Ухвала
іменем україни
29 вересня 2016 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у кримінальних справах
Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,
суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
при секретарі ОСОБА_4 ,
за участю прокурора ОСОБА_5 ,

розглянувши в судовому засіданні матеріали кримінального провадження за касаційними скаргами захисника ОСОБА_6 в інтересах засудженого ОСОБА_7 та захисника ОСОБА_8 інтересах засудженого ОСОБА_9 на вирок Яремчанського міського суду Івано-Франківської області від 29 січня 2016 року та ухвалу Апеляційного суду Івано-Франківської області від 5 квітня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

Вироком Яремчанського міського суду Івано-Франківської області від 29 січня 2016 року

ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився та проживає по АДРЕСА_1 , громадянина України, раніше не судимого,

засуджено:
за ч. 2 ст. 125 КК України на 1 рік обмеження волі;
за ч. 1 ст. 122 КК України на 1 рік 6 місяців обмеження волі.
На підставі ч.1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно визначено ОСОБА_10 покарання у виді 1 року 6 місяців позбавлення волі.

ОСОБА_9 ,
ІНФОРМАЦІЯ_2 , який зарєєстрований в с. Уторопи Косівського району та проживає по АДРЕСА_1 , громадянина України, раніше не судимого,

засуджено за ч. 1 ст. 122 КК України на 1 рік 6 місяців обмеження волі.

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який народився та проживає по АДРЕСА_1 , громадянина України, раніше неодноразово судимого, останнього разу 27 жовтня 2015 року за ч.3 ст. 185 КК України на роки позбавлення волі,

засуджено за ч. 2 ст. 125 КК України на 2 роки обмеження волі;

На підставі ч.4 ст.70 КК України шляхом поглинення покарання призначеного ОСОБА_7 за цим вироком більш суворим покаранням за вироком Яремчанського міського суду від 27.10.2015 року та ухвалою Апеляційного суду Івано-Франківської області від 25.12.2015 року, ОСОБА_7 остаточно визначено покарання у виді 3 років позбавлення волі.

На підставі ч.5 ст.72 КК України ОСОБА_7 зараховано строк попереднього ув`язнення за період з 27.10.2015року по день набрання вироком законної сили - 25.12.2015р. включно.

Вирішено заявлені по справі цивільні позови.

Постановлено стягнути в солідарному порядку із ОСОБА_10 , ОСОБА_9 та ОСОБА_7 на користь Яремчанської центральної міської лікарні 5500,88 грн. витрат понесених на лікування ОСОБА_11 ; на користь ОСОБА_11 463,60 грн. матеріальної шкоди та 15000 грн. моральної шкоди.

Щодо ОСОБА_10 судові рішення не переглядаються.

За вироком суду 13 серпня 2013 року близько 21 год. 15 хв. ОСОБА_9 , перебуваючи у неприязних відносинах з ОСОБА_11 , підійшов до вхідних дверей квартири АДРЕСА_2 , де проживав потерпілий, де між ними виник конфлікт в ході якого ОСОБА_9 умисно почав руками та ногами наносити удари по тілу ОСОБА_11 .

В цей же час до конфліктуючих підбігли ОСОБА_10 та ОСОБА_7 , які знаходились за будинком в якому проживає потерпілий,та мали єдиний умисел з ОСОБА_9 на побиття ОСОБА_11 , і продовжили наносити руками та ногами удари по тілу ОСОБА_11 від яких потерпілий впав на землю, а засуджені продовжили його побиття. Не припиняючи своїх злочинних дій, ОСОБА_10 та ОСОБА_7 умисно, нанесли ногами кілька ударів по голові та верхній частині тіла ОСОБА_11 , спричинивши останньому легкі тілесні ушкодження, що спричинили короткочасний розлад здоров`я. В цей же час ОСОБА_9 наніс декілька ударів по ногах ОСОБА_11 , спричинивши останньому середньої тяжкості тілесні ушкодження.

Крім того 29 грудня 2013 року близько 19 год. 30 хв. ОСОБА_10 та ОСОБА_9 , проходячи неподалік церкви в с.Татарів по вул.Незалежності, побачили ОСОБА_12 , що йшов назустріч. ОСОБА_10 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, на ґрунті неприязних відносин почав погрожувати потерпілому нанесенням тілесних ушкоджень. Для уникнення конфлікту ОСОБА_12 почав втікати від ОСОБА_10 . Однак ОСОБА_10 , наздогнавши потерпілого, завдав ОСОБА_12 лівою ногою один сильний удар в область грудної клітки зліва, спричинивши останньому середньої тяжкості тілесні ушкодження.

