Справа № 314/4029/15-к
Провадження № 1-кп/314/207/2016
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.08.2016 м. Вільнянськ
Вільнянський районний суд Запорізької області у складі:
- головуючого судді - ОСОБА_1 ,
за участю: прокурора - ОСОБА_2 ,
потерпілої ОСОБА_3 ,
представника потерпілої - адвоката ОСОБА_4 ,
обвинуваченого - ОСОБА_5 ,
захисника обвинуваченого - адвоката ОСОБА_6 ,
секретарі - ОСОБА_7
розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Вільнянськ кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001000 від 23.06.2015 року відносно ОСОБА_5 , обвинуваченого у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 187 КК України,
ВСТАНОВИВ:
18.06.2016 року до Вільнянського районного суду Запорізької області надійшли матеріали кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за № 0001000 від 23 червня 2015 року відносно ОСОБА_5 , обвинуваченого у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 187 КК України.
Текст обвинувального акту містить наступний виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими: « 23 червня 2015 року приблизно о 13.00 год. ОСОБА_5 …., пересуваючись на своєму автомобілі «OPEL Omega» державний знак НОМЕР_1 , зупинився на зупинці маршрутного таксі, розташованій в с. Українка Вільнянського району Запорізької області, де запропонувавши підвезти додому, запросив до свого автомобіля ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Після чого, діючи повторно, маючи умисел, направлений на напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний з погрозою застосування насильства, яке є небезпечним для життя та здоров`я особи, яка зазнала нападу, яке виразилось в тому, що зупинившись на ґрунтовій дорозі поблизу смт. Кам`яне Вільнянського району Запорізької області, де, зачинивши автоматично двері вказаного транспортного засобу, пересів на заднє сидіння автомобіля, де обома руками притиснув потерпілу до спинки сидіння вказаного автомобіля, на що потерпіла ОСОБА_3 , намагаючись вирватись вкусила ОСОБА_5 за праве плече, після чого останній наніс один удар кулаком руки в область голови потерпілої ОСОБА_3 , яка знаходилась на задньому сидінні автомобіля, після чого, погрожуючи застосуванням ножа з метою нанесення тілесних ушкоджень, що було сприйнято останньою як реальна загроза її життю та здоров`ю, почав вимагати видати мобільний телефон «LENOVO A670Т» вартістю 2500 грн., на що ОСОБА_3 , сприйнявши погрозу як реальну загрозу для свого життя та здоров`я, передала ОСОБА_5 зазначений мобільний телефон, тим самим останній завдав потерпілій ОСОБА_3 майнові збитки на вказану суму».
Дії ОСОБА_5 кваліфіковані за ч.2 ст. 187 КК України як «напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний з погрозою застосування насильства, яке є небезпечним для життя та здоров`я особи, яка зазнала нападу (розбій), вчинений особою, яка раніше вчиняла розбій.
За вказаним обвинуваченням Вільнянським районним судом Запорізької області 15.02.2016 року був ухвалений вирок, яким ОСОБА_5 було визнано винним у скоєнні злочину, передбаченому ч.2 ст. 187 КК України, та призначено покарання.
Проте ухвалою апеляційного суду Запорізької області від 26.02.2016 року вказаний вирок Вільнянського районного суду Запорізької області від 15.02.2016 року був скасований, а кримінальне провадження повернуто на новий розгляд зі стадії підготовчого судового засідання.
Прокурор у підготовчому судовому засіданні прохає суд призначити судовий розгляд на підставі вказаного обвинувального акту, зазначивши, що під час досудового розслідування були дотримані всі вимоги КПК України, підстав для закриття провадження чи повернення обвинувального акту не вбачається, при цьому вважає, що обвинувальний акт відповідає вимогам КПК України.
Потерпіла та її представник - адвокат ОСОБА_4 підтримали прокурора, і також прохають призначити судовий розгляд на підставі вказаного обвинувального акту.
Обвинувачений ОСОБА_5 та його захисник адвокат ОСОБА_6 у підготовчому судовому засіданні заперечують проти призначення обвинувального акту до судового розгляду, вважать що провадження підлягає закриттю, оскільки зі змісту ухвали апеляційного суду Запорізької області від 26.02.2016 року, якою був скасований вирок Вільнянського районного суду Запорізької області, вбачається, що в діях ОСОБА_6 відсутній склад злочину, передбачений ч.2 ст.187 КК України.
Вислухавши прокурора, потерпілу та її представника, обвинуваченого та його захисника, вивчивши обвинувальний акт, суд дійшов наступних висновків:
За змістом ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти рішення про повернення прокурору обвинувального акту за умови невідповідності його вимогам КПК України.
