АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 11-сс/796/532/2016 Головуючий у 1-й інстанції: ОСОБА_1
Категорія: ст. 199 КПК Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 липня 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду м. Києва у складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участю прокурора ОСОБА_5 ,
секретаря судового засідання ОСОБА_6 ,
захисника ОСОБА_7 ,
підозрюваного ОСОБА_8 ,
розглянула у відкритому судовому засіданні в місті Києві апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 16 травня 2016 року,

ВСТАНОВИЛА:

Цією ухвалою задоволено клопотання старшого слідчого в ОВС другого слідчого відділу управління з розслідування особливо важливих справ Головного слідчого управління Генеральної прокуратури України ОСОБА_9 , погоджене із прокурором першого відділу процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих Генеральної прокуратури України ОСОБА_5 , про продовження строку тримання під вартою та якою продовжено строк тримання під вартою в межах строку досудового розслідування, а саме до 14.07.2016 р., без визначення розміру застави, щодо
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Жабенці, Чемеровецького району, Хмельницької області, громадянина України, не одруженого, з незакінченою вищою освітою, студента 3го курсу Кам`янець-Подільського Національного університету за спеціальністю «Туризм», рядового міліції батальйону патрульної служби міліції ОП «Січ» ГУ МВС України в м. Києві, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, який підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 258, ч. 1 ст. 263, ч. 2 ст. 342 КК України.
Згідно ухвали суду першої інстанції, при вирішенні питання про продовження ОСОБА_8 строку тримання під вартою слідчий суддя врахував наявність обґрунтованої підозри у вчиненні останнім зазначених кримінальних правопорушень, необхідність проведення слідчих дій, направлених на завершення досудового розслідування, а також наявні ризики, які стали підставою для застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою і які на момент розгляду клопотання не зменшилися, у зв`язку з чим дійшов висновку про неможливість застосування щодо ОСОБА_8 більш м`якого запобіжного заходу.
Не погоджуючись з прийнятим рішенням суду першої інстанції, захисник підозрюваного подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на неповноту судового розгляду, невідповідність висновків суду, викладених в оскаржуваному рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження та істотне порушення слідчим суддею, під час розгляду клопотання слідчого, вимог кримінального процесуального закону, просить скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову ухвалу, якою в задоволенні клопотання слідчого про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_8 відмовити, а до останнього застосувати більш м`який запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою, а саме домашній арешт цілодобово за адресою: АДРЕСА_1 .
Мотивуючи свої доводи захисник вказує на порушення, як національного законодавства, так і Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, оскільки слідчий суддя, не переконався в можливості обмежитися застосуванням більш м`якого, окрім виняткового, запобіжного заходу, з огляду на те, що за весь час проведення досудового розслідування та перебування ОСОБА_8 під вартою, а це вже майже дев`ять місяців, з останнім було проведено лише шість офіційних слідчих дій, а тому сторона захисту переконана в тому, що утримання ОСОБА_8 не переслідує легітимну мету, а спрямоване лише на здійснення фізичного та психологічного тиску.
Крім того, в апелянт звертає увагу на, що лише 27 листопада 2015 року начальником ГСУ ГПУ було виконано вимоги щодо підслідності, у відповідності до ч. 4 ст. 216 та п.1 Розділу XI КПК України щодо здійснення розслідування слідчими органів прокуратури, а вимоги наказів Генерального прокурора України від 29 серпня 2014 року № 12гн (Із змінами, внесеними наказом Генерального прокурора України від 20 жовтня 2014 року №12гн-1) «Про особливості діяльності військових прокуратур» та № 16 від 05 серпня 1994 року «Про підслідність кримінальних справ військовим прокуратурам», які імперативно встановлюють спеціальну (суб`єктну) підслідність щодо злочинів вчинених військовослужбовцями, так і не виконані.
Також, захисник, посилаючись на практику Європейського суду з прав людини, наголошує на тому, що сама лише тяжкість покарання не може бути безумовною підставою для утримання особи під вартою, та вважає що слідчий суддя продовжив ОСОБА_8 строк тримання під вартою не з метою попередження ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України та забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного, а з метою здійснення на нього незаконного тиску та примушення до зізнання.
