Справа №1420/2881/2012 13.05.2016

У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 травня 2016 року м. Миколаїв
Апеляційний суд Миколаївської області
в складі колегії суддів судової палати у кримінальних справах:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

за участю секретаря ОСОБА_4

розглянула у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_5

на ухвалу Заводського районного суду м. Миколаєва від 29 березня 2016 року про залишення його заяви про перегляд вироку за нововиявленими обставинами без задоволення.

Учасники судового провадження:
прокурор ОСОБА_6

засуджений ОСОБА_5

захисник ОСОБА_7 .

Короткий зміст вимог апеляційної скарги.
Засуджений ОСОБА_5 просить ухвалу суду скасувати і призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції.
Ухвалою Заводського районного суду м. Миколаєва від 29 березня 2016 року заяву засудженого ОСОБА_5 про перегляд вироку Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області від 16 травня 2013 року за нововиявленими обставинами залишено без задоволення.

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу.
В апеляційній скарзі та доповненнях до неї засуджений ОСОБА_5 зазначив, що судовий розгляд проведено із істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону, а висновки суду є невірними.

Посилається на те, що судом його доводи не перевірялися та не досліджувалися надані ним докази, а саме акти медичних досліджень, які були відсутні в матеріалах кримінальної справи.

На думку апелянта, судом порушено його право на захист, оскільки незважаючи на його заяви про обґрунтовані сумніви в належності та допустимості наступних доказів: висновків судово-медичних експертиз № 1132 від 22.07.2012 року та № 1133 від 27.07.2012 року, суд не допитав експертів ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , не призначив проведення повторних судово-медичних експертиз, а також не допитав свідків обвинувачення.

Вважає невірними висновки суду про те, що обставини, на які він посилається, не є нововиявленими обставинами. На думку апелянта, суддя, приймаючи рішення про відкриття провадження за його заявою, визнала наявність нововиявлених обставин, які дають підстави для скасування вироку від 16.05.2013 року. Тому суд допустився протиріч, зазначивши в ухвалі від 29.03.2016 року про відсутність нововиявлених обставин.

Вважає, що при розгляді його заяви суд не поновив та не захистив його права, встановлені Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод, та не дотримався роз`яснень окремих рішень Європейського суду з прав людини, оскільки не усунув сумніви та не скасував вирок від 16.05.2013 року, який, на думку апелянта, ґрунтується на сумнівних доказах, які покладені в основу цього вироку.
Зазначає, що судом допущені порушення вимог ст.ст. 318-380 КПК України, оскільки, заслухавши його пояснення, суд одразу перейшов до судових дебатів, чим перешкодив йому у поданні клопотань щодо витребування та дослідження документів, допиту судово-медичних експертів, роз`яснення спеціаліста та про призначення повторної судово-медичної експертизи. Крім того, йому не було надано останнього слова, чим порушено право на захист та обмежені передбачені законом процесуальні права.

Встановлені судом першої інстанції обставини.
16 травня 2013 року вироком Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області ОСОБА_5 засуджений за п. п. 1, 6, 9, 12 ч.2 ст. 115, ч.4 ст. 187, ч.1 ст. 357, ч.3 ст. 357, ч.3 ст. 289, ч.3 ст. 15, ч.4 ст. 190, ч.4 ст. 358 КК України до покарання у виді довічного позбавлення волі із конфіскацією всього майна, належного на праві приватної власності.

Ухвалою апеляційного суду Миколаївської області від 14 листопада 2013 року вирок залишений без змін. У касаційному порядку вирок не переглядався.

До Заводського районного суду м. Миколаєва надійшла заява засудженого ОСОБА_5 про перегляд цього вироку за нововиявленими обставинами.
В обґрунтування заяви ОСОБА_5 посилається на те, що підставою для перегляду вироку суду від 16 травня 2013 року є встановлення ним на підставі актів медичних досліджень, яких раніше не було в матеріалах кримінальної справи, обставин штучного створення висновків експертів ОСОБА_10 за №1132 від 22.07.2012 року та ОСОБА_11 та №1133 від 27.07.2012 року, а також невідповідність висновків експертів стосовно причин смерті потерпілих ОСОБА_12 та ОСОБА_13 фактичним обставинам справи, недостовірність пояснень експертів у суді стосовно проведених ними судово-медичних експертиз і досліджень та інші обставини, які не були відомі суду на час судового розгляду при ухвалені судового рішення.
Засуджений вважає, що нововиявленими обставинами є також його висновки, які в нього виникли після вивчення методичних вказівок, Інструкцій та наукових робіт вчених стосовно проведених експертних досліджень.

Приймаючи рішення про залишення без задоволення цієї заяви, суд першої інстанції вказав, що в обґрунтування винуватості ОСОБА_5 , у сукупності з іншими доказами, були покладені висновки судово-медичних експертиз №1132 від 22.07.2012 року та №1133 від 27.07.2012 року, які проведені експертами ОСОБА_10 та ОСОБА_11 . В суді експерти підтвердили свої висновки та надали відповідні пояснення, що підтверджується протоколом судового засідання.
Суд першої інстанції послався на те, що, не погоджуючись з вироком суду, ОСОБА_5 подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати вирок суду, в тому числі, з підстав невідповідності висновків експертів фактичним обставинам справи, а також недостовірності пояснень експертів у судовому засіданні з урахуванням інших висновків експертів, а саме висновку експерта ОСОБА_14 за №150 від 06.07.2012 року.
Відповідно до ухвали колегії суддів апеляційного суду Миколаївської області від 14 листопада 2013 року ці доводи ОСОБА_5 були предметом судового розгляду з наданням відповідної правової оцінки.
Тому, як зазначив суд першої інстанції, доводи ОСОБА_5 та його захисника про те, що докази, які були покладені в основу вироку суду, штучно створені та сфальсифіковані, були підставою для апеляційного оскарження вироку суду, а тому на даний час не можуть бути підставою для скасування вироку за нововиявленими обставинами.
Також суд першої інстанції зазначив, що не можуть вважатися нововиявленими обставинами висновки самого ОСОБА_5 , які в нього виникли після вивчення методичних вказівок, Інструкцій та наукових робіт вчених стосовно проведених експертних досліджень, так як це не передбачено положеннями ст. 459 КПК України, а є його особистою думкою.
Встановлені судом апеляційної інстанції обставини.
Заслухавши доповідь судді, засудженого ОСОБА_5 та його захисника ОСОБА_7 на підтримку апеляційної скарги, заперечення прокурора, який просив ухвалу суду залишити без змін, вивчивши матеріали кримінального провадження та матеріали судового провадження за заявою ОСОБА_5 , обговоривши доводи, викладені в апеляційній скарзі та доповненнях до неї, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається зі змісту заяви засудженого ОСОБА_5 про перегляд вироку від 16 травня 2013 року за нововиявленими обставинами, засуджений вважає, що нововиявленими обставинами є штучне створення доказів у кримінальному провадженні, про що йому стало відомо після отримання актів медичних досліджень, про які не було відомо суду під час розгляду кримінальної справи.

Засуджений посилається на те, що його захисник 15.05.2015 року отримав у Миколаївському бюро судово-медичних експертиз докази, які були відсутні у матеріалах кримінального провадження, а саме: акти судово-гістологічного дослідження внутрішніх органів потерпілих ОСОБА_15 №944 від 13.07.2012 року та ОСОБА_13 №945 від 09.07.2012 року, актів судово-токсилогічного дослідження № 9959 та № 9952, та акта судово-криміналістичного дослідження № 143.

На думку засудженого, дані цих актів дають підстави вважати необґрунтованими висновки судово-медичної експертизи № 1132 від 22 липня 2012 року щодо причин смерті ОСОБА_12 ( т. 4, а.с. 66-68) та судово-медичної експертизи № 1133 від 27 липня 2012 року щодо причин смерті ОСОБА_13 (т. 4, а.с. 84-86). Вважає, що невірні висновки судово-медичних експертиз призвели до невірної кваліфікації його дій та безпідставного визнання його винним в умисному вбивстві потерпілих.

Проте, як слідує зі змісту висновків зазначених судово-медичних експертиз, які досліджені судом при розгляді заяви засудженого ОСОБА_5 , в них містяться посилання на вище перелічені акти судово-гістологічного, судово-токсилогічного та судово-криміналістичного досліджень, тобто ці акти враховані експертами при наданні відповідних висновків.

З вироку Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області від 16 травня 2013 року вбачається, що в обґрунтування винуватості ОСОБА_5 , у сукупності з іншими доказами, були покладені зазначені висновки судово-медичних експертиз.

Як слідує з матеріалів кримінальної справи, під час судового розгляду судом першої інстанції допитані експерти ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , які в суді підтвердили висновки щодо причин смерті потерпілих.

З поданих апеляцій засудженим ОСОБА_5 та його захисником ОСОБА_16 слідує, що апелянти оспорювали висновки зазначених судово-медичних експертиз, зокрема, щодо причини смерті потерпілих, посилалися на невідповідність висновків експертів фактичним обставинам справи, а також недостовірності пояснень експертів у судовому засіданні з урахуванням інших висновків експертів, а саме висновку експертизи за №150 від 06.07.2012 року.

Відповідно до ухвали апеляційного суду Миколаївської області від 14 листопада 2013 року вищевказані доводи ОСОБА_5 стосовно висновків судово-медичних експертиз були перевірені і їм надана відповідна оцінка. Залишаючи апеляційні скарги без задоволення, суд апеляційної інстанції в обґрунтування своїх висновків посилався як на вище зазначені висновки судово-медичних експертиз, так і на показання в суді першої інстанції експертів ОСОБА_10 та ОСОБА_11 . Крім того, під час апеляційного розгляду судом допитаний експерт ОСОБА_11 .

