Справа № 215/2891/16-к
1-кп/215/358/16
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
15 вересня 2016 року Тернівський районий суд м. Кривого Рогу

в складі: головуючого, судді ОСОБА_1

за участю: секретаря ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

представника потерпілої ОСОБА_5

розглянувши в відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду №2 в м.Кривому Розі кримінальне провадження №0000026 за обвинуваченням

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю с. Більшовик Первомайського р-н, Харківська обл., громадянина України, українця, середньо технічна освіта, одруженого, маючого на утриманні двох неповнолітніх дітей: ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , , служба ВСУ по контракту, раніше не судимого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , мешкаючого за адресою: АДРЕСА_2 , м.т. НОМЕР_1 , -

за ч.3 ст.15, ч.2 ст.185 КК України,-

ВСТАНОВИВ:
У ОСОБА_8 , який працював на ПАТ «ПІВНГЗК» на посаді помічника машиніста тепловоза «2Т310М господарський № 25/26» (надалі «тепловоз») та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який працював на ПАТ «ПІВНГЗК» на посаді машиніста тепловоза, у невстановлений слідством час, виник злочинний умисел направлений на заволодіння майном ПАТ «ПІВНГЗК», а саме дизельного палива тепловоза. Для реалізації умислу направленого на таємне заволодіння майном ПАТ «ПІВНГЗК» ОСОБА_8 та ОСОБА_4 домовились про крадіжку дизельного палива з баку тепловоза під час роботи на ньому.
Так, 13.08.2014 приблизно о 20.00 годині ОСОБА_8 разом з ОСОБА_4 заступили на робочу зміну до 08.00 години 14.08.2014 в якості помічника машиніста та машиніста тепловоза.
З метою реалізації раніше обумовленого злочинного умислу направленого на таємне заволодіння майном ПАТ «ПІВНГЗК», під час роботи тепловоза, в період часу з 20.00 години 13.08.2014 до 02.00 години 14.08.2014, ОСОБА_8 та ОСОБА_4 почали зливати з паливних баків тепловоза, у заздалегідь заготовлені та принесені пластикові каністри об`ємом 40 л - 1 шт., 30 л - 8 шт., 20 л - 1 шт., 10 л - 2 шт., та пластикові ємкості об`ємом 6 л - 3 пгг., дизельне паливо загальним об`ємом 338 л., вартість якого згідно до висновку судово-товарознавчої експертизи №1307 від 17.06.2016 складає 5 272,8 гривень.
У невстановлений слідством час, однак не раніше 01.45 годині 14.08.2014, ОСОБА_8 та ОСОБА_4 зупинили тепловоз біля станції «Розвантажувальна» на території ПАТ «ПІВНГЗК», повідомивши начальнику зміни ОСОБА_9 , про необхідність дозалиття води до системи охолодження д вигуна тепловоза.
Після чого, ОСОБА_8 та ОСОБА_4 , діючи за попередньою змовою, з метою реалізації раніше обумовленого злочинного умислу направленого на таємне заволодіння майном ПАТ «ПІВНГЗК», використовуючи час необхідний для додавання води до системи охолодження, стали переносити заздалегідь заготовлені та наповнені дизельним паливом з баків тепловозу, пластикові каністри та пластикові ємкості до автостоянки, що розташована біля контрольно-пропускного пункту № 9 ПАТ «ПІВНГЗК».
Проте, свій злочинний умисел направлений на таємне викрадене майна ПАТ «ПІВНГЗК» ОСОБА_8 та ОСОБА_4 не довели до кінця, з причин, що не залежали від їх волі, оскільки приблизно о 02.00 годині 14.08.2014 були затримані працівниками відділу охорони ТОВ «СОКІЛ-КР», в той час коли ОСОБА_8 та ОСОБА_4 вже перенесли дві каністри та три пластикові ємкості до автостоянки, та підносили ще по дві пластикові каністри з дизельним паливом, кожен.
Своїми умисними діями ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК України, за ознаками незакінченого замаху на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчиненого за попередньою змовою групою осіб.
Під час досудового розслідування досягнуто угоди від 29 червня 2016 року в кримінальному провадженні №0000026 між представником потерпілого ОСОБА_5 та підозрюваним ОСОБА_4 про примирення за ч. 3 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України.

