АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Єдиний унікальний номер справи: 650/991/16-к Головуючий в 1-й Інстанції
Провадження № 11-кп/791/52/17 коваль в.о.
категорія: ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 115 КК України Доповідач: ОСОБА_1

19 січня 2017 року м. Херсон
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Херсонської області в складі:
головуючого ОСОБА_2
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4
при секретарі ОСОБА_5
за участі прокурора ОСОБА_6
представника потерпілої ОСОБА_7
захисника ОСОБА_8
обвинуваченого ОСОБА_9
ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Бобровий Кут В. Олександрівського району Херсонської області, громадянина України, з неповною середньою освітою, не одруженого, офіційно не працюючого, раніше судимого за вироком В. Олександрівського районного суду Херсонської області від 16.05.2016 за ст. 296 ч. 1 КК України до покарання у виді 3 років обмеження волі, жителя АДРЕСА_1 ,

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 115 КК України,
за апеляційними скаргами потерпілої ОСОБА_10 та захисника ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_9 на вирок Великоолександрівського районного суду Херсонської області від 18 жовтня 2016 року,

Цим вироком ОСОБА_9 , визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 115 КК України та за вказаною нормою кримінального закону призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 8 років 6 місяців.
На підставі ст. 71, 72 КК України, за сукупністю вироків, до покарання, призначеного за даним вироком повністю приєднано покарання за вироком Великоолександрівського районного суду Херсонської області від 16 травня 2016 року та визначено остаточно покарання у виді позбавлення волі строком на 10 років.
Запобіжний захід до набрання вироком законної сили залишений у вигляді тримання під вартою.
Строк покарання обчислюється з 03.06.2016.
Зараховано у строк відбування покарання час знаходження ОСОБА_9 під вартою в період з 03.06.2016 по 18.10.2016 із розрахунку один день перебування в СІЗО за два дні позбавлення волі.
Постановлено стягнути з ОСОБА_9 на користь потерпілої ОСОБА_10 в рахунок відшкодування матеріальної шкоди 11 910 гривень та моральну шкоду в сумі 25 000 гривень.
Вирішено питання про стягнення процесуальних витрат та щодо речових доказів.
Вироком суду ОСОБА_9 визнаний винуватим і засуджений за злочин, вчинений ним за таких обставин.

ОСОБА_9 01 червня 2016 року близько 22 год. 10 хв. через паркан проник до подвір`я будинку АДРЕСА_1 , що належить ОСОБА_10 , де, переслідуючи прямий умисел, направлений на протиправне позбавлення життя останньої, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки і бажаючи їх настання у вигляді смерті людини, на грунті раніше складених неприязних відносин, які склались під час проживання у цивільному шлюбі та з причин понесення ним покарання за вироком суду у виді обмеження волі за вчинення злочину щодо останньої, наніс ОСОБА_10 вісім ударів кухонним ножем різні анатомічні частини тіла життєво важливі органи людини, спричинивши останній, згідно висновку судово-медичної експертизи № 15 від 06.07.2016 наступні тілесні ушкодження: проникаюче ножове поранення грудної клітки зліва, ускладнене лівостороннім гемапневмотораксом, проникаюче ножове поранення грудної клітки справа, ускладнене правостороннім пневмотораксом, проникаюче ножове поранення черевної порожнини з пошкодженням печінки, ускладнене внутрішньочеревним крововиливом, ножові поранення поперекової області, правого ліктьового суглобу, передпліччя, які по ознаці небезпечності для життя відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, однак, вчинивши усі дії, спрямовані на досягнення наслідку у вигляді смерті ОСОБА_10 не довів свій злочинний умисел до кінця з причин, що не залежали від його волі, так як відразу після заподіяння тілесних ушкоджень ОСОБА_10 виявила ОСОБА_11 , після чого потерпілій було надано відповідну медичну допомогу та лікування.

