Справа № 749/440/16-к Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/795/902/2016
Категорія - ч. 2 ст. 286 КК України Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
14 вересня 2016 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Чернігівської області в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

секретаря судового засідання ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у місті Чернігові кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000328, по обвинуваченню

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Щорс, Чернігівської області, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , громадянина України, українця, освіта середня, одруженого, раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України,

за апеляційною скаргою представника потерпілої адвоката ОСОБА_7 на вирок Щорського районного суду Чернігівської області від 07 червня 2016 року, -

за участю прокурора ОСОБА_8 ,

потерпілої ОСОБА_9 ,

представника потерпілої-захисника ОСОБА_7 ,

обвинуваченого Голова ОСОБА_10

В С Т А Н О В И Л А:

Вироком Щорського районного суду Чернігівської області від 07 червня 2016 року ОСОБА_6 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України та призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 3 ( три) роки 6 ( шість) місяців без позбавлення права керувати транспортними засобами.

На підставі ст. 75 КК України звільнено ОСОБА_6 від відбування призначеного покарання з випробуванням, з іспитовим строком на 1 ( один) рік 6 ( шість) місяців.

На підставі ст. 76 КК України покладено на ОСОБА_6 обов`язки:

- не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції;

- повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи або навчання;

- періодично з`являтися для реєстрації в кримінально-виконавчій інспекції.

Цивільний позов Щорського відділу Менської місцевої прокуратури в інтересах Комунального лікувально-профілактичного закладу " Чернігівська обласна лікарня" в розмірі 11766,66 грн. задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_6 на користь Комунального лікувально-профілактичного закладу " Чернігівська обласна лікарня" 11766 ( одинадцять тисяч сімсот шістдесят шість) грн. 66 коп. за лікування потерпілої у лікарні.

Задоволено цивільний позов потерпілої ОСОБА_9 на суму 50 000 грн., вирішено стягнути з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_9 50000(п`ятдесят тисяч) грн. моральної шкоди.

Вирішено стягнути з ОСОБА_6 на користь держави судові витрати: за проведення транспортно - трасологічної експертизи в сумі 1843,2 грн.; за проведення експертизи технічного стану транспортного засобу (автомобіля) - 982,08 грн.; за проведення експертизи технічного стану транспортного засобу (мопеду) - 859,32 грн.; за проведення експертизи обставин та механізму ДТП- 982,08 грн., а всього в сумі 4666 ( чотири тисячі шістсот шістдесят шість) грн.68 коп.

Питання про речові докази вирішено в порядку статті 100 КПК України.

Як встановлено судом першої інстанції, ОСОБА_6 06 жовтня 2015 року, близько 18 години 40 хвилин, керуючи автомобілем марки „Фольксваген Пасат, реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухаючись по ділянці автомобільної дороги, яка проходить по вулиці Щорса, в с. Великий Щимель, Щорського району Чернігівської області, в районі розташування магазину «Дєва», у напрямку м. Чернігів, проявив неуважність, не стежив за дорожньою обстановкою, яка склалася, перед початком руху не переконався, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху, не надавши дорогу зустрічному транспортному засобу, з метою виїзду за межі проїзної частини дороги, повернув ліворуч та виїхав на зустрічну смугу руху, що призвело до зіткнення автомобіля з мопедом марки „LEADER без реєстраційного номера під керуванням ОСОБА_9 , яка рухалася у напрямку м. Щорс.

В даній дорожній обстановці ОСОБА_6 порушив вимоги п. 2.3. б) (для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний: бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі), п. 10.1. (перед початком руху, перестроюванням та будь - якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху), 10.4. (водій, що виконує поворот ліворуч або розворот поза перехрестям з відповідного крайнього положення на проїзній частині даного напрямку, повинен дати дорогу зустрічним транспортним засобам) Правил дорожнього руху, затверджених постановою КМ України № 1306 від 10 жовтня 2001 року, що знаходиться в причинному зв`язку з виникненням даної дорожньо-транспортної пригоди.

Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди водій мопеду марки „LEADER без реєстраційного номера ОСОБА_9 отримала тілесні ушкодження у вигляді: перелому діафаза п`ястної кістки зліва, закриті переломи лівих променевої та ліктьової кісток зі зміщенням уламків, які згідно висновку судово - медичної експертизи № 116 від 18 грудня 2015 року відносяться до категорії середнього ступеня тяжкості, за ознакою тривалості розладу здоров`я та тілесне ушкодження у вигляді відкритого багато уламкового перелому правої стегнової кістки зі зміщенням уламків які згідно висновку судово - медичної експертизи № 116 від 18 грудня 2015 року відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень, за ознакою небезпеки для життя.

Не погоджуючись з рішенням суду представник потерпілої адвокат ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій, не оспорюючи правильності встановлення фактичних обставин кримінального провадження, кваліфікації дій ОСОБА_6 та доведеності його вини, просить вирок суду скасувати у зв`язку із м`якістю призначеного покарання та ухвалити новий з призначенням обвинуваченому ОСОБА_6 покарання за ч. 2 ст. 286 КК України в межах санкції, без звільнення від покарання на підставі ст. 75 КК України. В решті вирок суду просить залишити без змін.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги представник потерпілої посилається на невідповідність призначеного покарання ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та особі обвинуваченого. Зазначає, що призначаючи обвинуваченому покарання із застосуванням ст. 75 КК України, судом першої інстанції не було належним чином враховано особу обвинуваченого. Зокрема, визнано обставиною, що пом`якшує його покарання визнання ним вини, тоді як, на думку апелянта, він вимушено визнав себе винуватим, задля уникнення реального строку покарання, завдану потерпілій шкоду не відшкодував та в судовому засіданні фактично визнав відсутність наміру її відшкодування. Крім того, апелянт зазначає, що судом безпідставно не призначено додаткове покарання у виді позбавлення права керування транспортним засобом, мотивоване тим, що це є єдиним джерелом доходу обвинуваченого, тоді як у вироку суду зазначено, що останній ніде не працює.

