Номер провадження: 11-кп/785/665/16
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
14.06.2016 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Одеської області у складі:

головуючого ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі ОСОБА_5

за участю:

прокурора ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

обвинуваченого ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження за апеляційними скаргами захисника ОСОБА_9 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 , обвинуваченого ОСОБА_8 , потерпілого ОСОБА_10 на вирок Малиновського районного суду м. Одеси від 29 травня 2015 року, яким:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Одеси, українець, громадянин України, з неповною середньою освітою, неофіційно працюючий вантажником на ринку 7-км., неодружений, проживає та зареєстрований в АДРЕСА_1 , не маючий судимостей в силу ст. 89 КК України,

засуджений:

- за ч. 1 ст.122 КК України до 2 років позбавлення волі.

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_10 задоволений частково. Стягнуто з обвинуваченого ОСОБА_8 на користь потерпілого ОСОБА_10 35 000 гривень моральної шкоди. В іншій частині позовних вимог потерпілого відмовлено.

ВСТАНОВИЛА:
Як вказано у вироку, 25 червня 2013 року у вечірній час, приблизно о 22 годині 10 хвилин, гр. ОСОБА_8 , знаходячись в будинку АДРЕСА_2 , де мешкає ОСОБА_10 , в ході раптово виниклого конфлікту між ОСОБА_8 та ОСОБА_10 , під час якого ОСОБА_10 перебував за місцем свого мешкання та сидів у кріслі, що розташоване в кімнаті будинку, ОСОБА_8 наніс декілька ударів кулаками рук в область голови та обличчя ОСОБА_10 , після чого схопивши металевий костиль, що належить ОСОБА_10 , за допомогою якого він пересувається, так як є інвалідом 2 групи, та розпочав ним наносити численні удари по всім частинам тіла. Під час нанесення численних ударів ОСОБА_10 продовжував перебувати у кріслі. Далі, продовжуючи свої дії, направлені на спричинення ОСОБА_10 тілесних ушкоджень, ОСОБА_8 завдав потерпілому ще кілька ударів в обличчя.

В результаті вказаних множених ударів, потерпілий отримав наступні тілесні ушкодження: закрита черепно-мозкова травма в формі струсу головного мозку, синці і садна обличчя, закрита травма грудної клітки у вигляді перелому сьомого правого ребра по середній паховій лінії, синці і садна тулуба, синці обох плечей, садна правої кисті. Вказані тілесні ушкодження не були небезпечними для життя, але викликали тривалий розлад здоров`я строком понад три тижні (більше ніж 21 день) і за цим критерієм, відносяться до категорії тілесних ушкоджень середньої тяжкості.

Пошкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми у формі струсу головного мозку, синці і садна обличчя, закритий осколковий перелом кісток носа із зміщенням кісткових відламків, оцінюються в комплексі, та викликали розлад здоров`я строком понад 6 днів, але не більше трьох тижнів (21 день), та за цим критерієм відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень.

Синці і садна тулуба, синці обох плечей, садна правої кисті мають незначні скороминущі наслідки, не більше 6 днів, та за цим критерієм відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_9 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 вказує, що призначене покарання занадто суворе, не відповідає ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення і особі обвинуваченого. Суд не взяв до уваги обставини, що пом`якшують покарання: позитивну характеристику обвинуваченого, його соціальні зв`язки тощо. В апеляційній скарзі захисник також не погоджується із визначеним судом розміром моральної шкоди на користь потерпілого.

Крім того, вказав в апеляційній скарзі, що висновок судово-медичної експертизи про заподіяння потерпілому тілесних ушкоджень середньої тяжкості є сумнівним.

Просить вирок суду першої інстанції змінити та застосувати відносно нього ст.75 КК України.

В апеляційній скарзі обвинувачений вказав, що вирок суду є суворим, оскільки судом першої інстанції не в повній мірі враховані обставини, що пом`якшують покарання.

Так, в апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_8 зазначив, що при постановлені вироку судом належним чином не враховані ті обставини, що він працює, має родину, знаходиться у фактичних шлюбних відносинах з ОСОБА_11 , яка є інвалідом 1 групи і потребує догляду, позитивну характеристику за місцем проживання.

Крім того, вказав в апеляційній скарзі, що висновок судово-медичної експертизи про заподіяння потерпілому тілесних ушкоджень середньої тяжкості є сумнівним.

Просить вирок суду першої інстанції змінити та застосувати відносно нього ст.75 КК України.

В апеляційній скарзі потерпілий ОСОБА_10 зазначає, що з кваліфікацією злочину погоджується, однак вважає необхідним призначити ОСОБА_8 більш суворе покарання, оскільки обставини, що пом`якшують покарання відсутні, а обтяжуючою обставиною є вчинення злочину відносно нього особи похилого віку, інваліда 2 групи, який перебував в безпорадному стані.

