Справа №490/6116/15-к 27.02.2017
Провадження: № 11-кп/784/217/17 Головуючий суду першої інстанції:
Категорія: ст. 185 ч. 2 КК України ОСОБА_1
Доповідач апеляційного суду:
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 лютого 2017 року м. Миколаїв
Апеляційний суд Миколаївської області у складі колегії суддів судової палати у кримінальних справах:
головуючого ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
за участю секретаря ОСОБА_5
розглянувши за матеріалами кримінального провадження №0002594 апеляційну скаргу першого заступника прокурора Миколаївської області ОСОБА_6 на вирок Центрального районного суду м. Миколаєва від 17 листопада 2016 року відносно

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Миколаєва, громадянина України, із середньо-спеціальною освітою, одруженого, непрацюючого, проживаючого в АДРЕСА_1 , раніше судимого 22.12.2009 р. Апеляційним судом Миколаївської області за ч. 2 ст. 309 КК України до 2 років позбавлення волі,
обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України
учасники судового провадження
прокурор: ОСОБА_8
В с т а н о в и в :
Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції та вимог апеляційної скарги.
Вироком суду ОСОБА_7 визнаний винним та засуджений за ч. 2 ст. 185 КК України на 4 роки обмеження волі.
На підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 2 роки.
На підставі ст. 76 КК України на ОСОБА_7 покладено обов`язки не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, періодично з`являтися для реєстрації в кримінально-виконавчу інспекцію.
Ухвалено стягнути з ОСОБА_7 на користь держави витрати на проведення товарознавчої експертизи в сумі 1 232 грн. 80 коп.
В апеляційній скарзі прокурор просить вирок змінити з підстав неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність. Вважати ОСОБА_7 засудженим за ч. 2 ст. 185 КК України до 4 років обмеження волі, на підставі ст. 75 КК України звільнити від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 2 роки. На підставі пп. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_7 обов`язки періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання. На підставі п. 2 ч. 2 ст. 76 України додатково покласти обов`язок не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації. В іншій частині вирок залишити без змін.
Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу.
В апеляційній скарзі прокурор вказує, що не оспорює фактичні обставини кримінального провадження, доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_7 та правильність кваліфікації його дій.
Зазначає, що вирок підлягає зміні у зв`язку із незастосуванням судом першої інстанції закону, який підлягав скасуванню.
Апелянт наводить зміст ст. 76 КК України в редакції Закону України № 1492-VIII від 07.09.2016 року. Посилається на те, що вказані зміни набули чинності 08.10.2016 року, однак суд у вироку відносно ОСОБА_7 в частині покладених на нього обов`язків суд першої інстанції застосував закон в попередній редакції.
Встановлені судом першої інстанції обставини.
Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_7 06.03.2015 року близько 19:00 години шляхом вільного доступу проник на територію домоволодіння АДРЕСА_2 та, реалізуючи свій намір на викрадення чужого майна, таємно викрав 4 металеві листи розміром 2х1 м, що належать ОСОБА_9 . Після чого ОСОБА_7 з місця вчинення злочину зник, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд, чим спричинив потерпілому ОСОБА_9 матеріальну шкоду в розмірі 1 200 грн.
Крім того, ОСОБА_7 15.03.2015 року приблизно о 19:00 годині шляхом вільного доступу проник на територію домоволодіння АДРЕСА_2 та, реалізуючи свій намір на викрадення чужого майна, таємно викрав металеву трубу діаметром 50 мм довжиною 2,5 м, що належить ОСОБА_9 . Після чого ОСОБА_7 з місця вчинення злочину зник, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд, чим спричинив потерпілому ОСОБА_9 матеріальну шкоду в розмірі 190 грн.
Встановлені судом апеляційної інстанції обставини з посиланням на докази. Мотиви, з яких суд апеляційної інстанції виходив при постановленні ухвали, і положення закону, яким він керувався.
Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора на підтримку апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню з наступних підстав.

