Провадження № 11-кп/792/564/16
Справа № 686/4302/15-к Головуюча в 1-й інстанції ОСОБА_1
Категорія: ч.2 ст.286 КК України Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
25 серпня 2016 року Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Хмельницької області у складі:
головуючого-судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря
судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

потерпілого ОСОБА_7 ,

представника цивільного
позивача ОСОБА_8 ,
представника цивільного
відповідача ОСОБА_9 ,

обвинуваченого ОСОБА_10

та його захисника ОСОБА_11 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Хмельницькому матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0002692 від 05.06.2014 року за апеляційними скаргами обвинуваченого ОСОБА_10 , його захисника адвоката ОСОБА_11 та цивільного відповідача Управління Державної служби охорони при УМВС України в Хмельницькій області на вирок Хмельницького міськрайонного суду від 31 травня 2016 року,

в с т а н о в и л а:
Цим вироком ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, непрацюючого, одруженого, має на утриманні неповнолітню дитину, не судимого,
визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України та призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 2 роки.

На підставі ст.75 КК України ОСОБА_10 звільнено від відбування основного покарання з випробуванням з іспитовим строком 2 роки та відповідно до ст.76 КК України покладено обов`язки не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції та повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання та роботи.

Стягнуто з ОСОБА_10 на користь держави процесуальні витрати в розмірі 3173,40 грн.
Позовні вимоги ПП "Нафтагруп" до УДСО при УМВСУ в Хмельницькій області та ПАТ "Українська охоронно-страхова компанія" задоволено частково.
Стягнуто з ПАТ "Українська охоронно-страхова компанія (03056, м.Київ, вул.Борщагівська, 145) на користь ПП "Нафтагруп" 49000 грн. матеріальної шкоди.
Стягнуто з Управління ДСО при УМВСУ в Хмельницькій області (29016, м.Хмельницький, вул.Тернопільська 6/1) на користь ПП "Нафтагруп" матеріальну шкоду в сумі 1000 грн. (які є франшизою згідно вищезазначеного полісу №АІ/1557561) та 117416,72 грн., завданих в результаті пошкодження автомобіля.
В решті позовних вимог ПП "Нафтагруп" відмовлено.
Стягнуто з ПАТ "Українська охоронно-страхова компанія" (03056, м.Київ, вул.Борщагівська, 145) на користь ОСОБА_7 18231,29 грн. шкоди, заподіяної здоров`ю та 911,56 грн. моральної шкоди.
Стягнуто з Управління ДСО при УМВСУ в Хмельницької області (29016, м.Хмельницький, вул.Тернопільська 6/1) на користь ОСОБА_12 60000 грн. на відшкодування моральної шкоди.
В решті позовних вимог ОСОБА_7 відмовлено.
Долю речових доказів вирішено на підставі положень ст.100 КПК України.
За вироком суду, 04 червня 2014 року, близько 20 год. 20 хв., ОСОБА_10 , будучи водієм-міліціонером екіпажу групи затримання Хмельницького MB УДСО при УМВС України в Хмельницькій області, керуючи службовим автомобілем "ДЕО Ланос", д.н. НОМЕР_1 , під час виконання службових обов`язків, рухаючись з увімкненою звуковою сигналізацією та проблисковими маячками по вул.Курчатова в напрямку вул.Кам`янецької у м.Хмельницькому, в порушення п.п.3.1., 8.7.3., 12.4. "Правил дорожнього руху", затверджених постановою КМУ №1306 від 10.01.2001, перевищуючи максимально встановлену швидкість руху в межах населеного пункту, на регульованому перехресті вул.Курчатова та вул.Зенітної, створюючи своїми діями загрозу безпеці дорожнього руху, не врахувавши дорожньої обстановки, здійснив рух на червоне світло світлофора і допустив зіткнення з автомобілем марки "ДАФ", д.н. НОМЕР_2 (напівпричеп-цистерна) під керуванням
ОСОБА_13 , що здійснював рух на зелене світло світлофора, виконуючи маневр повороту з вул.Зенітної на вул.Курчатова, в результаті чого пасажиру автомобіля "ДЕО Ланос" ОСОБА_14 спричинено тілесні ушкодження, які в своїй сукупності відносяться до тілесних ушкоджень середньої тяжкості, а пасажиру цього ж автомобіля ОСОБА_7 спричинено тяжкі тілесні ушкодження.
Дорожньо-транспортна пригода, яка потягла вищенаведені наслідки, знаходиться в прямому причинному зв`язку із допущеними водієм автомобіля "ДЕО Ланос" ОСОБА_10 , порушеннями "Правил дорожнього руху".
В поданих апеляційних скаргах:
- обвинувачений ОСОБА_10 просить вирок суду скасувати та визнати його невинуватим у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, посилаючись на те, що в цій дорожній ситуації діяв у відповідності до вимог Правил дорожнього руху, бо, виконуючи свої службові обов`язки та отримавши терміновий виклик про можливе злочинне посягання на фінансову установу, слідуючи положенням п.3.1 Правил дорожнього руху, мав право відступити від вимог розділів 8, 10-18, 26, 27 Правил, у тому числі перевищити швидкість та в`їхати на перехрестя на заборонений сигнал світлофора.
Акцентує увагу й на тому, що суд безпідставно не взяв до уваги показання свідка ОСОБА_15 про неможливість факту обмеження видимості для водія автопоїзда ОСОБА_13 , що проведений слідчий експеримент не відтворює усіх дійсних обставин події, оскільки проводився без ввімкненого звукового сигналу, а тому висновок спеціаліста від 23.01.2015 року, в якому враховувалися вихідні дані слідчого експерименту, не може бути покладений в основу судового рішення;
- захисник обвинуваченого ОСОБА_10 адвокат ОСОБА_11 просить вирок суду скасувати, а ОСОБА_10 визнати невинним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, посилаючись на те, що саме порушення водієм ОСОБА_13 Правил дорожнього руху перебувають у причинно-наслідковому зв`язку з дорожньо-транспортною пригодою та її наслідками, оскільки саме він повинен був дати дорогу транспортному засобу під керуванням ОСОБА_10 , який рухався із проблисковим маячком та спеціальним звуковим сигналом, а
ОСОБА_13 мав можливість їх бачити та чути;
- представник цивільного відповідача Управління Державної служби охорони при УМВС України в Хмельницькій області також просить вирок суду скасувати, посилаючись на те, що висновки суду про порушення Правил дорожнього руху ОСОБА_10 спростовуються показаннями свідків ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 та потерпілих, а оскільки автомобіль УДСО при УМВС України в Хмельницькій області під керуванням обвинуваченого рухався із проблисковим маячком синього кольору та спеціальним звуковим сигналом, то він мав право відступити від вимог Правил дорожнього руху, а у водія автомобіля ПП Нафтогруп виник обов`язок дати дорогу та забезпечити безперешкодний рух автомобіля під керуванням ОСОБА_10 .
Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення обвинуваченого ОСОБА_10 , його захисника, представника цивільного відповідача на підтримку апеляційних скарг, із посиланням на зазначені у них доводи, потерпілого ОСОБА_7 , який у їх вирішенні покладається на рішення суду, міркування прокурора, який уважає вирок суду законним та обґрунтованим, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів уважає, що вони підлягають до часткового задоволення на таких підставах.

