В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26.04.2016 року місто Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілого ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні залі суду в м. Ужгороді обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 1-кп/308/540/15 (справа № 308/6285/15-к), внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000779 від 15.05.2015 року, про обвинувачення, -

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Оноківці, Ужгородського району, Закарпатської області, українця, громадянина України, не працюючого, раніше не судимого, проживаючого: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 296 Кримінального кодексу України, -

ВСТАНОВИВ:
13.05.2015 близько 21 години 30 хвилин ОСОБА_5 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, знаходячись на автобусній зупинці, що розташована за адресою: АДРЕСА_2 , та на якій розміщено торговий кіоск, що на підставі договору оренди від 12.01.2011 знаходиться у користуванні ОСОБА_4 , де останній здійснює торгівлю, тобто в громадському місці, в присутності інших осіб, грубо порушуючи громадський порядок з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалося особливою зухвалістю, почав безпричинно ображати продавця та орендаря вищевказаного кіоску ОСОБА_4 , висловлюючись нецензурною лайкою в бік останнього, намагався зайти в середину кіоску. ОСОБА_4 в свою чергу припиняючи хуліганські дії ОСОБА_5 відштовхнув останнього він приміщення кіоску, який перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння не втримався на ногах та впав на тверде підлегле покриття.

В подальшому, ОСОБА_5 не припиняючи хуліганські дії, знайшовши поблизу себе камінь, не маючи на меті заподіяти будь-кому тілесні ушкодження, кинув його у вітрину кіоску, де в той час знаходився ОСОБА_4 , внаслідок чого розбив вітрину кіоску.

В результаті дій ОСОБА_5 робота торгового кіоску була тимчасово припинена та відновлена лише після встановлення розбитої вітрини.

Вартість розбитої вітрини разом з її відновленням склала 550 (п`ятсот п`ятдесят) гривень.

Своїми умисними діями ОСОБА_5 спричинив ОСОБА_4 матеріальну шкоду на загальну суму 550 гривень.

Таким чином діяння громадянина ОСОБА_5 органом досудового розслідування кваліфіковано за ч. 1 ст. 296 КК України за кваліфікуючими ознаками: хуліганство, тобто грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалося особливою зухвалістю.

У відповідності до ч. 1 ст. 91 КПК України у кримінальному провадженні підлягають доказуванню: подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення); винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення; вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, а також розмір процесуальних витрат; обставини, які впливають на ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, характеризують особу обвинуваченого, обтяжують чи пом`якшують покарання, які виключають кримінальну відповідальність або є підставою закриття кримінального провадження; обставини, що є підставою для звільнення від кримінальної відповідальності або покарання; та інші.

Статтею 92 КПК України визначено, що обов`язок доказування обставин, передбачених статтею 91 цього Кодексу, покладається на слідчого, прокурора та, а обов`язок доказування належності та допустимості доказів, даних щодо розміру процесуальних витрат та обставин, які характеризують обвинуваченого, покладається на сторону, що їх подає.

В ході допиту обвинувачений ОСОБА_5 прояснив суду наступне: 13.05.2015 року він хотів купити дві пляшки пива, потерпілий йому відмовив, він кинув камінь, коли потерпілий був біля дверей. Через день поміняв вікно. Вони із другом вжили пляшку вина, потім 3 4 пляшки пива. У зазначеної події був очевидець, який стояв на зупинці.

Потерпілий ОСОБА_4 в ході допиту пояснив наступне: обвинуваченого він знає давно, оскільки вони проживають у одному селі та знайомі. Він є приватним підприємцем, займається підприємницькою діяльністю, в межах зупинки находиться його кіоск. 13 травня 2015 року приблизно о 17-18 годині ОСОБА_5 підійшов до його закладу і попросив дати йому в борг сигарети, він йому відмовив. Потерпілий побачив, що ОСОБА_5 затаїв образу на нього, кудись хотів потім сісти на автобус, стояв на зупинці із товаришем та намагався зупинити автобус. Після цього підійшов до потерпілого, той знову відмовив дати сигарети, почувши це обвинувачений чіплявся до чоловіка, який у цей час пив каву у кіоску штовхнув його по ребрах. Продовжив бесіду із потерпілим на блатному жаргоні, намагаючись залякати його, на що потерпілий відповів, що його цим жаргоном не здивуєш, після чого обвинувачений нахилив голову до віконця і почав ображати потерпілого і його сина. Потерпілий вийшов із кіоску і став у стойку, обвинувачений вже стояв у стойці, тоді потерпілий штовхнув його по нозі, обвинувачений відійшов в сторону і впав. Потерпілий відійшов до прилавку, а обвинувачений у цей час взяв камінь та націлився у його сторону, кинув камінь та пробив скло, полетіли шматки скла, потім потерпілий викликав міліцію взяв за руку обвинуваченого і запропонував йому дочекатися міліції, останній намагався вирватися, однак потерпілий його відпустив лише коли приїхала міліція. Пізніше до нього прийшла жінка обвинуваченого щоб відшкодувати матеріальні збитки, ОСОБА_5 до нього не приходив, вибачення не просив. Жінка обвинуваченого прийшла до потерпілого з приводу встановлення скла на другий день, вони здійснили необхідні заміри та на третій день встановили скло.

