Провадження № 11-кп/792/693/16
Справа № 681/501/16-к Головуючий в 1-й інстанції ОСОБА_1
Категорія: ч.3 ст.186 КК України Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
14 листопада 2016 року Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Хмельницької області у складі:

головуючої судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря
судового засідання ОСОБА_5 ,
прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7

та його захисника ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Хмельницькому кримінальне провадження №0000121 від 10.03.2016 року за апеляційними скаргами потерпілої ОСОБА_9 , захисника обвинуваченого ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 на вирок Полонського районного суду від 04 серпня 2016 року,

в с т а н о в и л а :
Цим вироком ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя
АДРЕСА_1 , громадянина України, непрацюючого, з середньою освітою, одруженого, судимого:
- 30.08.2010 року Печерським районним судом м. Києва за ч.2 ст.186 КК України на 4 роки 6 місяців позбавлення волі; - 27.02.2012 року Полонським районним судом за ч.1 ст.186 КК України, ст.70, ч.1 ст.71 КК на 4 роки 7 місяців позбавлення волі;
-18.06.2013 року Гусятинським районним судом Тернопільської області за ст.391 КК, ст.71 КК на 1 рік 7 місяців позбавлення волі, звільнений 19.11.2014 року за відбуттям строку покарання,
визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.186 КК України та призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років.

Початок строку відбування покарання ухвалено обчислювати з 19 травня 2016 року.
Запобіжний захід, до набрання вироком законної сили, обвинуваченому залишено попередній - тримання під вартою.
На підставі ч.5 ст.72 КК України зараховано ОСОБА_7 , до відбуття покарання, період його перебування під вартою з 19 травня 2016 року по день вступу вироку суду у законну силу з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Цивільний позов задоволено частково та стягнуто з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_9 1185 грн. майнової та 1500 грн. моральної шкоди, а всього - 2685 грн. В решті вимог позову відмовлено.
Долю речових доказів вирішено на підставі ст.100 КПК України.
За вироком суду, 10.03.2016 року приблизно о 16 годині 30 хвилин ОСОБА_7 в м. Полонне, з метою заволодіння чужим майном шляхом віджиму ригеля вхідних дверей, проник до приміщення літньої кухні, що розташована біля будинку АДРЕСА_2 та належить для ОСОБА_9 , звідки викрав: алюмінієвий казан ємкістю 6 літрів, вартістю
120 грн.; алюмінієву каструлю ємкістю 6 літрів, вартістю 90 грн.; три алюмінієві каструлі ємкістю 5 літрів, кожна вартістю 60 грн., загальною вартістю 240 грн.; алюмінієву каструлю ємкістю 4 літрів, вартістю 70 грн.; три алюмінієві каструлі ємкістю 3 літри, кожна вартістю 60 грн., загальною вартістю 180 грн.; дві алюмінієві каструлі ємкістю 2 літри, кожна вартістю
50 грн. за одну, загальною вартістю 100 грн.; алюмінієву миску ємкістю 8 літрів, вартістю 100 грн.; алюмінієву миску ємкістю 5 літрів, вартістю
70 грн.; термос ємкістю 1 літр, вартістю 60 грн.; цукор-пісок загальною вагою 10 кг, вартістю 140 грн.; три полімерних мішка вартістю 15 грн., а всього заволодів зазначеним майном на суму 1185 грн.
Після впакування вказаних речей у мішки, з якими обвинувачений вийшов із приміщення літньої кухні, він був помічений потерпілою та на вимоги останньої припинити вчиняти злочин і повернути викрадене не відреагував, а продовжив дії з метою заволодіння майном, з яким в подальшому втік.
Зазначеними діями ОСОБА_7 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.3 ст.186 КК України - відкрите викрадення чужого майна (грабіж) вчинений повторно, поєднаний з проникненням в приміщення.
В поданій апеляційній скарзі потерпіла ОСОБА_9 , не оспорюючи доведеності вини та правильності кваліфікації дій обвинуваченого, просить вирок суду, в частині вирішення цивільного позову, змінити, стягнути з обвинуваченого на її користь 6685 грн. майнової та 10000 грн. моральної шкоди. В обгрунтування поданої апеляційної скарги посилається на те, що суд безпідставно не врахував неповноту досудового слідства, а саме, що викрадення водяного насосу, автомобільного диска та мотора для січкарні обвинуваченому не інкримінувалося, не стянув з ОСОБА_7 вартість цих речей, викрадених у потерпілої, та при визначенні розміру моральної шкоди, не врахував, що вона є особою похилого віку, доглядає чоловіка, який є інвалідом II групи та тяжко хворіє, обидва їх сини загинули.
Захисник обвинуваченого ОСОБА_7 адвокат ОСОБА_8 , не оспорюючи доведеності вини та правильності кваліфікації дій обвинуваченого, в апеляційній скарзі просить вирок суду змінити та призначити її підзахисному мінімальне покарання, передбачене санкцією статті інкримінованого йому кримінального правопорушення. Вказує, що судом, під час призначення покарання, не було враховано того, що
ОСОБА_7 визнав вину у вчиненому та розкаявся, активно сприяв розкриттю кримінального правопорушення, пояснив, що на місці його виявлення потерпілою забрав лише частину викраденого майна, а іншу залишив, грабіж вчинив у зв`язку із скрутним матеріальним становищем, необхідністю коштів на лікування вагітної дружини, вибачився перед потерпілою та судом. Крім того, зазначає, що ОСОБА_7 , хоча і раніше був судимим, проте на даний час має стійкі соціальні зв`язки, проживає разом із дружиною, має новонародженого сина, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває.
Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення обвинуваченгого ОСОБА_7 та його захисника адвоката ОСОБА_8 на підтримку поданої апеляційної скарги, з посиланням на зазначені у ній доводи, думку прокурора про законність та обгрунтованість вироку суду, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів уважає, що вона не підлягає до задоволення з огляду на таке.

