11-кп/775/374/2016(м)
265/7739/15-к

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 липня 2016 року м. Маріуполь

Колегія суддів Судової палати у кримінальних справах та справах про адміністративні правопорушення Апеляційного суду Донецької області в м. Маріуполі у складі:

суддів: ОСОБА_1 ,

ОСОБА_2

ОСОБА_3 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_4 ,

за участю прокурора ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6

та його захисника ОСОБА_7 ,

представника потерпілої ОСОБА_8 ,

розглянувши у закритому судовому засіданні кримінальне провадження № 0002744 від 17 вересня 2015 року, за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_6 на вирок Орджонікідзевського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 30 травня 2016 року, яким

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Маріуполя Донецької області, громадянина України, з середньо-спеціальною освітою, неодруженого, не працюючого, раніше судимого:

1) 05 травня 2005 року Приморським районним судом м. Маріуполя за ч.1 ст.121 КК України до 5 років позбавлення волі, якому 19 листопада 2007 року невідбута частина покарання у вигляді позбавлення волі змінена на обмеження волі, звільненого 16 квітня 2008 року умовно-достроково на 1 рік 7 місяців 7 днів;

2) 25 травня 2012 року Іллічівським районним судом м. Маріуполя за ч.2 ст.185 КК України до 1 року обмеження волі, звільненого 15 лютого 2013 року умовно-достроково на 5 місяців 5 днів,

проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

засуджено за:

- ч.2 ст.153 КК України до 4 років позбавлення волі;

- ч.3 ст.152 КК України до 8 років позбавлення волі.

Згідно ч.1 ст.70 КК України шляхом часткового складання призначених покарань остаточно призначено покарання ОСОБА_6 в вигляді 9 років позбавлення волі.

Стягнуто з ОСОБА_6 на користь потерпілої ОСОБА_9 у рахунок відшкодування майнової шкоди - 1913,89 грн., витрат на правову допомогу - 4000 грн., на користь потерпілої ОСОБА_10 у рахунок відшкодування моральної шкоди 50000 грн., на користь держави судові витрати 736,56 грн.,

в с т а н о в и л а:

вказаним вироком ОСОБА_6 визнано винним і засуджено за те, що він 17 вересня 2015 року приблизно з 00.15 год. до 01.00 год., точний час не встановлено, ОСОБА_6 , будучи у стані алкогольного сп`яніння, перебуваючи в приміщені будинку АДРЕСА_2 , діючи умисно, з метою задоволення статевої пристрасті неприродним способом, із застосуванням фізичного насильства до неповнолітньої ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яке виразилось у нанесені ним ударів кулаками рук по обличчю, а також ногами по гомілкам обох ніг потерпілої, спричинивши тим самим ОСОБА_10 тілесні ушкодження у вигляді: синця на верхньому віці лівого ока, синця в підщелепній поверхні шиї, синця на лівій гомілці, два синця на правій гомілці, які в сукупності відносяться до легких тілесних ушкоджень, в результаті чого ОСОБА_6 подавив волю неповнолітньої потерпілої ОСОБА_10 до опору та всупереч її волі, діючи єдиним умислом, вступив з останньою в статевий зв`язок неприродним способом шляхом введення в отвір жіночих статевих органів потерпілої пальців рук та оральним способом.

Він також 17 вересня 2015 року приблизно з 01.00 год. до 02.00 год., точний час не встановлено, будучи в стані алкогольного сп`яніння, перебуваючи в приміщені будинку АДРЕСА_2 , після здійснення вказаного вище злочину, діючи умисно, з метою статевих зносин із застосуванням фізичного насильства (зґвалтування), будучи особою, яка раніше вчинила злочин, передбачений ст.153 КК України, шляхом раніше застосованого до неповнолітньої потерпілої фізичного насильства, подавив волю ОСОБА_10 , до опору, всупереч її волі, насильно вступив з неповнолітньою потерпілою в статеві зносини природним способом.

Не погодившись із судовим рішенням, обвинувачений оскаржив його в апеляційному порядку, посилаючись на односторонність і неповноту досудового і судового слідства, невідповідність висновків фактичним обставинам справи, просив вирок суду, як незаконний, скасувати. В обґрунтування доводів апеляційної скарги, обвинувачений вказав, що він потерпілу не ґвалтував, натомість статевий акт відбувся за обопільною згодою із неповнолітньою ОСОБА_10 .

