АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Справа № 645/5594/15-к Головуючий суддя І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/790/110/16 Суддя доповідач ОСОБА_2
Категорія:ч. 3 ст. 296 КК України
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
30 травня 2016 року м. Харків

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Харківської області у складі:

- головуючого ОСОБА_2 ,

- суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

- за участю секретаря ОСОБА_5 ,

- прокурора ОСОБА_6 ,

- обвинуваченого ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду м. Харкова кримінальне провадження № 11кп/790/1965/15 за апеляційною скаргою заступника прокурора Харківської області на вирок Фрунзенського районного суду м. Харкова від 07 серпня 2015 року,-

ВСТАНОВИЛА:
Цим вироком

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Чугуїв, Харківської області, громадянина України, не одруженого, не працюючого, з середньо-спеціальною освітою, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

- 26.07.2004 року Чугуївським міським судом Харківської області за ч. 3 ст. 185, ч. 1 ст. 296, ч. 3 ст. 296, ч. 1 ст. 122, ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 186 КК України на 4 роки позбавлення волі,

- 18.07.2008 року Чугуївським міським районним судом Харківської області за ч. 3 ст. 296, ч. 1 ст. 122, ст. 304, ч. 2 ст. 187 КК України на 5 років 6 місяців позбавлення волі,-

засуджено за ч. 3 ст.296 КК України на 3 роки позбавлення волі.

Відповідно до ст.75 КК України ОСОБА_7 звільнено від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком 2 роки і покладенням на нього ряду обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.

Кримінальне провадження було розглянуто в порядку, передбаченому ст. 349 КПК України.

Як встановив суд, 01 квітня 2015 року ОСОБА_7 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння на території ринку «К.В.К.», розташованого за адресою: м. Харків, пр-т Московський, 256, відійшов за кафе для того, щоб справити нужду. В цей час, коли ОСОБА_7 справляв нужду, його побачив раніше незнайомий ОСОБА_8 та зробив йому зауваження.

ОСОБА_7 не відреагував на зауваження, а навпаки, діючи із хуліганських спонукань, грубо порушуючи громадський порядок з мотивів явної неповаги до суспільства, підійшов до ОСОБА_8 та спробував нанести останньому удари кулаками обох рук по голові, однак ОСОБА_8 зробив блок та удари ОСОБА_7 просковзнули по рукам ОСОБА_8 .

Продовжуючи свій злочинний намір, спрямований на вчинення хуліганський дій, ОСОБА_7 спробував знову нанести удар ОСОБА_8 , однак останній обхопив двома руками ОСОБА_7 і вони разом впали на землю. Знаходячись на землі, ОСОБА_7 прокрутився та опинився поверх ОСОБА_8 , який лежав на землі, і наніс останньому чотири удари кулаками обох рук в обличчя, спричинивши ОСОБА_8 синці на волосистій частині голови та обличчі, які відносяться до легких тілесних ушкоджень, та забиту рану на обличчі, яка відноситься до легких тілесних ушкоджень, що спричинили за собою короткочасний розлад здоров`я.

В апеляційній скарзі заступник прокурора Харківської області, не оспорюючи доведеності винуватості ОСОБА_7 та правильності кваліфікації його дій, просить вирок скасувати у зв`язку з неправильним застосуванням судом закону України про кримінальну відповідальність, а саме ст. 75 КК України та призначенням обвинуваченому покарання, яке за своїм розміром є явно несправедливим через м`якість. Зазначив, що визначаючи розмір покарання та звільняючи обвинуваченого від його відбування з випробуванням, суд не врахував, що ОСОБА_9 раніше неодноразово судимий, у тому числі за кримінальні правопорушення, передбачені ст.296 КК України і, маючи непогашену судимість, знову вчинив аналогічний злочин у стані алкогольного сп`яніння, що є обтяжуючою покарання обставиною. Просить ухвалити апеляційним судом новий вирок, яким призначити ОСОБА_7 за ч. 3 ст. 296 КК України покарання - 4 роки позбавлення волі.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення прокурора, який підтримав апеляційну скаргу, обвинуваченого ОСОБА_7 , вважавшого скаргу пілягаючу частковому задоволенню, перевіривши матеріали провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню.

