йСправа № 304/623/15-к Провадження № 1-кп/304/24/2016
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
05 серпня 2016 року м. Перечин

Перечинський районний суд Закарпатської області у складі:
головуючого - судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження по обвинуваченню
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, тимчасово непрацюючого, раніше не судимого,-
у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.125 КК України,-

за участю сторін кримінального провадження:

з боку обвинувачення прокурора ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

захисника обвинуваченого ОСОБА_5 ,

В С Т А Н О В И В :

14 квітня 2015 року о 03 год.30 хв. ОСОБА_3 , знаходячись біля диско-бару «Релакс», що розташований по вул.Центральній в с.Туриця Перечинського району Закарпатської області, та перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, на грунті особистих неприязних відносин, умисно наніс один удар пустою пляшкою з-під пива ємкістю 0,5 літра по обличчю потерпілому гр. ОСОБА_6 , чим спричинив останньому тілесні ушкодження у вигляді перелому кісток носа із зміщенням, забій спинки носа, забійно - рвані рани правої лобної ділянки правої брови та повіки, які згідно висновку експерта №314 від 07 травня 2015 року кваліфікуються як легкі тілесні ушкодження з короткочасним розладом здоров`я.

Стаття (частина статті) Закону України про кримінальну відповідальність, що передбачає відповідальність за кримінальне правопорушення, винним у вчиненні якого визнається обвинувачений ОСОБА_3 є ч.2 ст.125 КК України, тобто умисне легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою вину у вчиненні інкримінованого йому злочину за обставин, зазначених у обвинувальному акті спочатку визнав частково. Однак, під час судових дебатів вину визнав повністю, щиро розкаявся, висловив щирий жаль з приводу своїх незаконних дій, зобов`язався у майбутньому не порушувати закон, а також зобов`язався відшкодувати потерпілому ОСОБА_6 повністю матеріальну шкоду і частково моральну шкоду.

Крім цього, вина обвинуваченого ОСОБА_3 у вчинені інкримінованого йому злочину підтверджується й іншими доказами, які дослідженні та перевірені судом, зокрема:

- показаннями потерпілого ОСОБА_6 , який у судовому засіданні показав, що 14 квітня 2015 року він разом із друзями пішли на дискотеку в диско-бар, що знаходиться в с.Туриця, Перечинського району. Потім він з ОСОБА_7 пішли були до дитячого садка, який знаходиться поряд. Після чого, знову повернулися до диско-бару. У цей момент до них підбіг ОСОБА_3 і безпричинно вдарив його. Потім він дав своєму другу телефон та попросив його набрати телефон ОСОБА_8 , щоб останній приїхав за ним та відвіз його до лікарні у с.Т.Ремета, оскільки у нього з обличчя текла кров;

- показаннями свідка ОСОБА_9 , який у судовому засіданні показав, що він являється батьком потерпілого ОСОБА_6 . Близько третьої години ночі йому зателефонували і повідомили про те, що його син ОСОБА_6 у лікарні в м.Перечин. Після чого він поїхав був туди та забрав його додому. Наступного дня вони обидва поїхали в м.Ужгород у лікарню, де його сину витягнули були скло та наклали гіпс на ніс. Також показав, що зі слів друга його сина саме ОСОБА_3 підбіг був до його сина ОСОБА_6 та вдарив його скляною пляшкою;

- показаннями свідка ОСОБА_8 , який у судовому засіданні показав, що перебуває у хороших стосунках як з обвинуваченим так і з потерпілим. Близько двох годин ночі того дня йому подзвонив ОСОБА_6 та попросив приїхати за ним. Після чого, він приїхав та побачив, що в останнього була розсічена брова і побите обличчя. Зі слів ОСОБА_6 його побив ОСОБА_3 . Також показав, що він відвіз ОСОБА_6 до лікарні у с.Т.Ремета, після чого потерпілого забрала швидка в м.Перечин;

- показаннями свідка ОСОБА_7 , який у судовому засіданні показав, що пізньої вночі того дня він разом з потерпілим розмовляли позаду диско-бару у с.Туриця. У той момент ОСОБА_3 з ними не було. Однак, через деякий час, раптово прибіг ОСОБА_3 та вдарив ОСОБА_6 скляною пляшкою;

- показання свідка ОСОБА_10 , який у судовому засіданні показав, що він разом з друзями пішли на дискотеку в с.Туриця у диско-бар, де вживали алкогольні напої. Після дискотеки ОСОБА_6 вийшов із клубу та розмовляв з ОСОБА_7 , при цьому біля них стояли ще декілька невідомих йому дівчат. Через деякий час до них підбіг ОСОБА_3 і безпричинно вдарив потерпілого ОСОБА_6 скляною пляшкою.

