АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ

Справа № 184/177/16 Суддя 1 інстанції ОСОБА_1
Номер провадження 11-кп/774/216/К/16 Суддя-доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
22 березня 2016 року м. Кривий Ріг

Колегія суддів судової палати з кримінальних справ Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

секретар ОСОБА_5

розглянула у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в м. Кривому Розі апеляційну скаргу засудженої ОСОБА_6 на ухвалу Орджонікідзевського міського суду Дніпропетровської області від 29 січня 2016 року про часткове задоволення клопотання засудженої

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

уродженки с. Шепилово Попаснянського району Луганської області, українки,

громадянки України, раніше неодноразово судима, останній раз 04.10.2013 року

Чернігівським районним судом Чернігівської області за ч. 3 ст. 185 КК України

до позбавлення волі строком на 3 роки 10 місяців, зареєстрована за адресою:

АДРЕСА_1 , без визначеного місця

проживання,

щодо зарахування строку попереднього ув`язнення в строк покарання, на підставі ч. 5 ст. 72 КК України.

Учасники судового провадження:
прокурор ОСОБА_7

засуджена ОСОБА_6

представник ОВЦ № 79 ОСОБА_8

В С Т А Н О В И Л А:
В апеляційній скарзі засуджена ОСОБА_6 просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та зарахувати їй строк попереднього ув`язнення в строк покарання, відповідно до вимог ч. 5 ст. 72 КК України, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, з 12.07.2013 року по 02.07.2015 року. А також зарахувати у строк відбування покарання з розрахунку один день позбавлення волі за два дні обмеження волі, згідно ухвали Новозаводського районного суду м. Чернігова Чернігівської області, з 19.08.2015 року по 04.10.2015 року.

Вироком Чернігівського районного суду Чернігівської області від 04 жовтня 2013 року ОСОБА_6 було засуджено за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 185 КК України, до позбавлення волі строком на 3 роки 10 місяців, та вирішено рахувати строк відбування покарання з дня затримання 11 липня 2013 року.

Ухвалою Апеляційного суду Чернігівської області від 02 грудня 2013 року зазначений вирок суду першої інстанції відносно ОСОБА_6 залишено без змін.

21 січня 2016 року на адресу Орджонікідзевського міського суду Дніпропетровської області від ОСОБА_6 надійшло клопотання про зарахування строку її попереднього ув`язнення в строк покарання, на підставі ч. 5 ст. 72 КК України.

Ухвалою Орджонікідзевського міського суду Дніпропетровської області від 29 січня 2016 року клопотання ОСОБА_6 було задоволено частково. Своє рішення суд першої інстанції мотивував тим, що зарахуванню в строк покарання підлягає строк попереднього ув`язнення засудженої ОСОБА_6 з моменту її затримання 11.07.2013 року і до набрання законної сили ухвалою Апеляційного суду Чернігівської області від 02.12.2013 року.

В обґрунтування вимог своєї апеляційної скарги засуджена ОСОБА_6 посилається на ті обставини, що суд першої інстанції безпідставно частково задовольнив її клопотання про зарахування строку попереднього ув`язнення у строк покарання, оскільки вона з моменту затримання 12.07.2013 року і до прибуття в Чернігівську ВК № 44 02.07.2015 року знаходилась під вартою.

Відповідно до ст. 402 КПК України заперечення на апеляційну скаргу сторонами судового провадження подані не були.

В судовому засіданні при апеляційному розгляді прокурор та представник Орджонікідзевського ВЦ № 79 заперечували проти задоволення апеляційної скарги засудженої та вважали ухвалу суду першої інстанції законною, обґрунтованою і вмотивованою; засуджена підтримала апеляційну скаргу, просила скасувати ухвалу суду першої інстанції та задовольнити її клопотання про зарахування строку попереднього ув`язнення у строк покарання в повному обсязі.

Заслухавши доповідь судді Апеляційного суду Дніпропетровської області, думки учасників судового провадження, перевіривши матеріали кримінального провадження та матеріали особової справи засудженої ОСОБА_6 , обговоривши наведені у апеляційній скарзі доводи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга засудженої ОСОБА_6 не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
У відповідності з вимогами ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, засуджена ОСОБА_6 звернулась до Орджонікідзевського міського суду Дніпропетровської області з клопотанням про застосування до неї ч. 5 ст. 72 КК України, та ухвалою суду першої інстанції його було задоволено частково.
Приймаючи рішення про часткове задоволення клопотання засудженої ОСОБА_6 щодо застосування до неї положень ч. 5 ст. 72 КК України, суд першої інстанції дотримався вимог кримінального процесуального закону, та з таким висновком погоджується і колегія суддів.