Крім того, апелянт зазначає про те, що слідчий суддя, в порушення вимог ст. 178 КПК України, не врахував характеризуючі дані про особу ОСОБА_8 , зокрема те, що він має постійне місце проживання та перебував на службі в добровольчому батальйоні в зоні АТО. Також апелянт стверджує, що підозрюваний не має наміру переховуватися від органів досудового розслідування або суду та жодним чином не може сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, не має можливості впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, експерта, спеціаліста у кримінальному провадженні чи перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином
Заслухавши доповідь судді, думку захисника та підозрюваного, які підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити в повному обсязі, доводи прокурора, який вважає ухвалу суду законною та обґрунтованою, а апеляційну скаргу такою, що не підлягає задоволенню, перевіривши доводи апеляційної скарги, вивчивши матеріали судового провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.
Як вбачається з представлених в апеляційний суд матеріалів, в провадженні Головного слідчого управління Генеральної прокуратури України перебуває кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за № 0000613 за підозрою ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 258, ч. 1 ст. 263, ч. 2 ст. 342 КК України та ОСОБА_10 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 258 КК України.
Органом досудового розслідування ОСОБА_8 підозрюється у незаконному придбанні, носінні та зберіганні бойових припасів без передбаченого законом дозволу, також в умисних діях, які виразилися у вчиненні терористичного акту, тобто вибуху з метою впливу на прийняття рішення чи вчинення або не вчинення дій народними депутатами України та привернення уваги громадськості до певних поглядів винного (терориста), вчиненому за попередньою змово. групою осіб, що призвело до загибелі людей, крім того, в умисних діях, які виразилися в опорі працівникові правоохоронного органу під час виконання ним службових обов`язків, а саме в тому, що ОСОБА_8 , діючи у співучасті з ОСОБА_10 , з метою впливу на народних депутатів України під час розгляду законопроекту про внесення змін до Конституції України, щодо децентралізації влади та привернення уваги громадськості до своїх поглядів, 31.08.2015 р. вчинив терористичний акт в ході якого ОСОБА_8 кинув ручну гранату оборонну (РГО) в сторону вхідних дверей Верховної ради України, внаслідок чого стався вибух від дії якого загинули бійці Національної гвардії України ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , які в той день забезпечували охорону громадського порядку, а понад 180 осіб отримали тілесні ушкодження різного ступеня тяжкості.
31.08.2015 р. ОСОБА_8 було затримано в порядку ст. 208 КПК України, того ж дня останньому було повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, а саме в тому, що він своїми умисними діями, які виразилися в замаху на вбивство працівників правоохоронних органів у зв`язку з виконанням ними службових обов`язків, вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ст. 348 КК України.
01.09.2015 р. ОСОБА_8 було повідомлено про зміну раніше повідомленої підозри, тобто у вчиненні останнім кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 258, ст. 348 КК України, а саме в тому, що своїми умисними діями, діючи за попередньою змовою групою осіб вчинив терористичний акт, тобто вибух, який спричинив тяжкі наслідки у виді загибелі людей, вчинений з метою порушення громадської безпеки, залякування населення, впливу на прийняття рішень чи вчинення або не вчинення дій органами державної влади та привернення уваги громадськості до політичних поглядів винного (терориста), а також в тому, що своїми умисними діями, які виразилися у вбивстві працівників правоохоронних органів та замаху на вбивство працівників правоохоронних органів у зв`язку з виконанням ними службових обов`язків.
02.09.2015 р. ухвалою слідчого судді Печерського районного суду міста Києва було задоволено клопотання слідчого та застосовано відносно ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 29.10.2015 р.
19.10.2015 р першим заступником Генерального прокурора України ОСОБА_15 строк досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0005672 був продовжений до семи місяців, а саме до 31.03.2016 р.
22.10.2015 р. ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва задоволено клопотання слідчого та продовжено ОСОБА_8 строк тримання під вартою до 17.12.2015 р., без визначення розміру застави.
19.11.2015 р. матеріали досудового розслідування виділені із матеріалів кримінального провадження № 0005672, які зареєстровані в ЄРДР під № 0000613.
19.11.2015 р. постановою першого заступника Генерального прокурора України ОСОБА_15 здійснення досудового розслідування у даному кримінальному провадженні доручено Головному слідчому управлінню Генеральної прокуратури України.
10.12.2015 р. ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва задоволено клопотання слідчого та продовжено ОСОБА_8 строк тримання під вартою, в межах строку досудового розслідування, а саме до 07.02.2016 р., без визначення розміру застави.
29.02.2016 р. ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва задоволено клопотання слідчого та продовжено ОСОБА_8 строк тримання під вартою, в межах строку досудового розслідування, а саме до 25.03.2016 р., без визначення розміру застави.
21.03.2016 р. заступником Генерального прокурора України строк досудового розслідування у кримінальному провадженні продовжено до 12 місяців, тобто до 31 серпня 2016 року.
23.03.2016 р. ухвалою слідчого судді Печерського районного суду міста Києва клопотання слідчого було задоволено та продовжено строк тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_8 до 21 травня 2016 року.
13.04.2016 р. ОСОБА_8 змінено раніше повідомлену підозру та повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 258, ч. 1 ст. 263, ч. 2 ст. 342 КК України.
13.05.2016 р. старший слідчий в особливо важливих справах другого відділу з розслідування кримінальних проваджень управління з розслідування особливо важливих справ Головного слідчого управління Генеральної прокуратури України ОСОБА_9 , за погодженням із прокурором першого відділу процесуального керівництва управління процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих Генеральної прокуратури України ОСОБА_5 , звернувся до Печерськогорайонного суду міста Києва з клопотанням про продовження ОСОБА_8 строку тримання під вартою, посилаючись на те, що завершити досудове розслідування у встановлені строки не представляється можливим через необхідність проведення ряду слідчих та процесуальних дій, а підстави для скасування чи зміни застосованого підозрюваному запобіжного заходу на більш м`який відсутні, оскільки останній підозрюється у вчиненні тяжких та особливо тяжких кримінальних правопорушеннях, за вчинення яких передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк понад десять років, заявлені під час застосування запобіжного заходу щодо ОСОБА_8 ризики не зменшилися і дають достатні підстави вважати, що підозрюваний, перебуваючи на волі, може переховуватися від органу досудового розслідування та суду, а також знищити речі і документи, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінальних правопорушень.
16.05.2016 р. ухвалою слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від дане клопотання слідчого було задоволено та продовжено ОСОБА_8 строк тримання під вартою до 14 липня 2016 року, без визначення розміру застави.
Розглядаючи клопотання слідчого про продовження строку тримання під вартою для прийняття законного та обґрунтованого рішення, в порядку ст. 199 КПК України, суд повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для застосування цього запобіжного заходу та умови, за яких таке продовження можливе.
Як встановлено колегією суддів, зазначені вимоги закону слідчим суддею дотримані.
Так, під час судового розгляду слідчий суддя з`ясував, що наявні докази в достатній мірі підтверджують існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України у кримінальному провадженні, в якому підозрюється ОСОБА_8 .
Слідчий суддя також дослідив доводи викладені в клопотанні та з урахуванням, тяжкості та суспільної небезпечності кримінальних правопорушень, в яких підозрюється ОСОБА_8 , а також наявності ризиків, які дають підстави вважати, що підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, впливати свідків, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, характеризуючих даних про особу підозрюваного в їх сукупності, слідчий суддя обґрунтовано дійшов висновку, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти зазначеним ризикам, та про наявність обставин, які виправдовують подальше тримання підозрюваного ОСОБА_8 під вартою.
Перевіряючи доводи та обставини, на які посилаються слідчий та прокурор у клопотанні, слідчим суддею з`ясовано, що наведені у клопотанні дані свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_8 кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 258, ч. 1 ст. 263, ч. 2 ст. 342 КК України. Виклад обставин, що дають підстави підозрювати ОСОБА_8 у вчиненні зазначених кримінальних правопорушень, слідчим зроблено з посиланням на матеріали кримінального провадження, що їх підтверджують.
Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, зокрема рішення у справах «Фокс, Камбел і Харлі проти Об`єднаного Королівства» від 30 серпня 1990 року, «Мюррей Об`єднаного Королівства» від 28 жовтня 1994 року, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.
У даному кримінальному провадженні зв`язок підозрюваного ОСОБА_8 з вчиненими кримінальними правопорушеннями підтверджується наявними у кримінальному провадженні доказами. Сукупність цих доказів дають підстави вважати, що причетність ОСОБА_8 до вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 258, ч. 1 ст. 263, ч. 2 ст. 342 КК України є обґрунтованою, що дає підстави для продовження йому строку тримання під вартою з метою здійснення подальшого розслідування.
При цьому слід зауважити, що слідчий суддя на даному етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема оцінювати докази з точки зору їх достатності та допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні кримінальних правопорушень. Слідчий суддя на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів повинен визначити лише чи є причетність особи до вчинення кримінальних правопорушень вірогідною та достатньою для застосування щодо особи обмежувальних заходів. Дослідивши матеріали клопотання в межах своєї компетенції, слідчий суддя у висновках, які зробив орган досудового розслідування відносно ОСОБА_8 , чогось очевидно необґрунтованого чи недопустимого не встановив. Не виявлено таких обставин і колегією суддів.