Фактичні обставини злочину, які викладені у вироку, кваліфікація дій ОСОБА_7 за ч. 2 ст. 185 КК України судом встановлені правильно на підставі досліджених в судовому засіданні доказів і апелянтом не оспорюються.

Разом з тим, доводи прокурора про те, що судом першої інстанції неправильно застосовано норму закону України про кримінальну відповідальність, що стосується обов`язків, які покладає суд на особу, звільнену від відбування покарання з випробуванням, та органів нагляду за вказаною особою, є слушними.

Як вбачається із матеріалів провадження ОСОБА_7 вироком суду визнаний винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України та призначено покарання у виді 4 років обмеження волі. На підставі ст. 75 КК України обвинувачений звільнений від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 2 роки. Відповідно до п.п.2,3,4 ч.1 ст.76 КК України на ОСОБА_7 покладено обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації в кримінально-виконавчу інспекцію, повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, не виїжджати на постійне місце проживання за межі України без дозволу кримінально-виконавчої інспекції.

Однак, Законом України від 07.09.2016 року № 1292-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо забезпечення виконання кримінальних покарань та реалізації прав засуджених», що набрав чинності 08.10.2016 року, статтю 76 КК України викладено в новій редакції та обов`язки, які були передбачені п.п. 2-4 ч. 1 ст. 76 КК України (в редакції Закону від 14.04.2009 року), викладено в п.п. 1,2 ч. 1 та п. 2 ч. 2 ст. 76 КК України, якими передбачено, що у разі звільнення від відбування покарання з випробуванням суд покладає на засудженого такі обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, робот або навчання. Крім цього, на осіб, звільнених від відбування покарання з випробуванням, суд може додатково покласти на особу, звільнену від відбування покарання і обов`язок не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

В апеляційній скарзі прокурор посилається на те, що судом неправильно застосовано норму закону України про кримінальну відповідальність що стосується як обов`язків, які покладає суд на особу, звільнену від відбування покарання з випробуванням, так і органів нагляду за вказаною особою.

Стаття 76 КК України в новій редакції передбачає, що у разі звільнення від відбування покарання з випробуванням суд покладає на засудженого 2 обов`язки, які є безальтернативними: періодично з`являтися для реєстрації та повідомляти про зміну місця проживання, роботи або навчання, всі інші, зазначені в ч. 2 ст. 76 КК України обов`язки, суд може покласти додатково.

Суд фактично поклав на обвинуваченого ОСОБА_7 обов`язки, передбачені ч. 1 ст. 76 КК України та п.2 ч.2. ст. 76 КК України діючої редакції закону.

Водночас, слушними є доводи прокурора в частині зазначення судом органу, який повинен здійснювати нагляд за особами, звільненими від відбування покарання з випробуванням.

Так, станом на день ухвалення вироку судом, контроль за поведінкою засуджених, звільнених від відбування покарання з випробуванням, здійснюється уповноваженим органом з питань пробації, а не кримінально-виконавчою інспекцією.

З урахуванням наведеного, на підставі положень п. 4 ч. 1 ст. 409, ст. 413 КПК України, вирок суду підлягає зміні в частині зазначення органу по здійсненню нагляду за особами, звільненими від відбування покарання з випробуванням.

Керуючись ст.ст. 405,407,409,413,424,532 КПК України, апеляційний суд,-

П о с т а н о в и в:
Апеляційну скаргу першого заступника прокурора Миколаївської області ОСОБА_6 задовольнити.

Вирок Центрального районного суду м. Миколаєва від 17 листопада 2016 року відносно ОСОБА_7 змінити.

Вважати ОСОБА_7 засудженим за ч.2 ст.185 КК України на 4 роки обмеження волі зі звільненням від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 2 роки на підставі ст. 75 КК України. На підставі пп. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_7 обов`язки періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання. На підставі п. 2 ч. 2 ст. 76 України додатково покласти обов`язок не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
В іншій частині вирок суду залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Головуючий:

Судді: