Слідчий відділу розслідування злочинів у сфері транспорту СУ ГУНП в Харківській області старший лейтенант поліції ОСОБА_3 04.01.2017 звернулася до Київського районного суду м. Харкова з клопотанням, погодженим з прокурором відділу 04/2/4 прокуратури Харківської області молодшим радником ОСОБА_6 , у якому просив: 1) Накласти арешт на автомобіль «БМВ Х6» р.н. НОМЕР_1 , який є майном що належить ОСОБА_7 шляхом заборони його відчуження, продажу та експлуатації; 2) Зберігати автомобіль «БМВ Х6» р.н. НОМЕР_1 на території спеціально обладнаного майдану зберігання тимчасово затриманих транспортних засобів.
Підставами для арешту майна слідчий вказує, що 30.12.2016 близько 21.45 год. в районі розташування будинку № 15 по вул. Чкалова м. Харкова, мав місце наїзд автомобілем «БМВ Х6» р.н. НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_5 на пішоходів ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , внаслідок чого останні отримали тілесні ушкодження.
Слідчий відділу розслідування злочинів у сфері транспорту СУ ГУНП в Харківській області ОСОБА_10 в ході огляду місця події від 30.12.2016 вилучив автомобіль «БМВ Х6» р.н. НОМЕР_1 , який є тимчасово вилученим майном та відповідає критеріям п.1 ч.2 ст.167 КПК України, тобто є майном яке використане як знаряддя вчинення злочину та зберегло на собі сліди правопорушення.
Згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 автомобіль «БМВ Х6» р.н. НОМЕР_1 перебуває на праві власності у ОСОБА_7 .
Таким чином, враховуючи положення ст.98 КПК України, автомобіль «БМВ Х6» р.н. НОМЕР_1 є речовим доказом, тобто знаряддям вчинення кримінального правопорушення, що зберіг на собі його сліди та містить інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.
Крім того, зазначений транспортний засіб як речовий доказ необхідний експертній установі для проведення авто-технічної експертизи з метою з`ясування технічного стану транспортного засобу, встановлення механізму дорожньо-транспортної події та дій учасників події.
Слідчий вказав, що за таких обставин на даний час виникла необхідність у арешті автомобіля «БМВ Х6» р.н. НОМЕР_1 , шляхом надання можливості слідчому та прокурору зберігати вилучений транспортний засіб на спеціальному майдані зберігання тимчасово затриманих транспортних засобів в м. Харкові відповідно до п.20 Порядку зберігання речових доказів стороною обвинувачення, їх реалізації, технологічної переробки, знищення, здійснення витрат, пов`язаних з їх зберіганням і пересиланням, схоронності тимчасово вилученого майна під час кримінального провадження, затвердженого постановою КМУ № 1104 від 19.11.2012.
Згідно із вимогами ст.100 КПК України та п.20 постанови КМУ № 1104 від 19.11.2012 не передбачено можливість передачі речових доказів транспортних засобів на відповідальне зберігання учасникам кримінального провадження та іншим особам, та такі речові докази як автотранспорт повинні зберігатись на спеціально обладнаних стоянках та майданчиках тимчасово вилучених автомобілів.
Слідчий просив накласти арешт на майно з метою забезпечення збереження речового доказу автомобіля «БМВ Х6» р.н. НОМЕР_1 .
У судовому засіданні слідчий підтримав подане клопотання, просив про його задоволення.
Користувач автомобілем ОСОБА_5 та його адвокат ОСОБА_4 проти задоволення клопотання заперечували, посилаючись на відсутність підстав для арешту автомобіля, вважали достатнім надати тимчасовий доступ до автомобіля з метою його огляду експертом. Крім того, зберігання автомобіля просили визначити в належному ОСОБА_5 гаражі.
Власник автомобіля ОСОБА_7 та прокурор ОСОБА_11 , про день та час розгляду клопотання слідчого повідомлялись своєчасно та належним чином, проте у судове засідання не з"явились, причини неявки суд не повідомили.
Враховуючи вимоги ч.1 ст.172 КПК України щодо терміну розгляду клопотання, слідчий суддя вважає за можливе розглянути клопотання без участі власника автомобіля ОСОБА_7 та прокурора ОСОБА_11 .
Більш того, власник майна, який не був присутнім при розгляді клопотання про арешт майна, має право заявити клопотання про скасування арешту майна в порядку та на підставах, визначених ст. 174 КПК України.
Відповідно до ч. 5 ст. 171 КПК України клопотання слідчого, прокурора про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, у якої його було вилучено.
30-31.12.2016 було проведено огляд місця дорожньо-транспортної пригоди, в ході якого, вилучено автомобіль «БМВ Х6» р.н. НОМЕР_1 згідно протоколу огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 30.12.2016 (а.с. 6-9).