Фактичні обставини кримінального правопорушення і кваліфікація дій ОСОБА_7 за ч. 3 ст. 296 КК України в апеляційній скарзі не оспорюються, тому згідно положень ч. 1 ст. 404 КПК України висновки суду першої інстанції щодо цих обставин в апеляційному порядку не перевірялися.

Відповідно до вимог ст. 65 КК України, суд призначає покарання в межах, установлених у санкції статті Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, враховуючи його ступінь тяжкості, особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. При цьому особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження злочинів.

За змістом ст. 75 КК України прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням суд вправі лише тоді, коли з урахуванням тяжкості злочину, особи винного та інших обставин справи, у тому числі наслідків, що настали, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування призначеного йому покарання.

Суд першої інстанції не в повній мірі врахував цих вимог закону, у зв`язку з чим помилково призначив ОСОБА_7 покарання, яке за своїм розміром є явно несправедливим внаслідок м`якості і безпідставно звільнив від його відбування з випробуванням на підставі ст. 75 КК України.

Приймаючи таке рішення суд лише послався на те, що обвинувачений визнав свою винуватість, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, за місцем проживання характеризується посередньо, щиро покаявся, визнавши останню обставину пом`якшуючою покарання.

Однак суд, у порушення наведених вище вимог закону, не обґрунтував у мотивувальній частині вироку свій висновок про можливість виправлення ОСОБА_7 без ізоляції від суспільства із застосуванням положень ст. 75 КК України.

До того ж, суд у повній мірі не врахував тяжкість вчиненого обвинуваченим кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 296 КК України, яке згідно зі ст.12 КК України, відноситься до категорії злочинів середньої тяжкості, обставини його вчинення та наслідків, що настали у виді спричинення потерпілому легких тілесних ушкоджень, що спричинили за собою короткочасний розлад здоров`я.

Не взяв до уваги суд також те, що раніше обвинувачений неодноразово засуджувався за вчинення умисних злочинів, у тому числі за вчинення хуліганства, після чого знову вчинив аналогічне умисне правопорушення за обтяжуючої покарання обставини - у стані алкогольного сп`яніння, що свідчить про підвищену суспільну небезпечність особи ОСОБА_7 .

Враховуючи викладені обставини, колегія суддів приходить до висновку про те, що призначене ОСОБА_7 покарання за своїм розміром є явно несправедливим внаслідок м`якості, його не можна визнати необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого і попередження нових злочинів, і ці ж обставини та дані про особу останнього унеможливлюють застосування положень ст.75 КК України.

Наведенні дані, на думку колегії суддів, не дають підстав вважати можливим виправлення ОСОБА_7 без реального відбування покарання, яке йому належить призначити відповідно до положень ст. 65 КК України в межах, установлених у санкції ч.3 ст. 296 КК України.

Що ж стосується щирого каяття ОСОБА_7 , то це саме по собі, при наявності вищевказаних обставин, не є підставою для застосування ст.75 КК України і звільнення обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням.

Керуючись ст.ст. 407, 409, 420 КПК України, колегія суддів,-

ЗАСУДИЛА:
Апеляційну скаргу заступника прокурора Харківської області задовольнити.

Вирок Фрунзенського районного суду м. Харкова від 07 серпня 2015 року щодо ОСОБА_7 , в частині призначеного йому покарання, скасувати.

Призначити ОСОБА_7 за ч. 3 ст. 296 КК України покарання - 4 роки позбавлення волі.

На підставі ч.5 ст.72 КК України зарахувати обвинуваченому ОСОБА_7 у строк призначеного йому покарання строк його попереднього ув`язнення з 18 квітня 2016 року по 30 травня 2016 року включно, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Вирок набирає законної сили з моменту його проголошення, та може бути оскаржений у касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня його проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, у той самий строк з дня вручення йому копії вироку.

Головуючий:

Судді: