АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-сс/774/1330/16 Справа № 195/1228/16-к Слідчий суддя - ОСОБА_1 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
Категорія: ст. КПК України
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 листопада 2016 року

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:
судді доповідача ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 ,
ОСОБА_4
при секретарі ОСОБА_5 ,
розглянув у відкритому судовому засіданні матеріали за апеляційною скаргою ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Томаківського районного суду Дніпропетровської області від 12 жовтня 2016 року про задоволення клопотання слідчого та накладення арешту на майно, -
встановила:
Вказаною ухвалою задоволено клопотання слідчого та накладено арешт на автомобіль марки «ГАЗ 33021» з державним реєстраційним номерним знаком « НОМЕР_1 », який знаходиться на штрафному майданчику Томаківського відділення поліції Нікопольського ВП ГУНП в Дніпропетровській області за адресою: вул. Казкова, 3 -А с.м.т. Томаківка, Дніпропетровської області.
Своє рішення суд мотивував тим, що оскільки автомобіль був безпосереднім знаряддям вчинення злочину, відноситься до тимчасово вилученого майна, так як воно зберегло на собі сліди злочину, передбаченого ст. 246 КК України, з метою забезпечення дієвості даного кримінального провадження, забезпечення виконання експертних досліджень та слідчих дій, забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду, запобігання спробам перешкоджання у встановленні істини, клопотання слідчого про накладення арешту на майно підлягає задоволенню.
Апелянт ОСОБА_6 не погодився з рішенням суду та подав апеляційну скаргу, в якій просить поновити йому строк апеляційного оскарження ухвали суду від 12 жовтня 2016 року, як пропущений з поважних причин, оскільки в судовому засіданні він присутній не був, копію вказаної ухвали отримав лише 28 жовтня 2016 року, ухвалу суду скасувати та постановити нову, якою у задоволенні клопотання про накладення арешту на майно відмовити.
В обґрунтування своїх доводів посилається на те, що дані про те, що автомобіль є знаряддям вчинення злочину не відповідають обставинам справи. На його думку знаряддям вчинення злочину можуть бути інструменти для спилу дерев. Сам автомобіль був вилучений у с. Кисличувата біля бази ПП «Семенов», а не у лісосмузі, де виявлені пеньки спиляних дерев. Доказів причетності його автомобіля до незаконної вирубки лісу у клопотанні слідчого не наведено. Думка про можливу тотожність виявленого у лісосмузі «металевого фрагменту, ймовірно від автомобіля» не підтверджена відповідними даними та спростовується тим, що бампер автомобіля є пластиковим і знаходився у будці цього автомобіля.
Зазначає, що в порушення вимог ч. 3 ст. 21 та ч. 2 ст. 111 КПК України, суд не повідомив його як власника майна про дату розгляду клопотання слідчого про накладення арешту на майно.
Вказує, що судом не було враховано, що автомобіль був вилучений 07 жовтня 2016 року, хоча досудове розслідування було розпочато лише 08 жовтня 2016 року, а з клопотанням про арешт майна слідчий звернувся тільки 10 жовтня 2016 року. Також судом не було з`ясовано, на підставі чого було проведено зовнішній та внутрішній огляд автомобіля 07 жовтня 2016 року, якщо факт незаконної вирубки лісу був встановлений (згідно ухвали) лише 10 жовтня 2016 року, а внесення даних до ЄРДР датовано 08 жовтня 2016 року, хоча вимоги ст. 214 КПК України прямо передбачає заборону проведення досудового розслідування до внесення даних до ЄРДР.
Також вказує, що слідчим до матеріалів клопотання не було приєднано розрахунок шкоди, що свідчить про недоведеність події, передбаченої ст. 246 КК України, та ризиків, передбачених ч. 3 ст. 132 КПК України.
Крім того, вважає, що повне обмеження його у користуванні належним майном, а саме автомобілем, не спів розмірне із санкцією ст. 246 КК України та не відповідає цілям кримінального провадження.
Заявник та прокурор в засідання суду апеляційної інстанції не з`явилися, про дату, час та місце слухання справи були повідомлені належним чином, про що свідчать дані «смс»повідомлення» відправленого ОСОБА_6 на номер вказаний останнім в апеляційній скарзі. Прокурор був повідомлений телефонограмою. Дані про поважність неявки до суду від учасників процесу не надходило. Тому колегія суддів вважає за можливе розглянути апеляційну скаргу ОСОБА_6 за відсутністю прокурора та заявника, відповідно до вимог ст. 405 КПК.

Заслухавши суддю-доповідача, вивчивши надані матеріали кримінального та судового провадження, обговоривши доводи скарги, колегія суддів дійшла висновку про те, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню виходячи з наступного.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 170 КПК України в редакції Закону України «Про внесення змін до Кримінального та Кримінального процесуального кодексів України щодо виконання рекомендацій, які містяться у шостій доповіді Європейської комісії про стан виконання Україною Плану дій щодо лібералізації Європейським Союзом візового режиму для України, стосовно удосконалення процедури арешту майна та інституту спеціальної конфіскації» № 1019-VIII від 18 лютого 2016 року, який набрав чинності 28 лютого 2016 року (тут та далі-Закону) арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно в тому числі є доказом злочину. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.
Відповідно до вимог ч. 2, ч. 3, ч. 4 ст. 171 КПК України у клопотанні слідчого про арешт майна повинно бути зазначено: підстави, у зв`язку з якими потрібно здійснити арешт майна; перелік і види майна, що належить арештувати; документи, що підтверджують право власності на майно, що належить арештувати. До клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання.
Зі змісту частини третьої статті 172 КПК України вбачається, що слідчий суддя, суд, встановивши, що клопотання про арешт майна подано без додержання вимог статті 171 цього Кодексу, повертає його прокурору та встановлює строк в сімдесят дві години або з урахуванням думки слідчого, прокурора менший строк для усунення недоліків, про що постановляє ухвалу.
Зазначені вимоги норм кримінального процесуального закону слідчим суддею при постановлені оскаржуваної ухвали враховано не було, що істотно вплинуло на правильність прийнятого судового рішення, оскільки дослідженням наявних матеріалів встановлено, що клопотання слідчого про арешт тимчасового вилученого майна не відповідає вимогам ст. ст. 170, 171 КПК України, а тому підлягає поверненню з метою усунення недоліків.
Так, апеляційним переглядом встановлено, що 08 жовтня 2016 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000624 було внесено відомості за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 246 КК України, згідно яких, 07 жовтня 2016 року правоохоронним органам стало відомо, про те, що в с. Кисличувата, Томаківського району, Дніпропетровської області поблизу бази ПП «Семеновка» стоїть транспортний засіб, в якому знаходяться дрова.
10 жовтня 2016 року в межах зазначеного кримінального провадження слідчий звернувся до суду першої інстанції з клопотанням та додатками до нього - про накладення арешту на майно, автомобіль марки «ГАЗ 33021» з реєстраційним номерним знаком « НОМЕР_2 », який знаходиться на штрафному майданчику Томаківського ВП Нікопольського ВП ГУНП в Дніпропетровській області за адресою: вулиця Казакова, 3а, с.м.т. Томаківка, Дніпропетровська область.
Згідно протоколу огляду місця події від 07 жовтня 2016 року, який є додатком до клопотання слідує, що на території Томаківського району по вул. Казакова, буд. 3 в с.м.т. Томаківка, при огляді автомобіля «ГАЗ 33021» білого кольору з державн им реєстраційним номером « НОМЕР_3 », всередині якого знаходяться спиляні дрова акації.
Таким чином, з висновком суду першої інстанції про задоволення клопотання слідчого з зазначених в ухвалі мотивів, колегія суддів погодитися не може, оскільки у слідчого судді були наявні підстави для повернення клопотання слідчому для усуненні його недоліків, виходячи з наступного.
Так, подане клопотання не містить чітких підстав, у зв`язку з якими потрібно здійснити саме арешт майна ОСОБА_6 , не викладено обставин, чи є обґрунтовані підстави вважати, що вилучене майно відповідно до ухвали слідчого судді відповідає критеріям, зазначеним у ч. 2 ст. 167 КПК України і яким саме. Зазначаючи як підставу накладення арешту, слідчий в клопотанні не зазначив та не надав підтвердження, чи пред`явлено будь-якій особі підозру в межах зазначеного кримінального провадження, в тому числі конкретно ОСОБА_6 ; конкретну кількість вилученого майна (дерев, що знаходилися у автомобілі), дані про які в протоколі огляду та клопотанні взагалі відсутні, шкоду, яка заподіяно від злочину, яка повинна бути обов`язково встановлена для визначення питання про притягнення особи до кримінальної відповідальності, а при її відсутності - до адміністративної відповідальності.
Крім того, задовольняючи клопотання про накладення арешту на зазначене майно, слідчий суддя не звернув увагу на те, що відомості до ЄРДР внесені не відносно самого скаржника, на майно якого слідчий просить накласти арешт, а лише за фактом незаконної порубки лісу 07 жовтня 2016 року, не зазначив належність майна, яке підлягає арешту та документи, що підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, не звернувши при цьому увагу, що предметом вказаного злочину, передбаченого ст. 246 КК є не автомобіль, а порубка дерев.

Таким чином, у зв`язку із вищезазначеним, клопотання про арешт майна не відповідає встановленим чинним законодавством вимогам щодо його змісту, на що слідчий суддя не звернув уваги та в порушення вимог ч. 3 ст. 172 КПК України дійшов висновку про його задоволення.
Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим та вмотивованим.
Зазначені вимоги норм кримінального процесуального закону слідчим суддею при постановлені оскаржуваної ухвали враховано не було, що істотно вплинуло на правильність прийнятого судового рішення, а тому ухвала суду першої інстанції, на підставі вимог ч. 1 ст. 412 КПК України, підлягає скасуванню з постановленням нової ухвали суду апеляційної інстанції у відповідності до п. 2) ч. 3 ст. 407 КПК України, якою повернути клопотання прокурору з метою усунення його недоліків у відповідності до вимог кримінального процесуального закону, що не позбавляє права прокурора, після усунення недоліків в строки, передбачені ст.172 КПК України, повторно звернутися до суду з даним клопотанням.
Керуючись ст. ст. 17376, 405, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів,-

постановила:
Апеляційну скаргу ОСОБА_6 - задовольнити частково.

Ухвалу слідчого судді Томаківського районного суду Дніпропетровської області від 12 жовтня 2016 року про задоволення клопотання слідчого та накладення арешту на автомобіль марки «ГАЗ 33021» з реєстраційним номерним знаком « НОМЕР_1 », який знаходиться на штрафному майданчику Томаківського відділення поліції Нікопольського ВП ГУНП в Дніпропетровській області за адресою: вул. Казкова, 3 -А с.м.т. Томаківка, Дніпропетровської області - скасувати.

Постановити нову ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області, якою клопотання слідчого Томаківського ВП Нікопольського відділу поліції ГУНП в Дніпропетровській області, погодженого з прокурором Томаківського відділу Нікопольської місцевої прокуратури ОСОБА_7 - повернути прокурору для усунення недоліків протягом 72 годин.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3