1. Імперативним приписом підпункту «а» пункту 3 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначено, що кожний обвинувачений у вчиненні кримінального правопорушення має право бути негайно і детально поінформованим зрозумілою для нього мовою про характер і причини обвинувачення, висунутого проти нього.

В силу виписаних у п.5 ч.2 ст.291, п.2 ч.3 ст.374 КПК України вимог, обвинувальний акт та вирок суду, серед іншого, мають містити відповідно: виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення; формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, із зазначенням місця, часу, способу вчинення та наслідків кримінального правопорушення, форми вини і мотиви кримінального правопорушення, статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, що передбачає відповідальність за кримінальне правопорушення, винним у вчиненні якого визнається обвинувачений.

Зазначені обставини, відповідно до положень ст.91 КПК України, підлягають доказуванню у кримінальному провадженні.

Диспозицією інкримінованого ОСОБА_10 кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, кримінальну відповідальність передбачено за порушення правил дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому тяжкі тілесні ушкодження. Тобто ця норма закону є бланкетною, а її склад матеріальним, що зобов`язувало орган досудового розслідування в обвинувальному акті, а суд у сформованій в обвинувальному вироку фабулі обвинувачення, яке він вважав доведеним, зазначати конкретні норми правил дорожнього руху, які були порушені обвинуваченим і які знаходяться у прямому причинному зв`язку із наслідками, конкретні тілесні ушкодження, які внаслідок таких порушень були заподіяні потерпілому (потерпілим).

Проте, як обвинувальний акт, так і вирок суду цим вимогам закону не відповідають, чим грубо порушено право обвинуваченого ОСОБА_10 на захист, що є істотним порушення вимог кримінального процесуального закону.

Так, ствердивши в обвинувальному акті, а суд - у сформованій у вироку фабулі обвинувачення, яке вважав доведеним, про перевищення

ОСОБА_10 максимально встановленої швидкості руху в межах населеного пункту, а відтак і про порушення п.12.4 Правил дорожнього руху, як автор обвинувального акта, так і суд у цих документах не зазначили конкретної швидкості руху, із якою, керуючи службовим автомобілем, він рухався перед дорожньо-транспортною пригодою.

Зазначивши в сформованій у вироку фабулі обвинувачення, яке вважав доведеним, про порушення ОСОБА_10 вимог п. 8.7.3. Правил дорожнього руху, про заподіяння ОСОБА_14 середньої тяжкості тілесних ушкоджень, а ОСОБА_7 тяжких тілесних ушкоджень, суд не звернув уваги як на те, що цей пункт Правил дорожнього руху містить десять підпунктів, що мають певні, відмінні значення сигналів світлофора, і в такий спосіб вийшов за межі обвинувачення, бо ОСОБА_10 інкримінувалося порушення лише підпункту „е п. 8.7.3. Правил дорожнього руху, так і на те, що не вказує конкретних тілесних ушкоджень, які отримали ці потерпілі, та які мають таку тяжкість.

2. Обґрунтувавши винуватість ОСОБА_10 даними протоколу проведення слідчого експерименту та висновком додаткової автотехнічної експертизи №2125/14-21 від 23 січня 2015 року, який базується на даних цього слідчого експерименту про те, що „від місця з моменту появи оглядовості дороги в полі зору водія до моменту зіткнення автопоїзд ДАФ подолав відстань 7 метрів за час відповідно 2.48 3.01 сек., суд не звернув уваги на те, що ця відстань у 7 метрів фактично була установлена самим водієм автомобіля ДАФ

ОСОБА_13 , якому і було запропоновано виставити автомобіль „...в момент об`єктивної проглядовості дорожнього полотна, а не із об`єктивних даних такої оглядовості у цьому місці. До того ж, поза належним з`ясуванням, з огляду на положення п.3.2 Правил дорожнього руху, залишилась і та обставина, що керований ОСОБА_10 службовий автомобіль „ДЕО Ланос рухався не тільки з увімкненим проблисковим маячком, але і з спеціальним звуковим сигналом.

З огляду на викладене, оскаржений вирок суду не може залишатися чинним.

Відповідно до ч.1 ст.407 КПК України за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на вирок або ухвалу суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право:

1)залишити вирок або ухвалу без зміни;

2)змінити вирок або ухвалу;

3)скасувати вирок повністю чи частково та ухвалити новий вирок;

4)скасувати ухвалу повністю чи частково та ухвалити нову ухвалу;

5)скасувати вирок або ухвалу і закрити кримінальне провадження;

6)скасувати вирок або ухвалу і призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

Натомість, цією та іншими нормами чинного кримінального процесуального закону не виписано, як повинен діяти апеляційний суд у випадку, коли обвинувальний акт та сформована у вироку суду фабула обвинувачення не відповідає вимогам чинного законодавства з цього приводу, чим порушено право обвинуваченого на захист і, що унеможливлює прийняти рішення по суті викладених в апеляційних скаргах вимог.

Положеннями ст.415 КПК України визначено вичерпний перелік підстав призначення нового розгляду у суді першої інстанції, проте такі у даній справі відсутні.

В силу ч.6 ст.9 КПК України у випадках, коли положення цього Кодексу не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені частиною першою статті 7 цього Кодексу.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.7 КПК України зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких, зокрема, відноситься і верховенство права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість держави (ст.3 Конституції України, ст.8 КПК України).

З огляду на викладене, колегія суддів вимушена ухвалити у цій справі найприйнятніше рішення: скасувати оскаржений вирок суду першої інстанції та призначити новий розгляд цього кримінального провадження у Хмельницькому міськрайонному суді в іншому складі суду.
На думку колегії суддів, прийняттям саме такого рішення у цій справі не буде порушено балансу прав і законних інтересів як сторони захисту, так і сторони обвинувачення.
На підставі викладеного, керуючись ч.2 ст.2 ст.404, п.6 ч.1 ст.407, ч.1 ст.409, ст.ст.418,419 КПК України, колегія суддів судової палати, -

п о с т а н о в и л а:
Апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_10 , його захисника адвоката ОСОБА_11 та цивільного відповідача Управління Державної служби охорони при УМВС України в Хмельницькій області на вирок Хмельницького міськрайонного суду від 31 травня 2016 року задовольнити частково.

Вирок Хмельницького міськрайонного суду від 31 травня 2016 року скасувати.

Призначити новий розгляд кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_10 у вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України в Хмельницькому міськрайонному суді в іншому складі суду.

Запобіжний захід ОСОБА_10 залишити попередній особисте зобов`язання.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді /підписи/

Згідно з оригіналом:

Суддя Апеляційного суду

Хмельницької області ОСОБА_2