Заслухавши доповідача; представника потерпілої адвоката ОСОБА_7 та потерпілу ОСОБА_9 , які підтримали вимоги поданої представником апеляційної скарги та просили її задовольнити з викладених підстав; обвинуваченого ОСОБА_6 , який просив апеляційну скаргу представника потерпілої залишити без задоволення, а вирок суду першої інстанції без змін, зазначив, що згоден з вироком суду першої інстанції; прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги та просив вирок суду інстанції залишити без змін; дослідивши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги; колегія суддів приходить до висновку про часткове задоволення апеляційної скарги та скасування вироку суду першої інстанції у зв`язку з істотним вимог кримінального процесуального закону.

Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Як убачається із вироку місцевого суду, суд першої інстанції розглядав кримінальне провадження відповідно до вимог ч. 3 ст. 349 КПК України.

За змістом статті 412 КПК України, істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог цього Кодексу, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

Місцевим судом під час розгляду кримінального провадження допущені істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, які ставлять під сумнів законність та обґрунтованість ухваленого у провадженні вироку.

За змістом статті 91 КПК України, у кримінальному провадженні підлягає доказуванню, подія кримінального правопорушення, винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення, вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, обставини, які впливають на ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, характеризують особу обвинуваченого, обтяжують чи пом`якшують покарання.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 349 КПК України, суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів стосовно тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому суд з`ясовує, чи правильно розуміють зазначені особи зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснює їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Розглядаючи кримінальне провадження у скороченому порядку, суд першої інстанції виходив з того, що обвинувачений ОСОБА_6 вину свою в інкримінованому йому злочині визнав повністю і фактичних обставин вчинення ним злочину не оспорює, окрім того обвинувачений визнав у повному обсязі заявлені щодо нього цивільні позови прокурора та потерпілої. Також у вироку суду вказано про те, що оскільки обвинувачений та інші учасники судового розгляду правильно розуміють зміст обставин справи, то їм роз`яснено права передбачені ст. 349 ч. 3 КПК України.

Проте такий висновок суду не знаходить свого підтвердження в матеріалах кримінального провадження, оскільки як вбачається з відтвореного технічного запису судового засідання від 07 червня 2016 року, (час допиту обвинуваченого з 14год. 24хв. і далі) обвинувачений ОСОБА_6 показав, що свою вину у вчиненні інкримінованого злочину визнає, але заявив, що на час скоєння дорожньо-транспортної пригоди правила дорожнього руху порушила потерпіла, так як остання мала реальну можливість уникнути зіткнення транспортних засобів і для нього вона виїхала раптово на проїзну частину, в результаті сталась дорожньо-транспортна пригода.

Аналізуючи наведені покази ОСОБА_6 під час розгляду провадження по суті у суді першої інстанції та в суді апеляційної інстанції, колегія суддів апеляційного суду прийшла до висновку, що фактично обвинувачений хоча і визнавав свою вину в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні та погоджувався з кваліфікацією вчиненого ним діяння, однак не підтвердив фактичних обставин вчиненої дорожньо-транспортної пригоди, що фактично є невизнанням встановлених органом досудового розслідування та судом першої інстанції фактичних обставин кримінального правопорушення.

Відповідно до положень ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції вправі вийти за межі апеляційних вимог, якщо цим не погіршується становище обвинуваченого.

Оскільки під час апеляційного розгляду кримінального провадження встановлено істотні порушення кримінального процесуального закону та порушення прав обвинуваченого ОСОБА_6 на захист, тому такі порушення тягнуть за собою безумовне скасування вироку суду першої інстанції.

З показань наданих обвинуваченим, його поведінки в суді першої та апеляційної інстанції вбачається, що обвинувачений не орієнтується в обставинах щодо події злочину, не розуміє та не орієнтується щодо суті пред`явленого йому обвинувачення, оскільки неодноразово змінює свої показання, не розуміє чого хоче від нього потерпіла, оскільки він визнав заявлений нею цивільний позов і готовий його відшкодувати, а тому обвинувачений потребує кваліфікованої юридичної допомоги, а тому колегія суддів приходить до переконання, що при новому розгляді кримінального провадження, суду першої інстанції слід забезпечити обвинуваченого захисником за рахунок держави.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 349, 376, 394, 404, 409, 412, 415, 419 Кримінального процесуального кодексу України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:
Апеляційну скаргу представника потерпілої адвоката ОСОБА_7 задовольнити частково, а вирок Щорського районного суду Чернігівської області від 07 червня 2016 року щодо ОСОБА_6 - скасувати у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону і призначити новий судовий розгляд у суді першої інстанції в новому складі суду.

Ухвала оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_3 ОСОБА_2 ОСОБА_4