Справа №678/12/15-к
Провадження №1-кп-678-9/16
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 грудня 2016 року смт. Летичів

Летичівський районний суд Хмельницької області в складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участю секретарів: ОСОБА_2 ,

ОСОБА_3 ,

ОСОБА_4 ,

ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт. Летичів кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000102 від 19 лютого 2013 року відносно:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Запоріжське Приозерського району Ленінградської області Російська Федерація, жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, одруженого, працюючого бригадиром в ТОВ «Зоряний світанок», з середньою спеціальною освітою, на утриманні 1 неповнолітня дитина, в порядку ст. 89 КК України не судимого, про обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 190 КК України,

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженки та жительки АДРЕСА_1 , українки, громадянки України, одруженої, непрацюючої, на утриманні 1 неповнолітня дитина, в порядку ст. 89 КК України не судимої, про обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 190 КК України.

Учасники судового провадження:

прокурори: ОСОБА_8 ,

ОСОБА_9

ОСОБА_10 ,

потерпіла ОСОБА_11 ,

її представники: ОСОБА_12 ,

ОСОБА_13 ,

обвинувачені: ОСОБА_6 ,

ОСОБА_7 ,

їх захисник ОСОБА_14 ,

ВСТАНОВИВ:

Органом досудового розслідування ОСОБА_6 та ОСОБА_7 висунуте обвинувачення в тому, що 20 січня 2012 року в с. Терлівка Летичівського району Хмельницької області ОСОБА_11 , громадянка Російської Федерації, яка на той час була зареєстрована та проживала за адресою: АДРЕСА_2 , в колі близьких родичів, серед яких були її онук ОСОБА_6 з дружиною ОСОБА_7 , повідомила про намір переїхати на постійне місце проживання до смт. Летичів Хмельницької області. При цьому вона звернулась до присутніх з проханням надати їй допомогу у продажі належної їй кімнати за вище вказаною адресою та придбанні житла в смт. Летичів Хмельницької області.

ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , дізнавшись про наміри ОСОБА_11 продати власне житло, усвідомлюючи, що вона являється особою похилого віку та у силу близьких родинних відносин повністю їм довіряє, за попередньою змовою між собою, зловживаючи довірою потерпілої, вирішили заволодіти її коштами від продажу кімнати у комунальній квартирі. З метою реалізації злочинного умислу вони звернулись до потерпілої з пропозицією надати їй свою допомогу у вирішенні питань, пов`язаних з продажем житла в м. Санкт-Петербург Російської Федерації, переїздом в смт. Летичів Хмельницької області та придбанням нового житла.

Усвідомлюючи, що про наміри ОСОБА_11 добре обізнані всі члени родини, а отже заволодіння належними їй коштами буде одразу викрите як самою потерпілою, так і іншими членами родини, що неодмінно призведе до вжиття з боку вказаних осіб заходів, направлених на їх повернення, ОСОБА_6 та ОСОБА_7 вчинили ряд заздалегідь спланованих та узгоджених між собою дій, які б не уможливили повернення грошей потерпілій. З цією метою вони спільно вирішили кошти ОСОБА_11 використати ніби для придбання їй житла на території смт. Летичів Хмельницької області, однак право власності на нього без відома останньої оформити на сина ОСОБА_7 - ОСОБА_15 , запевнивши її, що вона є власником помешкання.

З метою створення у ОСОБА_11 стійкого переконання, що вони діють в її інтересах, ОСОБА_6 та ОСОБА_7 організували потерпілій огляд підшуканого ними будинку в мікрорайоні «Завовк» смт. Летичів Хмельницької області. Оглянувши його, вона, будучи впевненою, що останні діють в її інтересах, вирішила вчинити правочини, направлені на продаж житла у м. Санкт-Петербург Російської Федерації та придбання оглянутого нею будинку в смт. Летичів Хмельницької області.

17 лютого 2012 року ОСОБА_11 продала свою кімнату у комунальній квартирі АДРЕСА_3 російських рублів, що в еквіваленті на момент продажу становило 464400 грн., або 58195 доларів США, які помістила у депозитну скриньку банку та повідомила про угоду ОСОБА_16 і ОСОБА_17 .

У цей час ОСОБА_17 дізнається про те, що її хрещена мати ОСОБА_18 продає свій будинок по АДРЕСА_4 , який знаходиться по сусідству із будинком її матері. Про це вона повідомляє свого чоловіка ОСОБА_16 і вони спільно приймають рішення відмовитись від купівлі будинку в мікрорайоні «Завовк», а натомість використати у досягненні своїх злочинних намірів стару та хвору ОСОБА_18 наступним чином: придбати її будинок за вище вказаною адресою, скористатись довірою ОСОБА_18 та запевнити останню у законності купівлі житла. Для цього вони домовилися з нею про купівлю її будинку за вище вказаною адресою і по черзі систематично навідувалися до неї з метою встановлення довірливих відносин. Після узгодження умов купівлі-продажу будинку за 28000 доларів США, про дану домовленість ОСОБА_19 повідомив ОСОБА_11 , переконавши у вигідності її умов над іншими пропозиціями.

Продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел, спрямований на заволодіння коштами ОСОБА_11 , на початку березня 2012 року ОСОБА_19 та ОСОБА_7 , з метою закріплення переконання у ОСОБА_11 , що вони діють в її інтересах, приїхали до неї в м. Санкт-Петербург Російської Федерації ніби для надання їй допомоги у організації переїзду, де 06 березня 2012 року вона, будучи упевненою, що передає власні кошти для придбання собі особисто будинку по АДРЕСА_4 , в присутності іншого свого онука - ОСОБА_20 , передала ОСОБА_6 гроші в сумі 850000 рублів, що в еквіваленті на момент передачі становило 229500 грн., або 28759 доларів США.

ОСОБА_6 , заволодівши в такий спосіб грошима ОСОБА_11 та реалізувавши спільний з ОСОБА_17 злочинний умисел, продовжив узгодженні з нею дії, направлені на приховування своїх дійсних намірів - попередження передчасного викриття їх злочинних дій, і після повернення з м. Санкт-Петербург Російської Федерації в смт. Летичів Хмельницької області, приблизно на початку другої декади березня 2012 року передав гроші в сумі 28000 доларів США власниці будинку по АДРЕСА_4 - ОСОБА_18 , як плату за нього. В цей час, щоб видати гроші ОСОБА_11 за свої, ОСОБА_17 за місцем своєї реєстрації - по АДРЕСА_4 від імені ОСОБА_18 виготовила завідомо підроблену розписку, власноручно письмовим приладдям виконавши на аркуші паперу з шкільного зошиту запис про отримання останньою 100000 грн., а не 28000 доларів США у ОСОБА_16 , після чого, останній, зловживаючи довірою, за місцем проживання ОСОБА_18 вмовив останню та її онука ОСОБА_21 підписати цей завідомо підроблений документ, без зазначення дати.

Продовжуючи реалізацію злочинного умислу, ОСОБА_19 та ОСОБА_17 ініціювали та організували укладення 03 серпня 2012 року між ОСОБА_22 та ОСОБА_18 нотаріально завіреного договору купівлі-продажу житлового будинку по АДРЕСА_4 , відповідно до якого набувачем права власності на вказане житло став ОСОБА_23 .

З метою приховування від ОСОБА_11 цієї афери в квітні 2012 року ОСОБА_6 допоміг їй перевезти свої речі з м. Санкт-Петербург Російської Федерації в будинок по АДРЕСА_4 , де вона проживала, вважаючи його власним житлом.

20 січня 2013 року ОСОБА_11 під час оплати комунальних послуг виявила, що власником цього будинковолодіння, яке ОСОБА_6 мав придбати для неї за її ж кошти і зареєструвати на її ім`я, чомусь являється ОСОБА_24 - пасинок останнього.

Таким чином, ОСОБА_6 та ОСОБА_7 шляхом обману, зловживаючи довірою ОСОБА_11 , за попередньою змовою між собою, заволоділи її коштами в сумі 28000 доларів США, вартість яких, відповідно до курсу Національного Банку України на момент вчинення кримінального правопорушення становила 223 440 грн., що у 250 і більше разів перевищує неоподаткований мінімум доходів громадян і є великим розміром.

Дії ОСОБА_6 та ОСОБА_7 кваліфіковані за ч. 3 ст. 190 КК України як заволодіння чужим майном шляхом обману та зловживання довірою (шахрайство), вчинені за попередньою змовою групою осіб, у великих розмірах.

25 листопада 2016 року потерпіла ОСОБА_11 подала суду письмову заяву згідно якої відмовляється від обвинувачення у кримінальному провадженні відносно ОСОБА_7 та ОСОБА_6 , просить закрити кримінальне провадження, будь-яких претензій матеріального та морального характеру до обвинувачених немає, з ними примирилась.

В судовому засіданні 25 листопада 2016 року потерпіла ОСОБА_11 підтримала подану заяву та вказала, що ОСОБА_6 є її онуком, а ОСОБА_7 є дружиною онука, тому наявні підстави для закриття кримінального провадження відповідно до п. 3 ст. 477 КПК України, обвинувачені є членами її сім`ї і близькими родичами. Зазначила, що заява про відмову від обвинувачення написана нею добровільно, без будь-якого тиску чи примусу, наслідки закриття кримінального провадження їй зрозумілі.

В судове засідання 30 листопада 2016 року потерпіла ОСОБА_11 не з`явилася.

