Справа № 184/1358/16-к
Номер провадження 1-кп/184/118/16
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.10.2016м. Покров

Орджонікідзевський міський суд Дніпропетровської області у складі:

головуючий суддя ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Покров матеріали об`єднаного кримінального провадження, внесені в Єдиний державний реєстр досудових розслідувань за № 0000222 від 08.03.2016 року та №0001254 від 17.11.2015 року відносно:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Покров Дніпропетровської області, громадянки України, українки, має середньою-спеціальну освіту, не працюючої, не заміжньої, дітей на утриманні не має, інвалід 3 групи, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючої по АДРЕСА_2 , раніше судимої:

-26.07.2010 року Орджонікідзевським міським судом Дніпропетровської області за ч.2 ст. 185 КК України до 2 років позбавлення волі, на підставі ст.75 КК України звільнено від відбування покарання з іспитовим строком на 2 роки;

-23.12.2010 року Орджонікідзевським міським судом Дніпропетровської області за ч.2 ст.186 КК України до 4 років позбавлення волі. 22.05.2014 року звільнена від відбування покарання Заводським районним судом м. Дніпродзержинська на підставі ст. 7 ЗУ «Про амністію» від 08.04.2014 року;

-19.06.2015 року Орджонікідзевським міським судом Дніпропетровської області за ч.2 ст.190 КК України до штрафу у розмірі 850 грн. 04.02.2016 року Орджонікідзевським міським судом на підставі ч.5 ст.53, ст.56 КК України несплачений штраф замінений на 50 годин громадських робіт;

-04.03.2016 року Орджонікідзевським міським судом Дніпропетровської області за ч.2 ст.15, ч.2 ст.185 КК України до арешту строком на 3 місяці. На підставі ч.1 ст.71, п.4 ч.1 ст.72 КК України частково приєднано не відбутий строк 6 днів до вироку Орджонікідзевського міського суду від 19.06.2015 року до відбування 3 місяці 6 днів арешту;

-10.06.2016 року Бабушкінським районним судом м. Дніпропетровська за ч.2 ст.15, ч.2 ст.185 КК України до арешту строком на 3 місяці. На підставі ч.1 ст.71 КК України частково приєднано невідбуту частину покарання за попереднім вироком, остаточно визначено до відбуття арешт строком на 3 місяці 15 днів.

сторони кримінального провадження: прокурор ОСОБА_4 ,

обвинувачена ОСОБА_3 , захисник ОСОБА_5 ,

потерпілі ОСОБА_6 , ОСОБА_7

В С Т А Н О В И В:
12.11.2015 року приблизно о 15 год. 00 хв. у ОСОБА_3 , яка знаходилась разом з ОСОБА_8 в кафе « ІНФОРМАЦІЯ_2 » розташованого за адресою: АДРЕСА_3 , виник злочинний намір спрямований на таємне викрадення чужого майна належного її рідній сестрі ОСОБА_7 , яка знаходилась в квартирі АДРЕСА_4 , в якій зареєстрована також і ОСОБА_3 .

В цей же день та час, ОСОБА_3 прийшовши до вище вказаної квартири, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх діянь, та передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, відчинила вхідні двері квартири належними їй ключами та шляхом вільного доступу, зайшовши до квартири, перебуваючи у спільній кімнаті, де переконавшись, що її протиправних дій ніхто не бачить, реалізовуючи свій злочинний намір спрямований на викрадення майна, таємно, умисно, повторно, з корисливих спонукань, незаконно заволоділа телевізором марки «Samsung CS-21Z47ZQQ», що належав ОСОБА_7 , який відповідно до висновку товарознавчої експертизи №25 від 04.02.2016 року коштує 1116 грн. 00 коп. Після цього, в викраденим майном ОСОБА_3 з місця вчинення кримінального правопорушення зникла, розпорядившись ним в подальшому на власний розсуд.

