Справа № 466/9023/16-к Головуючий у 1 інстанції - ОСОБА_1
Провадження № 11-сс/783/710/16 Доповідач - ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 листопада 2016 року м. Львів

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого-судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

з участю секретарів ОСОБА_5 , ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

прокурора ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги ОСОБА_9 та захисника ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду м. Львова від 25 жовтня 2016 року про накладення арешту на майно,

в с т а н о в и л а :
Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Львова від 25 жовтня 2016 року задоволено клопотання прокурора військової прокуратури Львівського гарнізону ОСОБА_8 та накладено арешт на майно ОСОБА_10 , яке вилучено під час огляду місця події, а саме: мобільний телефон марки «Samsung «Galaxy5», грошові кошти в сумі 1140 (одна тисяча сто сорок) грн. номіналами по 200 грн. 5 купюр, по 50 грн. 2 купюри, по 10 грн. 2 купюри, по 20 грн. 1 купюра; банківську платіжну картку «ПриватБанк» № НОМЕР_1 , банківську платіжну картку «ПриватБанк» № НОМЕР_2 , банківську платіжну картку «ПриватБанк» № НОМЕР_3 , банківську платіжну картку «ПриватБанк» № НОМЕР_4 , банківську платіжну картку «ПриватБанк» № НОМЕР_5 , банківську платіжну картку «ПриватБанк» № НОМЕР_6 , банківську платіжну картку «ПриватБанк» № НОМЕР_7 , банківську платіжну картку «ПриватБанк» № НОМЕР_8 , банківську платіжну картку «ВТБ» № НОМЕР_9 , банківську платіжну картку «ВТБ» № НОМЕР_10 , банківську платіжну картку «УкрСиббанк» № НОМЕР_11 , банківську платіжну картку «УкрСиббанк» № НОМЕР_12 , банківську платіжну картку «ДельтаБанк» № НОМЕР_13 , банківську платіжну картку «УкрСиббанк» № НОМЕР_11 , банківську платіжну картку «ПлатинумБанк» № НОМЕР_14 ; грошові кошти у сумі 2500 (дві тисячі п`ятсот) доларів США номіналами по 100 доларів США - 25 шт.; грошові кошти у сумі 5 870 (п`ять тисяч вісімсот сімдесят) євро купюри номіналами по 100 євро - 2 шт., по 50 євро - 50 шт., по 20 євро - 139 шт., по 10 євро - 38 шт.

На ухвалу слідчого судді третя особа ОСОБА_9 та захисник підозрюваного ОСОБА_10 адвокат ОСОБА_7 подали апеляційні скарги, в яких просять ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання прокурора. Вважають ухвалу слідчого судді постановленою з порушенням норм матеріального та процесуального права, й такою, що не відповідає фактичним обставинам справи і порушує права і законні інтереси ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 .

В обґрунтування апеляційної скарги ОСОБА_9 покликається на такі доводи: судом безпідставно та неправомірно накладено арешт на його грошові кошти. Слідчим 17 жовтня 2016 року проведено обшук в будинку, в якому проживають його батько ОСОБА_10 та мати ОСОБА_11 , під час якого було вилучено кошти в сумі 2500 доларів США, 5870 євро й 24 жовтня 2016 року він був змушений звертатися до військової прокуратури Львівського гарнізону з заявою про повернення коштів, проте жодної відповіді не отримав та кошти йому не повернули. Кошти належать йому, що підтверджується документами на право проживання в Республіці Чехії та отриманим кредитом у червні 2016 року на суму 500 тис. чеських крон, які були переведені ним в долари та євро й частина коштів передана матері на зберігання. У зв`язку з цим він не має можливості здійснювати оплату платежів за кредитним договором в Республіці Чехії. Органом досудового розслідування шляхом внесення клопотання ініційовано питання про накладення арешту на майно особи, яка до кримінальної відповідальності не притягується. Слідчий звернувся з клопотанням про арешт тимчасово вилученого майна лише 24 жовтня 2016 року, тобто через сім днів після вилучення майна й тому, з врахуванням вимог ч.5 ст. 171, ч.3 ст. 173 КПК України, в задоволенні цього клопотання слід відмовити.

