Справа № 747/799/16-к
Провадження № 1-кп/747/63/16
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
17.08.2016 року смт. Талалаївка

Талалаївський районний суд Чернігівської області в складі:

головуючої судді ОСОБА_1

за участю секретаря ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Талалаївка кримінальне провадження № 0000181 від 09 липня 2016 року по обвинуваченню

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Сильченкове Талалаївського району Чернігівської області, мешканця АДРЕСА_1 , українця, громадянина України,-

у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 389 КК України, -

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_4 вироком Талалаївського районного суду від 13 квітня 2016 року, який набрав законної сили 16 травня 2016 року, засуджено за ч.3 ст. 185 КК України із застосуванням ст. 69 КК України до покарання у вигляді 200 (двохсот) годин громадських робіт. Вирок направлено на виконання в Талалаївський РС КВІ. Згідно повідомлення Талалаївського РС ВКІ УДПтСУ в Чернігівській області від 23 травня 2016 року, з яким ОСОБА_4 був ознайомлений під розписку, засуджений мав відбувати покарання у вигляді громадських робіт у Сильченківській сільській раді Талалаївського району з 24 травня 2016 року. Проте, будучи ознайомленим з порядком та умовами відбуття покарання у вигляді громадських робіт, ОСОБА_4 24 травня 2016 року до Сильченківської сільської ради Талалаївського району не з`явився і до 01 червня 2016 року включно без поважних причин до відпрацювання громадських робіт не приступив. В подальшому, незважаючи на відбування лише частини громадських робіт, а саме 24 години в період з 02 червня 2016 року до 09 червня 2016 року, ОСОБА_4 знову без поважних причини з 10 червня по 12 червня 2016 року громадські роботи не відбував, 13 червня 2016 року без поважних причин не відбув одну годину з чотирьох необхідних, в подальшому протягом червня 2016 року ОСОБА_4 відпрацював лише чотири години громадських робіт 21 червня 2016 року, решту днів до виконання громадських робіт не приступав, не маючи на те поважних причин.

Тому, ОСОБА_4 , будучи засудженим до покарання у вигляді громадських робіт, умисно ухилився від їх відбування, оскільки з 16 годин громадських робіт, які він мав відбути в травні 2016 року, без поважних причин не відбув жодної години, в червні 2016 року з необхідних 116 годин ОСОБА_4 не відбув без поважних причин 85 годин.

Таким чином, своїми умисними діями, які виразились в ухиленні від відбування громадських робіт особою, засудженою до цього покарання, ОСОБА_4 скоїв кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст. 389 КК України.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненому визнав в повному обсязі і суду показав, що після винесення вироку суду його ознайомили в КВІ з порядком і умовами відбуття покарання у вигляді громадських робіт, йому було відомо про наслідки ухилення від відбуття покарання. Але громадські роботи у Сильченківській сільській раді він не відбував, поскільки був зайнятий дома на різних роботах. У скоєному щиро розкаюється, запевнив суд, що більше подібне не повториться.

Обвинувачений ОСОБА_4 свою винність у вчиненому діянні визнав повністю і суду дав показання, що вчинив злочин саме при викладених обставинах, тому на підставі ч. 3 ст. 349 КПК України суд, при визначенні обсягу доказів, визнав недоцільним дослідження доказів, поданих на підтвердження події кримінального правопорушення та винуватості обвинуваченого у його вчиненні, а обмежився допитом обвинуваченого та дослідженням характеризуючих матеріалів на обвинуваченого, долучених прокурором в судовому засіданні до матеріалів кримінального провадження за згодою обвинуваченого, та у відповідності до ст. 88 КПК України визнаних допустимими за погодженням сторін.

Суд встановив, що обвинувачений правильно розуміє зміст цих обставин і у суду немає сумнівів у добровільності та істинності його позиції. Обвинуваченому роз`яснено, що у такому випадку він буде позбавлений права оспорювати ці фактичні обставини справи у апеляційному порядку.

Таким чином, суд приходить до висновку, що в судовому засіданні знайшло підтвердження вчинення обвинуваченим ОСОБА_4 ухилення від відбування громадських робіт особою, засудженою до цього покарання, та вважає доведеною вину обвинуваченого ОСОБА_4 у вчинені злочину, передбаченого ч. 2 ст. 389 КК України.

Призначаючи покарання суд, у відповідності до ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, а також те, що покарання має бути необхідне і достатнє для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів і те, що згідно ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених.

Згідно ст. 12 КК України злочин, за яким кваліфіковано дії обвинуваченого, відноситься до злочину невеликої тяжкості.

До обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_4 відповідно до ст. 66 КК України, суд відносить щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину.

Обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченому ОСОБА_4 відповідно до ст. 67 КК України є рецидив злочинів.

З урахуванням викладеного, наявності пом`якшуючих та обтяжуючої обставин, суд приходить до висновку про призначення покарання в межах санкції статті обвинувачення, яке, на думку суду, є необхідним й достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів.

Також судом при призначені покарання враховується положення ст. 71 КК України, згідно з яким якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив новий злочин, суд, до покарання, призначеного за новим вироком, повністю чи частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком; і правила складання покарань, передбачені п.4 ч.1 ст. 72 КК України, згідно якого одному дню арешту відповідають вісім годин громадських робіт.

Запобіжний захід обвинуваченому до вступу вироку в законну силу не обирати.

Цивільний позов по справі не заявлявся, судові витрати та речові докази відсутні.

Керуючись ст.ст. 373, 374 КПК України, суд, -

ЗАСУДИВ:
ОСОБА_4 визнати винним в скоєнні злочину, передбаченого ч.2 ст. 389 КК України та призначити йому покарання в межах санкції статті у вигляді 1 (одного) місяця арешту.

Відповідно до ч.1 ст. 71 КК України частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Талалаївського районного суду від 13 квітня 2016 року і остаточно призначити покарання у вигляді 1 (одного) місяця 10 (десяти) діб арешту.

Запобіжний захід ОСОБА_4 до вступу вироку в законну силу не обирати.

Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Чернігівської області через Талалаївський районний суд протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду. Копію вироку суду негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1