Ухвала
іменем україни
24 березня 2016 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у кримінальних справах
Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
при секретарі ОСОБА_4 ,

за участю прокурора ОСОБА_5 ,
захисника ОСОБА_6

розглянула в судовому засіданні кримінальне провадження № 0000075 відносно ОСОБА_7 за касаційними скаргами потерпілих ОСОБА_8 та ОСОБА_9 та касаційною скаргою захисника ОСОБА_6 на вирок Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 15 квітня 2015 року та вирок Апеляційного суду Київської області від 07 вересня 2015 року.
Вироком Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 15 квітня 2015 року
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, раніше не судимого,
визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК, та призначено покарання у виді громадських робіт на строк 200 годин.

Звільнено ОСОБА_7 від відбування призначеного покарання у зв`язку із закінченням строків давності.
Стягнуто з засудженого ОСОБА_7 в рахунок відшкодування моральної шкоди на користь: ОСОБА_9 10 000 грн.; ОСОБА_8 10 000 грн.
Вирішено питання про речові докази.
Як встановлено судом першої інстанції, 19 серпня 2012 року з 03 год. до 03 год. 20 хв. ОСОБА_7 , знаходячись біля території кафе «Корчма», що за адресою: Київська область, м. Тараща, вул. Богдана Хмельницького, 2-а, на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин із ОСОБА_10 що виникли під час з`ясування стосунків із останнім з приводу неправильно поставленого автомобіля, за кермом якого ОСОБА_10 приїхав до кафе «Корчма», з метою заподіяння тяжких тілесних ушкоджень ОСОБА_10 , умисно, наніс останньому удар кулаком правої руки в область підборіддя зліва, чим заподіяв потерпілому ОСОБА_10 легкі тілесні ушкодження. Після цього потерпілий ОСОБА_10 сповз по автомобілю, який стояв поруч, і впав на асфальтоване покриття дороги, обличчям донизу, втративши свідомість, в результаті чого йому були спричинені легкі тілесні ушкодження. Коли через декілька хвилин до ОСОБА_10 підійшли люди, то потерпілий вже помер. Причиною смерті потерпілого ОСОБА_10 , відповідно до висновку експерта за № 154/13 від 15.07.2013 року, є гостре порушення мозкового кровообігу, яке виникло за рахунок фібропластичного лептомінингіту (продуктивного запалення павутинної та м`якої оболонки мозку), прогресуючого гліоматозу та на фоні сильної алкогольної інтоксикації, а не черепно-мозкова травма.
Таким чином, між захворюванням та настанням смерті існує прямий причинно-наслідковий зв`язок. Між сильною алкогольною інтоксикацією та настанням смерті існує опосередкований причинно-наслідковий зв`язок. Вказана травма голови у вигляді рани, саден та крововиливів м`яких тканин утворилася незадовго до настання смерті, що підтверджується даними мікроскопічного дослідження та зазвичай не супроводжується втратою свідомості, не потребувала надання медичної допомоги та носить ознаки легкого тілесного ушкодження. Крововиливи в м`які тканини верхніх кінцівок та тулуба, як у своїй сукупності, так і кожен окремо, не знаходяться в причинному зв`язку з настанням смерті ОСОБА_10 та мають ознаки легких тілесних ушкоджень.
Вироком Апеляційного суду Київської області від 07 вересня 2015 року зазначений вирок місцевого суду скасовано. Визнано ОСОБА_7 винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 119 КК, та призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки 6 місяців. На підставі ст. 75 КК ОСОБА_7 звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 рік, з покладенням обов`язків, визначених ст. 76 КК. Залишено без розгляду цивільний позов про стягнення матеріальної шкоди в сумі 81 369 грн. В решті вирок місцевого суду залишений без зміни.
Як встановлено апеляційним судом, ОСОБА_7 19 серпня 2012 року, близько 03 год. 20 хв., знаходячись біля кафе «Корчма» в м. Тараща по вул. Богдана Хмельницького, 2-а, на ґрунті раптово виниклих неприязних стосунків з потерпілим ОСОБА_10 , умисно наніс ОСОБА_10 удар кулаком правої руки в область підборіддя зліва, чим заподіяв потерпілому тілесні ушкодження, внаслідок яких настала смерть потерпілого, настання якої ОСОБА_7 не бажав, не передбачав і не міг передбачити.