Допитані в судовому засіданні свідки пояснили наступне.

Свідок ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , потерпілого знає із 1986 року, був його сусідом, пояснив суду, що у цей день ввечері був у ОСОБА_7 , зайшов у кіоск купити кави, до нього підійшов ОСОБА_8 (обвинувачений) відгукнув у бік. Потерпілий зробив йому зауваження, внаслідок чого розпочалися розмови, вони вийшли на вулицю, і почали чіпати один одного. Обвинувачений був сильно п`яний. Свідок не пам`ятає хто почав і як саме це було, потім обвинувачений впав і взяв камінь і кинув у скло, де у цей час був потерпілий він не пам`ятає. Він не бачив чи працював кіоск наступного дня.

Свідок ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який проживає у АДРЕСА_3 , із обвинуваченим перебуває у дружніх відносинах протягом 10 років, повідомив суду, що вони із обвинуваченим пішли придбати пива, їм відмовили і почали кричати, що вони щось неправильно зробили, потерпілий почав грубити, почався словесний конфлікт. Потерпілий сам спровокував бійку. Обвинувачений підняв камінь і кинув у вітрину, потім потерпілий викликав міліцію. Повідомив, що обвинувачений був трошки випивший, вжив 2 3 пляшки пива по 0,5 літра. Обвинувачений не намагався зайти у кіоск, із вікна висунув голову потерпілий і кричав на них. Обвинувачений нагнувся до вікна і почав пояснювати потерпілому що він хоче, потерпілий його відштовхнув у лице, після чого сховався і вийшов через двері, після чого сутичка була на зупинці. На момент коли ОСОБА_5 кинув камінь потерпілий був біля дверей, хотів зайти, але не встиг. Приїхав наряд міліції, рука у обвинуваченого була побита, коліна побиті. Кіоск працював на другий день, працював постійно.

Свідок ОСОБА_10 , який проживає за адресою: АДРЕСА_4 , із обвинуваченим спілкується рідко, незважаючи на той факт, що їх дружини є рідними сестрами, пояснив суду, що його попросила жінка обвинуваченого поставити скло, на другий день після події, він поміряв і зробив вікно. Точно не пам`ятає коли це було. Зі слів жінки обвинуваченого чув, що обвинувачений розбив треба полагодити, отримав приблизно 500 гривень, точно не пам`ятає. Ремонтом вікон займається 15 років. Щодо розбитого скла пояснив, що якщо кидати каміння достатньо несильного удару, щоб розбити таке скло.

Слід зазначити, що КК не пов`язує наявність хуліганства з його вчиненням у громадських місцях. Таким чином, громадський порядок може бути порушений і за відсутності сторонніх осіб чи у присутності лише потерпілого (вночі, у безлюдному місці, в квартирі). Однак вчиненая хуліганських дій у присутності інших людей, в обстановці проведення публічного заходу (покладення квітів до пам`ятника, концерт тощо) є однією із ознак, яка вказує на грубість порушення громадського порядку.

Як зазначено у п. 3-5 постанови пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 № 10 «Про судову практику у справах про хуліганство» при вирішенні питання про відмежування кримінально караного хуліганства від дрібного слід виходити з того, що відповідно до ч. 1 ст. 296 КК хуліганство - це умисне грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, яке супроводжується особливою зухвалістю або винятковим цинізмом.

Якщо таке порушення не супроводжувалось особливою зухвалістю або винятковим цинізмом, його необхідно кваліфікувати як дрібне хуліганство за ст. 173 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КпАП).

Суди мають відрізняти хуліганство від інших злочинів залежно від спрямованості умислу, мотивів, цілей винного та обставин учинення ним кримінально караних дій.

Дії, що супроводжувалися погрозами вбивством, завданням побоїв, заподіянням тілесних ушкоджень, вчинені винним щодо членів сім`ї, родичів, знайомих і викликані особистими неприязними стосунками, неправильними діями потерпілих тощо, слід кваліфікувати за статтями КК, що передбачають відповідальність за злочини проти особи. Як хуліганство зазначені

дії кваліфікують лише в тих випадках, коли вони були поєднані з очевидним для винного грубим порушенням громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства та супроводжувались

особливою зухвалістю чи винятковим цинізмом.

