Справа № 666/2576/15-к

ВИРОК

іменем України
29 вересня 2016 року Херсонський міський суд Херсонської області у складі:

головуючого - судді: ОСОБА_1

секретаря: ОСОБА_2

розглянув в м. Херсоні в залі судових засідань у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження за обвинувальним актом відносно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився в м. Херсоні , українець , громадянин України, має середню освіту, холостого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень передбаченого ч.2 ст.186 КК України,

сторони кримінального провадження:

прокурор: ОСОБА_4

потерпілий: ОСОБА_5

обвинувачений: ОСОБА_3

захисник: ОСОБА_6

встановив:

ОСОБА_3 06.02.2015 року близько 21.00 , знаходячись за адресою: м. Херсон, вул. Перекопська, біля будинку № 187, керуючись прямим умислом, спрямованим на незаконне заволодіння чужим майном, відкрито, із застосуванням фізичного насильства яке виразилось у захваті , під час якого ОСОБА_3 закрив рот потерпілої ОСОБА_5 та обмежив її активний супротив , яке не є небезпечним для життя та здоров`я потерпілої, заволодів грошовими коштами у сумі 70 грн., які належали останній , чим заподіяв , матеріальні збитки потерпілій на назначену суму.

Вказане кримінальне правопорушення передбачає кримінальну відповідальність визначену ч.2 ст.186 КК України: як відкрите викрадення чужого майна (грабіж), поєднаний з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, вчинений повторно.

Обвинувачений ОСОБА_3 не визнав себе винним у вчинені інкримінованого йому кримінального правопорушення та відмовився від дачі показань.

На підтвердження винуватості ОСОБА_3 у вчинені вказаного кримінального правопорушення судом враховуються наступні докази, дослідження яких проводилось судом з дотриманням положень ст. 22 КПК України відповідно до якої, кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, а також положень ст. 23 КПК України.

А саме , на підставі положень ч.1,3 ст.349 КПК України, судом було визнано судом доцільним дослідження наступних доказів :

-показання потерпілої ОСОБА_5 яка під час судового розгляду зазначила про те , що 06.02.2015 року близько 21.00 , знаходячись у дворі будинку АДРЕСА_2 її захватив зі спини та закрив рукою рот невідомий чоловік який був вищим її на зріст . Після того він потягнув її до підвального приміщення неподалік та вимагав віддати гроші та золоті вироби . Так як золотих виробів не було вона передала йому наявні у неї грошові кошти в сумі 70 грн. В той час у неї задзвонив мобільний телефон . Невідомий чоловік почав його вибивати і вона розгляділа його , після чого останній втік. В ході досудового розслідування вона впізнала , серед пред`явлених їй осіб , особу яким виявився ОСОБА_3 , на чому також наполягала під час судового розгляду;

- показання свідка обвинувачення ОСОБА_7 який в ході судового розгляду зазначив про те , що 06 .02.2015 року близько 21.00 зустрічав біля будинку № 187 по вул. Перекопська в м. Херсоні дружину ОСОБА_5 . Обставини грабежу йому відомі зі слів потерпілої Однак пізніше в той же день , на місці злочину , біля підвального приміщення , на яке йому вказала потерпіла , він бачив чоловіка який щось шукав , та втік коли його побачив. Під час досудового розслідування він впізнав, серед пред`явлених йому осіб , особу яким виявився ОСОБА_3 ;

-протокол огляду місця події від 07 лютого 2015 року та схем-план до нього відповідно до якого місцем події є земельна ділянка біля будинку АДРЕСА_2 справа від якого знаходиться п`ятиповерховий цегляний будинок в якому у напівпідвальному приміщенні знаходиться відділення «Ощадбанку»;

-висновок судово-медичної експертизи № 144 від 11 лютого 2015 року відповідно до якого у потерпілої було виявлено ссадна заушної області справа , нижньої губи , крововилив лівої щоки які утворились від дії тупих предметів , не виключено 06 лютого 2015 року , які відносяться до легких тілесних ушкоджень ;

