Провадження № 1-кп/520/572/15
УХВАЛА
22.10.2015 року м.Одеса

Колегія суддів Київського районного суду м.Одеси у складі головуючого судді - ОСОБА_1 , суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
при секретарі судового засідання ОСОБА_4 ,
розглянувши у підготовчому судовому засіданні в приміщені суду у відкритому судовому засіданні обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0004241 від 30.07.2013р. стосовно ОСОБА_5 , яка обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.115 ч.1 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:
прокурора прокуратури Київського району м.Одеси ОСОБА_6 ,
потерпілого ОСОБА_7 та його представника адвоката ОСОБА_8 ,
обвинуваченої ОСОБА_5 та її захисника адвоката ОСОБА_9 ,
ВСТАНОВИВ:
До Київського районного суду м.Одеси з Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ 22 вересня 2015 року надійшов обвинувальний акт матеріалів кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за № 0004241 від 30.07.2013р. стосовно ОСОБА_5 , яка обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.115 ч.1 КК України.
Ухвалою судді від 25 вересня 2015 року обвинувальний акт призначений до підготовчого судового засідання на 7 жовтня 2015 року. яке було відкладено, через не доставку обвинуваченої з Чорноморської виправної колонії до суду та відсутність її захисників, до 15 жовтня 2015 року. 15 жовтня 2015 року судове засідання було відкладено через неявку прокурора на 22 жовтня 2015 року.
Прокурор просить призначити судовий розгляд на підставі обвинувального акту, вважає, що обвинувальний акт складений із дотриманням вимог ст.291 КПК України, підстав для закриття кримінального провадження, або для укладання угод немає, немає підстав для внесення подання про визначення підсудності, для повернення обвинувального акту прокурору, для повернення обвинувального акту для продовження досудового розслідування.
Інші учасники судового засідання підтримали позицію прокурора та не заперечували проти призначення судового розгляду.
Вислухавши думку сторін, вивчивши обвинувальний акт, суд вважає можливим призначити судовий розгляд на підставі обвинувального акту з наступних підстав.
Кримінальне провадження підсудне Київському районному суду м.Одеси, підстав для затвердження угод, закриття кримінального провадження, повернення обвинувального акту для продовження досудового розслідування чи повернення обвинувального акту прокурору немає, обвинувальний акт складено та затверджено у відповідності до вимог кримінально-процесуального законодавства. Тому є достатні підстави для призначення судового розгляду.
Прокурор, крім того, в порядку ст.315 КПК України, заявив клопотання про обрання щодо обвинуваченої ОСОБА_5 запобіжний захід у виді тримання під вартою, оскільки щодо обвинуваченої є обґрунтована підозра і обвинувачення у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, санкція якого передбачає позбавлення волі до 15 років, злочин було скоєно у стані алкогольного сп`яніння, а також наявні ризики, які дають достатні підстави вважати, що обвинувачена може здійснити дії, спрямовані на спроби переховуватися від суду, виїхати на не контрольовані території України, перешкоджати повному та всебічному розгляду судом кримінального провадження, незаконно впливати на свідків.
Потерпілий та його представник погодилися з думкою прокурора та прохали обрати щодо ОСОБА_5 запобіжний захід у виді тримання під вартою виходячи з тяжкості висунутого обвинувачення.
Захисник заперечила проти обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 , просила обрати щодо обвинуваченої запобіжний захід не пов`язаний з позбавленням волі, оскільки ОСОБА_5 не є суспільно небезпечною особою, обставини вчинення злочину остаточно не з`ясовані. Прокурором не доведений жодний ризик, а обвинувачена після звільнення з під варти, неявок до суду не допускала, стала на облік у Центрі зайнятості, має на утриманні малолітню дитину та мати похилого віку, яка досягла пенсійного віку та через стан здоров`я не в змозі забезпечити повноцінного опікунства за малолітньою дитиною.

Обвинувачена ОСОБА_5 підтримала позицію свого захисника.
Суд вислухавши думку учасників кримінального провадження, дослідивши наданні стороною захисту документи, дійшов висновку про те, що клопотання прокурора про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою не підлягає задоволенню, оскільки жодний із зазначених ним ризиків не був підтверджений, окрім обґрунтованої підозри і обвинувачення.

Метою застосування запобіжного заходу є запобігання ризикам та забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а підставою обґрунтована підозра та наявні ризики, передбачені ст.177 КПК України. Застосування запобіжного заходу не має на меті відбування покарання без обвинувального вироку суду.