У касаційній скарзі потерпіла ОСОБА_8 просить вирок апеляційного суду скасувати, призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції. При цьому посилається на неправильне застосування судом апеляційної інстанції закону України про кримінальну відповідальність, оскільки, на її думку, дії ОСОБА_7 мають бути кваліфіковані за ч. 2 ст. 121 КК і за цим законом йому має бути призначено відповідне покарання. Вказує, що наведене у вироку обвинувачення, яке суд апеляційної інстанції визнав доведеним, а саме, що ОСОБА_7 не передбачав і не міг передбачити наслідків, які настали, суперечать положенням ст. 25 КК.
Поряд з наведеним зазначає, що внаслідок невірної кваліфікації апеляційним судом дій засудженого за ч. 1 ст. 119 КК йому призначено надто м`яке покарання і при цьому апеляційним судом при призначенні покарання не враховано дані про особу засудженого.
Також, зазначає, що апеляційним судом безпідставно залишено без зміни вирок суду першої інстанції в частині вирішення її цивільного позову.
Поряд з тим, потерпіла наводить доводи щодо незаконності вироку суду першої інстанції з підстав невідповідності висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження та неповноти судового розгляду.
У касаційній скарзі потерпіла ОСОБА_9 просить вирок апеляційного суду з підстав невірного застосування закону України про кримінальну відповідальність скасувати, призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції. Зазначає, що дії ОСОБА_7 мають бути кваліфіковані за ч. 2 ст. 121 КК, а не за ч. 1 ст. 119 КК, і за цим законом йому має бути призначено відповідне покарання. Вказує, що висновки апеляційного суду, а саме, що ОСОБА_7 не передбачав і не міг передбачити наслідків, які настали, суперечать положенням ст. 25 КК.
Посилається, що апеляційним судом при призначенні покарання не враховано дані про особу засудженого, зокрема, що він вини не визнав, не розкаявся у вчиненому, його негативні характеристики.
Також, зазначає, що апеляційним судом безпідставно залишено без розгляду її цивільний позов.
Поряд з тим, потерпіла наводить доводи щодо незаконності вироку суду першої інстанції з підстав невідповідності висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження та неповноти судового розгляду.
У касаційній скарзі з додатками захисник ОСОБА_6 в інтересах засудженого ОСОБА_7 просить судові рішення скасувати, закрити кримінальне провадження відносно ОСОБА_7 за відсутністю в його діянні складу кримінального правопорушення.
Посилається, що вирок апеляційного суду не відповідає вимогам кримінального процесуального закону, оскільки не всі доводи апеляційної скарги захисника розглянуті судом апеляційної інстанції.
Вказує на неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, а саме, що наведене у вироку формулювання обвинувачення не узгоджується з положеннями ст. 25 КК і поряд з цим зазначає про відсутність причинного зв`язку між діянням ОСОБА_7 та наслідками у виді смерті потерпілого ОСОБА_10 .. Вказує, що висновки апеляційного суду щодо доведеності вини ОСОБА_7 за ч. 1 ст. 119 КК ґрунтуються на припущеннях, зазначає про відсутність доказів вчинення ОСОБА_7 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК, та необхідність, на його думку, ухвалення судом першої інстанції виправдувального вироку.
Заслухавши доповідь судді, пояснення захисника ОСОБА_6 , який підтримав свою касаційну скаргу і заперечував проти задоволення касаційних скарг потерпілих, думку прокурора, який заперечував проти задоволення касаційних скарг, перевіривши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи касаційних скарг, колегія суддів вважає, що касаційні скарги потерпілих та касаційна скарга захисника підлягають частковому задоволенню, вирок апеляційного суду скасуванню з призначенням нового розгляду у суді апеляційної інстанції з таких підстав.
Відповідно до ч. 1 ст. 438 КПК підставами для скасування або зміни судових рішень є: істотне порушення вимог кримінального процесуального закону та неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.

