У Х В А Л А Справа 274/1620/14-к Провадження: 1-в/0274/1487/16

22.07.2016 року м. Бердичів
Бердичівський міськрайонний суд Житомирської області у складі: головуючого-судді ОСОБА_1 ; за участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 ; прокурора ОСОБА_3 ; представника Райківської ВК (№73) ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 ; представника спостережної комісії при Бердичівській райдержадміністрації ОСОБА_6 ; засудженого ОСОБА_7 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції заяву засудженого
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, українця, раніше судимого 05.02.2013 року за ст. 185 ч.2 КК України до 2 років позбавлення волі. Звільненого 17.10.2013 року по відбуттю строку покарання. Засудженого 16.06.2015 року Бердичівський міськрайонним судом Житомирської області за ст.ст. 186 ч.2, 185 ч.2, 185 ч.3, 70 ч.1 КК України до 4 років позбавлення волі, ухвалою Бердичівського міськрайонного суду від 12.04.2016 року зараховано строк попереднього ув`язнення з 09.07.2014 року по 22.10.2015 року.
Початок строку 09.07.2014 року.
Кінець строку 26.03.2017 року,
встановив :
засуджений ОСОБА_7 звернувся до суду із заявою, відповідно до якої просить звільнити його умовно-достроково від подальшого відбування покарання.
В судовому засіданні ОСОБА_7 заяву підтримав.
Захисник просить задоволити заяву засудженого.
Представник Райківської ВК (№73) щодо заяви засудженого заперечив та пояснив, що ОСОБА_7 не працював та не має заохочень. Лише декілька днів тому почав виконувати обов"язки днювального.
Представник спостережної комісії поклався на розсуд суду.
Прокурор вважає, що в задоволенні заяви засудженого слід відмовити, оскільки він не довів своє виправлення.
Вислухавши думку учасників судового процесу, дослідивши матеріали, які додані до заяви, а також матеріали особової справи на засудженого, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні заяви.
Так, відповідно до 81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.
Відповідно до п. 17 роз`яснень постанови Пленуму Верховного суду України № 2 від 26.04.02 року «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» судам слід ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях, його наміри щодо прилучення до суспільно корисної праці, тощо.
Засуджений ОСОБА_7 в місцях позбавлення волі знаходиться з 10.07.2014 року. Під час утримання в УВП (№8) м. Житомира вимог режиму утримання не порушував, до дисциплінарної відповідальності не притягувався. Стягнень та заохочень не мав.
З 29.10.2015 року відбуває міру кримінального покарання в Райківській виправній колонії Житомирської області (№73). За час відбування покарання характеризується посередньо, вимоги режиму тримання не порушував, до дисциплінарної відповідальності не притягувався. Заохочень немає.
На виробництві колонії не працевлаштований.
Підтримує рівні взаємовідносини з іншими засудженими, адекватно реагує на критику на свою адресу.
Дотримується правомірних та ввічливих взаємовідносин з персоналом.
Встановлених правил санітарії та особистої гігієни дотримується. Свій зовнішній вигляд, спальне місце та форму одягу утримує в належному охайному стані.
Не приділяє уваги необхідності дбайливого ставлення до майна установи і предметів, якими користується при виконанні дорученої роботи, здійснення за ними належного догляду, використання їх тільки за призначенням.
До виконання передбачених законом вимог персоналу установи ставиться не завжди сумлінно через особисту неорганізованість.
Намагається самостійно виконувати роботи із самообслуговування, достатніх навичок для самостійного їх виконання не має.
Безвідповідально ставиться до виконання робіт із благоустрою установи, не вбачає суспільної необхідності у їх виконанні.
Відповідно до статті 123 Кримінально-виконавчого кодексу України приймає участь у програмі диференційованого виховного впливу «Творчість», по якій займається формально.
Відповідно до ст. 110 КВК України підтримує зв`язки з рідними шляхом листування.
Виконавчих листів щодо відшкодування збитків, завданих злочином, до колонії не надходило.
За вироком суду вину у скоєному злочині визнав частково.
За таких обставин суд приходить до висновку, що засуджений ОСОБА_7 своєю поведінкою і ставленням до праці не довів своє виправлення, а тому його заява є такою, що не підлягає задоволенню.
На підставі наведеного, керуючись ст. 81 КК України, ст.ст. 537, 539 КПК України, суд,
постановив:
в задоволенні заяви засудженого ОСОБА_7 про умовно-дострокове звільнення від подальшого відбування покарання відмовити за безпідставністю.
На ухвалу може бути подана апеляція до апеляційного суду Житомирської області через Бердичівський міськрайонний суд протягом 7 днів з дня її оголошення, а засудженим з моменту вручення йому копії судового рішення.
Головуючий ОСОБА_1