Висновки суду про доведеність винуватості ОСОБА_7 у вчиненні відкритого викрадення (грабежу) майна потерпілої ОСОБА_9 , повторно, поєднаному з проникненням в приміщення, за вказаних у вироку обставин, відповідають фактичним обставинам кримінального провадження, ніким не оспорюються, як не оспорюється і кваліфікація його дій за ч.3 ст.186 КК України відповідно.

Подія злочину, доведеність винуватості обвинуваченого у його вчиненні, кримінально-правова оцінка діянь ОСОБА_7 за ч.3 ст.186 КК України, відповідно до вимог ст.404 КПК України, колегією суддів не перевірялись, оскільки законність і обґрунтованість вироку в цій частині не оскаржувались.

Щодо доводів апеляційної скарги захисника обвинуваченого - адвоката ОСОБА_8 про суворість призначеного обвинуваченому покарання, то вони не ґрунтуються на матеріалах провадження.

Покарання за цей злочин у виді 5 років позбавлення волі призначено у відповідності до положень ст.65 КК України та у межах санкції ч.3 ст.186 КК України, з наведенням у вироку обґрунтувань такого рішення.

Відповідно до ч.2 ст.50 КК України метою покарання є не тільки кара, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.
Положеннями ст.65 КК України визначено, що при призначенні покарання суд повинен урахувати ступінь тяжкості злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
Призначаючи покарання в розмірі, ближче до мінімального, передбаченого санкцією статті інкримінованого обвинуваченому кримінального правопорушення, судом враховані фактичні обставини справи, особа обвинуваченого, думка потерпілої, а також пом`якшуючі і обтяжуючі покарання обставини.

Зокрема, враховані такі пом`якшуючі покарання обставини, як щире каяття ОСОБА_7 у вчиненому, сприяння у розкритті кримінального правопорушення.

Обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченого, суд визнав рецидив злочину та вчинення ним кримінального правопорушення щодо особи похилого віку.