Крім цього, 17.11.2015 року близько об 11 год.00 хв., ОСОБА_3 продовжуючи свою злочинну діяльність, спрямовану на крадіжку майна належного ОСОБА_7 , знову прийшла до квартири АДРЕСА_4 , усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх діянь, та передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, відчинила вхідні двері квартири належними їй ключами та шляхом вільного доступу, зайшовши до квартири, перебуваючи в кухонній кімнаті, реалізовуючи свій злочинний намір, спрямований на викрадення чужого майна, таємно, умисно, повторно, із корисливих спонукань, незаконно заволоділа газовою колонкою ТМ «DION JSD», яка відповідно до висновку товарознавчої експертизи №25 від 04.02.2016 року коштує 2870 грн. 00 коп. Після цього, в викраденим майном ОСОБА_3 з місця вчинення кримінального правопорушення зникла, розпорядившись ним в подальшому на власний розсуд.

Таким чином, своїми умисними діями ОСОБА_3 спричинила потерпілій ОСОБА_7 матеріального збитку на загальну суму 3986 грн. 00 коп.

Крім цього, 08.03.2016 року приблизно о 01 год. 00 хв. ОСОБА_3 знаходилась в лазні, котра розташована за адресою АДРЕСА_5 , де відпочивала з раніше їй знайомими ОСОБА_6 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 . В цей же день та час, знаходячись там же, ОСОБА_3 на столі побачила мобільний телефон марки «Nokia XL Dual SIM» і у неї з корисливих спонукань виник злочинний намір, спрямований на таємне викрадення вказаного телефону, котрий належав потерпілому ОСОБА_6 .

Реалізуючи свій злочинний намір, о 01 год. 00 хв. 08.03.2016 року ОСОБА_3 , перебуваючи в лазні, котра розташована за адресою АДРЕСА_5 , усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, з корисливих мотивів, повторно, шляхом вільного доступу, таємно викрала мобільний телефон марки «Nokia XL Dual SIM», вартість якого згідно висновку товарознавчої експертизи №6/12.1/1432 від 12.07.2016 року складає 1450 грн., в котрому знаходилась сім-карта мобільного оператора «МТС» (на рахунку 3 грн.) та сім-карта мобільного оператора «Київстар» (на рахунку 70 грн.), що належали ОСОБА_6 , чим завдала останньому матеріальну шкоду на загальну суму 1523 грн.

Дії ОСОБА_3 кваліфіковані за ч.2 ст.185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно.

В ході судового засідання обвинувачена ОСОБА_3 свою вину у скоєнні вказаних кримінальних правопорушень визнала повністю по кожному епізоду та відповідаючи на питання головуючого пояснила, яким чином, де і коли вона скоювала перелічені кримінальні правопорушення. Крім цього, по кожному із епізодів пояснив механізм проникнення у житло або приміщення, вказала речі, які нею були викрадені та подальшу долю коштів отриманих злочинним шляхом, а також розповіла про мотиви, якими вона керувалась під час вчинення своїх противоправних дій.

Покази обвинуваченої відповідають фактичним обставинам справи і нею не оспорюються. В скоєному обвинувачена ОСОБА_3 щиро розкаялась.

Прокурор у судовому засіданні заявив клопотання про проведення розгляду справи у порядку ч.3 ст. 349 КПК України, оскільки обвинувачена ОСОБА_3 беззаперечно визнає свою винуватість та бажає давати правдиві покази.

Потерпіла ОСОБА_7 цивільний позов під час кримінального провадження не заявила, проти розгляду справи у порядку ч.3 ст. 349 КК України не заперечувала, при призначенні покарання просила не застосовувати до обвинуваченої реального позбавлення волі.

Потерпілий ОСОБА_6 подав до суду заяву, в якій просить розглянути справу без нього. Цивільний позов до суду він не заявляв. При визначенні міри покарання покладався на розсуд суду.

За згодою учасників кримінального провадження, суд, відповідно до вимог ч. 3 ст. 349 КПК України, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються і обмежився допитом обвинуваченої та дослідженням документів, які характеризують обвинувачену. При цьому суд з`ясував, що обвинувачена ОСОБА_3 правильно розуміє зміст цих обставин, сумнівів у добровільності її позиції немає.

В судовому засіданні доведено, що в діях ОСОБА_3 дійсно є склад кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України за ознаками таємного викрадення чужого майна (крадіжки), вчиненого повторно.