Згідно зі ст. 469 ч. 1 КПК України зазначена угода про примирення укладається за ініціативою підозрюваного ОСОБА_4 .
Відповідно до ст. 12 КК України скоєне ОСОБА_4 кримінальне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України відноситься до злочину середньої тяжкості, що не суперечить вимогам ч.3 ст. 469 КПК України.
Підозрюваний ОСОБА_4 під час досудового розслідування повністю визнав свою вину у зазначеному діянні і зобов`язується:
а) беззастережно визнати обвинувачення в повному обсязі висунутої йому підозри у судовому провадженні.
Сторони погоджуються на призначення підозрюваному ОСОБА_4 покарання за ч. 3 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України у вигляді одного року обмеження волі.
Підозрюваному ОСОБА_4 , роз`яснено , що відповідно до вимог ст. 473 КПК України, наслідком укладання та затвердження означеної угоди про примирення для сторін є:
а) для підозрюваного чи обвинуваченого обмеження права оскарження вироку згідно з положеннями ст. 394, 424 КПК України та відмова від здійснення прав, передбачених п. 1 ч. 4 ст. 474 КПК України.
Підстави оскарження обвинувального вироку, яким затверджена ця угода в апеляційному порядку, що визначені в ст. 394 КПК України, та в касаційному порядку, що визначені в п. 1 ч. 3 ст. 424 КПК України підозрюваному ОСОБА_4 роз`яснені.
Підозрюваному ОСОБА_4 в повному обсязі роз`яснені вимоги ст. 474 КПК України.
У підготовчому судовому засіданні ОСОБА_4 повністю визнав себе винним в кримінальному правопорушенні передбаченому ч. 3ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України, та підтвердив добровільність укладення угоди.

Судом роз`яснено ОСОБА_4 , що він має право на справедливий судовий розгляд, під час якого прокурор зобов`язаний довести кожну обставину щодо кримінального правопорушення, у вчиненні якого його обвинувачують, він має права передбачені ст.474 ч.5 КПК України. Роз`яснено наслідки укладення та затвердження угоди передбачені ст.473 КПК України, характер обвинувачення, щодо якого він визнає себе винуватим. Вид покарання та інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.
Представник потерпілого ОСОБА_5 пояснив суду, що претензії матеріального та морального характеру до ОСОБА_4 відсутні, підтверджує добровільність складеної угоди та згоден з видом та розміром покарання зазначеного в угоді.
Суд переконався поясненнями обвинуваченого ОСОБА_4 , Представника потерпілого ОСОБА_10 , матеріалами кримінального провадження, що укладення угоди є добровільною, не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді. Укладена угода повністю відповідає вимогам ст.469 ч.2, 4 КПК України, та може бути затверджена судом. Кримінальне правопорушення передбачене ч. 3 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України, згідно ст.12 КК України відноситься до злочинів середньої тяжкості, правова кваліфікація кримінального правопорушення вірна, існують достатні фактичні підстави для винуватості. Умови угоди відповідають інтересам суспільства, не порушують права, свободи та інтереси сторін та інших осіб, укладення угоди є добровільним, виконання угоди обвинуваченою є можливим.

Керуючись ст.ст.474, 475 КПК України, суд,-

УХВАЛИВ:
Затвердити угоду від 29 червня 2016 року у кримінальному провадженні внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0000026 від 24.02.2016 року між представником потерпілого ОСОБА_5 та підозрюваним ОСОБА_4 про примирення.

ОСОБА_4 визнати винним та призначити узгоджене сторонами покарання за ч. 3 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України у вигляді одного року обмеження волі.
Відповідно до ст. 75 КК України звільнити засудженого ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання з випробувальним терміном один рік.

Відповідно до ст.76 КК України зобов`язати ОСОБА_4 не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу органу кримінально-виконавчої системи, повідомляти в зазначений орган про зміну місця проживання і роботи.
Речові докази пляшки з дизельним паливом загальним об`ємом 338 л., яка знаходяться згідно розписки на збереженні у ОСОБА_11 (а.с.17) - залишити у ПАТ «ЦГЗК», як власника.

Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Дніпропетровської області через Тернівський районний суд м.Кривого Рогу протягом тридцяти днів з дня проголошення вироку обвинуваченим, виключно з підстав: призначення судом покарання, суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених частинами четвертою, шостою, сьомою статті 474 цього Кодексу, в тому числі нероз`яснення йому наслідків укладення угоди. Прокурором виключно з підстав призначення судом покарання, менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди; затвердження судом угоди у провадженні, в якому згідно з частиною четвертою статті 469 цього Кодексу угода не може бути укладена.

СУДДЯ: