Справа № 713/2065/15-к
Провадження №1-кп/713/20/16
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
24.10.2016 м. Вижниця
Вижницький районний суд Чернівецької області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участю секретаря ОСОБА_2

з участю прокурора ОСОБА_3

за участю законного представника потерпілого ОСОБА_4

за участю захисника ОСОБА_5

за участю обвинуваченого ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Вижниця кримінальне провадження внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0000350 від 26.06.2015 року за обвинуваченням ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, із середньо-спеціальною освітою, тимчасово не працюючого, одруженого, має на утриманні одну неповнолітню дитину, раніше не судимого, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.185 ч.1 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_6 , 24 червня 2015 року біля 22-40 год. перебуваючи на території господарства ОСОБА_7 , яке знаходиться в АДРЕСА_2 , умисно, з корисливих мотивів, з метою таємного викрадення чужого майна, шляхом вільного доступу, таємно викрав три рулони бувшої у використанні металевої сітки, розмірами 1-1,10х10 м., 2 1х14 м., 3 1,45х24 м. власником якої є ОСОБА_8 , чим завдав потерпілому згідно висновку товарознавчої експертизи №401 від 06.07.2016 року, матеріальної шкоди на суму 1494,80 грн.

Обвинувачений ОСОБА_6 в судовому засіданні свою вину не визнав, показав, що його бабуся ОСОБА_9 подарувала йому житловий будинок з металевою огорожею (сітка). Він є власником земельної ділянки та сітки на підставі договору дарування. Коли ОСОБА_4 розпочав будівництво на земельній ділянці, то він побачив, що останній на метр посуває межу його земельної ділянки. Він викликав представників міської ради та з`ясувалось, що ОСОБА_4 невірно дивився план. Замість металевої сітки, ОСОБА_4 встановив металеву огорожу. Він запитав у ОСОБА_4 коли він віддасть металеву сітку, яка є його власністю, ОСОБА_4 сказав, що на даний час металева сітка знаходиться у ОСОБА_10 на подвір`ї. Ввечері, після того як прийшов з роботи, вирішив забрати сітку, яка є його власністю до себе на подвір`я, після чого разом з ОСОБА_11 перенесли сітку. Перед тим як забрати сітку, повідомив про це ОСОБА_4 по телефону. Зазначив, що сітку не ховав, поставив на подвір`ї, оскільки вважає, що вона є його власністю згідно договору дарування. Натомість, ОСОБА_4 не має підтверджуючих документів на вказану сітку. Взяв три рулони, бо не знав, які з них є його, ОСОБА_4 з працівниками змотали сітку в три рулони. Його бабуся ОСОБА_9 казала йому, що сітку встановлювала вона разом з його дідусем. Сітка стара, але коли її встановлювали йому не відомо. Просив виправдати.

Незважаючи на те, що обвинувачений ОСОБА_6 свою вину не визнав, його вина у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ст.185 ч.1 КК України, в судовому засіданні знайшла своє підтвердження і доведена повністю сукупністю досліджених доказів.

В судовому засіданні законний представник потерпілого ОСОБА_4 пояснив, що в м.Вижниця син ОСОБА_8 є власником земельної ділянки, яку він придбав у ОСОБА_12 . Дійсно говорив, обвинуваченому, що дана сітка йому не потрібна, однак після того як виник спір щодо меж земельної ділянки передував віддавати її обвинуваченому та переніс на зберігання на подвір`я м ОСОБА_7 , яка і повідомила, що сітку викрали. Дана сітка належить його сину, оскільки куплена земельна ділянка була огорожена сіткою з трьох сторін.