В апеляційній скарзі потерпіла ОСОБА_10 не оспорюючи доведеність вини та правильність кваліфікації дій обвинуваченого, посилається на невідповідність призначеного судом покарання ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок м`якості. В обґрунтування своїх апеляційних вимог зазначає, що суд призначаючи обвинуваченому покарання ближче до найнижчої межі санкції частини 1 статті 115 КК України, не в повній мірі врахував характер і ступінь суспільної небезпеки скоєного, негативну характеристику особи обвинуваченого, систематичність та зухвалість його протиправних дій, відсутність обставин, які пом`якшують покарання, наявність обставин, що обтяжують покарання, а також ту обставину, що обвинувачений раніше притягувався до кримінальної відповідальності та новий особливо тяжкий злочин вчинив менше ніж через місяць після засудження. Окрім того, як зазначає апелянт, суд першої інстанції не в повній мірі врахував і розмір та глибину її моральних страждань, які вона зазнала внаслідок протиправних дій обвинуваченого, внаслідок чого дійшов необґрунтованого висновку про часткове задоволення позовних вимог в частині відшкодування моральної шкоди. У зв`язку з чим просить вирок суду скасувати, ухвалити новий вирок, яким призначити ОСОБА_9 покарання за ст. 15 ч. 2, ст. 115 ч. 1 КК України у виді 13 років позбавлення волі. На підставі ст. 71 КК України, до призначеного покарання повністю приєднати невідбуте покарання за вироком Великоолександрівського районного суду Херсонської області від 16.05.2016 та за сукупністю вироків остаточно визначити покарання у виді 14 років 6 місяців позбавлення волі. Збільшити суму відшкодування моральної шкоди до 250 000 гривень.

В апеляційній скарзі захисник Петренко в інтересах обвинуваченого ОСОБА_9 посилається на невідповідність висновків суду, викладених у вироку, фактичним обставинам кримінального провадження та неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність. В обґрунтування своїх апеляційних вимог зазначає, що висновок суду про винуватість ОСОБА_9 у закінченому замаху на умисне вбивство ґрунтується на припущеннях. Так, з показань ОСОБА_9 в судовому засіданні вбачається, що він не мав наміру вбивати потерпілу, а хотів її лише налякати. Вважає таким чином, що дії обвинуваченого необхідно кваліфікувати за ч. 1 ст. 121 КК України. Окрім того зазначає, що ОСОБА_9 щиро розкаявся, активно сприяв розкриттю злочину, дав належну оцінку своїй поведінці, доглядає батьків-інвалідів 1 групи, у зв`язку з чим вважає можливим призначити йому покарання в мінімальних межах, визначених санкцією ч. 1 ст. 121 КК України. Просить скасувати вирок суду в частині кваліфікації дій обвинуваченого та призначеного покарання, ухвалити новий вирок, яким дії ОСОБА_9 перекваліфікувати з ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 115 КК України на ч. 1 ст. 121 КК України та призначити йому за вказаною нормою кримінального закону покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду щодо суті поданих апеляційних скарг, захисника, обвинуваченого та представника потерпілої, які підтримали відповідно подані ними апеляційні скарги, міркування прокурора про залишення апеляційних скарг без задоволення, а вироку суду без зміни, вислухавши сторони у дебатах, які залишилися на попередніх позиціях, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів дійшла висновку про те, що апеляційні скарги задоволенню не підлягають за таких підстав.

Колегія суддів вважає обґрунтованим висновок суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_9 у закінченому замаху на вбивство потерпілої ОСОБА_10 .

Так в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_9 вину визнав частково та пояснив, що не мав наміру вбивати потерпілу, хотів лише налякати її. 01 червня 2016 року пізно ввечері він зайшов на подвір`я домоволодіння потерпілої і заліз на дах літньої кухні. Перед тим випив 300 грамів горілки. Близько 22 години 05 хвилин він почув, що ОСОБА_10 повертається з роботи, стрибнув з даху і хотів з нею поговорити. Потерпіла почала кричати та розмахувати сумочкою, почала просити пробачення. Після цього він наніс їй кілька ударів ножем, який взяв перед приходом ОСОБА_10 у неї на кухні. Ніж був приблизно 20 см. довжиною. Куди саме бив ножем потерпілу не пам`ятає, хотів лише налякати її. Коли він відійшов від потерпілої на певну відстань, побачив, що ввімкнулося світло, почулися крики і він спустився в балку.

Проте, його вина повністю доведена і підтверджується наступними доказами.

Потерпіла ОСОБА_10 в судовому засіданні показала, що 01 червня 2016 року близько 22.00 години вона поверталася додому разом з ОСОБА_11 , підійшла до дверей літньої кухні, встромила ключ і в цей момент почула шелест та побачила обвинуваченого, який наніс їй один удар ножем в бік, після чого вона впала на коліна, а ОСОБА_9 почав бити її ножем по спині. Почувши її крик ОСОБА_11 повернулася до неї у двір. Вона втрачаючи свідомість, попросила ОСОБА_11 зателефонувати сину і сказати, що її порізав ОСОБА_9 . Адже він після першого суду, який відбувся 16 травня 2016 року, обіцяв її зарізати. Пам`ятає, що удари ножем ОСОБА_9 наносив мовчки.

Свідок ОСОБА_11 в судовому засіданні показала, що 01 червня 2016 року близько 22.00 години вона разом з потерпілою поверталися з роботи, вона провела ОСОБА_10 додому і пішла до себе. Але коли відійшла від двору потерпілої, почула її крик і повернулася запитати, що сталося. Зайшовши у двір потерпілої побачила, що остання лежала на порозі біля дверей літньої кухні, була в крові і навколо неї теж була кров. ОСОБА_10 сказала, що її підрізав ОСОБА_9 . Вона негайно зателефонувала фельдшеру, викликала швидку допомогу і поліцію. Потерпілу забрали в лікарню і там прооперували.

Свідки ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 в судовому засіданні підтвердили, що пізно ввечері 01 червня 2016 року бачили ОСОБА_10 біля дверей літньої кухні її домоволодіння, вона стогнала, під нею була калюжа крові, збоку було видно рану. Від ОСОБА_11 дізналися, що ОСОБА_9 напав на потерпілу з ножем і наніс їй поранення.

Свідки ОСОБА_17 , ОСОБА_18 і ОСОБА_19 судовому засіданні показали, що були свідками у кримінальному провадженні у вчиненні обвинуваченим ОСОБА_9 хуліганства щодо ОСОБА_10 . Про те, що ОСОБА_20 підрізав ОСОБА_21 ножем дізналися 02 червня 2016 року від людей.

Свідок ОСОБА_22 в судовому засіданні повідомив, що 01.06.2016 о 23 год. 25 хв. в лікарню поступила ОСОБА_10 з численними ножовими пораненнями, потерпіла знаходилася у вкрай тяжкому стані, в стані шоку. Після огляду лікарем-хірургом потерпілу було прооперовано, проведено п`ять операцій. Поранення, завдані ОСОБА_10 , могли привести до її смерті, якби не було надано своєчасну медичну допомогу. Глибина поранення черевної порожнини з пошкодженням печінки сягала близько 10 см., проникаюче ножове поранення грудної клітки зліва, проникаюче ножове поранення грудної клітки справа, ножові поранення поперекової області складали близько 8 см.

З висновку експерта № 71-МК від 24.06.2016 вбачається, що при експертизі куртки потерпілої ОСОБА_10 виявлено вісім пошкоджень тканини, при експертизі блузки виявлено дев`ять пошкоджень тканини. Пошкодження № 1 спортивної куртки є різаним і утворилося від ріжучої дії ріжучого предмету, параметри якого не відтворено. Всі інші пошкодження куртки і блузки є колото-різаними і утворились від дії плаского колюче-ріжучого предмета типу клинка ножа.

З висновку судово-медичного експерта № 15 від 06.07.2016 видно, що виявлені у ОСОБА_10 тілесні ушкодження утворилися в результаті дії колюче-ріжучого предмету типу клинку ножа 01 червня 2016 року та по ознаці небезпечності для життя відносяться до тяжких тілесних ушкоджень.

Таким чином, вказані докази у сукупності повністю спростовують доводи апеляційної скарги захисника ОСОБА_8 про відсутність у обвинуваченого ОСОБА_9 умислу на вбивство потерпілої ОСОБА_10 , за що останнього засуджено, та підтверджують його вину у закінченому замаху на умисне вбивство, тобто умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині, якщо особа виконала усі дії, які вважала необхідними для доведення злочину до кінця, але злочин не було закінчено з причин, які не залежать від її волі.