Протокол пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 10 лютого 2015 року та протокол пред`явлення особи для візуального впізнання від 22 квітня 2015 року відповідно до яких потерпіла ОСОБА_5 впізнавала особу яка вчинила відносно неї кримінальне правопорушення , судом відповідно до вимог п.1 ч.2 ст. 87 КПК України визнаються не допустимими . Так згідно до вимог ч. 2 та ч.7 ст. 228 КПК України , особа, яка підлягає впізнанню, пред`являється особі, яка впізнає, разом з іншими особами тієї ж статі, яких має бути не менше трьох і які не мають різких відмінностей у віці, зовнішності та одязі так само як і фотознімок з особою, яка підлягає впізнанню, пред`являється особі, яка впізнає, разом з іншими фотознімками, яких повинно бути не менше трьох. Фотознімки, що пред`являються, не повинні мати різких відмінностей між собою за формою та іншими особливостями, що суттєво впливають на сприйняття зображення. Особи на інших фотознімках повинні бути тієї ж статі і не повинні мати різких відмінностей у віці, зовнішності та одязі з особою, яка підлягає впізнанню. А згідно до вимог ч.5 ст. 104 КПК України зауваження і доповнення зазначаються у протоколі перед підписами. Однак як встановлено судом , протокол пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 10 лютого 2015 року містить виправлення в частині номеру особи яку було впізнано потерпілою. До зазначеного протоколу , без з дотриманням вимог ч.5 ст. 104 КПК України не було внесено відповідних зауважень . Оскільки покази свідка обвинувачення ОСОБА_8 допитаної судом за клопотанням сторони обвинувачення , щодо обставин проведення зазначеної слідчої ( розшукової ) дії , до якої вона була залучена в якості понятої, як прямо чи не прямо не підтверджують обставин які підлягають доказуванню, в силу вимог ст. 85 КПК України визнаються не належними .

Крім того, як слідує з протоколу пред`явлення особи для невізуального впізнання від 22 квітня 2015 року , особа, яка підлягала впізнанню( ОСОБА_3 ) , пред`являвся потерпілій , разом з іншими особами тієї ж статі, яких було не менше трьох , однак які мали різкі відмінності у віці, що відображено в самому протоколі , а саме ОСОБА_3 1996 року народження , а інші особи відповідно 1981,1979,1969 років народження, що також підтвердив в судовому засіданні свідок обвинувачення ОСОБА_9 .

Положеннями ч.2 ст. 17 КПК України визначено що ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчинені кримінального правопорушення і має бути виправданим , якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумними сумнівами, у зв`язку з чим , покази обвинуваченого ОСОБА_3 щодо не причетності до вчинення даного кримінального правопорушення , слід розцінювати як обраний ним спосіб захисту з метою уникнення кримінальної відповідальності , оскільки потерпіла , в правдивості показів якої у суду не має підстав сумніватись , з впевненістю в ході судового розгляду впізнала в ньому ту особу яка вчинила відносно неї дане кримінальне правопорушення та заволоділа приналежним її майном. І її покази, в ході перевірки їх судом , в порядку вимог ст. 95 КПК України , співвідносяться з іншими вище зазначеними судом доказами.

Доводи сторони захисту , в частині того , що потерпіла не могла розгледіти особу яка вчинила грабіж , оскільки злочин відносно нею було вчинено в темну пору доби , у зв`язку з чим, посилання потерпілої в судовому засіданні на те що , вона з впевненістю впізнає обвинуваченого як ту саму особу , є не належним доказом , судом визнаються не переконливими і такими що не відповідають обставинам встановленим судом .

Оскільки, з показань потерпілої, які давались нею під час судового розгляду , слідує що , при тому способі вчинення вказаного кримінального правопорушення , про який зазначала потерпіла , особа , яка його вчиняла , знаходилась на близькій відставні який був достатнім для того що мати можливість розглядіти загальні риси статури особи, та скласти її образ .

