АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Єдиний унікальний номер справи: 650/1378/15-к
Провадження № 11-кп/791/908/16 Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
Категорія: повернення обвинувального акту Доповідач в апеляційної інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
19 вересня 2016 року Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Херсонської області у складі:

головуючого судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора - ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні апеляційного суду Херсонської області матеріали кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_7 за ч. 3 ст. 185, ч. 4 ст. 358, ч.ч.1, 3 ст. 358 КК України, ОСОБА_8 за ч. 3 ст. 185, ч. 4 ст. 358 КК України за апеляційною скаргою прокурора у провадженні прокурора Бериславської місцевої прокуратури Херсонської області ОСОБА_9 на ухвалу Великоолександрівскього районного суду Херсонської області від 09 серпня 2016 року,

ВСТАНОВИЛА:
Ухвалою Великоолександрівскього районного суду Херсонської області від 09.08.2016 року, обвинувальний акт у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_7 за ч. 3 ст. 185, ч. 4 ст. 358, ч.ч.1, 3 ст. 358 КК України, ОСОБА_8 за ч. 3 ст. 185, ч. 4 ст. 358 КК України, повернуто прокурору Бериславської місцевої прокуратури Херсонської області з тих підстав, що він не відповідає вимогам ст. 291 КПК України, оскільки не містить формулювання обвинувачення, а має лише виклад фактичних обставин та кваліфікацію дій обвинувачених.

Не погодившись з постановленою ухвалою, прокурор у провадженні подав на неї апеляційну скаргу, в якій ставить питання про скасування оскаржуваної ухвали та призначення нового судового розгляду кримінального провадження в суді першої інстанції.

Апеляційна скарга мотивована істотним порушенням судом першої інстанції вимог кримінального процесуального закону.

Зокрема, апелянт вказує на те, що при складанні обвинувального акту були дотримані вимоги ст. 291 КПК України, а саме викладені, як фактичні обставини кримінальних правопорушень, які прокурор вважає встановленими, так і правова кваліфікація таких дій та фактично сформульоване обвинувачення.

Крім того, як зазначає апелянт, прийнявши рішення про повернення обвинувального акту, суд тим самим позбавив прокурора можливості, в порядку визначеному ст. 338 КПК України, змінити обвинувачення під час судового розгляду провадження.

Заслухавши доповідача, прокурора, яка підтримала апеляційну скаргу та просила задовольнити її в повному обсязі, вивчивши матеріали провадження, обговоривши та перевіривши доводи апеляційної скарги, судова колегія вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 291 КПК України, обвинувальний акт складається слідчим, підписується слідчим і прокурором та затверджується останнім. До обвинувального акту, в у тому числі, додається реєстр матеріалів досудового розслідування.

Згідно ч. 2 п. 5 ст. 291 КПК України, обвинувальний акт, крім іншого, має містити виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статі) закону України про кримінальну відповідність та формулювання обвинувачення.

Відповідно до п. 13 ч. 1 ст. 3 КПК України, обвинувачення - це твердження про вчинення певною особою діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, висунуте в порядку, встановленому цим Кодексом.

Процесуальним рішенням, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування, відповідно до положень ч. 4 ст. 110 КПК України, є обвинувальний акт, який повинен відповідати вимогам, передбаченим ст.291 КПК України.

Європейський суд з прав людини (далі - Суд) у справі "Абрамян проти Росії" від 9 жовтня 2008 року зазначив, що у тексті пп. "а" п. 3 ст. 6 Конвенції вказано на необхідність приділяти особливу увагу роз`ясненню "обвинувачення" особі, стосовно якої порушено кримінальну справу. Деталі вчинення злочину можуть відігравати вирішальну роль під час розгляду кримінальної справи, оскільки саме з моменту доведення їх до відома підозрюваного він вважається офіційно письмово повідомленим про фактичні та юридичні підстави пред`явленого йому обвинувачення (див. рішення від 19 грудня 1989 р. у справі "Камасінскі проти Австрії", №9783/82, п.79). Крім того, Суд нагадує, що положення підпункту "а" п. 3 ст. 6 Конвенції необхідно аналізувати у світлі більш загальної норми про право на справедливий судовий розгляд, гарантоване п. 1 цієї статті. У кримінальній справі надання повної, детальної інформації щодо пред`явленого особі обвинувачення та, відповідно, про правову кваліфікацію, яку суд може дати відповідним фактам, є важливою передумовою забезпечення справедливого судового розгляду (див. рішення від 25 березня 1999 р. у справі "Пелісьє та Сассі проти Франції" (ВП), №25444/94, п. 52; рішення від 25 липня 2000 р. у справі "Матточіа проти Італії", №23969/94, п. 58; рішення від 20 квітня 2006 р. у справі "І.Н. та інші проти Австрії", №42780/98, п. 34).

Справедливість під час провадження у справі необхідно оцінювати, беручи до уваги розгляд справи в цілому (див. рішення від 1 березня 2001 р. у справі "Даллос проти Угорщини", № 29082/95, п. 47). Крім того, право бути поінформованим про характер і причини обвинувачення потрібно розглядати у світлі права обвинуваченого мати можливість підготуватися до захисту, гарантованого підпунктом "b" п. 3 ст. 6 Конвенції (див. зазначені рішення у справі "Пелісьє та Сассі проти Франції", п. 54, а також "Даллос проти Угорщини", п. 47).

Проте, як вбачається з матеріалів кримінального провадження, обвинувальний акт відносно ОСОБА_7 та ОСОБА_8 КК України, не відповідає вимогам ст. 291 КПК України, оскільки містить не формулювання обвинувачення, а лише перелік обставин, які встановлені органами досудового слідства, що крім того вказує на те, що ОСОБА_7 та ОСОБА_8 взагалі не мають статусу обвинувачених, так як за цим процесуальним рішенням їм лише повідомлено про підозру у вчиненні ними кримінальних правопорушень, що передбачає наявність у них статусу підозрюваного.

З урахуванням того, що в обвинувальному акті відсутнє формулювання обвинувачення в розумінні п. 13 ч. 1 ст. 3 КПК України, а за правилами ст. 337 КПК України судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, апеляційний суд приходить до висновку про наявність обставини, що перешкоджали призначити дане кримінальне провадження до судового розгляду, що вказує на неспроможність доводів апеляційної скарги.

За таких обставин, рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим.

Істотних порушень вимог КПК України, які б могли стати підставами для скасування оскаржуваного рішення суду не вбачається.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 404, 405, 407 КПК України, судова колегія

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу прокурора у провадженні прокурора Бериславської місцевої прокуратури Херсонської області ОСОБА_9 залишити без задоволення, а ухвалу Великоолександрівскього районного суду Херсонської області від 09.08.2016 року, якою обвинувальний акт у кримінальному провадженні відносно ОСОБА_7 за ч. 3 ст. 185, ч. 4 ст. 358, ч.ч.1, 3 ст. 358 КК України, ОСОБА_8 за ч. 3 ст. 185, ч. 4 ст. 358 КК України, повернуто прокурору без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і в касаційному порядку оскарженню не підлягає.

Головуючий: (підпис)
Судді: (підпис) (підпис)
Згідно з оригіналом :
Суддя: