Справа № 1-175/10
Номер провадження 1/709/4128/11
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07.12.10 року Рахівський районний суд Закарпатської області в складі:

головуючої - судді Бліщ О.Б.

при секретарі - Вербещук В.А.

з участю: прокурора - Цинайко Н.І.

потерпілого - ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Рахів справу про обвинувачення

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця та мешканця ІНФОРМАЦІЯ_2, румуна, громадянина України, ІНФОРМАЦІЯ_3, непрацюючого, неодруженого, раніше не судимого,-

у вчиненні злочинів, передбачених ст.ст.286 ч.1, 135 ч.1 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Підсудний ОСОБА_2. 05.05.2010 року, близько 22.00 години, в селі Середнє Водяне Рахівського району, навпроти автозаправної станції розташованої по вулиці 18 річчя Жовтня №296, тобто в межах населеного пункту, в порушення вимог Правил Дорожнього руху України, зокрема п.1.2 «в Україні встановлено правосторонній рух транспортних засобів»; п.1.5 «дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати перешкоду для руху, загрожувати життю або здоровю громадян, завдавати матеріальних збитків. Особа, яка створила такі умови, зобовязана негайно вжити заходів до забезпечення безпеки дорожнього руху на цій ділянці дороги та вжити всіх можливих заходів до усунення перешкод, а якщо це неможливо, попередити про них інших учасників дорожнього руху, повідомити підрозділ міліції, власника дороги або уповноважений ним орган»; п.2.3 «б» «для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобовязаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі»; п.10.1 «Перед початком руху, перестроюванням та іншою зміною напрямку руху, водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкоди або небезпеки іншим учасникам руху»; п.11.2 «Нерейкові транспортні засоби повинні рухатись якнайближче до правого краю проїзної частини»; п.11.3 «На дорогах з двостороннім рухом, які мають по одній смузі для руху в кожному напрямку, за відсутності суцільної лінії дорожньої розмітки чи відповідних дорожніх знаків виїзд на смугу зустрічного руху дозволяється лише для обгону, обїзду перешкоди або зупинки чи стоянки біля лівого краю проїзної частини дороги у дозволених місцях, при цьому водії зустрічного напрямку мають перевагу»; п.12.3 «У разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій обєктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху обїзду перешкоди»; 12.4 «у населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 60 км/год.», 13.1 « водій залежно від швидкості дорожньої обстановки, особливостей вантажу, що перевозиться і стану транспортного засобу повинен дотримувати безпечної дистанції та безпечного інтервалу», керуючи автомобілем НОМЕР_1, належним ОСОБА_3, рухався смугою зустрічного руху, зі швидкістю 93-96 км/год, та виявивши на проїзній частині дороги небезпеку для руху - колону велосипедистів у складі ОСОБА_4, ОСОБА_1, ОСОБА_5, які, з дотриманням вимог ПДРУ, рухалися правим краєм проїзної частини дороги, ОСОБА_2 1.1., не вжив негайно заходів для зменшення швидкості, аж до зупинки транспортного засобу, а застосував маневр обїзду, при цьому, не дотримав безпечного інтервалу і здійснив наїзд на велосипедиста ОСОБА_1

Внаслідок ДТП, потерпілий ОСОБА_1 отримав тілесні ушкодження середнього ступеня тяжкості у вигляді синця лівої параорбітальної ділянки, ссадна лівої бокової поверхні тазу та лівої надбрівної ділянки, закритого перелому середньої третини правої гомілки.

Окрім того, підсудний ОСОБА_2, здійснивши наїзд на велосипедиста ОСОБА_1 та заподіявши останньому тілесні ушкодження середньої тяжкості, тобто поставивши його в небезпечний для життя стан, усвідомлюючи, що потерпілий, через отримані тілесні ушкодження позбавлений можливості вжити заходів для самозбереження, в порушення вимог ст.1.10 п.п. «а», «в», «г» ПДРУ облишив місце ДТП, не надавши потерпілому ОСОБА_1 допомоги.