Заперечуючи відносно задоволення апеляційної скарги обвинуваченого, прокурор просив вирок суду першої інстанції щодо ОСОБА_6 , як законний і обґрунтований, залишити без зміни, а апеляційну скаргу останнього без задоволення.

Заслухавши суддю-доповідача, обвинуваченого та його захисника, які підтримали апеляційну скаргу, просили вирок суду щодо ОСОБА_6 скасувати, кримінальне провадження направити на новий судовий розгляд, прокурора та представника потерпілої, які відстоювали законність і обґрунтованість вироку, просили залишити його без зміни, а апеляційну скаргу обвинуваченого - без задоволення, перевіривши матеріали кримінального провадження й обговоривши доводи апеляційної скарги в її межах, колегія суддів вважає, що вона не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Доводи апеляції обвинуваченого, в частині невідповідності висновків суду, викладених у вироку, фактичним обставинам кримінального провадження, не ґрунтуються на матеріалах справи.

Висновок суду про доведеність винуватості ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень за обставин, встановлених судом, є правильним, оскільки відповідає фактичним обставинам кримінального провадження, обґрунтований сукупністю розглянутих у судовому засіданні доказів, які досліджені, належно оцінені судом та детально викладені у вироку.

З огляду на матеріали кримінального провадження обвинувачений, як в суді першої, так і в суді апеляційної інстанції, свою вину у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.153, ч.3 ст.152 КК України, не визнав.

ОСОБА_6 пояснював, що 17 вересня 2015 року перебуваючи у покинутому приміщенні школи за адресою: вул. Менделєєва, 19 в м. Маріуполі, разом із потерпілою ОСОБА_10 вживали спиртні напої. Оскільки був дуже п`яний він заснув, а коли прокинувся побачив, що потерпіла сидить на ньому поверх. Заперечував той факт, що він ґвалтував потерпілу або вчиняв насильницькі дії щодо неї. Стверджував, що потерпіла, разом із її матір`ю його обмовили, щоб отримати від нього гроші.

Проаналізувавши зазначені показання обвинуваченого, незважаючи на заперечення своєї причетності до скоєного кримінального правопорушення, суд першої інстанції мотивовано спростував їх, об`єктивними та достовірними, на думку колегії суддів, доказами.

Зокрема, потерпіла ОСОБА_10 пояснила, що 17 вересня 2015 року приблизно о 00.00 год., вона разом із раніше знайомим їй ОСОБА_6 , проходячи повз школи № 11 по вул. Менделєєва в м. Маріуполі, обвинувачений схопив її за шию руками, силою затягнув до приміщення обвинувачену, де почав погрожувати і бити руками по обличчю, ногами по її ногах, і вступив з нею у статевий акт неприроднім способом. Від дій обвинуваченого у неї була кров на трусах та одязі. Через деякий час після цього обвинувачений вступив із нею у статевий акт природнім способом проти її волі.

Вказані вище показання логічно узгоджуються з показаннями законного представника потерпілої ОСОБА_9 та свідків ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , згідно яких біля 04.00 год. Донька повернулась додому розгубленою, плакала, розповіла, що ОСОБА_6 завів її до покинутої школи № 11, де побив і зґвалтував, погрожуючи нічого нікому не розповідати. На донці вона бачила синець та припухлість на правій щоці, під оком синяк, живіт та ноги також у синцях та подряпинах.

Свідки ОСОБА_13 та ОСОБА_14 пояснили, що в середині вересня 2015 року приблизно о 22.00 год. Вони перебували біля «Піцерії» по вул. Володимирській, до них підійшли обвинувачений і потерпіла. Оскільки в них не було своєї домівки, вони з ОСОБА_14 мешкали на другому поверсі школи АДРЕСА_3 , ввечері пішли за місцем свого мешкання. Біля 22.30 год. був у стані алкогольного сп`яніння і нічого не чув. Натомість ОСОБА_14 чула вночі у приміщенні школи крики. Наступного дня він особисто бачив, як в одній з кімнат цієї школи на першому поверсі були зроблені позначки працівниками міліції на дивані.

Вказані показання потерпілої, її законного представника та свідків узгоджуються з наступними письмовими доказами:

Протоколом слідчого експерименту від 19 листопада 2015 року, згідно якого потерпіла описала обставини події злочинів, вчинених щодо неї обвинуваченим, змусивши її вступити із ним у статеві зносини неприроднім та природнім способами (т.1, а.с.211-221).