Як встановлено колегією суддів, прокурором у судовому засіданні доведено наявність ризиків, передбачених статтею 177 КПК України, які дають підстави для продовження ОСОБА_8 строку тримання під вартою та недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання зазначеним ризикам, які на даний час не зменшилися та продовжують існувати, що підтверджується вище викладеним.
В контексті практики Європейського суду з захисту прав людини, слід зазначити, що ризик втечі підсудного не може бути встановлений лише на основі суворості можливого вироку. Оцінка такого ризику має проводитись з посиланням на ряд інших факторів, які можуть або підтвердити існування ризику втечі або вказати, що вона маловірогідна і необхідність в утриманні під вартою відсутня (Panchenko v. Russia (Панченко проти Росії)). Ризик втечі має оцінюватися у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню (Becciev v. Moldova (Бекчиєв проти Молдови)).
На підставі вище викладеного, враховуючи характеризуючі дані про особу підозрюваного, а також враховуючи усвідомлення підозрюваним тяжкості вчинення кримінальних правопорушень, у вчиненні яких він підозрюється, колегія суддів приходить до висновку про доведеність слідчим та прокурором у клопотанні ризику можливості підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування, оскільки достатні стримуючі фактори, які б свідчили про протилежне в матеріалах справи відсутні.
Матеріали судового провадження містять докази про існування інших ризиків неналежної процесуальної поведінки, зокрема можливості ОСОБА_8 , перебуваючи на волі, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, які поряд із ризиком можливості переховуватися від органів досудового розслідування та суду теж залишаються існувати.
Крім того, слід зазначити про те, що переконання сторони захисту в тому, що утримання ОСОБА_8 не переслідує легітимну мету, а спрямоване лише на здійснення фізичного, психологічного тиску, схилення останнього до зізнання та оговорення інших осіб, як вважає колегія суддів, є нічим іншим, як припущеннями, оскільки не підтверджується жодними матеріалами судового провадження, які в повному обсязі були дослідженні судом апеляційної інстанції, також апелянтом додатково не було надано доказів фізичного чи психічного тиску на підозрюваного та з відповідною заявою, як вбачається із матеріалів провадження, в поряду ст. 206 КПК України, а ні сам підозрюваний, а ні його захисник не зверталися.
З огляду на викладене, зазначені в апеляційній скарзі доводи та підстави, з яких захисник підозрюваного просить скасувати ухвалу суду, не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду справи і не є визначеними законом підставами для скасування оскаржуваного рішення.
Крім того, слідчий суддя, з урахуванням вимог ч. 5 ст. 176, ч. 4 ст. 183 КПК України, з огляду на те, що запобіжні заходи у вигляді особистого зобов`язання, особистої поруки, домашнього арешту, застави не можуть бути застосовані до осіб, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених статтями 109-114-1, 258 258-5, 260, 261 Кримінального кодексу України, обґрунтовано не визначив розмір застави в даному кримінальному провадженні, оскільки ОСОБА_8 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, що спричинило загибель людей.
На підставі вище викладеного, колегія суддів погоджується з рішенням суду щодо необхідності задоволення клопотання слідчого про продовження строку тримання під вартою, оскільки слідчий та прокурор в повному обсязі довели суду обставини, які виправдовують подальше обмеження права ОСОБА_8 на свободу. Таке продовження не суперечить вимогам ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, оскільки по справі існують реальні ознаки справжнього суспільного інтересу, який не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи.
Продовжуючи строк тримання під вартою ОСОБА_8 , суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці цінностей суспільства.
Ухвала слідчого судді відповідає вказаним вимогам.
Істотних порушень норм КПК України, які могли б стати підставою для скасування ухвали слідчого судді у справі не вбачається.
Рішення слідчого судді є законним та обґрунтованим, яке ухвалено на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені достатніми даними, дослідженим та оціненими судом, а тому апеляційна скарга захисника, з викладеними в ній доводами, задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 177, 178, 183, 194, 199, 376, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 16 травня 2016 року, якою задоволено клопотання старшого слідчого в ОВС другого слідчого відділу управління з розслідування особливо важливих справ Головного слідчого управління Генеральної прокуратури України ОСОБА_9 , погоджене із прокурором першого відділу процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих Генеральної прокуратури України ОСОБА_5 , про продовження строку тримання під вартою та якою продовжено строк тримання під вартою в межах строку досудового розслідування, а саме до 14.07.2016 р., без визначення розміру застави, щодо ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 без задоволення.
Ухвала апеляційного суду оскарженню не підлягає.

С У Д Д І:

___________ _____________ ______________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4