В судовому засіданні підсудний ОСОБА_2 1.1, винним себе у скоєні злочинів визнав повністю та показав суду. Він має посвідчення на право керування транспортними засобами категорій В,С. Стаж керування транспортними засобами з 2004 року. Власного автомобіля, на даний час не має, інколи використовує автомобіль свого батька „ВАЗ 2110, також використовує автомобіль НОМЕР_2, який належить його тітці ОСОБА_3, з її згоди, однак доручення встановленого взірця на право керування даним автомобілем він не має.

05 травня 2010 року, близько 19.00 години, він, на автомобілі тітки поїхав на автомийку, що розташована на території автосервісу в с. Середнє Водяне, поруч з рестораном „ На хуторі у ОСОБА_2 . Спиртних напоїв того дня не вживав, самопочуття було нормальним. Автомобіль був технічно справним. На автомийці він пробув приблизно до 21.00 години, так як гам, була черга. Після помивки автомобіля, приблизно о 21.00 годині, направився додому. В автомобілі він був один. В цей час, була вже темна пора доби, погода ясна, дорожнє покриття сухе.

Попереду нього рухався автомобіль „Джип, темного кольору. Реєстраційних номерів» не знає, так як не звернув на них увагу. Також, йому не відомо кому належить вказаний автомобіль. Він рухався на віддалі близько 60-70 метрів позаду того автомобіля, з ввімкнутим ближнім світлом фар, по правій стороні проїзної частини дороги. Автомобіль, який рухався попереду, зненацька повернув вправо, після чого продовжив рух, не зупиняючись. Він побачив, що по смузі зустрічного руху, в ряд, в поперек проїзної частини дороги, рухаються три велосипедиста. Велосипеди не були обладнані зовнішніми світловими приладами. Один з них, знаходився на середині проїзної частини дороги. В цей момент віддаль між ними становила приблизно 3 метри. Він застосував екстрене гальмування і прийняв вправо, однак не встиг зупинити автомобіль і відбулося зіткнення передньою лівою частиною його автомобіля з переднім колесом велосипедиста, який рухався поруч з серединою проїзної частини дороги. Зіткнення відбулося на правій стороні дороги, тобто на смузі його руху. Після зіткнення, велосипедист впав на праву сторону проїзної частини дороги, а його автомобіль проїхав ще деяку віддаль, 11-12 метрів і зупинився, правими колесами на правому узбіччі. Вийшовши з автомобіля, він побачив, що велосипедист лежить на правій стороні проїзної частини дороги, його велосипеда не бачив.

Він переконався, що велосипедист живий, та знаходився при свідомості, але нічого не говорив. У нього з правої ніздрі текла кров. Перелякавшись, він сів в автомобіль. Так, як на місці ДТП бачив людей, то був впевнений, що люди нададуть велосипедисту допомогу, або викличуть „ швидку допомогу без його участі. Окрім того він попросив щоб друзі надали допомогу потерпілому. Коли, вранці наступного дня до нього додому прийшли працівники міліції, він розповів про те, як сталася дорожньо-транспортна пригода.

У вчиненому він щиро розкаюється, просить його не карати суворо та не позбавляти його права керування транспортними засобами. Також просить суд при вирішенні цивільного позову врахувати його матеріальний стан, та задовольнити його частково, в межах розумного, оскільки потерпілий значно завищив, на його думку, суму моральної шкоди, завданої йому злочином.

Потерпілий ОСОБА_1 показав, що 05 травня 2010 року, він, цілий день, працював по найму в селі Середнє Водяне Рахівського району. Закінчив роботу приблизно о 21.00 годині, після чого, на велосипеді поїхав додому в с. Верхнє Водяне. Дорогою, на виїзді з с. Середнє Водяне, зайшов в магазин, придбав пачку сигарет, зустрів там ОСОБА_5 та Гернущака, з якими, на велосипедах, поїхали в напрямку с. В. Водяне.