Частиною 4 статті 110 КПК України встановлено, що обвинувальний акт є процесуальним рішенням, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування. Обвинувальний акт повинен відповідати вимогам, передбаченим у ст. 291 КПК України.
В ч. 2 ст. 291 КПК України визначено перелік відомостей, які мають бути зазначені в обвинувальному акті. Зокрема, обвинувальний акт повинен містити виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.
При цьому, ч. 1 ст. 91 КПК України регламентовано, що у кримінальному провадженні підлягає доказуванню подія кримінального правопорушення: час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення; винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення та інші обставини, що мають значення для кримінального провадження.
Однак, всупереч вказаним нормам закону, в обвинувальному акті у кримінальному провадженні відносно ОСОБА_5 неконкретно викладено фактичні обставини кримінального правопорушення, що в свою чергу свідчить про відсутність належним чином сформульованого обвинувачення.
Так, підставою для скасування апеляційним судом Запорізької області вироку Вільнянського районного суду Запорізької області від 15.02.2016 року у вказаному кримінальному провадженні стала та обставина, що судом апеляційної інстанції було встановлено, що « погроза застосування ножа була виказана обвинуваченим в момент обвинуваченим в момент, коли ОСОБА_5 дії спрямовані проти її статевої свободи, а не з метою заволодіння майном».
При цьому в своїй ухвалі від 26.02.2016 року апеляційний суд Запорізької області також послався на «непослідовність та неконкретність обвинувачення», яке полягає в тому, що фактичні обставини, викладені у формулюванні обвинувачення, наведеному у вироку дещо відрізняються від обвинувачення, яке висунуто органом досудового розслідування. Такі зміни, за висновком апеляційного суду, «… з одного боку мають вказівки на наявність у ОСОБА_5 об`єкту посягання, не передбаченого ст.187 КК України, а саме статевої свободи особи, а з другого боку, не містять обов`язкових ознак, передбачених диспозицією статті обвинувачення …»
В тексті обвинувального акту взагалі не відображений факт скоєння ОСОБА_5 будь-яких дій, спрямованих проте статевої свободи потерпілої, і відповідно незрозуміло в який саме момент та з яким умислом обвинувачений виказував щодо останньої погрозу застосування ножа.
Отже, зміст викладених фактичних обставин, які прокурор вважав доведеним, є неконкретними та не містять повних відомостей щодо об`єктивної сторони інкримінованого ОСОБА_5 злочину, що за висновком суду, є істотним порушенням вимог кримінального процесуального кодексу України, оскільки безумовно тягне порушення права особи на захист через відсутність або неконкретність висунутого обвинувачення.
Європейський суд з прав людини, практика якого згідно ч.2 ст.8, ч.5 ст.9 КПК України, є частиною національного законодавства у своїх рішеннях неодноразово вказував на критерії, яким має відповідати обвинувальний акт у кримінальному провадженні.
В п.51 рішення від 26 червня 2008 року у справі «Ващенко проти України» суд зазначив, що поняття «обвинувачення» для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції може бути визначене як офіційне доведення до відома особи компетентним органом твердження про вчинення цією особою правопорушення, яке нормою загального характеру визнається осудним і за яке встановлюється відповідальність карного та попереджувального характеру.
З врахуванням вищезазначених обставин суд дійшов висновку, що при складанні прокурором обвинувального акту не було дотримано вимог ст. 291 КПК України, оскільки обвинувальний акт не містить у собі належним чином сформульованого обвинувачення.
Недотримання передбачених ст. 291 КПК України вимог до форми та змісту обвинувального акту відповідно до п.3 ч.3 ст. 314 КПК України дає суду підстави для прийняття рішення у підготовчому судовому засіданні про повернення обвинувального акту прокурору.
Таким чином, суд вважає, що обвинувальний акт необхідно повернути прокурору з причин його невідповідності вимогам КПК України, які перешкоджають призначити кримінальне провадження до судового розгляду.
При цьому висновок щодо необхідності повернення обвинувального акту прокурору зроблений судом і з врахуванням положень ч.3 ст. 415 КПК України, приписами якої передбачено, що висновки і мотиви, з яких скасовані судові рішення, є обов`язковими для суду першої інстанції при новому розгляді.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 314-316 КПК України, суд
ПОСТАНОВИВ:
Обвинувальний акт з додатками у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за 0001000 від 23.06.2015 року відносно ОСОБА_5 , обвинуваченого у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 187 КК України, - повернути прокурору Вільнянського відділу Токмацької місцевої прокуратури Запорізької області.
Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Запорізької області через Вільнянський районний суд протягом семи днів з дня її оголошення.

Суддя: ОСОБА_1

29.08.2016