26.09.2016 Справа №607/7455/16-к
Слідчий суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , з участю старшого слідчого в ОВС СУ ГУНП України в Тернопільській області ОСОБА_3 , розглянувши у судовому засіданні в залі суду клопотання старшого слідчого в ОВС СУ ГУНП України в Тернопільській області ОСОБА_3 , погоджене прокурором відділу прокуратури Тернопільської області ОСОБА_4 про арешт майна, -
В судовому засіданні старший слідчий в ОВС СУ ГУНП України в Тернопільській області ОСОБА_3 клопотання підтримав та просить його задовольнити з мотивів, наведених у ньому.
Окрім того, з огляду на клопотання старшого слідчого про розгляд даного клопотання без участі ОСОБА_5 , який посилається на те, що його повідомлення може стати причиною відчуження належного йому майна до розгляду, слідчий суддя вважає, що розгляд клопотання можливий без виклику в судове засідання ОСОБА_5 оскільки відповідно до ч.1 ст.172 КПК України його неявка у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання.
Заслухавши пояснення старшого слідчого в ОВС СУ ГУНП України в Тернопільській області ОСОБА_3 , вивчивши клопотання та додані до нього матеріали, слідчий суддя приходить до наступного висновку.
В 2013 році ОСОБА_5 організував групу осіб за попередньою змовою, в яку увійшов сам як організатор і залучив два співорганізатора ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , а також співвиконавців ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та інших осіб. В подальшому у 2016 році як співвиконавці були залучені ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 та інші особи. В період з 2013 року по 23 серпня 2016 року члени групи осіб за попередньою змовою, під керівництвом ОСОБА_5 , перебуваючи в м. Києві, вчинили на території України низку шахрайств з використанням стільникового зв`язку, а саме співорганізатор злочину ОСОБА_7 , разом з співвиконавцями злочину ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 та іншими, здійснили телефонні дзвінки до ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , ОСОБА_24 , ОСОБА_25 , ОСОБА_26 , ОСОБА_27 , ОСОБА_28 , ОСОБА_29 , ОСОБА_30 , ОСОБА_31 , ОСОБА_32 , ОСОБА_33 , ОСОБА_34 , ОСОБА_35 , ОСОБА_36 , ОСОБА_37 , ОСОБА_38 , ОСОБА_39 , ОСОБА_40 , ОСОБА_41 , ОСОБА_42 , ОСОБА_43 , ОСОБА_44 , ОСОБА_45 та інших осіб, видаючи себе за працівників державних органів, якими вони не є, повідомили їм завідомо неправдиву інформацію про нарахування потерпілим компенсації за придбані напередодні лікарські засоби, для отримання якої необхідно перерахувати кошти на певних осіб. Після цього вищевказані потерпілі, під впливом обману, сприйнявши завідомо неправдиву інформацію як достовірну, добровільно перерахували кошти, на загальну суму 1131087,14 гривень на зазначених співвиконавцями злочину осіб. В подальшому співорганізатор злочину ОСОБА_6 , разом з співвиконавцями ОСОБА_12 та ОСОБА_16 організували зняття коштів у відділеннях банків України м. Києва, та заволоділи коштами потерпілих на загальну суму 1131087,14 гривень, без мети повернення.
Досудовим розслідуванням встановлено, що група осіб з допомогою використання мобільних телефонів, шляхом обману вищевказаних потерпілих заволоділа їх коштами, які потерпілі перераховували на осіб у відділеннях «Ощадбанку» м. Києва, з допомогою переказів «швидка копійка».
26 вересня 2016 року ОСОБА_5 винесено повідомлення про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України, за фактом шахрайства вчиненого за попередньою змовою групою осіб у особливо великих розмірах, санкція якого передбачає зокрема конфіскацію майна.
Згідно ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове до скасування у встановленому цим Кодексом порядку позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.
Відповідно до п.п.3, 4 ч.2 ст.170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи, відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов).
Згідно ч.5 ст.170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 3 ч.2 ст.170 КПК України арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України може призначити покарання у виді конфіскації майна або застосувати до юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна.
Як вбачається з ч.6 ст.170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої цієї статті арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, фізичної чи юридичної особи, яка в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діями (бездіяльністю) підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, а також юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності обґрунтованого розміру цивільного позову у кримінальному провадженні, а так само обґрунтованого розміру неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, щодо якої здійснюється провадження.
Відповідно до п.1 ч.10 ст. 170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.
На думку слідчого судді, у випадку визнання підозрюваного ОСОБА_5 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.190 КК України, санкція якого передбачає позбавлення волі з конфіскацією майна та з огляду на те, що кримінальним правопорушенням завдана шкода на суму 1131087,14 грн., яка не відшкодована, є достатні підстави для часткового задоволення клопотання про накладення арешту на майно з метою забезпечення конфіскації майна як виду покарання чи відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення.
Що стосується клопотання в частині заборони розпорядження та користування земельною ділянкою, на яку старший слідчий просить накласти арешт, вважаю, що в цій частині клопотання не підлягає до задоволення, оскільки відповідно до ч.11 ст.170 КПК України заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна. Всупереч вимогам вказаної норми КПК України старший слідчий у клопотанні не вказав на наявність та не довів існування обставин, які б підтверджували, що незастосування заборони розпорядження та користування земельною ділянкою призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.
Одночасно роз`яснюю, що згідно ст. 174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково, якщо буде доведено, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.
Враховуючи вищевикладене, слідчий суддя вважає, що клопотання підлягає до часткового задоволення.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 98, 170,171,173,234, 237, 309 КПК України, -
Клопотання старшого слідчого в ОВС СУ ГУНП України в Тернопільській області ОСОБА_3 , погоджене прокурором відділу прокуратури Тернопільської області ОСОБА_4 задовольнити частково.
Накласти арешт на майно, а саме на:
-автомобіль марки «Toyota RSTP 25» 2012 р.в., № кузова НОМЕР_1 д.н.з. НОМЕР_2 , що належить ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , шляхом вилучення його та поміщення на спецмайданчик Тернопільського ВП та СУ ГУНП в Тернопільській області за адресою с. Підгороднє вул. Стрийська, або спецмайданчики ДП МВС України «Інформ-Ресури» в м. Києві вул. Пухівська, 3, вул. Озерна, 1, вул. Гната Хоткевича, 20б ( АДРЕСА_1 ;
У задоволенні частини клопотання щодо заборони розпорядження та користування земельною ділянкою відмовити.
Контроль за виконанням даної ухвали покласти на старшого слідчого в ОВС СУ ГУНП України в Тернопільській області ОСОБА_3 .
Копію ухвали надіслати ОСОБА_5 .
Апеляційна скарга на ухвалу слідчого судді може бути подана безпосередньо до апеляційного суду Тернопільської області протягом п`яти днів з дня її оголошення, а особою, яка не була присутньою при оголошенні ухвали протягом п`яти днів з дня отримання копії ухвали.
Слідчий суддя Тернопільського
міськрайонного суду Тернопільської області ОСОБА_1