Справа № 750/528/16-к
Провадження № 1-кп/750/98/16
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
17 травня 2016 року Деснянський районний суд м. Чернігова в складі:
головуючого судді ОСОБА_1
з участю: секретаря ОСОБА_2
прокурора ОСОБА_3 , ОСОБА_4
захисника ОСОБА_5
законного предст. обвин. ОСОБА_6
обвинуваченого ОСОБА_7
представн. потерпілого ОСОБА_8
зак. предс. потерпілого ОСОБА_9
потерпілого ОСОБА_10
предст. сектору ЧВП ГУНП
в Чернігівській області ОСОБА_11 , ОСОБА_12
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , зареєстрованого в АДРЕСА_2 , студента Коледжу економіки і технологій ЧНТУ, не судимого, -
за підозрою вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України
20 лютого 2015 року в денний час неповнолітній ОСОБА_7 , діючи умисно, знаходячись на сходовій площадці біля квартири АДРЕСА_3 , в ході раптово виниклого на ґрунті особистих неприязних стосунків конфлікту з ОСОБА_10 , умисно наніс йому два удари ногами в область нижніх кінцівок, два удари руками в область голови і три удари руками в область тулуба, чим спричинив потерпілому тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми зі струсом головного мозку, забиття правої нирки, садна лівої гомілки, забиття м`яких тканин обох колінних суглобів, котрі згідно висновку судово-медичної експертизи № 352 від 25 травня 2015 року відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_7 винуватість у вчиненні вказаного кримінального правопорушення не визнав та суду пояснив, що 20 лютого 2015 року він не був на навчанні у коледжі та перебував за місцем свого проживання у м. Славутичі, де ходив до лікарні забирати флюорографічний знімок. Йому зателефонувала його дівчина ОСОБА_13 , яка була засмучена та плакала. Поскаржилася, що її побив однокласник та просила розібратися з ним.
З ОСОБА_14 він зустрівся біля її будинку на вул. Космонавтів у м. Чернігові, де вона розповіла, що побилася з однокласником ОСОБА_15 , при цьому мала припухле обличчя та синець під оком. Вона сказала, що знає будинок, у якому живе ОСОБА_16 , та може його показати. Через соціальну мережу він запросив з собою товариша для підтримки, так як не був упевнений, чим може закінчитися ця зустріч та припускав, що ОСОБА_16 може бути не один. ОСОБА_17 також взяла з собою подружку і разом вони прийшли до будинку ОСОБА_16 , де чекали його біля сусіднього підїзду хвилин 15. ОСОБА_16 побачили в той момент, коли він заходив до свого підїзду і він одразу попрямував за ним та крикнув йому почекати, але він не відреагував. У під`їзді ОСОБА_16 одразу зайшов до ліфту та став підніматися, а він побіг по сходинах та зорієнтувався з поверхом, де виходив ОСОБА_16 , по звуку ліфту.
Коли ОСОБА_16 вийшов з кабіни ліфта, він одразу схопив його за одяг та притулив до стінки, спитавши при цьому, чи знає він його, а потім сам сказав, що ОСОБА_13 його дівчина. ОСОБА_16 одразу почав кричати та кликати на допомогу і з квартири вийшли його мама та бабуся, які стали теж кричати та наносити йому удари. Вириваючись від них, він вислизнув з кофти, за яку його тримали, і втік. Тілесних ушкоджень ОСОБА_16 він не наносив і ножа при собі не мав. Допускає, що міг заподіяти потерпілому якісь незначні тілесні ушкодження, коли з застосуванням сили притис його до стінки, але категорично заперечує нанесення йому тілесних ушкоджень, зазначених у висновку експерта.
Цивільний позов не визнає.
Незважаючи на невизнання винуватості обвинуваченим ОСОБА_7 , його вина у вчиненні інкримінованого йому діяння повністю підтверджується наступними доказами.