Про умисел обвинуваченого на вбивство ОСОБА_10 свідчять: знаряддя вбивства кухонний ніж з довжиною леза не менш 10 см.; сила завданих обвинуваченим ударів, внаслідок чого лезо ножа увійшло в тіло потерпілої на 8-10 см., та їх локалізація; спосіб нанесення числених ударів ножем в життєво важливі органи тіла грудну клітину зліва і справа, черевну порожнину з пошкодженням печінки, свідчать про те, що обвинувачений у повній мірі усвідомлював всю небезпеку своїх дій та діяв з прямим умислом на вбивство.

Дії обвинуваченого ОСОБА_9 за ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 115 КК України кваліфіковані правильно.

Відповідно до ст. 65 КК України при призначенні покарання суд повинен урахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення і попередження нових злочинів.

Вирішення судом питання про призначення обвинуваченому покарання відповідає наведеним вимогам. При цьому суд урахував, що ОСОБА_9 вчинив особливо тяжкий злочин проти життя особи, є особою, яка раніше судима, за місцем проживання характеризується задовільно, вчинення ним злочину в стані алкогольного сп`яніння, що визнано судом, обставиною, яка обтяжує покарання, а також відсутність обставин, що пом`якшують покарання.

Призначене ОСОБА_9 покарання суд апеляційної інстанції вважає таким, що за своїм видом і розміром є необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження нових злочинів.

Посилання захисника на наявність ряду обставин, які пом`якшують покарання обвинуваченого, а також позитивних даних про його особу, не підтверджені матеріалами кримінального провадження та є голослівними.

Твердження потерпілої про невідповідність призначеного судом покарання ступеню тяжкості злочину та особі обвинуваченого внаслідок м`якості також не заслуговують на увагу.

Відповідно до ч. 3 ст. 68 КК України за вчинення замаху на злочин строк або розмір покарання не може перевищувати двох третин максимального строку або розміру найбільш суворого виду покарання, передбаченого санкцією статті (санкцією частини статті) Особливої частини цього Кодексу.

Санкція частини першої статті 115 КК України передбачає максимальне покарання у виді позбавлення волі строком на 15 років.

Враховуючи, те що обвинувачений визнаний винуватим у замаху на умисне вбивство, з урахуванням вимог ч. 3 ст. 68 КК України, максимальний строк покарання не може перевищувати 10 років, у зв`язку з чим апеляційні вимоги потерпілої про призначення ОСОБА_9 покарання за ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 115 КК України у виді 13 років позбавлення волі не ґрунтуються на вимогах кримінального закону та є необґрунтованими.

Вирішення судом цивільного позову потерпілої про відшкодування моральної шкоди ґрунтується на вимогах ст. 128 КПК України, ст. ст. 1167, 1168 Цивільного Кодексу України та роз`ясненнях, що містяться в п. п. 5, 9, 10, 17-1 постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 „Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди.

Визначений судом розмір відшкодувань відповідає обсягу фізичних і душевних страждань потерпілої ОСОБА_10 понесених в результаті пошкодження здоров`я, заподіяння їй тяжких тілесних ушкоджень, тяжкості вимушених змін у житті потерпілої, часу й зусиллям, необхідним для відновлення попереднього стану, а також виходячи з засад розумності, виваженості та справедливості.

Конкретних доводів щодо неправильності вирішення судом даного питання апеляційна скарга потерпілої не містить.

Оскільки висновки суду відповідають фактичним обставинам кримінального провадження, кримінальний закон застосовано правильно, істотних порушень вимог кримінального процесуального закону не допущено, а призначене покарання відповідає тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, апеляційні скарги мають бути залишені без задоволення, а вирок суду - без зміни.

Керуючись ст. 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів, -

постановила:
Апеляційні скарги потерпілої ОСОБА_10 та захисника ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_9 залишити без задоволення, а вирок Великоолександрівського районного суду Херсонської області від 18 жовтня 2016 року щодо ОСОБА_9 без зміни.

Відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України зарахувати у строк відбування покарання ОСОБА_9 строк попереднього ув`язнення в період з 03 червня 2016 року по 19 січня 2017 року, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Ухвала може бути оскаржена учасниками судового провадження протягом трьох місяців з дня її проголошення, безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, а засудженим, який утримується під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії ухвали.

Судді:

(підпис) (підпис) (підпис)

________________ _____________ ________________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4 .

З оригіналом згідно,

Суддя: ОСОБА_2