Ухвала
іменем україни
23 червня 2016 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у кримінальних справах
Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:
Головуючого ОСОБА_1 ,
суддівОСОБА_2 і ОСОБА_3 ,
при секретарі судового засідання ОСОБА_4 ,

розглянувши у судовому засіданні в режимі відеоконференції кримінальне провадження щодо
ОСОБА_5 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця та мешканця м. Києва, судимого: 13.06.2008 року за ч. 1 ст. 309, ч. 2 ст. 307 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 2 роки з конфіскацією майна; 15.07.2010 року за ч. 2 ст. 186 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки, звільненого умовно-достроково на невідбутий строк покарання 1 рік 2 місяці 25 днів; 17.08.2015 року за ч. 2 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 2 роки,
за участю прокурора ОСОБА_6 ,
засудженого ОСОБА_5 ,
ВСТАНОВИЛА:
З касаційною скаргою до суду касаційної інстанції звернувся засуджений з вимогами про перевірку вироку апеляційного суду щодо нього.

Вироком Солом`янського районного суду м. Києва від 29 вересня 2015 року ОСОБА_5 засуджено за:
ч. 2 ст. 307 КК України із застосуванням ст. 69 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки і 6 місяців з конфіскацією всього майна, яке йому належить на праві власності;
ч. 2 ст. 309 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 2 роки і 6 місяців.
На підставі ст. 70 КК України ОСОБА_5 визначено покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки і 6 місяців з конфіскацією всього майна, яке йому належить на праві власності.

Відповідно до ч. 4 ст. 70 КК України ОСОБА_5 остаточно визначено покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки з конфіскацією всього майна, яке йому належить на праві власності.

Вироком Апеляційного суду м. Києва від 2 грудня 2015 року вирок Солом`янського районного суду м. Києва від 29 вересня 2015 року щодо ОСОБА_5 в частині призначеного покарання скасовано та призначено покарання за:
ч. 2 ст. 307 КК України у виді позбавлення волі строком на 6 років з конфіскацією всього майна, яке йому належить на праві власності, окрім житла;
ч. 2 ст. 309 КК України у виді позбавлення волі строком на 2 роки і 6 місяців.
На підставі ст. 70 КК України ОСОБА_5 визначено покарання у виді позбавлення волі строком на 6 років з конфіскацією всього майна, яке йому належить на праві власності, окрім житла.

Відповідно до ч. 4 ст. 70 КК України ОСОБА_5 остаточно визначено покарання у виді позбавлення волі строком на 6 років з конфіскацією всього майна, яке йому належить на праві власності, окрім житла.

ОСОБА_5 визнано винуватим у тому, що він будучи особою, яка раніше вчиняла злочин, передбачений ст. 309 КК України, за невстановлених обставин, з метою збуту, повторно незаконно придбав особливо небезпечний наркотичний засіб опій ацетильований, який став зберігати у невстановленому місці.
Крім того, ОСОБА_5 12 лютого 2015 року 15 год. 40 хв., поблизу будинку №1 по вул. Монтажників у м. Києві, за 240 гривень збув ОСОБА_7 медичний шприц з рідиною, масою 2,637 г, що містить особливо небезпечний наркотичний засіб опій ацетильований, масою 0,128 г.

Також, 05 березня 2015 року 15 год. 20 хв. ОСОБА_5 поблизу залізничного переїзду по вул. Грінченка в м. Києві, передав ОСОБА_7 медичний шприц з рідиною масою 1,98 г, що містить особливо небезпечний наркотичний засіб опій ацетильований, масою 0,14 г.

Окрім зазначеного, ОСОБА_5 , будучи особою, яка раніше вчинила злочин, передбачений ст. 2 ст. 307 КК України, за невстановлених обставин придбав наркотичний засіб, після чого зберігав його в автомобілі «Део», реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 без мети збуту до 05 березня 2015 року, коли приблизно о 17 годині 30 хвилин, поблизу будинку №166 по вул. Горького в м. Києві працівниками міліції був вилучений медичний шприц з рідиною масою 3,10 г, що містить особливо небезпечний наркотичний засіб опій ацетильований масою 0,22 г.

У касаційній скарзі та доповненнях до неї засуджений хоча й стверджує, що апеляційний суд допустив істотні порушення вимог кримінального процесуального закону при розгляді кримінального провадження щодо нього, однак всі доводи касаційної скарги зводяться фактично до незгоди засудженого з покаранням, призначеним апеляційним судом. Обґрунтовуючи скаргу засуджений про жодне з передбачених ч. 2 ст. 412 КПК України порушень не зазначає, як не зазначає й про такі істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення. Скаржник стверджує, що апеляційний суд при призначенні йому покарання не врахував обставини, що пом?якшують йому покарання та неналежно врахував дані про його особу, що призвело до призначення такого покарання, яке не відповідає тяжкості кримінального правопорушення та його особі, внаслідок суворості.

Заслухавши доповідача, засудженого, який підтримав свою касаційну скаргу, прокурора, який вважав вирок апеляційного суду законним та обґрунтованим, перевіривши матеріали кримінального провадження, доводи, наведені у касаційній скарзі, колегія суддів вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню.

Відповідно до фактичних обставин, встановлених судом, судові інстанції на підставі доказів у справі дійшли обґрунтованого висновку про доведеність вини ОСОБА_5 у вчиненні злочинних дій, за які його засуджено. Правильність кваліфікації дій засудженого, останній у касаційній скарзі не заперечує.

Твердження ОСОБА_5 у скарзі про те, що апеляційний суд призначив йому покарання, що не відповідає тяжкості злочину та його особі, внаслідок суворості, є безпідставними.
Як видно з матеріалів провадження, призначене засудженому ОСОБА_5 покарання, відповідає вимогам ст. 65 КК України. При його обранні апеляційний суд урахував ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, дані про особу винного, обставини, що пом?якшують та обтяжують покарання. Призначене ОСОБА_5 покарання не можна визнати надто суворим, як про це зазначає у скарзі засуджений.
Належним чином апеляційний суд обґрунтував і своє рішення щодо безпідставності визнання місцевим судом як за обставини, що пом?якшують ОСОБА_5 покарання наявність на утриманні малолітньої дитини та матері похилого віку. З урахуванням однієї обставини, що пом?кшує покарання, зокрема щирого каяття засудженого, даних про особу ОСОБА_5 , який мав судимості, у тому числі й за злочин, пов`язаний зі збутом наркотичних засобів, апеляційний суд дійшов висновку про необхідність призначення засудженому покарання в межах санкції статей, за якими доведена його винуватість, але ближче до мінімального.

З таким висновком погоджується й колегія суддів, та не вбачає підстав як для скасування вироку апеляційного суду, так і для його зміни з метою призначення засудженому покарання із застосуванням ст. 69 КК України.
За таких обставин, касаційна скарга засудженого ОСОБА_5 задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 434, 436 КПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:
Вирок Апеляційного суду м. Києва від 21 грудня 2015 року щодо ОСОБА_5 залишити без зміни, а касаційну скаргу засудженого ОСОБА_5 без задоволення.
Ухвала набуває законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_8 ОСОБА_9 ОСОБА_10