В судовому засіданні свідок обвинувачення ОСОБА_12 показав, що був власником земельної ділянки, яка розташована в АДРЕСА_3 та яку разом з огорожею, стовпами у 2014 році він подарував ОСОБА_8 . На даній земельній ділянці, у 2015 році ОСОБА_4 демонтував металеву сітку, яка огороджувала дану земельну ділянку та встановив металеву огорожу, а сітку залишив на зберігання у подвір`ї ОСОБА_7 , ОСОБА_6 при демонтуванні сітки не було. Вранці 25 червня 2015 року, ОСОБА_4 повідомив йому, що сітки не має. Зазначив, що земельна ділянка належала його батькам, після смерті яких перейшла у його власність. Земельну ділянку він успадкував по заповіту після смерті матері та оформив право власності. Дана сітка розмежовувала з однієї сторони земельну ділянку ОСОБА_8 та земельну ділянку ОСОБА_13 . Його батько та дідусь ОСОБА_6 були рідними братами, їхні земельні ділянки розділяв дерев`яний паркан, коли він завалився вони встановили тимчасовий, а потім батько встановив металеву огорожу. Дану металеву сітку встановлював разом з батьком, частина металевої сітки, яка межує із землею ОСОБА_13 була придбана за кошти батька, який і був власником земельної ділянки та даної огорожі, металеву сітку, яка розташована від дороги, купляв та встановлював він за власні кошти. Коли купляв сітку, то чек йому не надали. Коли ставив сітку, то власником земельної ділянки був його батько. Зазначив, що оскільки земельну ділянку він подарував ОСОБА_8 , то і все, що знаходиться на даній ділянці, в тому числі і огорожа, перейшла у власність нового власника. Спорів щодо меж земельної ділянки та огорожі між його батьком та бабусею ОСОБА_6 не було. До викрадення сітки, з ОСОБА_6 перебував у хороших відносинах. У 1996 році була огороджена земельна ділянка сіткою. Сітка огороджувала земельну ділянку з трьох сторін, скільки було використано сітки для огорожі не пам`ятає, огорожа встановлена була, ще коли ОСОБА_6 був маленький. Зазначив, що у нього ще залишилась частина сітки, яку він не використав при встановленні огорожі і він обіцяв ОСОБА_6 віддати її. Зазначив, що цільове призначення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства. За сітку розраховувався радянськими рублями.

В судовому засіданні свідок обвинувачення ОСОБА_11 показав, що проживав у ОСОБА_6 у житловому будинку, який розташований у АДРЕСА_3 , гроші за проживання не платив, в рахунок оплати допомагав ОСОБА_6 по господарству. У червні 2015 року ОСОБА_6 просив перенести його сітку, на що він відмовив. Пізніше біля 21-30 год. ОСОБА_6 знову прийшов до нього та попросив, що він допоміг йому перенести сітку, яка знаходиться на подвір`ї у ОСОБА_7 . На що він попросив ОСОБА_6 передзвонити власнику сітки та запитати чи можна перенести дану сітку, на що ОСОБА_6 сказав, що власник дозволив. Після чого, вони разом з ОСОБА_6 зайшли на подвір`я ОСОБА_7 та перенесли металеву сітку на подвір`я ОСОБА_6 . Зазначив, що йому відомо, що на земельній ділянці, яка була огороджена металевою сіткою будується ОСОБА_4 , встановив металеву огорожу, тому і сказав ОСОБА_6 передзвонити ОСОБА_4 та запитати чи можна переносити сітку. Йому не відомо хто є власником сітки. ОСОБА_6 сказав йому, що сітка належить йому. Замість сітки, з`явилась металева огорожа. Сітка була скручена у три рулони і знаходилась у родичів ОСОБА_6 , тому у нього ніяких підозр не виникло.

В судовому засіданні свідок обвинувачення ОСОБА_7 показала, що проживає в АДРЕСА_2 , протягом 26 років. Ввечері у червня 2015 року ОСОБА_14 залишив на її подвір`ї три рулони металевої сітки, яку він демонтував із земельної ділянки, яку придбав у ОСОБА_12 , на зберігання, доти поки не встановить нову огорожу, а потім забере. Коли вона встала вранці, то побачила, що металевої сітки не має, зателефонувала до ОСОБА_4 та повідомила, що сітки немає та повідомила працівників правоохоронних органів. Їй сусід сказав, що сітку забрав ОСОБА_6 . Зазначила, що їй відомо зі слів матері її чоловіка, що металеву сітку встановлював батько ОСОБА_12 , коли вона прийшла проживати до будинку, то сітка вже стояла, так казала і бабуся ОСОБА_6 , що огороджував батько ОСОБА_12 . Зазначила, що з ОСОБА_6 у них неприязні відносини, останній не звертався до неї з проханням зайти до неї на подвір`я та забрати сітку, дозвіл не давала, щоб у її подвір`я заходили сторонні особи.