Наведені в апеляційній скарзі захисника обвинуваченого дані про його особу, а саме: визнання ним вини у вчиненому, щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, яке він вчинив у зв`язку із скрутним матеральним становищем та необхідністю коштів на лікування вагітної дружини, вибачення перед потерпілою та судом, наявність стійких соціальних зв`язків та сім`ї із малолітньою дитиною, на думку колегії суддів, не дають підстав для призначення йому мінімального покарання, передбаченого санкцією статті інкримінованого йому кримінального правопорушення, так як обвинувачений тричі притягувався до кримінальної відповідальності, в тому числі двічі за злочини проти власності, вчинив нове умисне кримінальне правопорушення, маючи непогашену судимість за вчинення попереднього умисного злочину, жодних висновків не зробив, продовжуючи вчиняти грабіж чужого майна, заподіяна потерпілій шкода обвинуваченим не відшкодована.
Призначене ОСОБА_7 покарання є необхідним й достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів, підстав визнати його надмірно суворим колегія суддів не знаходить, з огляду на те, що він вчинив тяжкий злочин щодо особи похилого віку.

В силу положень ч.1 ст.337 КПК України судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, крім випадків, передбачених цією статтею.

Як убачається із обвинувального акту (а.п.2-4), викрадення у потерпілої водяного насосу, автомобільного диску та мотору для січкарні

ОСОБА_7 не інкримінувалося, а відтак посилання потерпілої

ОСОБА_9 , в апеляційній скарзі, про залишення судом поза увагою неповноти досудового слідства та, відповідно, необхідності збільшення розміру стягнення на її користь з обвинуваченого матеріальної шкоди, з урахуванням вартості цього майна, до 6685 грн., на увагу суду не заслуговують.

Положеннями п.3 ч.2 ст.23, ст.1167 ЦК України визначено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, яка полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб одноразово або шляхом здійснення щомісячних платежів.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Урахувавши ці вимоги Закону, ступінь вини обвинуваченого, характер та обсяг спричинених потерпілій страждань, їх тяжкість та тривалість, суд першої інстанції підставно стягнув з обвинуваченого на її користь 1500 грн. моральної шкоди, зазначивши у вироку підстави прийняття такого рішення, а також враховуючи вимоги розумності та справедливості.
Наведені в апеляційній скарзі потерпілої доводи цих висновків суду не спростовують, оскільки судом враховано, що потерпіла є особою похилого віку, а загибель її синів та наявність на утриманні чоловіка-інваліда, на думку, колегії суддів, не дають підстав для збільшення розміру заподіяної потерпілій ОСОБА_9 моральної шкоди.

З урахуванням наведеного, підстав для зміни чи скасування вироку у межах апеляційних скарг немає.

Колегією суддів встановлено, що обвинувачений ОСОБА_7 з 19 травня 2016 року по 14 листопада 2016 року, включно, перебуває під вартою, а тому, на підставі ч.5 ст.72 КК України, в строк відбуття ним покарання слід зарахувати строк його попереднього ув`язнення з 19 травня 2016 року по 14 листопада 2016 року включно, з розрахунку одному дню попереднього ув`язнення відповідає 2 дні позбавлення волі.

На підставі викладеного, керуючись п.1 ч.1 ст.407, ч.1 ст.418, ст.419 КПК України, колегія суддів судової палати, -

п о с т а н о в и л а:

Вирок Полонського районного суду від 04 серпня 2016 року щодо ОСОБА_7 залишити без зміни, а апеляційні скарги потерпілої ОСОБА_9 , захисника обвинуваченого ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 без задоволення.

Відповідно до ч.5 ст.72 КК України (в редакції Закону України від 26 листопада 2015 року №838-VІІІ) зарахувати ОСОБА_7 в строк відбуття покарання час його попереднього ув`язнення з 19 травня 2016 року по 14 листопада 2016 року включно, з розрахунку одному дню попереднього ув`язнення відповідає 2 дні позбавлення волі.

На ухвалу може бути подана касаційна скарга до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Судді (підписи)

Згідно з оригіналом:

Суддя Апеляційного суду

Хмельницької області ОСОБА_2