Справа № 487/443/16-к
Провадження № 1-кп/487/173/16
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
17.02.2016 року

Заводський районний суд м. Миколаєва у складі головуючого судді ОСОБА_1 ,секретаря ОСОБА_2 ,прокурора Заводського відділу Миколаївської місцевої прокуратури №1 ОСОБА_3 ,обвинуваченого ОСОБА_4 ,захисника ОСОБА_5 , потерпілої ОСОБА_6 , розглянувши у підготовчому судовому засіданні кримінальне провадження за обвинуваченням
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Миколаєва, українця, громадянина України, освіта середня , не працює , не одружений, мешкає в АДРЕСА_1 , раніше не судимий
- у скоєні злочину, передбаченого ч.1 ст. 185 КК України,
В С Т А Н О В И В
Угода про примирення досягнута під час досудового розслідування.
Відповідно до обвинувального акта ОСОБА_7 обвинувачується у скоєнні злочину з таких підстав:
14.11.2015 року в період часу з 13.00 год. до 13.05 год., у ОСОБА_7 , який знаходився на території домоволодіння за місцем мешкання потерпілої ОСОБА_6 по АДРЕСА_2 виник корисливий умисел, направлений на таємне заволодіння чужим майном, а саме грошовими коштами ОСОБА_6 .
Реалізуючи свій злочинний умисел ОСОБА_4 , знаходячись на подвір*ї біля вікна будинку на території домоволодіння за адресою АДРЕСА_2 скориставшись тимчасовою відсутністю уваги з боку ОСОБА_6 , шляхом вільного доступу, через відкрите вікно взяв грошові кошти в сумі 3500 грн., котрі знаходились в коричневій барсетці на підвіконні кімнати будинку.
Після цього ОСОБА_7 , утримуючи викрадене майно при собі , з місця скоєння злочину зник, розпорядившись викраденим на власний розсуд, причинивши потерпілому матеріальний збиток на суму 3500 грн.
Обвинувачений ОСОБА_7 в ході підготовчого судового засідання свою вину визнав повністю та щиро розкаявся у скоєному.
Таким чином, суд вважає, що вина обвинуваченого ОСОБА_4 в інкримінованому йому злочині доведена повністю і його дії суд кваліфікує за ч.1 ст.185 КК України як таємне викрадення чужого майна ( крадіжка).
Потерпілою стороною по даному кримінальному провадженню визнано ОСОБА_6
26.01.2016р. в даному кримінальному провадженні №0006103 між потерпілим та обвинуваченим в порядку, передбаченому ст.ст. 468,469,472 КПК України укладено угоду про примирення.
На момент укладення угоди, матеріальна шкода потерпілій стороні відшкодована в повному обсязі. Потерпіла сторона не має жодних претензій матеріального або морального характеру до обвинуваченого. Потерпіла сторона вважає,що ОСОБА_7 за кримінальне правопорушення повинен понести покарання у вигляді штрафу в дохід держави в сумі 850 грн.
В угоді передбачені наслідки укладення та затвердження угоди про
примирення, встановлені ст.473 КПК України та наслідки її невиконання.
Враховуючи, що обвинувачений ОСОБА_7 і потерпіл ОСОБА_6 досягли угоди про примирення, підписали її, а ОСОБА_4 беззаперечно визнав свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення за вказаних обставин, - суд розглянув справу відповідно до положень ст.473, ч.5 ст.474 КПК України.
Розглядаючи в порядку п.1 ч.3 ст.314 КПК України питання про можливість затвердження угоди про примирення, суд приходить до наступного:
Відповідно до п.1 ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим.
Згідно ч.3 ст.469 КПК України угода про примирення між потерпілим та підозрюваним може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості та у кримінальному провадженні приватного обвинувачення.
ОСОБА_4 вчинив злочин, передбачений ч.1 ст.185 КК України, що відповідно до ст.12 КК України є злочином середньої тяжкості.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_7 вказав, що він цілком розуміє характер обвинувачення та повністю визнає свою вину у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.185 КК України. Крім того зазначив, що розуміє надані йому законом права, розуміє наслідки та укладання та затвердження угоди про примирення, визначені ст.473 ч.2 КПК України, наслідки її невиконання, передбачені ст. 476 КПК України, згодний з видом покарання, який до нього буде застосований в результаті затвердження угоди про примирення та наполягає на затвердженні угоди.
Суд переконався, що затвердження угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді та дійшов висновку про наявність всіх правових підстав для затвердження цієї угоди.
За таких обставин, угоду належить затвердити, а ОСОБА_7 визнати винним у вчиненні злочину,передбаченого ч.1 ст.185 КК України.
Цивільний позов по справі не заявлений.
Керуючись ст.ст. 369-374 КПК України, суд
У Х В А Л И В :
Затвердити угоду від 26.01.2016 року, укладену між потерпілим ОСОБА_6 та обвинуваченим ОСОБА_4 у кримінальному провадженні №0006103 за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального злочину, передбаченого ч.1 ст.185 КК України.
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України, за яким призначити йому узгоджене між сторонами угоди про примирення від 26.01.2016 року покарання у вигляді штрафу в дохід держави у розмірі п*ятдесяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн.
Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ч.4 ст. 394 КПК України до апеляційного суду Миколаївської області через Заводський районний суд м.Миколаєва протягом 30 днів з дня його проголошення.
Обмеження права оскарження вироку визначені ч.2 ст.473 КПК України.
СУДДЯ ОСОБА_8