30 листопада 2016 року в судовому засіданні представник потерпілої ОСОБА_11 адвокат ОСОБА_13 підтримала подану потерпілою заяву та просить закрити кримінальне провадження у зв`язку з відмовою потерпілої від обвинувачення, оскільки дана справа відноситься до категорії приватного обвинувачення, обвинувачені є близькими родичами і членами сім`ї для потерпілої. Поданий потерпілою цивільний позов просить залишити без розгляду.

Обвинувачені ОСОБА_7 та ОСОБА_6 , зазначили, що наявні підстави у відповідності до п. 3 ст. 477 КПК України для закриття кримінального провадження у зв`язку з відмовою потерпілої ОСОБА_11 від обвинувачення.

В судовому засіданні 25 листопада 2016 року захисник обвинувачених адвокат ОСОБА_14 підтримав подану потерпілою ОСОБА_11 заяву про закриття кримінального провадження та просить таку задовольнити в зв`язку з наявністю законних підстав для цього.

Прокурор ОСОБА_9 не заперечує проти задоволення клопотання потерпілої та вказав, що кримінальне правопорушення за ч. 3 ст. 190 КК України у відповідності до п. 3 ч. 1 ст. 477 КПК України належить до кримінального провадження у формі приватного обвинувачення, тому є підстави для закриття кримінального провадження у зв`язку з відмовою потерпілої від обвинувачення.

Ознайомившись із матеріалами справи, письмовою заявою потерпілої, вислухавши думку учасників судового провадження суд вважає, що кримінальне провадження слід закрити з наступних підстав.

Відповідно до змісту п. 3 ч. 1 ст. 477 КПК України кримінальним провадженням у формі приватного обвинувачення є провадження, яке може бути розпочате слідчим, прокурором лише на підставі заяви потерпілого щодо кримінального правопорушення передбаченого статтею 190 КК України (шахрайство крім шахрайства, вчиненого організованою групою) якщо таке правопорушення вчинене чоловіком (дружиною) потерпілого, іншим близьким родичем чи членом сім`ї потерпілого.

Відповідно до змісту п. 7 ч. 1 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається в разі, якщо потерпілий відмовився від обвинувачення у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.

Згідно змісту ч. 7 ст. 284 КПК України якщо обставини, передбачені п. 7 ч. 1 означеного Закону виявляться під час судового провадження, суд постановляє ухвалу про закриття кримінального провадження.

Так, інкриміноване для обвинувачених органом досудового розслідування кримінальне правопорушення за ч. 3 ст. 190 КК України у відповідності до п. 3 ч. 1 ст. 477 КПК України відноситься до приватного обвинувачення.

Зокрема, обвинувачений ОСОБА_6 є для потерпілої ОСОБА_11 внуком. Потерпіла ОСОБА_11 вказала в судовому засіданні, що вона вважає близькими родичами та членами своєї сім`ї ОСОБА_6 та ОСОБА_7 .

Враховуючи зазначене наявні підстави для закриття кримінального провадження.

В судовому засіданні потерпіла ОСОБА_11 добровільно відмовилася від обвинувачення.

Згідно змісту ч. 4 ст. 26 КПК України відмова потерпілого від обвинувачення є безумовною підставою для закриття кримінального провадження у формі приватного обвинувачення.

Таким чином, мають місце підстави для закриття кримінального провадження про обвинувачення ОСОБА_6 та ОСОБА_7 за ч. 3 ст. 190 КК України відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 284 КПК України за відмовою потерпілої від обвинувачення у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.

У зв`язку із волевиявленням представника потерпілої (цивільного позивача) про залишення цивільного позову без розгляду, закриттям кримінального провадження, цивільний позов ОСОБА_11 до ОСОБА_6 , ОСОБА_7 необхідно залишити без розгляду.

Долю речових доказів суд вирішує відповідно до ст. 100 КПК України.

Керуючись ч. 4 ст. 26, п. 7 ч. 1, ч. 7 ст. 284, ст. 350, ст. 372 КПК України,

ПОСТАНОВИВ:

Кримінальне провадження про обвинувачення ОСОБА_6 , ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 190 КК України, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000102 від 19 лютого 2013 року, закрити.

Цивільний позов ОСОБА_11 до ОСОБА_6 , ОСОБА_7 про відшкодування матеріальної та моральної (немайнової) шкоди, завданої вчиненням кримінального правопорушення, залишити без розгляду.

Стягнути з ОСОБА_6 , ОСОБА_7 на користь держави процесуальні витрати в розмірі по 294,84грн.

Речові докази: оригінал розписки від 28 січня 2012 року, копію диску звукозапису судових засідань по справі №678/318/13-ц - зберігати при матеріалах кримінального провадження.

Копію судового рішення негайно після проголошення вручити обвинуваченим та прокурору.

Копію судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надіслати учасникам судового провадження, які не були присутніми в судовому засіданні.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана до Апеляційного суду Хмельницької області через Летичівський районний суд протягом семи днів з дня її оголошення.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Суддя підпис ОСОБА_1

Суддя Летичівського

районного суду ОСОБА_1