ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 березня 2016 року м. Одеса

Малиновський районний суд міста Одесси у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ;

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні кримінальне провадження № 1-кп/521/457/16 щодо:

ОСОБА_5 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у місті Одесі, громадянина України, зареєстрованного за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

обвинуваченого у скоєнні злочину, передбаченного ч.2 ст.15 ч.1 ст. 201 КК України, -

В С Т А Н О В И В :

Наприкінці жовтня 2015 року (більш точна дата та час досудовим розслідуванням не встановлені) ОСОБА_6 , перебуваючи в місті Одеса, за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_2 , володіючи орденом «Трудового Червоного Прапору» № 45608, не маючи орденської книжки на вказаний орден та усвідомлюючи, що він є культурною цінністю, керуючись корисливим мотивом, прийняв рішення про його продаж з порушенням вимог законодавства, а саме ст. ст. 1, 3, 14, 15, 17, 19 Закону України «Про вивезення, ввезення та повернення культурних цінностей» від 21.09.1999 року.

На виконання злочинного умислу, ОСОБА_6 , знаходячись за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_2 , в кінці жовтня 2015 року (більш точна дата та час досудовим слідством не встановлені), на одному із сайтів всесвітньої мережі Інтернет (більш точна назва сайту Інтернет-аукціону слідством не встановлено) розмістив оголошення відповідного змісту з метою знайти покупця за кордоном та продати орден «Трудового Червоного Прапору».

У подальшому (точна дата та час слідством не встановлені), ОСОБА_6 отримав пропозицію про купівлю ордену «Трудового Червоного Прапору» за допомогою Інтернет - зв`язку від громадянина Російської Федерації ОСОБА_7 .

В ході перемовин за допомогою Інтернет - зв`язку ОСОБА_6 , усвідомлюючи, що він діє в порушення вимог ст. ст. 1, 3, 14, 15, 17, 19 Закону України «Про вивезення, ввезення та повернення культурних цінностей» та встановленого порядку переправлення культурних цінностей через митний кордон України, погодився продати орден «Трудового Червоного Прапору» за 90 доларів США та з цією метою не маючи відповідних дозвільних документів, переправити його до РФ на адресу ОСОБА_7 .

Після надання згоди на продаж та переправлення ордену, ОСОБА_7 в кінці жовтня 2015 року перерахував за допомогою міжнародної системи грошових переказів на ім`я ОСОБА_6 кошти в розмірі 90 доларів США. Згідно умов продажу, ОСОБА_6 повинен був переслати вказаний орден ОСОБА_7 на адресу: РФ, м. Москва, а/с 9.

На початку листопада 2015 року, знаходячись за місцем свого проживання, за адресою: АДРЕСА_2 , ОСОБА_6 , відповідно до раніше розробленого злочинного плану, діючи умисно, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, порушуючи Закон України «Про вивезення, ввезення та повернення культурних цінностей» та встановлений порядок переміщення культурних цінностей через митний кордон України, здійснив заходи для приховування вказаного ордену для подальшого його пересилання через митний кордон України.

Так, з метою приховування ордену «Трудового Червоного Прапору», який є історичною цінністю, від митного контролю, ОСОБА_6 в сторінках книги «Ортопедическая стоматология детского возраста», самостійно виготовив спеціальне сховище (виріз), яке обладнав серветками та прикріпив їх клейкою стрічкою для щільного розміщення ордену, помістивши орден «Трудового Червоного Прапору» до спеціально виготовленого сховища (вирізу) в сторінках книги «Ортопедическая стоматология детского возраста», таким чином, що без розгортання книги орден не було можливості виявити.

Також, з метою фіксації тайника та унеможливлення доступу до ордену, ОСОБА_6 перемотав вказану книгу клейкою стрічкою, а з метою протидії виявленні ордену при проходженні митних процедур за допомогою рентгенапарату, обгорнув дану книгу, з орденом «Трудового Червоного Прапору» всередині.

В подальшому, ОСОБА_6 поклав книгу «Ортопедическая стоматология детского возраста», обгорнуту фольгою та клейкою стрічкою зеленого кольору з орденом «Трудового Червоного Прапору» всередині, до паперового конверту на якому, в графі відправник, власноручно написав власне ім`я та адресу своєї реєстрації: « АДРЕСА_1 », а у графі одержувач вказав, раніше отримані від ОСОБА_7 , реквізити: « НОМЕР_1 , ОСОБА_7 , м. Москва, а/с 9, РФ».

04.11.2015 року, близько 16 години, ОСОБА_6 , діючи умисно, на виконання раніше розробленого ним злочинного плану, з метою незаконного переміщення культурних цінностей через митний кордон України, прибув до відділення № 5 УДППЗ «Укрпошта» за адресою: м. Одеса, вул. Прохорівська, б. 23, де, не повідомляючи оператору відділення про свій злочинний умисел, подав конверт із прихованим в середині орденом на оформлення для відправки до РФ, на адресу ОСОБА_7 , при цьому вибравши як спосіб відправлення - міжнародну поштову кореспонденцію, яка не передбачає відправлення речей та предметів, а тому і не передбачає декларування вмісту пакету.

Таким чином, ОСОБА_6 виконав усі дії, направленні на переміщення ордену «Трудового Червоного Прапору» без відповідного дозволу, через митний кордон України до Російської Федерації.

У подальшому, оператором відділення було поверхнево перевірено вміст пакету та оформлено дане відправлення, як міжнародна поштова кореспонденція з присвоєнням йому номера № RC 650436038 UA.

Однак, незаконні дії ОСОБА_6 , направлені на переміщення через митний кордон України з приховуванням від митного контролю культурних цінностей - ордену «Трудового Червоного Прапору» не були доведені ним до кінця з причин які не залежали від його волі, оскільки 12.11.2015 року вказаний орден був виявлений та вилучений в цеху обробки міжнародної пошти Одеської обласної дирекції Українського державного підприємства поштового зв`язку «Укрпошта» в зоні діяльності митного поста «Одеса-спеціалізований» Південної митниці під час здійснення митного контролю міжнародного поштового відправлення № RC 650436038 UA.

Згідно висновку № 1 мистецтвознавчої експертизи від 02.02.2016 Одеського археологічного музею орден «Трудового Червоного Прапору» № 45608 є культурною цінністю.

У підготовчому судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 та прокурор, кожен окремо, пояснили, що 26.02.2016 року було укладено угоду про визнання винуватості за кримінальним провадженням №0000325, згідно якої обвинувачений беззаперечно визнав свою вину, сторони погодились на призначення обвинуваченому покарання за скоєне ним кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.15 ч.1 ст. 201 КК України, з застосуванням ст. 69 КК України, у вигляді штрафу в розмірі 600 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що дорівнює 10200 гривень та з конфіскацією предмету контрабанди.

Сторони угоди у суді підтвердили, що під час складання угоди про визнання винуватості вони ознайомилися з положеннями ст.ст. 473, 474 КПК України, які зрозумілі кожному з них.

Вивчивши угоду, від 26.02.2016 року про визнання винуватості між підозрюваним та прокурором за кримінальним провадженням № №0000325 з урахуванням положень розділу VI глави 35 КПК України, суд приходить до висновку, що зазначена угода відповідає вимогам ст.ст. 469, 472 КПК України, умови угоди не суперечать вимогам КПК України, відповідають інтересам суспільства, не порушують прав, свобод чи інтересів сторін або інших осіб, у суду відсутні підстави вважати, що укладення угоди не було добровільним, відсутні фактичні підстави для визнання невинуватості обвинуваченого.

Дії ОСОБА_6 суд кваліфікує як злочин, передбачений ч.2 ст.15 ч.1 ст. 201 КК України за ознаками: закінчений замах на контрабанду, тобто переміщення через митний кордон України, з приховуванням від митного контролю культурних цінностей.

При обранні міри покарання ОСОБА_6 суд враховує ступінь тяжкості вчиненого, дані про особу обвинуваченого та умови угоди про визнання винуватості між обвинуваченим та прокурором.

Обставиною, що пом`якшуює покарання, суд визнає щире каяття обвинуваченого у скоєнні злочину.

Відповідно до положень ст. 66 КК України, суд вважає можливим визнати пом`якшуючими покарання обставинами вчиненя злочину вперше, а також те, що ОСОБА_6 є інвалідом 2 групи з дитинства.

Обставин, що обтяжують покарання судом не встановлено.

Враховуючи наявність декількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості скоєного ОСОБА_8 злочину, передбаченого ч.2 ст.15 ч.1 ст. 201 КК, а також наведених даних про особу обвинуваченого, суд, на підставі ст. 69 КК України, вважає можливим призначити обвинуваченому інше покарання, яке не передбачене санкцією ч.1 ст. 201 КК України, а саме штрафу. При цьому суд вважає за необхідно застосувати до обвинуваченого додаткове покарання у вигляді конфіскації майна, яке є предметом контрабанди.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 94, 370-371, 373-374, 473-476 КПК України, суд

УХВАЛИВ :
Затвердити угоду про визнання винуватості від 26.02.2016 року за кримінальним провадженням №0000325, укладену між підозрюваним ОСОБА_9 та прокурором.

ОСОБА_5 , на підставі угоди про визнання винуватості від 26.02.2016 року за кримінальним провадженням №0000325 визнати винним у скоєнні злочину, передбаченого ч.2 ст.15 ч.1 ст. 201 КК України та з застосуванням ст. 69 КК України призначити йому покарання у вигляді штрафу у розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що дорівнює 10200 гривень, з конфіскацією предмета контрабанди.

Витрати на залучення судового експерта у сумі 2112, 72 гривні стягнути з обвинуваченого на користь держави.

У разі невиконання угоди про визнання винуватості прокурор має право звернутися до суду, який затвердив таку угоду, з клопотанням про скасування вироку. Клопотання про скасування вироку, яким затверджена угода, може бути подано протягом строків давності притягнення до кримінальної відповідальності, за вчинення злочину, передбаченого ч.2 ст.15 ч.1 ст. 201 КК України.

На вирок може бути подана апеляційна скарга на протязі 30 діб з моменту проголошення вироку, через Малиновський районний суд м. Одеси до апеляційного суду Одеської області:

- обвинуваченим, його захисником, законним представником: виключно з підстав призначення судом покарання, суворішого ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених частинами п`ятою - сьомою статті 474 КПК України, в тому числі не роз`яснення йому наслідків укладення угоди;

- прокурором: виключно з підстав затвердження судом угоди у кримінальному провадженні, з порушенням вимог частини четвертою статті 469 КПК України.

Головуючий: ОСОБА_10