Справа № 456/4760/15-к Головуючий у 1 інстанції - ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/783/235/16 Доповідач - ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
31 березня 2016 року м. Львів
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Львівської області в складі:
головуючого-судді ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
з участю секретаря ОСОБА_5 ,
розглянувши кримінальне провадження № 456/4760/15-к про обвинувачення
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Стрия Львівської області, проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,
за ч.2 ст. 15, ч.2 ст. 186 КК України,
з участю обвинуваченого ОСОБА_7
за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 23 грудня 2015 року,
в с т а н о в и л а :
Вироком Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 23 грудня 2015 року ОСОБА_7 засуджений за ч.2 ст. 15, ч.2 ст. 186 КК України на чотири роки позбавлення волі.
Запобіжний захід ОСОБА_7 до набрання вироком законної сили залишено домашній арешт. Строк відбування покарання постановлено рахувати з часу звернення вироку до виконання.
Вирішено питання речових доказів.
ОСОБА_7 визнаний винним у тому, що він 24 жовтня 2015 року близько 10.00 год., перебуваючи в приміщенні дитячого супермаркету "Мамадай" на АДРЕСА_2 , реалізовуючи прямий злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, з корисливих мотивів, повторно, таємно викрав із прилавку у торговому залі магазину дві зимові дитячі шапки вартістю 248,64 грн. кожна, загальною вартістю 497,28 грн., які належать ФОП ОСОБА_9 . Однак, не маючи реальної можливості розпорядитись викраденим майном, ОСОБА_7 був виявлений продавцем магазину ОСОБА_10 при виході з приміщення торгового закладу, але не відмовився від доведення злочину до кінця та, продовжуючи свій злочинний умисел, який вже був спрямований на повторне відкрите викрадення чужого майна ФОП ОСОБА_9 , намагався з викраденим втекти, проте свого злочинного наміру до кінця не довів з причин, що не залежали від його волі, оскільки був затриманий із викраденим майном на виході з магазину.
В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_7 просить вирок змінити та застосувати до нього ст.ст. 69, 75 КК України. В обґрунтування апеляційних вимог покликається на те, що під час досудового розслідування та в судовому засіданні він повністю визнав свою вину, щиро розкаявся у вчиненому, що є пом`якшуючою обставиною, яка не була врахована судом при призначенні йому покарання. Злочин він скоїв у зв`язку із збігом важких сімейних та матеріальних обставин, що полягають в тому, що він не мав коштів на придбання зимової шапки малолітній дитині, оскільки не працює, а дружина вагітна. Судом також не взято до уваги те, що злочином не заподіяно матеріальної шкоди, оскільки викрадені шапки були в нього вилучені та повернуті у власність магазину.
В ході апеляційного розгляду обвинувачений ОСОБА_7 апеляційну скаргу підтримав та зазначив, що повністю визнає вину у вчиненні злочину, щиро розкаюється; він раніше судимий, через це його не беруть на роботу; дружина не працює, доглядає дітей; на утриманні у нього двоє малолітніх дітей: дочка ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та син ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Просить апеляційну скаргу задоволити.
Потерпіла ОСОБА_9 до апеляційного суду подала заяву, якій зазначила, що претензій до обвинуваченого не має, викрадений товар дитячі шапки їй повернуто, вважає, що до обвинуваченого слід застосувати інші умови відбування покарання та в цьому питанні покладається на розсуд суду.
Заслухавши доповідь судді; пояснення обвинуваченого на підтримку апеляційної скарги, думку прокурора про можливість застосування ст. 75 КК України, обговоривши наведені в апеляційній скарзі доводи та дослідивши матеріали кримінального провадження, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу обвинуваченого слід задоволити частково й вирок змінити з таких підстав.
Апеляційний суд переглядає судове рішення в межах апеляційної скарги на підставі ч.1 ст. 404 КПК України.
Доведеність вини та кваліфікація дій обвинуваченого в апеляційній скарзі не оспорюються.
У вироку зазначено, що при обранні ОСОБА_7 покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, який раніше притягався до кримінальної відповідальності, має постійне місце проживання та реєстрації, на утриманні має малолітню дитину, посередньо характеризується за місцем проживання, обставину, яка пом`якшує покарання щире каяття, обставину, яка обтяжує покарання - рецидив злочинів й вважає за необхідне призначити йому покарання з врахуванням вимог ч.2 ст. 68 КК України в межах санкції ч.2 ст. 186 КК України у виді позбавлення волі реально.
Колегія суддів вважає, що судом першої інстанції допущено неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, тобто не застосовано закон, який підлягав застосуванню (ст. 75 КК України), що відповідно до п.4 ч.1 ст. 409 КПК України є підставою для зміни судового рішення.
Відповідно до ч.1 ст. 75 КК України, якщо суд при призначенні покарання у виді позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.
При прийнятті рішення про необхідність відбуття обвинуваченим покарання реально суд першої інстанції недостатньо врахував особу винного; обставини, що пом`якшують покарання, та інші обставини справи.
Так, ОСОБА_7 вину у вчиненні злочину визнав повністю, у вчиненому щиро розкаявся, злочин вчинив внаслідок збігу тяжких сімейних обставин, заподіяна злочином шкода усунута, що є обставинами, які пом`якшують покарання; розмір майна, яке він намагався викрасти, не є значним, потерпіла претензій до обвинуваченого не має; обвинувачений характеризується позитивно; має на утриманні двоє малолітніх дітей, 2014 та 2016 років народження, які потребують догляду; й з огляду на викладене обвинувачений не представляє підвищеної суспільної небезпеки.
Тяжкість злочину та ступінь здійснення злочинного наміру враховані судом при призначенні обвинуваченому мінімального покарання, передбаченого санкцією ч.2 ст. 186 КК України.
З урахуванням викладених обставин справи, особи винного, обставин, що пом`якшують покарання, колегія суддів дійшла висновку про можливість виправлення обвинуваченого без відбування покарання й звільнення його на підставі ст. 75 КК України від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком тривалістю два роки та з покладенням на обвинуваченого обов`язків, визначених п.2, п.3, п.4 ч.1 ст. 76 КК України.
Колегія суддів з урахуванням особи обвинуваченого, який раніше притягався до кримінальної відповідальності, підстав для застосування ст. 69 КК України при призначенні ОСОБА_7 покарання не вбачає.
Призначене обвинуваченому покарання у виді чотирьох років позбавлення волі із звільненням від відбування покарання з випробуванням буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження нових злочинів.
У решті вирок слід залишити без зміни.
Керуючись ст.ст. 404, 407, 408, 409, 419 КПК України, колегія суддів
у х в а л и л а :
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 задоволити частково.
Вирок Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 23 грудня 2015 року щодо ОСОБА_7 змінити.
На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_7 від відбування призначеного вироком суду покаранням з випробуванням, встановивши йому іспитовий строк тривалістю два роки.
На підставі ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_7 не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально виконавчої інспекції, повідомляти кримінально виконавчу інспекцію про зміну місця проживання та роботи, періодично з`являтися для реєстрації в кримінально виконавчій інспекції.
У решті вирок залишити без зміни.
Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення.

С у д д і :

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4