Заявою ОСОБА_9 від 17 вересня 2015 року про вчинення зґвалтування, протоколом пред`явлення особи для впізнання від 17 вересня 2015 року, де потерпіла вказала серед інших, на ОСОБА_6 , як на особу, яка насильницьким способом вступила з нею у статеві зносини 17 вересня 2015 року (т.1, а.с.127, 163- 166).

Згідно свідоцтва про народження № 460 від 09 серпня 1999 року ОСОБА_10 народилась ІНФОРМАЦІЯ_3 (т.1, а.с.16).

Вказані вище докази також підтверджуються протоколами пред`явлення особи для впізнання від 17 вересня 2015 року, за яким свідки ОСОБА_13 та ОСОБА_14 , серед інших, впізнали обвинуваченого ОСОБА_6 , як особу, яка 17 вересня 2015 року був разом з потерпілою ОСОБА_10 (т.1, а.с.99-106).

За змістом висновків судово-медичних експертиз № 770 від 24 листопада 2015 року, № 770/171 від 25 листопада 2015 року, у ОСОБА_10 виявлені легкі тілесні ушкодження, які могли утворитись в термін та при обставинах, на які вона посилається при проведенні за її участі слідчого експерименту, та сперматозоїди (т.1, а.с.157-158, 223-224).

Згідно висновків судово-медичних експертиз № 769 від 28 жовтня 2015 року, № 769/172 від 25 листопада 2015 року, у ОСОБА_6 виявлені легкі тілесні ушкодження, що не могли утворитись при падінні обвинуваченого з положення стоячи на поверхні, однак, могли утворитись від дії тупозагострених предметів, якими могли бути нігті пальців рук, що могло мати місце в термін та при обставинах , на які посилається ОСОБА_10 при проведенні за її участю слідчого експерименту (т.1, а.с. 159-160, 225).

Відповідно до протоколу огляду місця події від 17 вересня 2015 року, в приміщенні колишньої школи № 11 по АДРЕСА_2 , виявлено диван, вісім порожніх пляшок з-під алкогольних напоїв та відбитки та волос з них, частки тканини дивану, папір з плямою темно-бурого кольору, змив зі стіни, підлоги зі слідами бурого кольору (т.1, а.с.134-135).

За змістом протоколів огляду від 17 вересня 2015 року, оглянуті добровільно видані ОСОБА_10 та ОСОБА_6 їх речі та долучені до справи в якості речових доказів (т.1, а.с.134-135, 156).

Експерт надав висновок № 1357 від 20 жовтня 2015 року, про визначення належності відбитків пальців рук ОСОБА_6 та ОСОБА_10 .

За висновками № 1676, № 1677 від 27 жовтня 2015 року та № 1124, № 1125 від 04 листопада 2015 року, № 1126 від 05 листопада 2015 року, кров ОСОБА_10 та ОСОБА_6 належить до групи В з ізогемаглютиніном анти-А ізосерологічної системи АВ0, отримані результати дослідження не виключають можливості походження крові та клітин в піднігтьовому вмісті ОСОБА_10 та ОСОБА_6 , як від самої потерпілої, так і від обвинуваченого, беручи до уваги їх групові властивості крові кров на трусах ОСОБА_6 могла походити від особи (осіб), в крові якої (яких) містяться антигени В та Н ізосерологічної системи АВ0, що не виключає можливості походження на трусах ОСОБА_6 від ОСОБА_10 (т.1, а.с.183-184, 186-187, 173-175, 178-180, 168-170).

Згідно висновків № 1680 від 16 листопада 2015 року на наданих фрагментах тканини дивану виявлені сперма з домішкою крові, які не виключають можливість походження сперми обвинуваченого та крові потерпілої, оскільки виявлений антиген В є специфічним для їх крові (т.1, а.с.198-200).

Крім того, вказані висновки узгоджуються із даними, отриманими на підставі висновку експертизи № 1678 від 10 листопада 2015 року та протоколами огляду від 13 листопада 2015 року та від 18 листопада 2015 року (т.1, а.с.189-192, 203-204, 207).

Колегія суддів погоджується з висновком суду про те, що версія обвинуваченого ОСОБА_6 про його непричетність до вчинення інкримінованих йому кримінальних правопорушеннях є способом захисту Майбороди від пред`явленого йому обвинувачення. Вказані доводи спростовані належно отриманими та детально дослідженими в судовому засідання доказами.