Ухвалою Апеляційного суду Івано-Франківської області від 5 квітня 2016 року вирок місцевого суду залишено без зміни.

У касаційних скаргах захисники, вказують на неповноту судового розгляду, невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, допущене неправильне застосування кримінального закону та істотне порушення вимог кримінального процесуального закону. Просять скасувати ухвалені по справі судові рішення та призначити новий розгляд в суді першої інстанції. Зазначають про те, що суд, оцінюючи надані по справі докази відкинув одні докази та надав перевагу іншим, а сам вирок побудований на припущеннях. При цьому суд з порушенням оцінив показання свідка ОСОБА_13 , а під час апеляційного розгляду у повторному допиті вказаного свідка було безпідставно відмовлено.

Заслухавши доповідь судді, думку прокурора, який вважав, що вирок та ухвала апеляційного суду є законними та обґрунтованими, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи, наведені у скаргах, колегія суддів дійшла висновку, що касаційні скарги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до положень ст. ст. 410, 411 КПК України перевірка судових рішень з огляду на допущені неповноту судового розгляду та невідповідність висновків суду викладених у вироку, фактичним обставинам кримінального провадження віднесена до компетенції суду апеляційної інстанції. Тому викладені в касаційних скаргах доводи про допущену судом неповноту судового розгляду та невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи касаційним судом не перевіряються. При розгляді доводів касаційної скарги колегія суддів виходить із фактичних обставин справи,встановлених судом першої інстанції.
Оцінюючи постановлені щодо ОСОБА_9 та ОСОБА_7 судові рішення з огляду на правильність застосування кримінального закону та дотримання вимог кримінального процесуального закону колегія суддів вважає, що висновок суду про доведеність вини ОСОБА_9 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України, а ОСОБА_7 у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст. 125 КК України та ч.1 ст. 122 КК України та правильність кваліфікації їх дій підтверджується зібраними по справі, дослідженими під час судового засідання і наведеними у вироку доказами у їх сукупності.

Зокрема, суд дав належну оцінку показанням потерпілого ОСОБА_11 , свідків ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_12 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , відомостям, які містяться в протоколі проведення слідчого експерименту, висновком судово-медичного експерта.

Крім того під час судового розгляду було досліджено і показання ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , однак вказані пояснення свідків не узгоджуються з іншими належними та допустими доказами по справі, а тому суд прийшов до обґрунтованого висновку, що вказані пояснення є неправдимими, і тамими, які направлені на уникнення засуджених від кримінальної відповідальності.

Посилання у касаційних скаргах захисників про те, що під час апеляційного розгляду було порушено вимоги ст. 404 КПК України, оскільки не було задоволено клопотання захисту про повторне дослідження доказів є необґрунтованими.

Відповідно до ч.3 ст. 404 КПК України апеляційний суд за клопотанням учасників судового провадження зобов`язаний повторно дослідити обставини, встановлені під час кримінального провадження, за умови, що вони досліджені судом першої інстанції не повністю або з порушеннями. Так, під час апеляційного розгляду, сторона захисту ставила питання про повторне дослідження доказів по справі, разом із тим не змогла обґрунтувати в чому полягала неповнота їх дослідження місцевим судом чи в чому було допущено порушення при їх оцінці.
Вказівки касаційних скарг про те, що судами було безпідставно не враховано пояснення свідка ОСОБА_13 , оскільки на думку захисту вони спростовують висновки суду щодо доведеності вини ОСОБА_7 та ОСОБА_9 то вони є необґрунтованими, оскільки ОСОБА_13 було допитано у суді першої інстанції, і її пояснення є показаннями з чужих слів, та не спростовували встановлені судом фактичні обставини справи.

Призначене ОСОБА_7 та ОСОБА_9 покарання відповідає положенням ст. 65 КК України.
При розгляді справи апеляційним судом були належним чином досліджені матеріали справи, проаналізовані докази, якими суд першої інстанції обґрунтував доведеність вини ОСОБА_7 та ОСОБА_9 і досліджено доводи поданих апеляцій. Порушень вимог ст. 419 КПК України, як про те зазначено в касаційних скаргах, колегія суддів не вбачає.
На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 433 436 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

Вирок Яремчанського міського суду Івано-Франківської області від 29 січня 2016 року та ухвалу Апеляційного суду Івано-Франківської області від 5 квітня 2016 року щодо ОСОБА_9 та ОСОБА_7 залишити без зміни, а касаційні скарги захисників без задоволення.
Ухвала суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

С у д д і:

ОСОБА_1 ОСОБА_3 ОСОБА_2