Провадження № 1-кс/185/1473/14
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
23 грудня 2014 року м.Павлоград Дніпропетровської області

Слідчий суддя Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 ,слідчого ОСОБА_4 ,адвоката ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в присутності ОСОБА_6 скаргу ОСОБА_6 на постанову слідчого про закриття кримінального провадження, -

В С Т А Н О В И В :
ОСОБА_6 звернувся до Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області зі скаргою на постанову слідчого СВ Павлоградського МВ ГУМВС України в Дніпропетровській області про закриття кримінального провадження № 0000003, внесеного до ЄРДР 15.01.2014 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.382 КК України.

Мотивуючи подану скаргу та вимагаючи її задоволення заявник вказує на незаконність винесеної слідчим постанови, вважаючи, що під час прийняття постанови про закриття кримінального провадження, слідчий порушив вимоги ст.2, ч.1 ст.91, ч.3 ст.93, ст.94 і ст.220 КПК України, допустивши неповноту досудового слідства та неповне з`ясування обставин, що мають значення у кримінальному провадженні.

В судовому засіданні, під час розгляду скарги заявник та його представник адвокат ОСОБА_5 підтримали скаргу в повному обсязі, вимагали її задоволення та наголошували на суперечності висновків слідчого при складанні оскаржуваної постанови.

Вивчивши зміст скарги, з`ясувавши в судовому засіданні обґрунтування скарги заявником, перевіривши надані заявником копії відповідних документів на підтвердження доводів, викладених у скарзі, дослідивши матеріали кримінального провадження, заслухавши думку прокурора та слідчого, проаналізувавши та зіставивши вказане між собою та в сукупності, приходжу до наступного висновку.

Главою 26 статтею 303 КПК України закріплено право певного кола осіб, до числа яких входить і заявник ОСОБА_6 на оскарження рішень, дій чи бездіяльності органів досудового розслідування чи прокурора під час досудового розслідування.

Зазначеним правом заявник скористався з дотриманням строків, передбачених ст.304 КПК України.

Слідчому судді надано матеріали кримінального провадження № 0000003, з якого вбачається, що слідчим прийнято рішення про закриття кримінального провадження від 27 листопада 2014 року на підставі п.2 ч.1 ст.284 КПК України.

Згідно принципу публічності, закріпленого в ст.25 КПК України, слідчий зобов`язаний в межах своєї компетенції вжити всіх передбачених законом заходів для встановлення події кримінального правопорушення та особи, яка його вчинила.

Крім того, відповідно до вимог ст. 9 ч. 2 КПК України, слідчий зобов`язаний всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень. Згідно ст. 93 КПК України, сторона обвинувачення здійснює збирання доказів шляхом проведення слідчих (розшукових) дій та негласних слідчих (розшукових) дій, тощо.

Так, згідно частини 1 ст.2 КК України, підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад злочину, передбаченого цим Кодексом.

Склад злочину, передбаченого ст.382 КК України, з об`єктивної сторони повинен характеризуватися однією з наступних дій або бездіяльності: 1) невиконання судового рішення, 2) перешкоджання виконанню судового рішення, а із суб`єктивної сторони даний склад злочину характеризується прямим умислом.

Так, частиною 1 статті 382 КК України передбачена кримінальна відповідальність за умисне невиконання вироку, рішення, ухвали, постанови суду, що набрали законної сили, або перешкоджання їх виконанню.

Аналіз оскаржуваної постанови свідчить, що поза увагою органу досудового розслідування залишилась оцінка субєктивної сторони даного злочину, яка характеризується прямим умислом.

Відповідно до ст. 24 КК України прямим є умисел, якщо особа усвідомлювала суспільно небезпечний характер свого діяння (дії або бездіяльності), передбачала його суспільно небезпечні наслідки і бажала їх настання.

В оскаржуваній постанові слідчого, прямий умисел, як суб`єктивна сторона кримінального правопорушення, інкримінованого ОСОБА_7 не виписаний.

Так, даючи оцінку обставинам кримінального правопорушення, слідчий прийшов до висновку, що в ході проведення досудового розслідування було встановлено, що в діях ОСОБА_7 не вбачається ознак кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.382 КК України, оскільки вона не вчиняє дій спрямованих на невиконання рішення суду, було встановлено відсутність в діянні ОСОБА_7 складу кримінального правопорушення.

В той же час, матеріалами кримінального провадження встановлена наявна конкуренція судових рішень.