Мотивів для зміни обвинувачення та визнання частини обвинувачення необґрунтованою судом в ході судового розгляду не встановлено. Кваліфікуюча ознака вчинення грабежу повторно підтверджується відомостями про судимість відповідно до якої обвинуваченого було засуджено за вироком Комсомольського районного суду м. Херсона від 26 червня 2016 року за ч.3 ст.191 ,ст.71КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі.

Обставин які пом`якшують та обтяжують покарання обвинуваченому судом не встановлено.

Обираючи міру та вид покарання обвинуваченому , суд враховує,його ставлення до вчиненого яке не будується на критичній оцінці його протиправної поведінки, визнанні вини і готовності нести кримінальну відповідальність за скоєне і вважає необхідним призначити йому покарання у вигляді позбавлення волі в межах санкцій визначених ч. 2 ст. 186КК України , з застосуванням положень ч. 4 ст. 70 КК України та зарахувавши покарання, відбуте частково за попереднім вироком Суворовського районного суду м. Херсона від 31 серпня 2015 року за ч.2 ст. 185,ч.1ст.357,ч.4 ст.70 КК України до 6 років 1 місяця позбавлення волі який набрав законної сили 28 жовтня 2015 року та Голопристанського районного суду Херсонської області від 11 вересня 2015 року за ч.2 ст. 185 ч.4 ст.70 КК України до 4 років позбавлення волі.

На думку суду даний вид покарання обраний у відношенні обвинуваченого є необхідним і достатнім для його виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень , а також буде співмірним по відношенню між тяжкістю вчинених ним кримінальних правопорушень і наслідками, які настали в результаті їх вчинення.

Цивільний позов заявлений потерпілою ОСОБА_5 на суму 70 грн. на думку суду є обґрунтованим і таким що підлягає задоволенню.

Керуючись ст. 371,374КПК України, суд

ухвалив:

Визнати ОСОБА_3 винуватим у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст.186 КК України.

Призначити ОСОБА_3 покарання за ч.2 ст.186 КК України у вигляді чотирьох (4) років шести (6) місяців позбавлення волі .

На підставі ч.4 ст.70 КК України за сукупністю злочинів, визначити остаточне покарання , шляхом часткового складення призначених покарань за цим вироком та вироками : Суворовського районного суду м. Херсона від 31 серпня 2015 року за ч.2 ст. 185,ч.1ст.357,ч.4 ст.70 КК України до 6 років 1 місяця і Голопристанського районного суду Херсонської області від 11 вересня 2015 року за ч.2 ст. 185 ч.4 ст.70 КК України до 4 років позбавлення волі, остаточно призначити покарання у вигляді шести (6) років двох (2) місяців позбавлення волі з поміщенням його на визначений судом строк до кримінально-виконавчої установи закритого типу.

Зарахувати у строк покарання частково відбуте ОСОБА_3 покарання за попереднім вироком , а саме в період з 17 квітня 2015 року по 29 вересня 2016 року .

На підставі ч.5 ст. 72 КК України зарахувати строк попереднього ув`язнення ОСОБА_3 з розрахунку один день переднього ув`язнення за два дні позбавлення волі починаючи з 17 квітня 2015 року ( відповідно до протоколу затримання ) по 29 вересня 2016 року .

Початок строку відбування покарання ОСОБА_3 відраховувати з 17 квітня 2015 року.

Цивільний позов ОСОБА_5 на суму 70 грн. задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_5 70 грн.

Стягнути зі ОСОБА_3 на користь держави процесуальні витрати в розмірі 110.70 грн.

Обрати відносно ОСОБА_3 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою взявши його під варту в залі суду .

Апеляційна скарга на вирок може бути подана через суд який ухвалив судове рішення протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Для особи яка перебуває під вартою , строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя: ОСОБА_1