Що відбулося з ним далі не пам'ятає. Прийшов до свідомості в Рахівській районній лікарні. Там були члени його родини, які сказали, що біля АЗС в с. Середнє Водяне, його збив автомобіль. Заявляє цивільний позов на суму 160000 гривень, що становить завдану йому матеріальну та моральну шкоду. На підтвердження матеріальної шкоди надав суду список понесених витрат та квитанції про придбання ліків. Різницю суми просить врахувати у завдану моральну шкоду. Так, у заподіяну матеріальну шкоду згідно списку враховує наступне: плата за лікарство - 1265 грн., велосипед - 600 грн., штани - 200 грн., шльопанці - 20 грн., проїзд на маршрутках 17 разів по 20 гривень - 340 грн., таксі після виписки - 200 гривень, вода шаянська 20 пляшок по 3 гривні - 60 гривень, нога в гіпсі 4 місяці, що дорівнює 100 робочих днів по 150 гривень - 15 тисяч гривень, три місяці лікарняного щоб навчитися ходити 75 днів по 150 гривень - 11250 гривень, оплатити догляд за хворим по 660 гривень - 2640 гривень, внаслідок удару хитаються два верхні передні зуби , один вибитий, ремонт зубів - 8 тисяч гривень, консультація в лікаря, проїзд на маршрутках 8 раз по 40 грн. - 320 грн., після такої травми надається інвалідність на 12 місяців по 750 гривень - 9000 гривень.

Вина ОСОБА_2, у вчиненні злочинів доводиться й показами свідків, даними на досудовому слідстві, які досліджені у ході судового слідства та визнані підсудним та потерпілим правдивими.

Так, свідок ОСОБА_6 показав, що 05 травня 2010 року, близько 22-ї години, він, на власному легковому автомобілі „Чері-Амулет їхав з с. Середнє Водяне в с. Верхнє Водяне Рахівського району. В автомобілі також знаходилися його знайомі ОСОБА_7 та ОСОБА_8. Наблизившись до автозаправної станції в с. Середнє Водяне, побачив, що йому назустріч, по смузі його руху рухається легковий автомобіль. Це було на віддалі приблизно 100 метрів до його автомобіля. Одночасно з цим він побачив, якусь тінь, начебто щось впало з правого узбіччя на проїзну частину дороги. Зустрічний автомобіль перемістився на ліву, по напрямку його руху, сторону дороги і зупинився біля узбіччя. Наблизившись, побачив, що на проїзній частині лежить чоловік з закривавленим обличчям, а на лівому узбіччі лежить велосипед. Поруч стояв чоловік, як він зрозумів, це був водій того автомобіля, який збив велосипедиста. Коли його автомобіль наближався до місця пригоди, чоловік побіг до автомобіля і сів на місце водія. Він вийшовши з автомобіля крикнув тому чоловіку „стій, але він, не зважаючи на оклик, з великою швидкістю поїхав в напрямку с. Середнє Водяне. Побачив, що той чоловік рухався на автомобілі „ВАЗ-2110 зеленого кольору, номерний знак автомобіля НОМЕР_3. Він не переслідував той автомобіль, так як збитий чоловік був непритомний і потребував невідкладної медичної допомоги. Окрім того, він зафіксував марку і номерний знак автомобіля, тому був впевнений, що водій буде знайдений. Він надав чоловіку першу допомогу і негайно викликав автомобіль „ швидкої допомоги , а також зателефонував в чергову частину Рахівського райвідділу міліції, сповістивши про ДТП, а також про марку і реєстраційний номер автомобіля, який здійснив наїзд на велосипедиста. Він знаходився на місці ДТП до прибуття автомобіля швидкої медичної допомоги, а також слідчо - оперативної групи (а.с.65-66).