Так, рішенням Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 29 травня 2013 року (Справа № 185/324/13- ц) по цивільній справі за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_7 , третя особа Орган опіки та піклування Павлоградської міської ради Дніпропетровської області про визначення місця проживання малолітніх дітей та за зустрічною позовною заявою ОСОБА_7 до ОСОБА_6 про визначення місця проживання малолітніх дітей, визначення способів участі батька у вихованні малолітніх дітей, визначено місцем проживання малолітніх дітей ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з матір`ю ОСОБА_7 . ОСОБА_6 встановлено участь у вихованні малолітніх дітей: ОСОБА_8 та ОСОБА_9 - наступним чином: кожного місяця в перший та третій тиждень по суботах і неділях з 10.00 годин до 18.00 години з можливістю відвідин з дітьми місць масового відпочинку та один раз на місяць відвідання дітьми проживання батька. Рішення суду набрало законної сили та звернуто до виконання.
Також, Павлоградським міськрайонним судом Дніпропетровської області 24 лютого 2014 року ухвалено рішення по цивільній справі за первісним позовом ОСОБА_7 до ОСОБА_6 , третя особа: Орган опіки та піклування Павлоградської міської ради Дніпропетровської області про відібрання малолітньої дитини та зустрічним позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_7 , третя особа: Орган опіки та піклування Павлоградської міської ради Дніпропетровської області про визначення місця проживання малолітньої дитини разом з батьком (Справа № 185/12730/13-ц), яке змінено Рішенням Апеляційного суду Дніпропетровської області від 18 серпня 2014 року.

Окрім цього, в спірному випадку правовідносини, які існують між ОСОБА_6 і ОСОБА_7 стосуються примусового виконання судового рішення, у зв`язку із чим на них розповсюджується дія спеціального Закону України Про виконавче провадження, яким законодавець визначає передумови щодо можливості звернення безпосередньо державного виконавця, а не стягувача, до правоохоронних органів із поданням (повідомленням) про притягнення боржника до кримінальної відповідальності відповідно до закону за невиконання судового рішення лише після притягнення боржника до адміністративної відповідальності за невиконання останнім рішення суду.

Однак, слідчим в оскаржуваній постанові не надано жодної оцінки поданню державного виконавця про притягнення ОСОБА_7 до кримінальної відповідальності , з огляду на той факт, що дії чи утримання від певних дій боржника не повинні мати разовий характер, оскільки, усунення перешкод в спілкуванні з дитиною та встановлення порядку участі ОСОБА_6 у спілкуванні та вихованні дітей вирішені судом без встановлення обмеження в часі (а.с. 147-164 ).

При цьому, слідчий суддя звертає увагу, що закриття кримінального провадження внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000003 15.01.2014 року вже було предметом судового контролю, оскільки матеріалами кримінального провадження підтверджено скасування постанови слідчого про закриття кримінального провадження в тому числі з підстав неповноти досудового розслідування з огляду на ненадання оцінки органом досудового розслідування стану та руху виконавчого провадження, яке відкрито на виконання рішення суду щодо участі ОСОБА_6 у вихованні малолітніх дітей: ОСОБА_8 та ОСОБА_9 - наступним чином: кожного місяця в перший та третій тиждень по суботах і неділях з 10.00 годин до 18.00 години з можливістю відвідин з дітьми місць масового відпочинку та один раз на місяць відвідання дітьми проживання батька (а.с.65 ).

Таким чином, приходжу до висновку,що постанова слідчого, в порушення вимог ч.1 ст.94, ч.5 ст. 110 КПК України, не містить законних мотивів прийняття постанови та їх належного обґрунтування, оскільки наведені порушення слідчий суддя вважає такими, які істотно вплинули на правильність прийняття рішення по суті, що є безумовною підставою для скасування постанови про закриття кримінального провадження, з огляду на завдання кримінального провадження, закріплені ст.2 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 55, 60, 303-304, 306-307 КПК України, слідчий суддя -

У Х В А Л И В:
Постанову слідчого СВ Павлоградського МВ ГУМВС України в Дніпропетровській області лейтенанта міліції ОСОБА_4 від 27 листопада 2014 року про закриття кримінального провадження № 0000003, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 15.01.2014 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.382 КК України - скасувати.
Копію ухвали направити до СВ Павлоградського МВ ГУМВС України в Дніпропетровській області та Павлоградської міжрайонної прокуратури Дніпропетровської області.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1