Просить вирок суду скасувати та ухвалити новий вирок, яким призначити ОСОБА_8 більш суворе покарання, та задовольнити його цивільний позов про відшкодування моральної шкоди у розмірі 55000 грн. у повному обсязі.

Заслухавши доповідача, захисника та обвинуваченого, які підтримали свої апеляційні скарги та заперечували у задоволенні апеляційної скарги потерпілого, прокурора, який заперечував у задоволенні апеляційних скарг, перевіривши матеріали кримінального провадження, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги задоволенню не підлягають з наступних підстав.

Висновок суду про доведеність вини обвинуваченого у вчиненні зазначеного кримінального правопорушення підтверджується сукупністю доказів, зібраних у встановленому законом порядку та досліджених судом першої інстанції, яким у вироку дана належна оцінка, і є правильним.

Так, допитаний у судовому засіданні потерпілий ОСОБА_10 пояснив, що 25 червня 2013 року, у вечірній час, він знаходився за місцем свого проживання, а саме в будинку АДРЕСА_2 . Вхідні двері були не зачинені, а хвіртка була закрита на гачок. В цей час в будинок зайшов раніше не знайомий потерпілому молодий чоловік у кепці, який назвався другом його сина ОСОБА_12 , який перебуває під вартою. Коли вказаний чоловік підняв кепку, ОСОБА_10 впізнав в цій особі ОСОБА_8 , якого раніше бачив у залі судового засідання під час судового розгляду кримінальної справи за обвинуваченням сина потерпілого. Обвинувачений почав ОСОБА_10 погрожувати з метою зміни потерпілим своїх показів як свідка у цій кримінальній справі, а також наносив численні удари потерпілому у різні частини тіла та голови та знущався з нього. Через деякий час в будинок зайшла мати потерпілого гр. Невідома, яка погрожувала фізичною та нанесла ОСОБА_10 декілька ударів.

Зазначені протиправні дії відносно потерпілого продовжувались на протязі приблизно двох з половиною часів, які були зупиненні працівниками міліції.

Свідок ОСОБА_13 пояснив в судовому засіданні, що він є сусідом потерпілого. У зв`язку з тим, що ОСОБА_10 являється інвалідом і пересувається виключно на костилях він інколи допомагає потерпілому у побуті.

25 червня 2013 року у вечірній час свідок знаходився у себе вдома за адресою: АДРЕСА_3 . Приблизно о 21-00 годині ОСОБА_13 почув крики з квартири потерпілого ОСОБА_10 , після чого свідок підійшов до дверей та вікна квартири потерпілого та почув чоловічий та жіночий голоси, які погрожували ОСОБА_10 фізичною розправою та спалити квартиру, після чого ОСОБА_13 викликав міліцію.

Через деякий час приїхали працівники міліції і вказаний свідок зайшов в квартиру потерпілого та побачив ОСОБА_10 , який був побитий, а в квартирі, крім потерпілого, знаходився обвинувачений ОСОБА_8 та дві жінки. В квартирі ОСОБА_13 побачив, що один з костилів потерпілого ОСОБА_10 був зламаний. Зі слів потерпілого, свідку відомо, що ОСОБА_8 прийшов до нього додому з метою, щоб ОСОБА_10 змінив покази у іншому судовому засіданні у відношенні свого сина.

Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_14 пояснив, що він працює інспектором чергової частини Малиновського РВ ОМУ ГУМВС України в Одеській області.

25 червня 2013 року свідок знаходився на чергуванні у відділку міліції. Отримавши виклик за номером »102» він разом з черговою групою у вечірній час виїхали за адресою: АДРЕСА_2 .

Прибувши за вказаною адресою, свідок побачив в квартирі потерпілого ОСОБА_10 з явними ознаками тілесних ушкоджень на тілі, а також в зазначеній квартирі знаходились ще дві особи, які, зі слів потерпілого його побили. Тілесні ушкодження були лише у потерпілого.

Відповідно до висновку судово-медичної експертизи №3613 від 05 червня 2014 року у ОСОБА_10 виявлені тілесні ушкодження, які відносяться до категорії тілесних ушкоджень середньої тяжкості.

т.2 л.п.17-25

Правильність та об`єктивність цих висновків експертизи сумнівів не викликають, і доводи апеляційних скарг обвинуваченого та його захисника із цього приводу безпідставні.

Згідно висновку судово-медичної експертизи №1262 від 05 червня 2014 року у ОСОБА_10 виявлені тілесні ушкодження, які утворилися від дії тупих, твердих предметів, індивідуальні особливості яких в пошкодженнях не відобразилися. Не виключено, що дані ушкодження могли утворитися в результаті нанесення ударів металевою палицею, кулаками. Локалізація ушкоджень доступна для дії як власної, так і сторонньої руки. Проте дані ушкодження нехарактерні для само заподіяння.

