31.03.2016 Справа № 756/4174/16-к
Справа № 756/4174/16-к
Провадження № 1-кс/756/538/16
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
31 березня 2016 року слідчий суддя Оболонського районного суду міста Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , заявника ОСОБА_3 ,

розглянувши скаргу ОСОБА_3 на постанову слідчого СВ Оболонського ГУ Національної поліції в м. Києві ОСОБА_4 про закриття кримінального провадження кримінальному провадженні від 29.02.2016 року,

в с т а н о в и в:
ОСОБА_3 звернувся до Оболонського районного суду м. Києва зі скаргою в який просив скасувати постанову старшого прокурора Оболонського району м. Києва ОСОБА_5 від 05.12.2014 року та постанову слідчого СВ Оболонського ГУ Національної поліції в м.Києві про закриття кримінального провадження кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 0000037 від 04.01.2016 року за ч. 1 ст. 286 КК України, посилаючись на те, що отриманні нам тілесні ушкодження відносяться до тілесних ушкоджень середнього ступеню тяжкості, оскільки він перебував на стаціонарному та амбулаторному лікуванні з 03.11.2015 по 02.02.2016 року, тому, на його думку, висновок судово-медичної експертизи №210 від 09.02.2016 року є помилковим.

Крім того, ОСОБА_3 посилається на неповноту проведеного досудового розслідування, оскільки не було допитано очевидця ДТП ОСОБА_6 .

Посилаючись на неповноту судового слідства, ОСОБА_3 просить скасувати оскаржувану постанову слідчого, зобов`язати допитати у якості свідка ОСОБА_6 , а також призначити повторну судову-медичну експертизу.

У судовому засіданні ОСОБА_3 скаргу підтримав, просив її задовольнити, посилаючись на обставини викладені у скарзі.

Слідчий та прокурор у судове засідання не прибули, про час та місце судового розгляду повідомлялись належним чином, про причини неявки не повідомили, тому їх неявка не є перешкодою для розгляду скарги по суті.

Заслухавши пояснення ОСОБА_3 , дослідивши скаргу, матеріали кримінального провадження № 0000037, слідчий суддя дійшов наступного висновку.

Під час розгляду справи установлено, що згідно витягу із ЄРДР за №0000037, 04.01.2016 року внесені відомості про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України з посиланням та те, що 03.11.2015 року приблизно водій ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , керуючи автомобілем марки «Фольцваген Транспортер д.н.з НОМЕР_1 в салоні якого знаходились ОСОБА_6 та ОСОБА_3 рухаючись по вул. Фрунзе в напрямку пр-ту Московського, будучи неуважним, та не стежачи за дорожньою обстановкою, відволікшись від дорожньої обстановки чим порушив вимоги п.п.2.3-Б, 10.4 ПДР України здійснив поворот ліворуч перетнувши подвійну суцільну смугу дорожньої розмітка 1.3 ПДР України, та дві смуги зустрічного руху в зіткнення із передньою частиною трамваю борговий № НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_8 , до рухався ПО трамвайним коліям вул. Фрунзе, неподалік будинку № 152 в напрямку пр-ту Московського.

04.01.2016 року ОСОБА_3 звернувся до слідчого із заявою про визнання його потерпілим у цьому кримінальному провадженні.

Згідно висновку судово-медичної експертизи № 210 від 09.02.2016 року аналіз наданої медичної документації на ім`я ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у відповідності питань постанови, дає підстави зробити наступні висновки.

- п. 1.2 «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених Наказом МОЗ України №6 від 17.01.1995, погоджених з Міністерством внутрішніх справ України, Генеральною прокуратурою України, Верховним судом України, Службою безпеки України (далі по тексту «Правила») надано вичерпне визначення терміну ушкодження «з медичної точки зору, тілесні ушкодження - це порушення анатомічної цілості тканин, органів та їх функцій, що виникає як наслідок дії одного чи кількох зовнішніх ушкоджуючи факторів - фізичних, хімічних, біологічних, психічних»;