Так, відповідно до ст. 1 Закону України «Про попереднє увязнення» попереднє ув`язнення є запобіжним заходом, який у випадках, передбачених Кримінальним процесуальним кодексом України, застосовується щодо підозрюваного, обвинуваченого (підсудного) та засудженого, вирок щодо якого не набрав законної сили.

Відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України, зі змінами, внесеними Законом України № 838-VIII від 26 листопада 2015 року «Про внесення змін до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього увязнення у строк покарання», зарахування судом строку попереднього ув`язнення у разі засудження до позбавлення волі в межах того самого кримінального провадження, у межах якого до особи було застосовано попереднє ув`язнення, провадиться з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
У строк попереднього ув`язнення включається строк: а) затримання особи без ухвали слідчого судді, суду; б) затримання особи на підставі ухвали слідчого судді, суду про дозвіл на затримання; в) тримання особи під вартою як запобіжний захід, обраний суддею, судом на стадії досудового розслідування або під час судового розгляду кримінального провадження; г) перебування обвинуваченого у відповідному стаціонарному медичному закладі при проведенні судово-медичної або судово-психіатричної експертизи; ґ) перебування особи, яка відбуває покарання, в установах попереднього ув`язнення для проведення слідчих дій або участі у судовому розгляді кримінального провадження.

Судом першої інстанції під час розгляду клопотання засудженої встановлено, що ОСОБА_6 була затримана 11.07.2013 року (а.к.п. 6-7), та відносно неї ухвалою слідчого судді Чернігівського районного суду Чернігівської області від 12.07.2013 року був обраний запобіжний захід у вигляді тримання під вартою (а.к.п. 4-5).

Вироком Чернігівського районного суду Чернігівської області від 04 жовтня 2013 року, який залишено без змін ухвалою Апеляційного суду Чернігівської області від 02 грудня 2013 року, ОСОБА_6 була засуджена за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 185 КК України, до позбавлення волі строком на 3 роки 10 місяців. При цьому, строк відбування покарання вирішено рахувати з дня затримання засудженої 11 липня 2013 року (а.к.п. 8-11, 12-16).

З огляду на наведене та з урахуванням вимог ч. 5 ст. 72 КК України, ст. 1 Закону України «Про попереднє увязнення», колегія суддів вважає безпідставними вимоги апеляційної скарги засудженої ОСОБА_6 щодо необхідності зарахування їй у строк попереднього ув`язнення періоду перебування у слідчому ізоляторі та слідування до Чернігівської виправної колонії № 44 по 02.07.2015 року, а в подальшому - до Орджонікідзевського виправного центру № 79 у період з 19.08.2015 року по 04.10.2015 року, вже для відбування покарання.

Так, попереднє ув`язнення, у розумінні положень ст. 1 Закону України «Про попереднє ув`язнення», закінчується з моменту набрання вироком законної сили, а в даному випадку 02.12.2013 року.

Таким чином, з 03.12.2013 року ОСОБА_6 відбувала призначене їй вироком суду покарання, яке не відноситься до терміну попереднього ув`язнення, а отже і не підлягає перерахунку відповідно до вимог ч. 5 ст. 72 КК України.

Зважаючи на те, що в ході апеляційного провадження не порушується питання щодо правових наслідків незастосування технічних засобів фіксування судового розгляду, колегія суддів з власної ініціативи не може скасувати судове рішення з підстав відсутності журналу судового засідання та технічного носія фіксації судового провадження.

Крім того, слід зазначити, що це порушення не впливає на правильність висновків суду першої інстанції по суті прийнятого рішення.

На підставі викладеного, керуючись ч. 5 ст. 72 КК України,ст.ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів,

П О С Т А Н О В И Л А :
Апеляційну скаргу засудженої ОСОБА_6 залишити без задоволення, а ухвалу Орджонікідзевського міського суду Дніпропетровської області від 29 січня 2016 року про часткове задоволення клопотання засудженої ОСОБА_6 щодо зарахування строку попереднього ув`язнення в строк покарання, на підставі ч. 5 ст. 72 КК України, залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і в касаційному порядку оскарженню не підлягає.

.

Судді Апеляційного суду

Дніпропетровської області

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4