Потерпілий ОСОБА_10 в судовому засіданні пояснив, що 20 лютого 2015 року у нього був день народження і в класі хлопці традиційно тягали його за вуха, а він від них втікав. Ненароком він зачепив однокласницю ОСОБА_18 , вона не впала, але дуже образилась і кинулась до нього битися. Книжкою наносила удари по голові та тягала за волосся, а він лише захищався, поки його товариш їх не розняв. Тілесних ушкоджень ОСОБА_19 він не наносив. Зі школи ОСОБА_17 пішла раніше, а він після закінчення уроків. Повертаючись додому, біля гаражів у районі свого будинку він побачив ОСОБА_20 , а з нею дівчину та двох хлопців. Не придаючи цьому значення він піднявся ліфтом на свій поверх, де до нього підійшов ОСОБА_21 та спочатку спитав, куди він прямує, а потім поцікавився його прізвищем. Коли почув відповідь, одразу почав його бити, при цьому, спочатку наніс два удари ногою по його ногах і він упав від болю на спину, після чого ОСОБА_21 сів зверху на нього та почав наносити удари руками по його тілу та голові. Він став кликати на допомогу і з квартири вийшли його мама та бабуся, які стягнули з нього ОСОБА_7 і він втік, вислизнувши зі своєї кофти. З приводу отриманих тілесних ушкоджень він лікувався на стаціонарі, де в палату до нього заглядав ОСОБА_7 та погрожував йому жестом, провівши рукою по своєму горлу. Заходив також батько ОСОБА_22 і теж погрожував, що вб`є його, якщо з його донькою щось станеться. ОСОБА_13 також лежала в цій же лікарні разом з ним, але невідомо з якого приводу.
Законний представник неповнолітнього потерпілого ОСОБА_9 повідомила суду, що потерпілий ОСОБА_15 є її онуком і проживає з нею на 4-му поверсі у квартирі АДРЕСА_3 .
20 лютого 2015 року онук пішов до школи, а вона готувалася до його дня народження та на обід чекала онука та доньку ОСОБА_23 . Приблизно о 13 год. 10 хв. задзвонив домофон та дівчина, яка представилась ОСОБА_24 , спитала ОСОБА_25 . У вікно вона побачила біля під`їзду двох хлопців та двох дівчат, вирішила, що прийшли друзі привітати онука з днем народження. Через кілька хвилин почула крик онука про допомогу та вибігла з квартири, де побачила, що за два метри від дверей на підлозі лежав її онук, а на ньому зверху спиною до неї ОСОБА_21 , який наносив онуку удари руками. Вона стягла з його голови капюшон і ОСОБА_21 в цей час вийняв з карману складний ніж та став перед нею махати, щоб не підходили, тримаючи іншою рукою онука. В цей час вибігла з квартири її донька- мати ОСОБА_26 , яка відправила її викликати міліцію, а сама намагалась утримати ОСОБА_27 за кофту. На виклик міліція не відповіла, тому вона стала кликати на допомогу сусідів і з квартири АДРЕСА_4 навпроти вийшла сусідка ОСОБА_28 . В цей час ОСОБА_21 вирвався з кофти, залишивши її в руках доньки, та втік по сходах вниз.
По Інтернету у соціальних мережах вони знайшли фото і прізвище ОСОБА_27 , про що повідомили міліцію, але вони не приїхали та рекомендували везти онука в лікарню для зняття побоїв.
О 2-й год. ночі онуку стало погано, вранці він не міг піднятися з ліжка, тому його повезли на обстеження до поліклініки, після чого залишили у лікарні на стаціонарне лікування, де він пробув два тижні.
Цивільний позов підтримує та просить його задовольнити у повному обсязі.
Свідок ОСОБА_23 , мама потерпілого ОСОБА_10 , дала суду аналогічні свідчення, додавши, що у її присутності, перед тим, як погрожувати ножем, ОСОБА_21 2-3 рази встиг нанести сину удари по голові. Вислизнувши з куртки та втікаючи по сходах, ОСОБА_21 кричав: «Все рівно я тебе уб`ю». У сина були травмовані та дуже здуті коліна. Син розповів про те, що сталося, і вона зателефонувала мамі ОСОБА_29 , яка стала сварити її за те, що начебто її син побив ОСОБА_30 . Після цього вони подали заяву до міліції.
Цивільний позов підтримує та просить його задовольнити у повному обсязі.
Свідок ОСОБА_28 пояснила, що проживає у будинку разом з потерпілим на одній сходовій клітині. У неї були два її онуки 7-ми і 12-ти років. Спочатку онук підбіг до дверей та сказав, що за ними щось відбувається, а потім вона почула голос сусідки ОСОБА_9 , яка кликала на допомогу. На сходовій клітині вона побачила ОСОБА_27 у червоній сорочці в клітину, він був з довгим волоссям та пробігаючи мимо неї, кричав: «Я все рівно тебе уб`ю». ОСОБА_15 лежав на підлозі і вона допомогла занести його до квартири. Моменту нанесення ударів та якихось предметів у руках ОСОБА_27 вона не бачила.
Свідок ОСОБА_31 пояснила, що проживає на 2-му поверсі цього ж будинку. 20 лютого 2015 року в обідній час вони з сусідкою йшли до магазину та біля підїзду бачили двох хлопців. Коли вони поверталися з магазину, ці хлопці відійшли до гаражів, що неподалік будинку. Коли ОСОБА_15 зайшов до під`їзду, один з них, а саме, ОСОБА_21 одразу побіг за ним. Невдовзі вони почули сильний крик ОСОБА_25 , а через 5-10 хвилин з підїзду вибіг ОСОБА_21 та побіг до тих, хто його чекав.
Неповнолітній свідок ОСОБА_32 суду повідомила, що у школі на перерві вона випадково зіштовхнулася з ОСОБА_15 , який одразу ж накинувся на неї та став бити її головою об парту. Вона відбивалась від нього та стала кидати в нього всім, що попадало під руку. Після бійки вона почувала себе недобре та пішла до шкільного медпункту, де медсестра рекомендувала їй піти до лікарні, а потім додому. Про інцидент вона зателефонувала та розповіла своєму хлопцю ОСОБА_33 , який побачивши її стан, вирішив поговорити з ОСОБА_34 . До неї прийшла подружка і втрьох вони пішли до будинку ОСОБА_15 , якого чекали хвилин 15. ОСОБА_16 заходив у під`їзд, а ОСОБА_21 побіг за ним та кричав йому почекати. Через 30-40 секунд вона почула крик ОСОБА_15 і хвилини через 2-3 з підїзду вибіг ОСОБА_21 в одній сорочці без кофти та сказав, що на нього накинулись мама та бабуся потерпілого і забрали його кофту.
Винуватість обвинуваченого ОСОБА_7 підтверджується також наданими та дослідженими в судовому засіданні наступними документами:
-рапортом ст. оперуповноваженого ЧМВ УМВС від 04 березня 2015 року, що містить інформацію про наявність у діях ОСОБА_7 ознак кримінального правопорушення, передбаченого ст. 125 КК України (а.п. 109);
-рапортами оперативних чергових ЧМВ УМВС від 20 лютого 2015 року, що підтверджують факт надходження до чергової частини відділу міліції інформації від ОСОБА_9 та лікаря обласної дитячої лікарні про заподіяння ОСОБА_10 20 лютого 2015 року тілесних ушкоджень (а.п. 110-111);
-висновком № 352 судово-медичної експертизи ОСОБА_10 , згідно якого у потерпілого маються тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми зі струсом головного мозку, забиття правої нирки, садна лівої гомілки, забиття м`яких тканин обох колінних суглобів, котрі виникли від дії тупих предметів або при ударі об такі ж в тому числі, могли утворитись в результаті нанесення ударів руками, ногами з боку сторонніх осіб. Комплекс тілесних ушкоджень, виявлений у ОСОБА_10 , по давності утворення може відповідати даті 20.02.2015. Виходячи з кількості ушкоджень, виявлених у ОСОБА_10 , їх характеру та розташування, можна припустити, що він міг піддаватись впливу не менше п`яти травмуючи дій. Утворення комплексу вказаних тілесних ушкоджень з висоти власного зросту на площину, в тому числі, при попередньому наданні тілу прискорення, експертом визнано неможливим.
Зазначені тілесні ушкодження відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я (а.п.122-126);
-протоколом пред`явлення особи для впізнання від 25.11.2015, згідно якого свідок ОСОБА_23 впізнала по фотознімку особу під № 3, яким згідно довідки до протоколу є ОСОБА_7 , як особу, що спричинила тілесні ушкодження її сину ОСОБА_10 (а.п. 127-130).
Аналізуючи в сукупності отримані та перевірені в судовому засіданні докази, які узгоджуються між собою, суд за вказаних обставин вважає доведеною винуватість ОСОБА_7 , а його дії вірно кваліфікованими за ч. 2 ст. 125 КК України, як умисні легкі тілесні ушкодження, що спричинили короткочасний розлад здоров`я.
Доводи обвинуваченого ОСОБА_7 про непричетність до заподіяння тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_10 спростовуються свідченнями самого ОСОБА_7 та свідка ОСОБА_35 , які не узгоджуються між собою.