т.2 л.п.15-16

Таким чином, на підставі оцінки й аналізу наведених доказів, які повно і всебічно перевірялися в судовому засіданні, суд першої інстанції обґрунтовано визнав ОСОБА_8 винним у скоєнні за викладених у вироку обставин зазначеного злочину, за який його засуджено.

Дії обвинуваченого за ч.1 ст.122 КК України судом першої інстанції кваліфіковані правильно.

Покарання ОСОБА_8 призначено відповідно до вимог ст.65 КК України, з урахуванням ступеня тяжкості вчиненого злочину, особи винного, обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання.

З огляду на вирок при призначенні покарання суд урахував характер і ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу обвинуваченого, обтяжуючу покарання обставину вчинення злочину щодо особи похилого віку, інваліда ІІ групи, яка перебуває в безпорадному стані. При цьому суд першої інстанції врахував не тільки безпорадний стан потерпілого під час вчинення щодо нього злочину, але й різницю у віці та фізичні дані як обвинуваченого, який є молодою і фізично здоровою людиною, так і потерпілого, який не спроможний самостійно рухатись та забезпечувати особисті умови життя.

Призначене покарання є справедливим, необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження нових злочинів. Підстав вважати його несправедливим через суворість немає. Тому доводи захисника та обвинуваченого про те, що йому призначено покарання без дотримання вимог закону, є безпідставними.

Підстав для пом`якшення покарання обвинуваченому ОСОБА_8 колегія суддів не вбачає.

Цивільний позов, який пред`явив потерпілий, вирішений відповідно до вимог цивільного та кримінально-процесуального законодавства. Постановивши стягнути з обвинуваченого на користь ОСОБА_10 на відшкодування моральної шкоди, суд урахував характер та обсяг фізичних та душевних страждань, яких зазнав потерпілий під час вчинення відносно нього зазначеного кримінального правопорушення, а тому наведені в апеляційній скарзі захисника про безпідставність часткового задоволення цивільного позову колегія суддів визнала необґрунтованими.

Посилання в апеляційній скарзі потерпілого ОСОБА_10 про те, що крім обвинуваченого, у його побитті приймала участь також й інша особа, а також доводи потерпілого про те, що обвинувачений вчинив відносно останнього також інші злочини, передбачені різними статтями КК України, є необґрунтованими.

Так, відповідно до ч.1 ст.337 КПК України судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, обвинувальний акт складено тільки відносно ОСОБА_8 за обвинуваченням у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КК України.

За таких обставин суд не має права з`ясовувати обставини, що свідчать про вчинення кримінального правопорушення особами, які не є обвинуваченими у конкретному кримінальному провадженні, а судовий розгляд проводиться тільки стосовно тих обвинувачених і тільки по тому обвинуваченню, яке сформульоване та викладене в обвинувальному акті.

На цих самих підставах не можна визнати обґрунтованими і доводи потерпілого ОСОБА_10 про те, що суд призначив обвинуваченому м`яке покарання.

Мотивованим і аргументованим вважає колегія суддів і вирішення судом заявленого у кримінальному провадженні цивільного позову стосовно визначення розміру стягнень на відшкодування моральної шкоди.

Так, при стягненні моральної шкоди суд першої інстанції врахував характер злочину, глибину фізичних і душевних страждань потерпілого, поведінку обвинуваченого під час вчинення злочину, у зв`язку з чим позовні вимоги ОСОБА_10 про стягнення 55 000 гривень моральної шкоди суд обґрунтовано задовольнив частково у розмірі 35 000 гривень, правильно зазначивши у вироку, що вказана сума може в повні й мірі заповнити моральні страждання, які зазнав потерпілий.

Таким чином, доводи потерпілого про те, що суд безпідставно частково задовольнив його цивільний позов, є безпідставними.

За таких обставин, колегія суддів вважає за необхідне апеляційні скарги залишити без задоволення.

Керуючись ст.ст. 405, 407 КПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:
Апеляційні скарги захисника ОСОБА_9 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 , обвинуваченого ОСОБА_8 та потерпілого ОСОБА_10 залишити без задоволення, а вирок Малиновського районного суду м. Одеси 29 травня 2015 року у відношенні ОСОБА_8 без зміни.

Відповідно до ч.5 ст.72 КК України в строк відбуття покарання зарахувати ОСОБА_8 строк попереднього ув`язнення з 29 травня 2015 року по 06 серпня 2015 року.

Ухвала може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня проголошення ухвали судом апеляційної інстанції.

Судді апеляційного суду Одеської області ОСОБА_2

ОСОБА_3

ОСОБА_4