Відповідно до ч. 1 ст. 459 КПК України, судові рішення, що набрали законної сили, можуть бути переглянуті за нововиявленими обставинами.

Закон містить вичерпний перелік обставин, які визнаються нововиявленими. Зокрема, п. 1 ч. 2 ст. 459 КПК України передбачає, що нововиявленими обставинами визнаються штучне створення або підроблення доказів, неправильність перекладу висновку і пояснень експерта.

Крім того, відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 459 КПК України, нововиявленими обставинами визнаються інші обставини, які не були відомі суду на час судового розгляду при ухваленні судового рішення і які самі по собі або разом із раніше виявленими обставинами доводять неправильність вироку чи ухвали, що належить переглянути.

Проте, засуджений не надав до суду відомостей, які б свідчили про штучне створення та підроблення висновків судово-медичних експертиз, які він оспорює. Крім того, не наводить таких обставин, які є новими, раніше невідомими слідчим органам та суду, та таких, що у матеріалах справи не висвітлені і потребують окремого розслідування.

В той же час, як слідує зі змісту заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами, засуджений ОСОБА_5 наводить доводи щодо необґрунтованості висновків судово-медичних експертиз, які він висловлював під час апеляційного розгляду.

Однак обставини, на які посилається засуджений, не є нововиявленими, оскільки судово-медичні експертизи, які оспорює апелянт, проведені з урахуванням тих актів медичних досліджень, про які йдеться у заяві засудженого. Крім того, під час апеляційного розгляду ОСОБА_5 та його захисник оспорювали висновки судово-медичних експертиз, і їх доводам надана відповідна оцінка судом апеляційної інстанції.

Отже, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що зазначені засудженим обставини не є нововиявленими у розумінні вимог ст. 459 КПК України, і не тягнуть перегляд судових рішень в порядку ст. ст. 459-467 КПК України, про що просить засуджений ОСОБА_5 .

Суд першої інстанції також вірно зазначив, що не можуть вважатися нововиявленими обставинами висновки самого ОСОБА_5 , які в нього виникли після вивчення методичних вказівок, Інструкцій та наукових робіт вчених стосовно проведених експертних досліджень, так як це не передбачено положеннями ст. 459 КПК України, а є його особистою думкою.

Хоча апелянт посилається на істотні порушення вимог кримінального процесуального закону при розгляді його заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами, але таких порушень судом апеляційної інстанції не встановлено, і судом першої інстанції дотримані вимоги ст. 466 КПК України щодо порядку здійснення перегляду його заяви.

Під час розгляду заяви суд заслухав пояснення засудженого, дослідив письмові докази, на які посилався засуджений, а також його захисник. Посилання апелянта на позбавлення його права заявляти клопотання не відповідають даним журналу судового засідання, оскільки під час судового розгляду розглянуті усі заявлені клопотання.

Наведені засудженим обставини не є нововиявленими обставинами, а тому відсутні підстави для допиту експертів ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , призначення повторних судово-медичних експертиз, а також допиту свідків обвинувачення, про що зазначає в апеляційній скарзі засуджений.

Не ґрунтуються на вимогам закону і посилання апелянта про безпідставність ненадання йому останнього слова, оскільки відповідно до вимог ч.1 ст. 365 КПК України суд надає останнє слово обвинуваченому.
Отже, надання останнього слова засудженому при розгляді його заяви на вирок, який набрав законної сили, законом не передбачено.
Безпідставні посилання апелянта на те, що суддя, приймаючи рішення про відкриття провадження за його заявою, визнала наявність нововиявлених обставин, які дають підстави для скасування вироку від 16.05.2013 року. Як слідує зі змісту ухвали від 10.02.2016 року, приймаючи рішення про відкриття кримінального провадження відповідно до вимог ст. 464 КПК України, суддя дійшов висновку лише щодо відповідності заяви засудженого за своїм змістом вимогам ст. 462 КПК України.

Таким чином, не знайшли підтвердження доводи апелянта про порушення його процесуальних прав, в тому числі права на захист та вимог ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод при розгляді його заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами.

З огляду на наведене, апеляційна скарга є необґрунтованою та не підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 404, 407 КПК України, суд, -

п о с т а н о в и в :
Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_5 залишити без задоволення, а ухвалу Заводського районного суду м. Миколаєва від 29 березня 2016 року, якою залишено без задоволення заяву засудженого ОСОБА_5 про перегляд вироку Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області від 16 травня 2013 року за нововиявленими обставинами - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, і може бути оскаржена в касаційному порядку в колегію суддів Судової палати у кримінальних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3