У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 листопада 2016 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах
Вищого спеціалізованого суду України
з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючогоОСОБА_1 ,
суддів:ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
при секретарі судового засідання за участю прокурора ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

розглянувши в судовому засіданні кримінальне провадження № 0001180 за касаційними скаргами прокурора, який брав участь у розгляді кримінального провадження судом апеляційної інстанції, та захисника ОСОБА_6 на вирок Апеляційного суду Дніпропетровської області від 28 квітня 2016 року щодо ОСОБА_7 ,

В С Т А Н О В И Л А:

Вироком Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 20 січня 2016 року
ОСОБА_7 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 ,
громадянина України, не судимого,
засуджено:
за ч. 1 ст. 307 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки;
за ч. 1 ст. 309 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 1 рік.
На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів ОСОБА_7 визначено остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки.
Вироком Апеляційного суду Дніпропетровської області від 28 квітня 2016 року апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 залишено без задоволення, апеляційну скаргу прокурора задоволено частково, вирок місцевого суду щодо ОСОБА_7 в частині кваліфікації дій останнього скасовано та засуджено:
за ч. 1 ст. 307 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки;
за ч. 1 ст. 309 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 1 рік.
На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів ОСОБА_7 визначено остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки.
У решті вирок місцевого суду залишено без змін.
Згідно з вироком апеляційного суду ОСОБА_7 визнано винним і засуджено за те, що він у невстановлені досудовим розслідуванням час та місці, з метою збуту незаконно придбав психотропну речовину метамфетамін, який незаконно зберігав за місцем свого проживання на території домоволодіння АДРЕСА_1 . 10 червня 2015 року за вказаною адресою ОСОБА_7 незаконно збув ОСОБА_8 за 100 грн психотропну речовину метамфетамін, вагою 0,0440 г.
Крім того, в невстановлені досудовим розслідуванням час та місці ОСОБА_7 незаконно придбав психотропну речовину метамфетамін та особливо небезпечний наркотичний засіб канабіс, які став незаконно зберігати без мети збуту.
10 червня 2015 року біля будинку № 4 на пл. Джержинського в м. Дніпропетровську у ОСОБА_7 було вилучено психотропну речовину метамфетамін, вагою 0,1625 г, а в гаражі домоволодіння № НОМЕР_1 на вул. Красіна особливо небезпечний наркотичний засіб канабіс, вагою 8,472 г, які засуджений зберігав без мети збуту.
У касаційній скарзі прокурор, посилаючись на істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого, порушує питання про скасування вироку апеляційного суду та призначення нового розгляду в суді апеляційної інстанції. Зазначає, що, задовольняючи частково апеляційну скаргу прокурора та скасовуючи вирок місцевого суду в частині кваліфікації дій засудженого, апеляційний суд у резолютивній частині вироку не зазначив, яке ж рішення прийняв по суті зазначеної скарги. Крім того, призначене ОСОБА_7 покарання є несправедливим внаслідок м`якості, оскільки судом не враховано, що останній вчинив два кримінальних правопорушення, одне із яких є тяжким і вину у вчиненні злочинів визнав частково.
У касаційній скарзі захисник ОСОБА_6 , посилаючись на невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого, порушує питання про зміну судових рішень щодо ОСОБА_7 та звільнення його від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України. Зазначає, що ОСОБА_7 вперше притягується до кримінальної відповідальності, повністю визнав свою вину, позитивно характеризується, одружений і його дружина вагітна. Натомість, у вироку апеляційного суду взагалі відсутні висновки щодо неможливості застосування до засудженого вищезазначеної норми кримінального закону.
Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора, який підтримав касаційну скаргу прокурора та заперечував проти задоволення касаційної скарги захисника, перевіривши матеріали кримінального провадження й обговоривши доводи, наведені в касаційних скаргах, колегія суддів дійшла висновку, що скарги підлягають частковому задоволеннюз таких підстав.
Відповідно до ст. 433 КПК України суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскарженому судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.
Зі змісту ст. 370 КПК України, якою визначено вимоги щодо законності, обґрунтованості та умотивованості судового рішення, убачається, що законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом; обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу; вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
Згідно з ч. 1 ст. 407 КПК України за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на вирок суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право, зокрема, скасувати вирок повністю чи частково та ухвалити новий вирок.
Відповідно до вимог ст. 420 КПК України суд апеляційної інстанції скасовує вирок суду першої інстанції і ухвалює свій вирок, зокрема, у разі необхідності застосування закону про більш тяжке кримінальне правопорушення чи збільшення обсягу обвинувачення. При цьому вирок суду апеляційної інстанції повинен відповідати загальним вимогам до вироків, а саме ст.ст. 373-376 цього Кодексу.
Положеннями п. 2 ч. 3 ст. 374 КПК України встановлено, що у разі визнання особи винуватою у мотивувальній частині вироку, зокрема, зазначається формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, із зазначенням місця, часу, способу вчинення та наслідків кримінального правопорушення, форми вини і мотивів кримінального правопорушення.
При розгляді провадження та ухваленні свого вироку щодо ОСОБА_7 апеляційний суд зазначених вимог закону не дотримався.
Як убачається з матеріалів кримінального провадження, вироком Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 20 січня 2016 року було визнано доведеним, що ОСОБА_7 10 червня 2015 року незаконно збув ОСОБА_8 за 100 грн. психотропну речовину метамфетамін, вагою 0,0440 г і того ж дня у ОСОБА_7 було вилучено психотропну речовину метамфетамін, вагою 0,1625 г, а також особливо небезпечний наркотичний засіб канабіс, вагою 8,472 г, які останній зберігав без мети збуту. Такі дії засудженого було кваліфіковано за ч. 1 ст. 307 КК України, як незаконний збут психотропної речовини, а також за ч. 1 ст. 309 КК України, як незаконне зберігання психотропної речовини та наркотичного засобу без мети збуту.
При цьому із обвинувачення ОСОБА_7 місцевим судом було виключено як необґрунтоване відповідно незаконне придбання та зберігання з метою збуту психотропної речовини і незаконне придбання без мети збуту психотропної речовини та наркотичного засобу. Також відповідні кваліфікуючі ознаки було виключено із складу злочинів, передбачених ч. 1 ст. 307 і ч. 1 ст. 309 КК України.
Підчас апеляційного розгляду суд апеляційної інстанції не погодився з висновками місцевого суду в цій частині і ухвалив свій вирок, яким, крім обвинувачення визнаного доведеним місцевим судом, визнав ОСОБА_7 винним ще й у незаконному придбанні та зберіганні з метою збуту психотропної речовини і незаконному придбанні без мети збуту психотропної речовини та наркотичного засобу, тобто апеляційний суд збільшив обсяг доведеного обвинувачення засудженого і кваліфікував його дії відповідно за тими ж статтями кримінального закону, але додавши відповідні кваліфікуючі ознаки вищевказаних злочинів.
В той же час, апеляційний суд, вказавши про це в мотивувальній частині свого вироку, в резолютивній частині вироку скасував вирок місцевого суду тільки в частині кваліфікації дій обвинуваченого, помилково залишивши без зміни вирок місцевого суду щодо обсягу обвинувачення засудженого, чим допустив протиріччя.
За таких обставин вирок Апеляційного суду Дніпропетровської області від 28 квітня 2016 року щодо ОСОБА_7 не можна визнати законним і обґрунтованим, оскільки його ухвалено з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, що відповідно до положень ч. 1 ст. 412, п. 1 ч. 1 ст. 438 КПК України є підставою для його скасування.
Під час нового апеляційного розгляду слід виконати усі вимоги чинного законодавства, перевірити усі доводи, на які посилаються учасники процесу, і постановити законне й обґрунтоване рішення.
Керуючись статтями 433, 434, 436438 КПК України, п. 6 Розділу ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про судоустрій і статус суддів», колегія суддів

П О С Т А Н О В И Л А:

Касаційні скарги прокурора, який брав участь у розгляді кримінального провадження судом апеляційної інстанції, та захисника ОСОБА_6 задовольнити частково.
Вирок Апеляційного суду Дніпропетровської області від 28 квітня 2016 року щодо ОСОБА_7 скасувати і призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції.
Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення й оскарженню не підлягає.
Судді:

_________________ ________________ ____________
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3