Відповідно до вимог ст.ст.177-179, 183, 184, 194 КПК України та ст.5 Європейської конвенції з прав людини та основоположних свобод (Рим, 1950 року), міра запобіжного заходу у вигляді взяття під варту обирається підозрюваному, обвинуваченому судом при наявності обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення або, якщо обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення, що вказана особа може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на потерпілого, свідків та інших учасників кримінального провадження, перешкоджати провадженню іншим чином, а також вчиняти інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому обвинувачується.

Однієї ж тяжкості санкції статті для обрання більш суворого запобіжного заходу, з огляду на рішення Конституційного Суду України від 8 липня 2003 № 14-рп/2003, згідно з яким тяжкість злочину законом не визначається як обов`язкова підстава для застосування найсуворішого запобіжного заходу, не достатньо.

При цьому суд також враховує рішення Європейського суду з прав людини від 24 липня 2003 року по справі «Смирнов проти Росії», в якому зазначено, що ризик ухилення обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового вироку, це слід робити з урахуванням низки інших відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику або свідчити про такий його небезпечний ступінь. У цьому контексті повинні враховуватися, зокрема, особистість обвинуваченого, його моральні переконання, майновий стан і зв`язки з державою.

Разом з тим, прокурор не довів в суді обставин, передбачених п.3 ч.1 ст.194 КПК України, а саме, чому неможливо застосування щодо обвинуваченої більш м`якого запобіжного заходу. Крім того прокурор не довів існування ризиків, що обвинувачена, яка на території України притягується до кримінальної відповідальності вперше, може продовжити злочинну діяльність, а також можливість переховуватися від суду, виїхати на не контрольовану територію України, також її можливий незаконний вплив на потерпілого чи свідків.

Як встановлено в суді, ОСОБА_5 обґрунтовано повідомлено про підозру та висунуто обвинувачення за події, які відбувалися 29.07.2013 року біля 21.00 години за місцем її мешкання, разом з тим кваліфікація за ч.1 ст.115 КК України є сумнівною, про що безпосередньо вказує Вищий спеціалізований суд України в своєму судовому рішенні від 08.09.2015 року, яким скасовує попередні судові рішення судів першої та другої інстанції.

Відповідно до ч.4 ст.194 КПК України суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений в клопотанні, а також покласти на обвинуваченого обов`язки, передбачені частиною п`ятою цієї статті, якщо прокурор довели лише наявність обґрунтованої підозри.

Враховуючи вагомість наявних доказів про вчинення кримінального правопорушення, яке потребує правильної кримінально-правової кваліфікації, обставин злочину, вік та стан здоров`я підозрюваної, наявність у неї соціальних зв`язків, утриманців тощо, колегія суддів вважає, що запобіжного заходу у виді домашнього арешту буде достатньо для забезпечення належної процесуальної поведінки ОСОБА_5 .
При цьому відповідно до ч.5 ст.194 КПК України на підозрювану необхідно покласти додаткові обов`язки.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.314-317, 369-372 КПК України, суд
ПОСТАНОВИВ:

Призначити судовий розгляд на підставі обвинувального акту у кримінальному провадженні №0004241 від 30.07.2013р. стосовно ОСОБА_5 , яка обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.115 ч.1 КК України, у відкритому судовому засіданні у приміщені суду на 28.10.2015 року о 16.00 годині.
Викликати в судове засідання прокурора, потерпілого та його представника, обвинувачену та її захисника.
Відмовити в задоволенні клопотання прокурора ОСОБА_10 , підтримане прокурором ОСОБА_6 , в обранні щодо обвинуваченої ОСОБА_5 запобіжного заходу у виді тримання під вартою.
Обрати до обвинуваченої ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, зобов`язавши її не залишати місце свого постійного проживання за адресою: АДРЕСА_1 , без дозволу суду, з 20.00 години до 07.00 години наступного дня.
Покласти на обвинувачену ОСОБА_5 додаткові обов`язки: на першу вимогу прибувати до суду, не залишати міста Одеси без дозволу суду або прокурора.
Виконання ухвали та контроль за поведінкою обвинуваченої покласти на Київський РВ ОМУ ГУМВС України в Одеській області.
Відповідно до ч.6 ст.181 КПК України визначити строк дії ухвали суду про тримання особи під домашнім арештом два місяця, тобто до 21.12.2015 року.
Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.
Копію ухвали після її оголошення негайно вручити обвинуваченій та прокурору. Інші учасники судового провадження мають право отримати в суді копію ухвали.

Головуючий ОСОБА_1

Судді ОСОБА_2
ОСОБА_3