В апеляційній скарзі захисник підозрюваного ОСОБА_10 адвокат ОСОБА_7 зазначає, що судом безпідставно та неправомірно накладено арешт на майно ОСОБА_10 ; суддею всупереч вимогам закону задоволено клопотання про накладення арешту на майно, яке належить іншим особам. Слідчим 17 жовтня 2016 року проведено обшук в будинку, в якому проживають ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , під час якого було неправомірно вилучено банківські платіжні картки та кошти в сумі 2500 доларів США, 5870 євро. Накладаючи арешт на банківські картки, слідчий суддя не встановив та не ідентифікував їх, а прокурор в клопотанні не довів, що вилучені банківські картки належать саме ОСОБА_10 , а не іншим особам. ОСОБА_10 проживає разом з дружиною ОСОБА_11 в будинку, де проводився обшук. Питання про накладення арешту на ? частини майна, яке відповідно до вимог СК України могло б належати підозрюваному, прокурором в поданому клопотанні не ініційовано. 24 жовтня 2016 року ОСОБА_10 звернувся до військової прокуратури Львівського гарнізону із заявою про повернення коштів, проте жодної відповіді не отримав та кошти йому не повернуто. Органом досудового розслідування шляхом внесення клопотання ініційовано питання про накладення арешту на майно, а саме грошові кошти ОСОБА_9 та банківські картки ОСОБА_11 , які до кримінальної відповідальності не притягуються. Накладення арешту на майно ОСОБА_9 та ОСОБА_11 з метою виконання вироку в частині конфіскації майна слід визнати необґрунтованим і незаконним. Прокурором не надано доказів, які б давали законні підстави для накладення арешту у рамках даного кримінального провадження. Слідчий звернувся з клопотанням про арешт тимчасово вилученого майна 24 жовтня 2016 року, тобто через сім днів після вилучення майна, й тому, з врахуванням вимог ч.5 ст. 171, ч.3 ст. 173 КПК України, в задоволенні цього клопотання слід відмовити. Під час розгляду справи слідчий суддя не дослідив обставин, з`ясування яких має істотне значення для ухвалення законного, обґрунтованого та справедливого судового рішення, що призвело до неповноти судового розгляду, а також істотно порушив вимоги кримінального процесуального закону.

Заслухавши доповідь судді, доводи захисника ОСОБА_7 на підтримку апеляційних скарг, прокурора про законність судового рішення, обговоривши наведені в апеляційних скаргах доводи й дослідивши матеріали провадження, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги задоволенню не підлягають з таких підстав.

Ухвала слідчого судді про накладення арешту на майно відповідає вимогам ст. 370 КПК України, є законною, вмотивованою та обґрунтованою.

Постановою слідчого військової прокуратури Львівського гарнізону ОСОБА_12 від 18 жовтня 2016 року, вилучені під час обшуку 17 жовтня 2016 року за місцем проживання ОСОБА_10 документи, речі та грошові кошти, в тому числі банківські картки, 2500 доларів США та 5870 євро, визнані речовими доказами відповідно до ст. 98 КПК України.

Відповідно до ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінальних протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Згідно зі ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину. Арешт майна допускається, зокрема, з метою забезпечення збереження речових доказів, конфіскації майна як виду покарання.

З врахуванням зазначених положень закону слідчий суддя дійшов правильного висновку про необхідність накладення арешту на майно.

Доводи апеляційних скарг щодо незаконності та необґрунтованості судового рішення колегія суддів до уваги не бере як безпідставні.

Твердження апелянтів щодо недотримання положень ч.5 ст. 171 КПК України є безпідставним, оскільки, як вбачається з матеріалів провадження, майно було вилучене 17 жовтня 2016 року відповідно до ухвали слідчого судді Шевченківського районного суду м. Львова від 07 жовтня 2016 року й з врахуванням положень ч.7 ст. 236 КПК України тимчасово вилученим майном не вважається; 18 жовтня 2016 року постановою слідчого вилучені під час обшуку речі та документи визнані речовими доказами. Отже звернення слідчого з клопотанням про арешт майна 24 жовтня 2016 року та вирішення цього клопотання слідчим суддею вимогам кримінального процесуального закону не суперечить.

З огляду на викладене колегія суддів дійшла висновку про необґрунтованість апеляційних скарг. Ухвала слідчого судді відповідає вимогам закону й підстав для її скасування та задоволення апеляційних скарг немає.

Керуючись ст.ст. 404, 407, 419 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду м. Львова від 25 жовтня 2016 року про накладення арешту на майно ОСОБА_10 залишити без зміни, а апеляційні скарги ОСОБА_9 та захисника ОСОБА_7 без задоволення.
Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення.

С у д д і :

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4