Справа № 464/3436/16-к Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/783/672/16 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 серпня 2016 року м.Львів
Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого-судді ОСОБА_3

суддів ОСОБА_4 , ОСОБА_5

при секретарі ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові справу про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання засудженого

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , раніше судимого:
1) 11 червня 2009 року вироком Шевченківського районного суду м.Чернівці за ч.3 ст. 187 КК України на 4 роки позбавлення волі з конфіскацією майна, крім житла, звільненого умовно-достроково постановою Володимировського районного суду Рівненської області від 13 березня 2012 року строком на 10 місяців 29 днів;
2) 26 квітня 2013 року вироком Шевченківського районного суду м.Чернівці за ч.2 ст. 186, ст. 71 КК України на 4 роки 5 місяців позбавлення волі,
з участю прокурора ОСОБА_8

захисника ОСОБА_9

та засудженого ОСОБА_10

за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_7 на ухвалу Сихівського районного суду м.Львова від 26 квітня 2016 року,

в с т а н о в и л а :
Ухвалою Сихівського районного суду м.Львова від 26 квітня 2016 року у задоволенні подання Львівської виправної колонії № 48 про умовно-дострокове звільнення засудженого ОСОБА_11 відмовлено з підстав ненадання достатніх доказів того, що він своєю поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення та перевиховання.

Не погоджуючись з даною ухвалою, засуджений подав апеляційну скаргу, в якій просить таку скасувати та звільнити його умовно-достроково від відбування покарання, оскільки не було взято до уваги те, що він хворий на ВІЛ, гепатит, двічі заохочувався, навчався в ПТУ, здобув професію, позитивно характеризується, приймає активну участь у суспільному житті установи.

Заслухавши доповідача, думку апелянта про задоволення апеляційної скарги та скасування оскаржуваної ухвали, прокурора - про залишення ухвали без змін, а апеляційної скарги засудженого без задоволення, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга засудженого до задоволення не підлягає, виходячи з наступних підстав.

Відповідно до вимог ч.2 ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.
Згідно п.3 ч.3 ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване після фактичного відбуття засудженим не менше трьох чвертей строку покарання, призначеного судом за умисний особливо тяжкий злочин, а також покарання, призначеного особі, яка раніше звільнялася умовно-достроково і знову вчинила умисний злочин протягом невідбутої частини покарання.

Відповідно до п.2 постанови Пленуму Верховного суду України «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливе лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому головною умовою прийняття такого рішення є доведеність того, що засуджений сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення (ч.2 ст. 81 КК України).

За змістом ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення засуджених від відбування покарання після фактичного відбуття певної частини строку покарання є правом, а не обов`язком суду.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, відмовляючи у задоволенні подання про звільнення від подальшого відбування покарання ОСОБА_11 , правильно та об`єктивно врахував особу засудженого, його поведінку за весь час відбуття покарання та дійшов правильного висновку про відсутність переконливих доказів, які б свідчили про доведеність виправлення засудженого та відсутність передбачених законом підстав для його умовно-дострокового звільнення від відбування покарання, та підставно відмовив у задоволенні заяви про його умовно-дострокове звільнення від подальшого відбування покарання.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів приходить до переконання, що ухвала суду першої інстанції є законною і обґрунтованою, а тому підстав для її скасування немає.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів
у х в а л и л а :
Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 залишити без задоволення, а ухвалу Сихівського районного суду м.Львова від 26 квітня 2016 року про відмову у задоволенні подання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_7 без змін.

С У Д Д І :

ОСОБА_3 ОСОБА_12 ОСОБА_13