03.01.2017 слідчим поштою до Київського районного суду м.Харкова направлено клопотання про арешт майна, яке надійшло до суду 04.01.2017 об 11-25 год. (а.с. 2,12).
Відповідно до вимог ст. 116 КПК України, строк не вважається пропущеним, якщо скаргу або інший документ здано до закінчення строку на пошту або передано особі, уповноваженій їх прийняти.
Таким чином, слідчим виконані вимоги ч. 5 ст. 171 КПК України, та дотримано вимоги закону щодо звернення в межах встановленого строку з клопотанням про арешт майна.
Згідно п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України, заходом забезпечення кримінального провадження є арешт майна. Відповідно до ч. 5 ст. 132 КПК України, під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді докази обставин, на які вони посилаються.
Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.
Згідно вимог п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.
За змістом ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 цього Кодексу, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 цього Кодексу.
Згідно ч. 1 ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Відповідно до ч. 2 ст. 98 КПК України, документи є речовими доказами, якщо вони містять ознаки, зазначені в частині першій цієї статті.
Відповідно до ч.2 ст.173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу).
Згідно ч. 11 ст. 170 КПК України, заборона на використання майна, а також заборона розпоряджатися таким майном можуть бути застосовані лише у випадках, коли їх незастосування може призвести до зникнення, втрати або пошкодження відповідного майна або настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню.
Слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу (ч. 1 ст. 173 КПК України).
Слідчим доведено, що вищевказане майно, має значення для забезпечення даного кримінального провадження, за існування розумних підозр вважати, що це майно є доказом злочину, за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України.
Слідчий суддя вважає, що вилучений відповідно до протоколу огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 30.12.2016, автомобіль «БМВ Х6» р.н. НОМЕР_1 , який перебуває у власності ОСОБА_7 , підлягає арешту, оскільки не застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна може в подальшому перешкодити кримінальному провадженню.
На виконання вимог ч.1 ст.173 КПК України слідчий довів слідчому судді необхідність арешту майна, а також наявність ризиків, передбачених ч.1 ст.170 КПК України.
Враховуючи викладене, слідчий суддя приходить до висновку про наявність правових підстав до арешту майна, враховує можливість використання його як доказу у даному кримінальному провадженні, наслідки арешту майна, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а тому клопотання про арешт майна підлягає задоволенню.
Відповідно до ч.4 ст.173 КПК України, слідчий суддя при задоволенні клопотання про арешт майна, зобов"язаний застосувати такий спосіб арешту майна, який не призведе до зупинення або надмірного обмеження правомірної підприємницької діяльності особи, або інших наслідків, які суттєво позначаться на інтересах інших осіб.
Враховуючи вказану вимогу КПК України, слідчий суддя вважає за необхідне заборонити власнику автомобіля «БМВ Х6» р.н. НОМЕР_1 - ОСОБА_7 , відчуження, продаж та керування зазначеним автомобілем, до скасування арешту майна у встановленому КПК України порядку.
З вищевказаних підстав на теперішній час передача на відповідальне зберігання транспортного засобу його користувачу є передчасною.
Більш того, даних про можливе місце зберігання транспортного засобу, ніж те, що вказано в клопотанні сторони обвинувачення, слідчому судді не надано. За вказаних обставин, на теперішній час наявні також підстави до арешту транспортного засобу та визначення його місця зберігання на спеціальному майданчику для тимчасово затриманих автотранспортних засобів за адресою м.Харків провулок Ващенківський, 28 Б.
Клопотання про фіксацію процесуальної дії за допомогою технічних засобів під час розгляду питання слідчим суддею від учасників процесуальної дії не надійшло, за ініціативою суду не здійснюється, що відповідає положенням ст.107 КПК України.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 2, 7, 107, 132, 98, 167, 170-173, 309, 372 КПК України, слідчий суддя,-
Накласти арешт на автомобіль «БМВ Х6» р.н. НОМЕР_1 , який перебуває у власності ОСОБА_7 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , шляхом заборони його відчуження, продажу та керування, до скасування арешту майна у встановленому нормами КПК України порядку.
Місцем зберігання арештованого автомобіля визначити спеціально обладнаний майдан зберігання тимчасово затриманих автотранспортних засобів за адресою м.Харків провулок Ващенківський, 28 Б., відповідно до п. 20 Порядку зберігання речових доказів стороною обвинувачення, їх реалізації, технологічної переробки, знищення, здійснення витрат, пов`язаних з їх зберіганням і пересиланням, схоронності тимчасово вилученого майна під час кримінального провадження, затвердженого постановою КМУ № 1104 від 19.11.2012.
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Апеляційного суду Харківської області протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1