Зокрема, ОСОБА_7 не заперечує факту, що мав намір зустрітися та розібратися з потерпілим, при цьому запросив свого товариша, пояснивши його присутність можливою необхідністю допомоги з його боку та допускаючи можливість присутності інших осіб з боку потерпілого, що свідчить лише про його намір вирішення питання шляхом застосування фізичної сили.
Свідок ОСОБА_32 не змогла суду пояснити причину присутності з ними її знайомої, а присутність знайомого ОСОБА_7 біля будинку потерпілого взагалі заперечувала, що свідчить про нещирість її показань.
У свою чергу, свідчення потерпілого ОСОБА_10 , свідків ОСОБА_9 , ОСОБА_23 , ОСОБА_28 та ОСОБА_31 є послідовними та логічними і не спростовані доводами обвинуваченого та його захисту. В судовому засіданні достовірно встановлено, що потерпілий ОСОБА_10 вказаного комплексу тілесних ушкоджень ніде, окрім 20 лютого 2015 року у під`їзді свого будинку, не отримував.
Твердження свідка ОСОБА_35 про те, що вона могла заподіяти якість тілесні ушкодження потерпілому, відбиваючись від нього, заперечуються самим потерпілим, який стверджує, що її удари були незначними і не потягли спричинення ушкоджень його здоров`ю. Крім того, ОСОБА_36 повідомила, що зовні ОСОБА_10 біля свого підїзду не виглядав травмованою особою.
Таким чином, суд приходить до висновку, що тілесні ушкодження потерпілому ОСОБА_10 заподіяні саме умисними та протиправними діями обвинуваченого ОСОБА_7 .
Обираючи вид та міру покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують його покарання.
Обвинувачений ОСОБА_7 на час вчинення кримінального правопорушення був неповнолітнім, що відповідно до ч. 1 п. 3 ст. 66 КК України є обставиною, яка пом`якшує покарання.
Обставин, які обтяжують його покарання, в ході судового розгляду не встановлено.
Неповнолітній ОСОБА_7 проживає з батьком, виховується у неповній сім`ї, до кримінальної відповідальності не притягувався, під наглядом психіатра та нарколога не перебуває.
За місцем проживання та навчання ОСОБА_7 характеризується позитивно, шкідливих звичок не має, старанний, ввічливий, наполегливий. За місцем проживання йому створені всі умови для проживання та навчання.
З врахуванням особи обвинуваченого, його віку, ступені тяжкості вчиненого ним кримінального діяння та ставлення до скоєного, з огляду на те, що обвинувачений до кримінальної відповідальності притягається вперше, суд приходить до висновку про необхідність призначення обвинуваченому ОСОБА_7 покарання у виді громадських робіт відповідно до положень ст. 100 КК України.
Цивільний позов ОСОБА_23 в інтересах неповнолітнього потерпілого ОСОБА_10 до обвинуваченого ОСОБА_7 про відшкодування завданої матеріальної шкоди у розмірі 940 грн. та моральної шкоди у розмірі 20 000 грн. в частині відшкодування матеріальної шкоди ґрунтується на встановлених та доведених у судовому засіданні доказах, належно підтверджений відповідними квитанціями про суми витрат на обстеження та лікування, тому суд визнає за необхідне в цій частині задовольнити його повністю.
При вирішенні питання розміру цивільного позову у виді грошового відшкодування завданої потерпілому ОСОБА_10 моральної шкоди, суд враховує характер кримінального правопорушення, глибину та тривалість завданих душевних страждань у зв`язку з протиправною поведінкою обвинуваченого. При цьому, виходячи із засад розумності та виваженості, суд вважає обґрунтованою та достатньою сатисфакцію стягнення суми в розмірі 3 000 грн.
Процесуальні витрати, дані про майно, на яке накладено арешт у провадженні відсутні.
Керуючись ст. ст. 368, 370, 371, 374 КПК України, суд
ОСОБА_7 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України, та на підставі ст. 100 КК України призначити йому покарання у виді 60 (шістдесяти) годин громадських робіт.
Цивільний позов ОСОБА_23 задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_23 в інтересах неповнолітнього потерпілого ОСОБА_10 940 грн. в рахунок відшкодування матеріальної шкоди та 3 000 грн. - моральної шкоди, а всього 3 940 грн.
Копію вироку після його проголошення негайно вручити обвинуваченому та прокурору.
Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано, а в разі подання апеляційної скарги після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції, якщо вирок суду не скасований.
На вирок може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Чернігівської області через Деснянський районний суд м. Чернігова протягом 30 днів з дня його проголошення.

Суддя ОСОБА_1