За ознакою особливої зухвалості хуліганством може бути визнано таке грубе порушення громадського порядку, яке супроводжувалось, наприклад, насильством із завданням потерпілій особі побоїв або заподіянням тілесних ушкоджень, знущанням над нею, знищенням чи пошкодженням майна, зривом масового заходу, тимчасовим припиненням нормальної діяльності установи, підприємства чи організації, руху громадського транспорту тощо, або таке, яке особа тривалий час уперто не припиняла.

Судом досліджені у якості доказів:

-Протокол про прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 13.05.2015 року, за яким ОСОБА_4 просить прийняти міри до громадянина на ім`я ОСОБА_11 , який 13.05.2015 року о 21 год. 30 хв. із хуліганський мотивів розбив скло (вітрину) торгового магазину, за адресою: АДРЕСА_2 , при цьому виражався нецензурною лайкою та з вигляду перебував у п`яному стані;

-Протокол огляду місця події від 13.05.2015 року, з якого вбачається, що об`єктом огляду являються приміщення торгівельної точки, кіоску. На момент огляду верхня частина скляної вітрини розбита. Частини розбитого скла знаходяться на полиці перед вітриною та на землі перед кіоском. Скло розбите наскрізь. Розміри вікна становлять 150 * 60 см.

-Комерційну пропозицію № 303 від 28.05.2015 року на суму 550 грн. 01 коп., яку надав органу досудового розслідування обвинувачений після встановлення вікна та сплати коштів.

При вивченні особи обвинуваченого судом встановлено, що ОСОБА_5 народився ІНФОРМАЦІЯ_4 , уродженець с. Оноківці, Ужгородського району, Закарпатської області, українець за національністю, громадянин України, не працюючий, раніше не судимий, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , за місцем проживання характеризується посередньо, хронічних захворювань не має, підстави для сумнівів у його осудності відсутні.

Враховуючи викладене, суд, допитавши обвинуваченого, потерпілого та всіх свідків у кримінальному провадженні, дослідивши докази, що характеризують особу обвинуваченого, прийшов до висновку, що винуватість ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення при обставинах, викладених в обвинувальному акті, доведена повністю.

Дії ОСОБА_5 суд кваліфікує, як хуліганство, тобто грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжується особливою зухвалістю, тобто вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 296 Кримінального кодексу України.

Відповідно до ст. 65 КК України, особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинений злочин призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових злочинів.

При призначенні обвинуваченому ОСОБА_5 покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, який за місцем проживання характеризується посередньо, раніше не судимий, та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_5 , суд визнає обставини, передбачені ст. 66 КК України - щире каяття, добровільне усунення заподіяної шкоди.

Обставиною, яка обтяжує покарання обвинуваченого ОСОБА_5 , передбачену ст. 67 КК України суд визнає - вчинення злочину особою, що перебуває в стані алкогольного сп`яніння.

Зважаючи на положення ч. 2 ст. 50 КК України якою встановлено, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами, на положення статті 65 КК України, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу обвинуваченого ОСОБА_5 всі пом`якшуючі та обтяжуючі покарання обставини, суд приходить до висновку про призначення йому покарання у вигляді обмеженням волі на строк один рік.

Саме таке покарання на думку суду буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого ОСОБА_5 та попередження нових злочинів.

Також, на думку суду, виправлення та перевиховання обвинуваченого можливе без відбування призначеного покарання, а тому, у відповідності до ст. 75 КК України, суд вважає за необхідне звільнити обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням, якщо він протягом іспитового строку в один рік не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.

Покласти на обвинуваченого обов`язки, передбачені п. 2, 3 ч. 1 ст. 76 КК України, а саме: не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції; повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи або навчання .

Матеріальна шкода завдана потерпілому ОСОБА_4 , становить 550 гривень 01 копійка (п`ятсот п`ятдесят гривень 01 копійка), відшкодована повністю шляхом встановлення розбитого скла.

Витрати на проведення експертизи в даному кримінальному провадженні відсутні.

Міра запобіжного заходу засудженому ОСОБА_5 не обиралася.

Потерпілим був заявлений цивільний позов за яким він просить суд стягнути з ОСОБА_5 на його користь в рахунок відшкодування моральної шкоди 10 000,00 грн.

В обґрунтування позову цивільний позивач зазначив наступне.

Через неправомірні дії гр. ОСОБА_5 він вимушений був декілька днів ночувати у торговому закладі, оскільки було ушкоджено вітринне скло. Також частково припинено роботу торгового закладу.

У результаті противоправних дій обвинуваченого погіршився стан його здоров`я. Після вчинення ним хуліганських дій він знаходиться у стані морального пригнічення та дискомфорту. Через постійні депресії у нього порушився сон, з`явилися серцеві болі які не проходять по сьогоднішній день. Через його депресивний стан страждає не тільки потерпілий, а й його сім`я, члени якої постійно переживають за його здоров`я. Моральна атмосфера в сім`ї через постійні його нервові розлади погіршилась. Він повинен був витрачати значні кошти на лікування нервової системи та серця.

Як зазначено у ст. 128 КПК України цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

Прокурор підтримав позов потерпілого, проте оскільки цивліьним позивачем не надано доказів в обгрунтування позову вважає, що він підлягає частковому задоволенню в сумі на розсуд суду.

Обвинувачений заперечив щодо зазначеного позову, оскільки вважає, що цивільний позивач не надав суду доказів на підтвердження цивільного позову.

Відповідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає зокрема у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.

Як зазначено у п. 9 постанови пленуму Верховного Суду України від 31.03.95 № 4 « Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого - спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Заслухавши думку прокурора, пояснення цивільного позвиача (потерпілого) та цивліьного відповідача (обвинуваченого) по суті заявленого цивільного позову, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, суд вважає за необхідне задовольнити цивільний позов частково та стягнути з обвинуваченого на користь потерпілого моральну шкоду від злочину в розмірі 500,00 гривень оскільки вина обвинуваченого у вчиненні злочину доведена в ході розгляду зазначеного кримінального провадження.

При визначенні розміру моральної шкоди суд приймає до уваги характер правопорушення, а саме: грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалося особливою зухвалістю; глибину фізичних та душевних страждань потерпілого, той факт, що здоров`ю потерпілого шкоди не завдано, шкода завдана лише його майну. Потерпілим не надано жодних доказів розладу його здоров`я та проведення витрат на лікування. Суд також приймає до уваги той факт, що матеріальна шкода завдана потерпілому ОСОБА_4 , в розмірі 550 гривень 01 копійка була відшкодована повністю шляхом встановлення обвинуваченим розбитого скла у найкоротший термін на другий день із дня вчинення злочину.

Згідно пп. 6 п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» (в редакції, яка діяла на дату подання до суду цивільного позову) за подання до суду позовної заяви про відшкодування моральної шкоди з ціною позову від 5 до 50 розмірів мінімальної заробітної плати слід було сплатити судовий збір в розмірі 1 відсоток ціни позову.

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 5 цього ж Закону від сплати судового збору звільняються позивачі - за подання позовів про відшкодування матеріальних збитків, завданих внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Оскільки потерпілим при звернені до суду не було сплачено судовий збір у встановленому Законом порядку, суд у відповідності до ст. 88 ЦПК України вважає за необхідне стягнути з нього на користь Державного бюджету України судовий збір в сумі 100,00 гривень, а з урахуванням часткового задоволення цивільного позову слід стягнути з обвинуваченого на користь потерпілого витрати із сплати судового збору в розмірі 5,00 гривень, решту витрат із сплати судового збору покласти на потерпілого, цивільного позивача у цій справі.

Таким чином, на підставі викладеного, керуючись ст. 128, 368, 370, 374 КПК України, ст. 23 Цивільного кодексу України, пп. 6 п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» (у редакції яка діяла на час звернення потерпілого до суду із цивільним позовом 03.07.2015 року), ст. 88 ЦПК України, суд -

ЗАСУДИВ:
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні злочину передбаченого ч. 1 ст. 296 КК України і призначити йому покарання у вигляді 1 (одного) року обмеження волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити обвинуваченого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від відбування покарання з випробуванням, якщо він протягом іспитового строку в один рік не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.

Покласти на обвинуваченого обов`язки, передбачені п. 2, 3 ч. 1 ст. 76 КК України, а саме: не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції; повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Міра запобіжного заходу засудженому ОСОБА_5 не обиралася.

Цивільний позов ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про відшкодування моральної шкоди задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер суду невідомий, на користь ОСОБА_4 , АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер суду невідомий, моральну шкоду в розмірі 500,00 гривень (п`ятсот гривень 00 копійок).

Стягнути з ОСОБА_4 , АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер суду невідомий, на користь Державного бюджету України судовий збір в розмірі 100,00 гривень (сто гривень 00 копійок).

Стягнути з ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер суду невідомий, на користь ОСОБА_4 , АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер суду невідомий, витрати із сплати судового збору в розмірі 5,00 гривень (п`ять гривень 00 копійок).

В задоволенні решти цивільного позову відмовити.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. Апеляційна скарга подається через суд, який ухвалив судове рішення, протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.
Копію вироку вручити негайно після його проголошення засудженому, потерпілому та прокурору.

Суддя Ужгородського
міськрайонного суду ОСОБА_1