Також вина обвинуваченого ОСОБА_3 підтверджується й іншими матеріалами справи, а саме висновком експерта №314 від 07 травня 2015 року, згідно даними якого на момент судово-медичного обстеження на тілі гр. ОСОБА_6 виявлено тілесні ушкодження у вигляді: множинних хаотично розташованих ран, саден на шкірних покривах обличчя та накладеної «Т»-подібної гіпсової пов`язки на ніс. Згідно даних медичної документації, заповненого на його ім`я, у нього виявлено: «Перелом кісток носа із зміщенням, забій спинки носа, забійно-рвані рани правої лобної ділянки, правої брови, повіки». Тілесні ушкодження у вигляді: «Забій спинки носа, перелом кісток носа із зміщенням» могли виникнути внаслідок дії тупих твердих предметів по ударному механізму дії, якими могли бути руки затиснуті в кулак, обуті ноги сторонньої людини, а також предмет на який вказує потерпілий (скляна пляшка). Всі інші тілесні ушкодження могли виникнути внаслідок дії гострих предметів, по ударному механізму дії з послідуючим тертям-ковзанням, якими могли бути уламки розбитої скляної пляшки. По давності виникнення вище вказані тілесні ушкодження вкладаються в час події, яка мала місце 14 квітня 2015 року і не суперечить обставинам справи. Дані тілесні ушкодження потягли за собою розлад здоров`я на час більше 6 але менше 21 дня і по цій ознаці, згідно п.2.3.3 «Правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених наказом №6 МОЗ України від 17 січня 1995 року, кваліфікуються як легкі тілесні ушкодження з короткочасним розладом здоров`я.

Отже, з урахуванням обсягу доказів, які досліджувалися у судовому засіданні, суд вважає доведеною винуватість обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненні інкримінованого йому злочину і кваліфікує його дії за ч.2 ст.125 КК України, як умисне легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного і обставини, що пом`якшують та обтяжують відповідальність.

Згідно ст.12 КК України вчинений обвинуваченим ОСОБА_3 злочин відноситься до злочинів невеликої тяжкості.

Як особа винного ОСОБА_3 за місцем проживання характеризуються виключно з позитивної сторони, вчинив злочин вперше.

Відповідно до ст.66 КК України обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд визнає щире каяття.

Обставин, які відповідно до ст.67 КК України обтяжують покарання обвинуваченому, суд визнає вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння.

Тому, з урахуванням зазначених обставин, відповідно до вимог кримінального закону і передбаченої цим законом санкції, суд вважає, що винному ОСОБА_3 необхідно й достатньо для його виправлення та попередження нових злочинів призначити покарання саме у виді громадських робіт в межах санкції, передбаченої ч.2 ст.125 КК України.

Разом з цим, згідно ч.1 ст.129 КПК України ухвалюючи обвинувальний вирок, суд залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому.

Вирішуючи заявлений ОСОБА_6 до ОСОБА_3 цивільний позов про стягнення матеріальної та моральної шкоди, суд приходить до наступного висновку.

Так, згідно ст.2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження.

Відповідно до ч.1 ст.61 КПК України цивільним позивачем у кримінальному провадженні є фізична особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди ... та яка в порядку, встановленому цим Кодексом, пред`явила цивільний позов.

Згідно ч.2 ст.127 КПК України шкода, завдана кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні.

Відповідно до ч.1 та ч.5 ст.128 КПК України особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння. Цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом.

Як встановлено у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 умисно заподіяв потерпілому ОСОБА_6 легкі тілесні ушкодження, з приводу яких останній відчував фізичну біль, знаходився на лікуванні та поніс на це матеріальні витрати всього на загальну суму 3050 (три тисячі п`ятдесят) грн.00.коп., які, на думку суду, і підлягають стягненню з обвинуваченого ОСОБА_3 на користь потерпілого ОСОБА_6 .

Також встановлено, що внаслідок незаконних дій обвинуваченого ОСОБА_3 потерпілий ОСОБА_6 зазнав і моральні страждання, почувався приниженим, що відбилося на його самопочутті, впливало на його стосунки в сім`ї, створювало нервозність, змушувало докладати додаткових зусиль до нормалізації свого життя, а також змушувало деякий час лікуватись, у зв`язку з чим суд, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, з урахуванням всіх обставин справи, тяжкості наслідків, що настали від вчиненого злочину, ступеню та характеру фізичних, душевних та психічних страждань потерпілого, фінансового стану відповідача та можливості реального стягнення шкоди, вважає, що розумною та справедливою до відшкодування моральної шкоди буде грошова сума саме в розмірі 1500 грн.00коп., яка і підлягає стягнення з обвинуваченого ОСОБА_3 на користь потерпілого ОСОБА_6 .

Отже, з урахуванням зазначених обставин, суд приходить до висновку, що заявлений цивільний позов ОСОБА_6 до ОСОБА_3 підлягає частковому задоволенню на вищевказані суми заподіяної матеріальної та моральної шкоди.

Речових доказів та процесуальних витрат в даному кримінальному провадженні немає.

Запобіжний захід відносно обвинуваченого ОСОБА_3 не обирався і підстав для його обрання до набрання вироком законної сили суд не убачає.

На підставі наведеного та керуючись, ст.ст.368,373,374 КПК України, с у д, -
З А С У Д И В :
ОСОБА_3 визнати винним у пред`явленому йому обвинуваченні за ч.2 ст.125 КК України і призначити йому покарання у виді громадських робіт на строк 150 (сто п`ятдесят) годин.

Цивільний позов ОСОБА_6 до ОСОБА_3 про стягнення матеріальної та моральної шкоди задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_6 3050 (три тисячі п`ятдесят) грн. 00. коп. матеріальної шкоди та 1500 (одна тисяча п`ятсот) грн. 00 коп. моральної шкоди, а в решті позову відмовити.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

На вирок суду може бути подана апеляція до апеляційного суду Закарпатської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Копію вироку суду сторони кримінального провадження можуть отримати в Перечинському районному суді Закарпатської області в порядку, передбаченому ч.ч.6,7 ст.376 КПК України.
Головуючий: ОСОБА_1