Суд оцінивши показання ОСОБА_3 в сукупності з відомостями про предмет злочину і про обстановку його виявлення, прийшов до переконання в істинності встановлених вище обставин, визнаних обвинуваченою добровільно, значення змісту яких вона правильно розуміє, що згідно зі ст.18, ч.2 ст.95 КПК України виключає будь-які сумніви у свободі самовикриття.

Таким чином, враховуючи показання обвинуваченої та її бажання не досліджувати інші докази по справі, суд вину обвинуваченої ОСОБА_3 у вчиненні вище вказаних кримінальних правопорушень вважає доведеною повністю.

Призначаючи відповідно до ст. 65 КК України вид і міру покарання ОСОБА_3 , суд, керуючись правосвідомістю, враховує ступінь тяжкості скоєних кримінальних правопорушень, які відносяться до злочинів середньої тяжкості, та те, що обвинувачена має не погашену у встановленому законом порядку судимість, вважає, що покарання обвинуваченій слід призначити у виді позбавлення волі, що буде достатнім для попередження нових злочинів і для досягнення мети покарання за ст. 50 КК України, за якого обвинувачену спіткає справедлива кара за скоєне.

Разом з тим, спираючись на встановлені обставини справи, з урахуванням того, що обвинувачена вину визнала повністю, щиро розкаялась у вчиненому, що в силу ст. 66 КК України визнано судом обставинами, які пом`якшують покарання, враховуючі обставини, які характеризують особу обвинуваченої ОСОБА_3 , яка нейтрально характеризується за місцем проживання, на обліку у лікарів нарколога і психіатра не перебуває, є інвалідом третьої групи, а також прийнявши до уваги проявлені під виховним впливом судового процесу зміни в її особистості, що вказують на готовність винної до самоконтролю і правослухняної поведінки, на підставі чого суд вважає можливим виправлення ОСОБА_3 без відбування покарання зі звільненням від такого згідно з ст. 75 КК України з іспитовим строком, поклавши на неї обов`язки передбачені ст. 76 КК України.

Обставин, які обтяжують покарання, відповідно до статті 67 КК України суд не вбачає.

Вирішуючи питання про речові докази, суд, виходячи з положень ст.100 КПК України вважає необхідним речові докази по справі, а саме: мобільний телефон марки «Nokia XL Dual SIM», який переданий потерпілому ОСОБА_6 під схорону розписку, після набрання вироком законної сили вважати повернутим власнику.

Цивільні позови у кримінальному провадженні не заявлені.

Вирішуючи питання про процесуальні витрати, суд, виходячи з положень ч.2 ст.124 КПК України вважає, що витрати на залучення експертів підлягають стягненню з обвинуваченого на користь держави.

Керуючись ст.ст. 368, 370, 371, 373-376 КПК України , суд, -

У Х В А Л И В :
Визнати ОСОБА_3 винуватою у скоєнні кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст. 185 КК України та призначити їй покарання у виді 3 років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування покарання з випробуванням, якщо вона протягом 1 року іспитового строку не скоїть нового кримінального правопорушення.
Покласти на ОСОБА_3 обов`язки відповідно до п.п.3,4 ст.76 КК України повідомляти органи кримінально-виконавчої інспекції про зміну місця проживання та періодично з`являтися на реєстрацію до органів кримінально-виконавчої інспекції.
Запобіжний захід щодо обвинуваченої ОСОБА_3 не обирався.
Речові докази: мобільний телефон марки «Nokia XL Dual SIM», який переданий потерпілому ОСОБА_6 під схорону розписку, після набрання вироком законної сили вважати повернутим власнику.
Цивільних позовів у кримінальному провадженні не заявлено.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави витрати на проведення судової-товарознавчої експертизи по даній справі у розмірі 527, 76 грн.

На вирок суду з підстав, передбачених ст. 394 КПК України, може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Дніпропетровської області, через Орджонікідзевський міській суд Дніпропетровської області, протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а обвинуваченим в той же строк з дня вручення йому копії вироку суду.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1