- п. 4.6. Правил визначає таке: судово-медичний експерт, оцінюючи строки порушення анатомічної цілості тканин і органів та їх функцій, виходить із звичайної їх тривалості, навіть у тих випадках, коли потерпілий не звертався за медичною допомогою. Якщо тривалість цього порушення, що зазначена в наявних медичних документах, не відповідає характеру тілесного ушкодження і не підтверджується об`єктивними відомостями, судово-медичний експерт відзначає цю обставину і встановлює ступінь тяжкості, виходячи із звичних термінів;

- у п. 4.7 «Правил» зазначено: загострення попередніх захворювань після заподіяння тілесного ушкодження, а також інші наслідки ушкодження, що обумовлені не власне характером цього ушкодження, а випадковими обставинами (наприклад, алкогольним сп`янінням, правцем), індивідуальними особливостями організму (наприклад, гемофілією), дефектами надання медичної допомоги тощо не повинні враховуватися при оцінці ступеня тяжкості. В таких випадках експерт зобов`язаний вказувати характер причинно-наслідкових зв`язків між ушкодженням і такими наслідками.

Ушкодження хворобливо змінених тканин і органів може бути розцінено за ступенем тяжкості як ушкодження здорових, якщо між цим ушкодженням і несприятливим кінцем є прямий причинний зв`язок.

Тривалість лікування (байдуже, амбулаторного чи стаціонарного) ніколи не було та не є критерієм судово-медичної оцінки ступеню тяжкості, оскільки, одним з загальноприйнятих судово-медичних критеріїв визначення ступеню тяжкості є лише критерій тривалості розладу здоров`я.
Струс головного мозку є найлегшою формою черепно-мозкової травми, яка, у своєму звичайному клінічному перебігу, супроводжується повним одужанням та не залишає ніяких наслідків (у розумінні того, що завершується безслідним зникненням патологічної неврологічної симптоматики, яка віддзеркалює клінічний перебіг вказаного виду травми).

Так, під час первинно відомого звернення 03.11.2015 о 18:18 за медичною допомогою у ОСОБА_3 були виявлені такі тілесні ушкодження:

а) закрита травма грудної клітки: перелом переднього відділу 4 ребра зліва (без зміщення уламків);

б) закрита черепно-мозкова травма: рана (визначена клінічними лікарями як забійна) у тім`яній ділянці голови зліва (Зх0,2(см)); струс головного мозку.

Характер та морфологія виявлених тілесних ушкоджень, відомі часові дані та обставини події, дозволяють стверджувати про те, що вказані тілесні ушкодження утворилися від ударної дії тупих твердих предметів, у строк, вказаний у описовій частині Постанови, тобто, 03.11.2015, внаслідок автомобільної травми - травма пасажира, у салоні автомобіля, який рухався, під час його зіткнення з перешкодою.

Комплекс ушкоджень у ділянці голови та грудної клітки ОСОБА_3 супроводжувався як порушенням анатомічної цілісності шкірних покровів голови (по місцю утворення рани), з функціональними порушеннями головного мозку так і порушенням анатомічної цілісності 4 ребра (по місцю наявного перелому). Так, виходячи з того, що:

-відновлення порушеної анатомічної цілісності травмованих ділянок та початок відновлення порушеної функції по місцю утворення ран будь-якої етіології у звичайному клінічному перебігу спостерігається у строк понад 6 але менш ніж 21 добу;

-струс головного мозку, як найлегша форма черепно-мозкової травми, у звичайному клінічному перебігу, супроводжується повним одужанням та безслідним зникненням патологічної неврологічної симптоматики, у строк до 21 доби;

-відома морфологія тілесного ушкодження, вказаного у п. а) даних Підсумків, зокрема, наявність перелому 4 ребра без явищ, що свідчать про зміщення кісткових фрагментів, дозволяє вважати, тривалість відновлення порушеної анатомічної цілісності вказаного ребра (по місцю утворення цього перелому) буде спостерігатися швидше, ніж у звичайному клінічному перебігу (звичайні терміни консолідації такого перелому складають 16-18 доба). З аналогічних підстав, враховуючи функціональну не обтяженість вказаної анатомічної ділянки, яка не потребує іммобілізації (у випадках таких переломів), є підстави стверджувати, що і відновлення порушеної функції цієї ділянки буде спостерігатися швидше звичних термінів. Тобто, мінімально обґрунтовані строки відновлення як порушеної анатомічної цілісності так і порушеної функції цієї ділянки, складають щонайменш 2 тижня але не більш ніж 21 добу. Вказані строки віддзеркалюють тривалість розладу здоров`я, як загальноприйнятого судово-медичного критерію визначення ступеню тяжкості.