Свідок ОСОБА_9 ствердив, що 05 травня 2010 року, близько 22 год., він, на легковому автомобілі, під керуванням ОСОБА_6, їхав з с. Середнє Водяне в с. Верхнє Водяне Рахівського району. Він сидів на задньому сидінні, а на передньому пасажирському сидінні сидів ОСОБА_8. Була темна пора доби, поруч з АЗС в с. Середнє Водяне, по напрямку їхнього руху, на узбіччі побачив легковий автомобіль з ввімкненим дальнім світлом фар . ОСОБА_6 пригальмував, і коли вони порівнялись з тим автомобілем, він побачив, що на проїзній частині лежить чоловік, а на узбіччі - велосипед. Вщ лежачого чоловіка побіг чоловік, який сів на місце водія у вказаний автомобіль. ОСОБА_6 крикнув тому чоловіку, щоб він зупинився, але він, не зважаючи на оклик, з великою швидкістю поїхав в напрямку с. Середнє Водяне. Вони записали марку і номерний знак автомобіля. Також ОСОБА_6 викликав міліцію, а він попросив по телефону свою дружину викликати швидку. Самого моменту скоєння ДТП він не бачив, а лише автомобіль,водія, чоловіка на дорозі, велосипед та гр. ОСОБА_5, який був неподалік на велосипеді з іншим чоловіком та казали що вони бачили як сталася аварія (а.с. 10, 34-35).

Свідок ОСОБА_10 дав покази, аналогічні до показів свідків ОСОБА_6 та ОСОБА_9 (а.с. 11,32-33).

Свідок ОСОБА_5 показав, що 05 травня 2010 року, він, разом зі своїм знайомим ОСОБА_4 поверталися додому з роботи, з села Середнє Водяне, їхали в с. Верхнє Водяне, на велосипедах. Дорогою, їх, на велосипедах. Олександр та поїхав

разом з ними. Вони їхали по правій стороні проїзної частини дороги. Першим їхав ОСОБА_4, за ним ОСОБА_1, а він - останнім. Вони рухалися колоною, один за одним, тримаючись біля правого узбіччя. Була темна пора доби, приблизно 21.30 год. Коли вони проїжджали повз автозаправну станцію в с. Середнє Водяне, він побачив яскраве світло фар автомобіля. Це був легковий автомобіль, який рухався назустріч по смузі його руху. Автомобіль рухався прямо на них. Щоб автомобіль його не збив, він впав на праве узбіччя, а піднявшись, побачив, що автомобіль „ВАЗ-2110 темно зеленого кольору, стоїть вже на правій стороні проїзної частини дороги. Позаду автомобіля на проїзній частині дороги лежав ОСОБА_1, а поруч з ним стояв чоловік, як він зрозумів - водій того автомобіля. Він пішов в тому напрямку, а чоловік сів в автомобіль і на великій швидкості поїхав в напрямку с. Середнє Водяне. ОСОБА_4 кричав, щоб він зупинився, але водій автомобіля не зупинився. До місця аварії з сторони с. С.Водяне на легковому автомобілі, підїхав мешканець с. Водиця ОСОБА_6 і ще двоє чоловік. Він підійшов до Варги, який був непритомний, обличчя закривавлене. До місця аварії почали збиратися люди. Згодом приїхала швидка, Варзі надали першу допомогу і повезли його в лікарню. Самого зіткнення автомобіля з потерпілим він не бачив, так як автомобіль світлом фар його засліпив. В той час, коли сталася аварія, на місці не було інших автомобілів, які б їхали чи в попутному, чи зустрічному напрямку. Від падіння, він ніяких тілесних ушкоджень не отримав (а.с.38-39).