Не ґрунтується на матеріалах кримінального провадження твердження обвинуваченого про обопільною згоду з неповнолітньою ОСОБА_10 про статеві зносини, а також оговори останньої з метою вимагання грошової компенсації.

Доводи обвинуваченого про те, що він не був обізнаний щодо неповнолітнього віку потерпілої спростовується показаннями самої потерпілої ОСОБА_10 , свідка ОСОБА_12 , який працював у обвинуваченого реалізатором і особисто казав ОСОБА_6 , що його сестра ОСОБА_10 є неповнолітньою. Зі змісту апеляційної скарги обвинуваченого убачається те, що йому безпосередньо було відомо, що ОСОБА_10 неповнолітня.

Всі досліджені докази в своїй сукупності свідчать про вчинення останнім саме кримінальним правопорушень, передбачених ч.3 ст.152, ч.2 ст.153 КК України, оскільки на це вказує характер застосованого насильства, якими потерпілій були спричинені тілесні ушкодження. Спростовані доводи обвинуваченого щодо вимагання з нього коштів членами родини потерпілої, оскільки такі посилання жодним доказом не підтверджені.

Натомість, згідно ч.1 ст.1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Відповідно до ст.23 ЦК України моральна шкода полягає, зокрема, у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна.

Спричинення фізичного болю та страждань, які потерпіла ОСОБА_10 зазнала у зв`язку з ушкодженням здоров`я, душевних стражданнях, які вона зазнали у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї, встановлена вироком суду.

Таким чином наявність моральної шкоди, завданої потерпілій повністю доведена матеріалами кримінального провадження.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції щодо розміру моральної шкоди, при визначенні якого було враховано те, що потерпілій прийшлось переносити фізичний біль та моральні страждання, пов`язані із заподіянням їм тілесних ушкоджень внаслідок вчинення щодо неї злочинів, вчиненого обвинуваченим, докладати додаткових зусиль для організації свого життя в зв`язку із заподіянням тілесних ушкоджень, необхідністю знаходитися на лікуванні, потребувати сторонньої допомоги, нести додаткові витрати, та вважає, що такий розмір відповідає вимогам розумності, виваженості і справедливості.

Вивченням матеріалів справи не виявлено істотних порушень вимог кримінального процесуального закону від час збирання й закріплення доказів у справі, які б викликали сумніви в їх достовірності та перешкодили постановити законний і обґрунтований вирок. Наявні у справі докази відповідають вимогам закону щодо їх допустимості, достовірності й достатності.

Відповідно до встановлених фактичних даних, дії обвинуваченого вірно кваліфіковані за ч.2 ст.153 КК України, як скоєння задоволення статевої пристрасті неприроднім способом із застосуванням фізичного насильства, вчиненого щодо неповнолітньої; та за ч.3 ст.152 КК України, як вчинення щодо неповнолітньої статевих зносин із застосуванням фізичного насильства (зґвалтування), будучи особою, яка раніше вчинила злочин, передбачений ст.153 КК України.

Призначаючи обвинуваченому ОСОБА_6 покарання, суд першої інстанції врахував обставини кримінального провадження, тяжкість вчинених кримінальних правопорушень, дані про особу обвинуваченого, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, призначив покарання за ч.2 ст.152 КК України у виді 4 років позбавлення волі та за ч.3 ст.152 КК України 8 років позбавлення волі, яке є наближеним до мінімального, передбаченого санкціями цих норм; за сукупністю злочинів застосував принцип часткового складання покарань, визначивши обвинуваченому остаточне покарання у виді 9 років позбавлення волі.

Підстав вважати таке покарання явно несправедливим через його суворість колегія суддів не вбачає.

Інших обставин, які б пом`якшували обвинуваченому покарання та істотно знижували ступінь тяжкості вчинених злочинів в матеріалах кримінального провадження не встановлено.

За таких обставин апеляційна скарга обвинуваченого не підлягає задоволенню.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які були б підставою для зміни чи скасування оскаржуваного судового рішення, не встановлено.

Керуючись статтями 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Вирок Орджонікідзевського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 30 травня 2016 року відносно ОСОБА_6 залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з моменту її оголошення, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Судді:

____________ ________________ ________________

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3