В судовому засіданні свідок захисту ОСОБА_15 показала, що є дружиною ОСОБА_6 . У 2015 році ОСОБА_4 прийшов до її чоловіка та повідомив, що має намір демонтувати огорожу та встановити металеву, попросив дозволу, чоловік дав дозвіл. Під час встановлення коликів, у них виникла суперечка з приводу того, що ОСОБА_4 порушив їхню межу, вони попросили щоб він не порушував їхню межу, казали, що викличуть землевпорядника, на що ОСОБА_4 сказав, що притягне її чоловіка до відповідальності. Вони нічого поганого не зробили, казав ОСОБА_4 не знає законів. Після того, як вони викликали землевпорядника, який пояснив, що ОСОБА_14 невірно відбив колики, ОСОБА_14 визнав, що був неправий. На що ОСОБА_6 сказав, щоб він віддав йому сітку, ОСОБА_4 відповів, що подарує йому сітку, після чого її чоловік сказав, що це його власність, і йому не потрібно дарувати. ОСОБА_4 сказав, що сітка знаходиться на подвір`ї ОСОБА_10 , а він після операції і не буде її переміщувати, то ОСОБА_6 сказав йому, що сам забере сітку. ОСОБА_4 без їхнього відома зняв металеву сітка та переніс її до подвір`я ОСОБА_7 . Зазначила, що демонтована ОСОБА_4 сітка була власністю бабусі ОСОБА_6 ОСОБА_9 , що також відображено і в документах на земельну ділянку. Сітка не була нова, їй було близько вісімдесяти років. ОСОБА_9 казала їй, що сітка ОСОБА_16 з батьком домовились, що заб`ють бетон та встановлять огорожу. ОСОБА_16 залив бетон тільки з своєї сторони, а металеву сітку встановлювала ОСОБА_9 , вони пропонували бабусі залити бетони з їхньої сторони, але вона сказала, що не потрібно, бо сітка покручена, і з часом встановлять нову огорожу. ОСОБА_6 забрав сітку із подвір`я ОСОБА_7 та поставив її у їхньому подвір`ї, сітку ніхто не ховав. Вона проживає з ОСОБА_6 з 2006 року, з ОСОБА_17 у них не було суперечок за сітку.

В судовому засіданні свідок захисту ОСОБА_18 показав, що проживає по сусідству з ОСОБА_6 . У 2004 році батько ОСОБА_6 попросив його допомогти підтягнути сітку, щоб вона не впала, яка розділяє земельну ділянку ОСОБА_12 та ОСОБА_6 . Коли перетягували, то батько ОСОБА_6 показував як ставити сітку,бо він не з тієї сторони намотував сітку на стовп, через що батько ОСОБА_6 сказав, що якщо поставить не з тієї сторони то будуть казати, що це не їхня сітка, він ще здивувався, бо сумужна ділянка належить родичам ОСОБА_6 , про що сказав батькові ОСОБА_6 , на це останній сказав, що став сітку так, бо ця сітка їхня власність. ОСОБА_9 також казала, що металева сітка є її власністю, остання казала, що у них постійні суперечки з родиною через сітку. ОСОБА_6 розказував йому, що ОСОБА_4 сказав, що сітка йому не потрібна і він може її забирати. Сітка дуже стара.

В судовому засіданні свідок захисту ОСОБА_19 показала, що проживає по сусідству з ОСОБА_6 . Часто допомагала покійній бабусі ОСОБА_6 ОСОБА_9 , по господарству, остання розказувала їй, що сітка, якою огороджена її земельна ділянка є її власністю і по межі також її сітка. Сітки зараз на тому місці немає, встановлена огорожа. ОСОБА_6 розказував їй, що ОСОБА_4 віддав йому металеву сітку, і сітку він забрав додому.

Крім показів свідків обвинувачення ОСОБА_12 , ОСОБА_7 , ОСОБА_11 вина обвинуваченого ОСОБА_6 в скоєнні кримінального правопорушення ґрунтується на доказах, безпосередньо досліджених судом при розгляді даної справи.

Витягом з кримінального провадження №0000350 внесеного 26.06.2015 за ст.185 ч.1 КК України на підставі заяви ОСОБА_7 , з фабули якої вбачається, що в ніч на 25.06.2015 року невідома особа перебуваючи на території господарства ОСОБА_20 в АДРЕСА_2 , діючи умисно, з корисливих мотивів, шляхом вільного доступу з подвір`я таємно викрала три рулони металевої сітки бувшої у використанні вартістю 2000,00 грн. (Том 2, а.с.1)

Протоколом добровільної видачі та огляду з фототаблицею від 25.06.2015 року з даних якого вбачається, що ОСОБА_6 добровільно видав три рулони сітки металевої бувшої у використанні: 1-й рулон довжиною 1м 10 сантиметрів, діаметром 31 см.; 2-й рулон довжиною 1 м., діаметром рулону 50 сантиметрів; 3-й рулон довжиною 1 м. 47 см., діаметром рулону 50 сантиметрів. (Том 2, а.с.12-14).

Договором дарування земельної ділянки Серія НАА 406033, посвідченого 15.10.2014 року приватним нотаріусом Вижницького районного нотаріального округу ОСОБА_21 , зареєстрованого в реєстрі за №1453, з даних якого вбачається, що ОСОБА_12 подарував ОСОБА_8 земельну ділянку, яка розташована в АДРЕСА_3 , розміром 0,0600 га в межах згідно з планом, кадастровий номер земельної ділянки :01:001:0566. (Том 2, а.с. 24)

Рішенням 48 сесії VI скликання Вижницької міської ради №160-48/14 від 19.11.2014 року затверджено ОСОБА_8 проект землеустрою щодо зміни цільового призначення земельної ділянки (кадастровий номер :01:001:0566) площею 0,0600 га, розташованої в АДРЕСА_3 , з «для ведення особистого селянського господарства» на «для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд», за рахунок власної земельної ділянки згідно договору дарування №НАА 406033 від 15.10.2014 року.(Том 2, а.с.25)

Витягом з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №30072315 від 26.11.2014 року з даних якого вбачається, що за ОСОБА_8 зареєстровано право власності на земельну ділянку, площею 0,06 га., яка розташована в АДРЕСА_4 , кадастровий номер: :01:001:0566, цільове призначення для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) (Том 2, а.с.27)

Протоколом огляду (предметів) від 18.09.2015 року з даних якого вбачається, що проведеним оглядом встановлено, що об`єктом огляду являється: металева сітка бувша у використанні, яка складається із трьох частин розмірами: 1-1,10х10 м.; 2 1х14 м., 3 1,45х24 м. (Том 2, а.с.44)

Згідно договору дарування Серія ВРК №858354, посвідченого 23.06.2011 року приватним нотаріусом Вижницького районного нотаріального округу, зареєстрованого в реєстрі №1628 вбачається, що ОСОБА_13 безоплатно передає у власність ОСОБА_6 належний їй на праві власності житловий будинок з належними до нього надвірними будівлями та господарськими спорудами, що знаходиться в АДРЕСА_5 . На земельній ділянці площею 0,1000 га., кадастровий номер якої :01:001:0400, розташований житловий будинок, дерево, зазначений в плані літерою «А», загальною площею 84,50 кв.м., в тому числі житловою площею 36,50 кв.м., з належними до нього надвірними будівлями та господарськими спорудами: сараї дерево літ. «Б», «В», «Г», «З», «Д», літня кухня дерево літ. «Ж», убиральня дерево літ «Е», колодязь бутовий літ. «К», огорожа штахетник/мет.сітка 1-4, вимощення асфальт літ. «І». (Том 2, а.с.48)

Рішенням 13 сесії V скликання №43-13/08 від 28.03.2008 року ОСОБА_13 передано у приватну власність земельні ділянки, а саме: 0,10 га по АДРЕСА_5 - для будівництва та обслуговування житлових будинків, господарських будівель і споруд; 0,1153 га. по АДРЕСА_5 для ведення особистого селянського господарства (Том 2, а.с.60)

Рішенням 4 сесії VІ скликання №29/2-4/11 від 16.02.2011 року, внесено зміни в рішення 13-ї сесії V скликання №43-13/08 від 28.03.2008 року «Про передачу безоплатно у приватну власність земельних ділянок» по АДРЕСА_5 , з площі «площею 0,1153 га.» замінити на фактичну площу «площею 0,1367» для ведення особистого селянського господарства, згідно кадастрового плану та протоколу встановлення та погодження меж. (Том 2, а.с.61)

З кадастрового плану земельної ділянки ОСОБА_13 , яка знаходиться в АДРЕСА_3 загальна площа 0,1000 га вбачається, що цільове призначення земельної ділянки - для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, кадастровий номер земельної ділянки :01:001:0400/, земельна ділянка межує: від А до Б землі загального користування (вулиця), від Б до В землі ОСОБА_13 , від В до Г землі ОСОБА_7 , від Г до А - землі ОСОБА_22 (Том 2, а.с.67)

З кадастрового плану земельної ділянки ОСОБА_13 , яка знаходиться в АДРЕСА_3 загальна площа 0,1367 га вбачається, що цільове призначення земельної ділянки - для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер земельної ділянки :01:001:0401, земельна ділянка межує: від А до Б землі загального користування (вулиця), від Б до В землі ОСОБА_23 , від В до Г землі ОСОБА_6 , від ОСОБА_24 до Д землі ОСОБА_17 , від Д до Ж землі ОСОБА_25 , від ОСОБА_26 до З землі ОСОБА_7 , від З до А землі ОСОБА_13 (Том 2, а.с.68)

Висновком криміналістичної експертизи металів і сплавів №402 від 06.04.2016 року з даних якого вбачається, що дріт рулонів сітки розмірами 1,10х10 м та 1,45х24 м. виготовлений із сплавів на основі заліза, що відповідає сталям вуглецевим, поверхня яких покрита тонким шаром цинку. Дріт рулону сітки розмірами 1,0х14 м. виготовлений із сплаву на основі заліза, що відповідає сталям вуглецевим. (Том 1, а.с.139)

Висновком товарознавчої експертизи №401 від 06.07.2016 року з даних якого вбачається, що бувші у використанні три рулони металевої сітки, розмірами 1-1,10х10м., 2 1х14 м., 3 1,45х24 м., придатні для прямого використання за призначенням та мають експлуатаційну цінність станом на 24.06.2015 року, становила: Сітка в рулоні, розмірами 1,10х10м. 301,00 грн.; Сітка в рулоні, розмірами 1х14 м. 421,40 грн.; Сітка в рулоні, розмірами 1,45х24 м. 722,40 грн. У зв`язку з тим, що три рулони металевої сітки, розмірами 1-1,10х10 м., 2 -= 1х14 м., 3 - 1,45х24 м., може використовуватись за прямим призначенням, тому вона не оцінюється по вартості брухту. (Том 1, а.с.140-141).

Щодо заявленого клопотання захисника про визнання недопустимим доказом висновку товарознавчої експертизи №401 від 06.07.2016 року, суд вважає його безпідставним, виходячи з наступного.

Так доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню /ч. 1 ст. 84 КПК України/.

Частиною 1 статті 86 КПК України встановлено, що доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку, встановленому цим Кодексом.

Вирішуючи питання допустимості вказаного доказу, суд бере до уваги, що висновок товарознавчої експертизи проводився за ухвалою суду відповідно до вимог ст.242 КПК України, експерти попереджені про кримінальну відповідальність, даний доказ не спростований жодним належним та допустимим доказом захисту, а тому суд вважає, що підстав визнання висновку товарознавчої експертизи №401 від 06.07.2016 року недопустимим доказом - немає.

В сукупності оцінюючи перелічені вище докази, які зібрані відповідно до вимог кримінального процесуального закону, суд вважає їх належними та допустимими, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 КПК України.

Суд критично відноситься до посилань захисника, показань обвинуваченого ОСОБА_6 у яких посилаються на те, що обвинувачений є власником сітки згідно стверджуючи, що згідно договору дарування від 23.06.2011 року дана сітка перейшла у його власність від ОСОБА_13 та була її власністю і вважає надання цих показів, як спробу уникнути кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення. До такого висновку суд прийшов проаналізувавши зібрані та досліджені докази в їх сукупності з наступних підстав.

Як вбачається з договору дарування Серія ВРК №858354, посвідченого 23.06.2011 року приватним нотаріусом Вижницького районного нотаріального округу, зареєстрованого в реєстрі №1628 вбачається, що ОСОБА_13 безоплатно передає у власність ОСОБА_6 належний їй на праві власності житловий будинок з належними до нього надвірними будівлями та господарськими спорудами, що знаходиться в АДРЕСА_5 . На земельній ділянці площею 0,1000 га., кадастровий номер якої :01:001:0400, де розташований житловий будинок, дерево, зазначений в плані літерою «А», загальною площею 84,50 кв.м., в тому числі житловою площею 36,50 кв.м., з належними до нього надвірними будівлями та господарськими спорудами: сараї дерево літ. «Б», «В», «Г», «З», «Д», літня кухня дерево літ. «Ж», убиральня дерево літ «Е», колодязь бутовий літ. «К», огорожа штахетник/мет.сітка 1-4, вимощення асфальт літ. «І».

З технічної документації на земельну ділянку ОСОБА_13 вбачається, що земельна ділянці площею 0,1000 га., кадастровий номер якої :01:001:0400, цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку, не має спільної межі із земельною ділянкою ОСОБА_17 , частину якої відчужив ОСОБА_8 .

Жодних доказів, що обвинувачений ОСОБА_6 є власником земельної ділянки , загальною площею 0,13676 га., кадастровий номер :01:001:0401, цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, а також металевої сітки по межі від літ. «Г» до літ. «Д» із ОСОБА_17 , згідно технічної документації та кадастрового плану на земельну ділянку ОСОБА_13 , суду не надано.

Крім того суд критично відноситься до показів свідків захисту ОСОБА_15 ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , оскільки їх покази спростовуються дослідженими судом доказами.

Суд прийшов до висновку, що в основу вироку необхідно покласти пояснення законного представника потерпілого та покази свідків обвинувачення оскільки вони є правдивими, перевірені в судовому засіданні та узгоджуються між собою та дослідженими письмовими доказами по кримінальному провадженню, а тому підстав сумніватися в їх істинності та правдивості немає.

Таким чином, суд вважає, що вина обвинуваченого ОСОБА_6 у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ст.185 ч.1 КК України, знайшла своє підтвердження в судовому засіданні і доведена повністю. Дії обвинуваченого необхідно кваліфікувати таємне викрадення чужого майна (крадіжка).

Відповідно до п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2004 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, суди мають суворо додержуватися вимог ст.65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання. Призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.

Призначаючи покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання.

Так, при призначенні покарання суд враховує, що скоєний обвинуваченим ОСОБА_6 злочин належить до категорії середньої тяжкості.

Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_6 , згідно вимог ст.66 КК України, судом не встановлено.

Обставин, що обтяжує покарання обвинуваченого ОСОБА_6 , згідно вимог ст.67 КК України судом не встановлено.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_6 суд враховує, що обвинувачений раніше не судимий, позитивно характеризується за місцем проживання, тимчасово не працює, з урахуванням його особи, враховуючи дані про особу обвинуваченого, суд вважає, що виправлення ОСОБА_6 можливе без ізоляції від суспільства і відносно нього можливо застосувати покарання у виді штрафу.

Таке визначене покарання обвинуваченому, на думку суду, буде відповідати завданням та загальним засадам призначення покарання, його меті, відповідно до вимог ст.ст. 50, 65 КК України, та буде необхідним й достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нових злочинів.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлений.

Питання про речові докази і документи вирішити в порядку ст. 100 КПК України.

Відповідно до ч.2 ст.124 КПК України у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.

Запобіжний захід до обвинуваченого не обирався.

Керуючись ст.ст.368, 369-371, 374, 376 КПК України, Суд, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_6 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ст.185 ч.1 КК України та призначити покарання у виді штрафу в розмірі сто неоподатковуваних мінімумів доходів громадян в сумі 1700,00 (Одна тисяча сімсот) гривень в дохід держави.

Запобіжний захід до обвинуваченого ОСОБА_6 не застосовувався.

Речові докази, а саме, три рулони бувшої у використанні металевої сітки, розмірами 1-1,10х10 м., 2 1х14 м., 3 1,45х24 м., які згідно постанови про прилучення речових доказів до кримінального провадження від 18.09.2015 року і розписки від 19.09.2015 року знаходяться на зберіганні у законного представника потерпілого ОСОБА_4 , залишити за належністю власнику ОСОБА_8 .

Стягнути із ОСОБА_6 витрати на залучення експертів, а саме, за проведення судової товарознавчої експертизи №401 від 06.07.2016 року в сумі 2202,00 (Дві тисячі двісті дві) гривні на користь держави.

Вирок може бути оскаржений в Апеляційний суд Чернівецької області через Вижницький районний суд Чернівецької області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому, захиснику, законному представнику потерпілого та прокурору.

Суддя: ОСОБА_1