Суд першої інстанції, розглянувши матеріали кримінального провадження, визнав ОСОБА_7 винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК, і призначив йому покарання.

На вказаний вирок місцевого суду потерпілі ОСОБА_8 і ОСОБА_9 та їх представник - адвокат ОСОБА_11 , а також прокурор подали апеляційні скарги, в яких зазначали про безпідставну перекваліфікацію судом першої інстанції дій ОСОБА_7 на ч. 1 ст. 125 КК і призначення йому надто м`якого покарання. Порушували питання про скасування вироку суду першої інстанції, ухвалення апеляційним судом свого вироку у зв`язку з необхідністю кваліфікації дії ОСОБА_7 за ч. 2 ст. 121 КК та призначення йому відповідного покарання за вказаною нормою закону. При цьому в обґрунтування наводили доводи щодо невідповідності висновків суду першої інстанції фактичним обставинам кримінального провадження, зазначали про неповноту судового розгляду.
Також потерпілі в апеляційній скарзі наводили доводи щодо невірного вирішення судом першої інстанції їх цивільних позовів.
Крім того, на вирок місцевого суду, також, було подано апеляційну скаргу захисником ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 . У апеляційній скарзі захисник просив вирок суду першої інстанції скасувати та закрити кримінальне провадження за відсутністю в діях ОСОБА_7 складу кримінального правопорушення. При цьому захисник зазначав, що в ході судового розгляду не було доведено, що саме внаслідок умисних дій ОСОБА_7 потерпілому ОСОБА_10 було спричинено тілесне ушкодження, що суд першої інстанції, перекваліфіковуючи дії ОСОБА_7 на ч. 1 ст. 125 КК, вийшов за межі пред`явленого обвинувачення.
Апеляційний суд, переглядаючи кримінальне провадження за вказаними апеляційними скаргами, зазначив про часткове задоволення апеляційних скарг потерпілих, їх представника і прокурора та вказав, що доводи, наведені в зазначених апеляційних скаргах є частково обґрунтованими, а доводи, наведені в апеляційній скарзі захисника безпідставними. При цьому апеляційний суд скасував вирок суду першої інстанції та ухвалив свій вирок, яким дії ОСОБА_7 кваліфікував за ч. 1 ст. 119 КК.
Разом з цим, апеляційний суд, частково задовольняючи апеляційні скарги потерпілих, їх представника та прокурора та залишаючи без задоволення апеляційну скаргу захисника, фактично залишив поза увагою наведені у апеляційних скаргах потерпілих, їх представника та прокурора доводи щодо невірної кваліфікації дій ОСОБА_7 , зокрема щодо наявності в його діях складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК, та щодо невідповідності висновків суду фактичним обставинам кримінального правопорушення, а також залишилися поза увагою апеляційного суду і доводи, наведені в апеляційній скарзі захисника.
За змістом ч. 2 ст. 420 КПК вирок суду апеляційної інстанції повинен відповідати загальним вимогам до вироків. Крім того, у вироку суду апеляційної інстанції зазначається зміст вироку суду першої інстанції, короткий зміст вимог апеляційної скарги, мотиви ухваленого рішення, рішення по суті вимог апеляційної скарги.

Відповідно до вимог п. 2 ч. 3 ст. 374 КПК у разі визнання особи винуватою, у мотивувальній частині вироку зазначається формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, із зазначенням місця, часу, способу вчинення та наслідків кримінального правопорушення, форми вини і мотивів кримінального правопорушення; докази на підтвердження встановлених судом обставин, а також мотиви неврахування окремих доказів; мотиви зміни обвинувачення, підстави визнання частини обвинувачення необґрунтованою.
Вказаних вимог кримінального процесуального закону судом апеляційної інстанції також не дотримано.
Так, всупереч вимогам ст. 420 КПК, апеляційний суд у вироку не навів зміст вироку суду першої інстанції, не виклав обвинувачення, яке визнав доведеним суд першої інстанції.
Крім того, формулювання обвинувачення за ч. 1 ст. 119 КК, яке апеляційний суд визнав доведеним та навів у вироку, є суперечливим. Так, визнаючи ОСОБА_7 винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 119 КК, апеляційний суд одночасно зазначив, що ОСОБА_7 не бажав, не передбачав і не міг передбачити настання смерті ОСОБА_10 , що взагалі не узгоджується з положеннями ст. 25 КК.
Поряд з наведеним, ухвалюючи вирок відносно ОСОБА_7 і змінюючи кваліфікацію його дій з ч. 1 ст. 125 КК на ч. 1 ст. 119 КК, апеляційний суд безпосередньо не досліджував всі докази у кримінальному провадженні. При цьому свої висновки щодо кваліфікації дій ОСОБА_7 за ч. 1 ст. 119 КК апеляційний суд виклав хаотично, без логічної послідовності.
Разом з наведеним, апеляційний суд у резолютивній частині вироку також допустився суперечностей, оскільки вказав про скасування вироку суду першої інстанції і одночасно зазначив про залишення в решті цього вироку без зміни.
З огляду на наведене вирок апеляційного суду підлягає скасуванню через істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність з призначенням нового розгляду у суді апеляційної інстанції, а касаційні скарги потерпілих та захисника частковому задоволенню.
Доводи касаційних скарг потерпілих щодо невірної кваліфікації дій ОСОБА_7 та призначення більш суворого покарання, невірного вирішення цивільного позову, а також доводи касаційної скарги захисника щодо необхідності закриття кримінального провадження відносно ОСОБА_7 мають бути предметом перевірки суду апеляційної інстанції при новому розгляді.
Під час нового розгляду необхідно усунути вказані недоліки, повно і всебічно перевірити всі доводи, наведені в поданих апеляційних скаргах, і постановити законне та мотивоване рішення з дотриманням усіх вимог кримінального та кримінального процесуального закону.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 434, 436 КПК, колегія суддів

у х в а л и л а:

Касаційні скарги потерпілих ОСОБА_8 та ОСОБА_9 та касаційну скаргу захисника ОСОБА_6 задовольнити частково.
Вирок Апеляційного суду Київської області від 07 вересня 2015 року відносно ОСОБА_7 скасувати, призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту оголошення і оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3