Вказані строки віддзеркалюють тривалість розладу здоров`я, як загальноприйнятого судово-медичного критерію визначення ступеню тяжкості. Саме тому, кожне з виявлених тілесних ушкоджень, відноситься до ЛЕГКОГО тілесного ушкодження, відповідно п. п. 2.3.5. та 4.6. «Правил».

З`ясування наявності причинно-наслідкового зв`язку між вищевказаною дорожньо-транспортною пригодою та вказаними тілесними ушкодженнями не потребує ніяких спеціальних знань у галузі судової медицини.

Тривалість перебування ОСОБА_3 на лікуванні (як стаціонарному так і амбулаторному) не є критерієм судово-медичної оцінки ступеню тяжкості спричинених тілесних ушкоджень, оскільки, у певній мірі, тривалість утримання патологічної неврологічної симптоматики обумовлена загостренням хронічних захворювань, які мали місце у ОСОБА_3 до подій, які мали місце 03.11.2015, зокрема, ішемічної хвороби серця; дифузного кардіосклерозу; серцевої недостатності 0; дисциркуляторної енцефалопатії, кожне з яких, як окремо, так і у сукупності, здатні обумовити більш тривале утримання патологічної неврологічної симптоматики та сприяти більш тривалому одужанню. Тому, відповідно п. п. 4.6, 4.7 Правил, вищевказані критерії (строки лікування) не повинні враховуватися при визначенні ступеню тяжкості. Також, варто додати, що кожний з вищевказаних діагнозів не підлягає судово-медичній оцінці (у розумінні визначення ступеню тяжкості).

Постановою слідчого СВ Оболонського ГУ Національної поліції в м. Києві ОСОБА_4 від 29.02.2016 року кримінальне провадження закрито з посиланням на відсутність складу кримінального правопорушення, а саме об`єктивної сторони ст. 286 КК України, що виражається у завданні потерпілому тілесних ушкоджень середнього ступеню тяжкості.

Враховуючи, що незгоду з висновком судово-медичного експерта щодо визначення ступеню тяжкості отриманого ним тілесного ушкодження, потерпілий ОСОБА_3 обґрунтовує часом його перебування на стаціонарному та амбулаторному лікуванні, а ця обставина експертом досліджувалась та була врахована при наданні висновку, слідчий суддя не вбачає правових підстав для проведення повторної судово-медичної експертизи.

Решта вимог скарги ОСОБА_3 відповідно до змісту ч. 1 ст. 303 КПК України в системному аналізі із ст.ст. 66, 220 КПК України не можуть бути предметом судового контролю на стадії досудового розслідування за його скаргою, оскільки матеріали провадження не містять його клопотань про допит ОСОБА_6 у якості свідка, а сама ця процесуальна дія не вплине на правову кваліфікацію події.

За таких обставин, із дотриманням принципу диспозитвністі, слідчий суддя не має правових підстав для скасування оскарженої постанови з підстав наведених у скарзі ОСОБА_3 .

При цьому, слідчий суддя звертає увагу на те, що іншою особою, яка отримала тілесні ушкодження внаслідок ДТП, що трапилась 03.11.2015 року, а саме ОСОБА_6 постанова слідчого про закриття кримінального провадження не оскаржується та він не позбавлений права самостійного оскарження цієї постанови в частині, що стосується його інтересів.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 303-309, 372 КПК України, слідчий суддя -

у х в а л и в :
У задоволенні скарги ОСОБА_3 на постанову слідчого про закриття кримінального провадження відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду м. Києва через Оболонський районний суд м. Києва протягом 7 днів з моменту її оголошення.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Слідчий суддя