Свідок ОСОБА_4, 05 травня 2010 року, він, разом зі своїм знайомим ОСОБА_5, на велосипедах, поверталися додому з роботи, з села Середнє Водяне, в с. Верхнє Водяне. Дорогою, їх, на велосипеді, наздогнав мешканець с. Верхнє Водяне, ОСОБА_1 та поїхав разом з ними. Вони їхали по правій стороні проїзної частини дороги. Він їхав першим, за ним ОСОБА_1, а ОСОБА_5 - останнім. Вони рухалися колоною, один за одним, тримаючись біля правого узбіччя. Була темна пора доби, приблизно 21.30 год. Коли вони проїжджали повз автозаправну станцію в с. Середнє Водяне, він побачив яскраве світло фар автомобіля. Це був легковий автомобіль, який рухався назустріч по смузі його руху. Автомобіль рухався прямо на них. Щоб автомобіль його не збив, він впав на праве узбіччя, а піднявшись, побачив, що автомобіль „ВАЗ-2110 темно зеленого кольору, стоїть вже на правій стороні проїзної частини дороги. Позаду автомобіля на проїзній частині дороги лежав ОСОБА_1, а поруч з ним стояв чоловік - водій того автомобіля. Він пішов в тому напрямку, а чоловік сів в автомобіль і на великій швидкості поїхав в напрямку с. Середнє Водяне. Він кричав, щоб чоловік зупинився, але водій автомобіля не зупинився. До місця аварії з сторони с. С.Водяне на легковому автомобілі, підїхав мешканець с. Водиця ОСОБА_6 і ще двоє чоловік. Він підійшов до Варги, який був непритомний, обличчя закривавлене. До місця аварії почали збиратися люди. Згодом приїхала швидка, Варзі надали першу допомогу і повезли його в лікарню. Самого зіткнення автомобіля з потерпілим він не бачив, так як автомобіль світлом фар його засліпив. В той час, коли сталася аварія, на місці не було інших автомобілів, які б їхали чи в попутному їм, чи в зустрічному напрямку. Від падіння, він ніяких тілесних ушкоджень не отримав (а.с.36-37).

Свідок ОСОБА_11 ствердив, що автомобіль НОМЕР_4 належить його дружині - ОСОБА_3, яка являється тіткою ОСОБА_2. Вказаною автомашиною ОСОБА_2, інколи керує з її дозволу, хоч нотаріально посвідченого дозволу на керування транспортним засобом йому дружина не надавала. Претензій до ОСОБА_2 у звязку з пошкодженням внаслідок ДТП автомобіля, вони не мають, (а.с.75-76).

Винність ОСОБА_2 доведена перевіреними в ході судового слідства матеріалами справи:

- Протоколом огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від

06.05.2010 року, схемою до протоколу одляду та фото таблицею, згідно яких місцем пригоди являється ділянка дороги в селі Середнє Водяне Рахівського району (а.с.4-5, 6, 7-8);

- Протоколом огляду та затримання транспортного засобу (а.с. 13);

- Протоколом медичного огляду для встановлення факту вживання алкоголю та стану спяніння яким стверджено, що 06.05.2010 року ОСОБА_2 був тверезий (а.с. 16);

- Згідно постанови від 06.05.2010 року автомобіль НОМЕР_5 та велосипед «Мінськ» визнано речовими доказами та передано для зберігання на майданчику тимчасового утримання транспорту Рахівського РВУМВС України в Закарпатській області (а.с.24);

- Протоколом відтворення обстановки і обставин події з участю свідка ОСОБА_5, схемою до протоколу відтворення (а.с.40-42);

- Протокол відтворення обстановки і обставин події з участю свідка ОСОБА_4І, схемою до протоколу відтворення (а.с.43-45);

- Висновком судово-медичної експертизи №139 від 20.05.2010 року, згідно якого, у ОСОБА_1 виявлені тілесні ушкодження у вигляді синця лівої параорбітальної ділянки, ссадна лівої бокової поверхні тазу та лівсії надбрівної ділянки, закритого перелому середньої третини правої гомілки. Дані тілесні ушкодження виникли внаслідок дії тупих твердих предметів з послідуючим падінням і ударянням об такі, та вкладаються в строк пригоди, що мала місце

05.05.2010 року. Вище вказані тілесні ушкодження потягнули за собою розлад здоровя на строк більше 21 дня і за цими ознаками відносяться до групи тілесних ушкоджень середньої тяжкості (а.с.48-49);

- Висновком судової автотехнічної експертизи, згідно якого стверджено наступне: В даній дорожній ситуації в момент негайного гальмування і блокування коліс автомобіля НОМЕР_6, швидкість його руху складала величину близько 93-96 км/год. Причиною настання даної дорожньо- транспортної пригоди, з технічної точки зору стали обставини повязані з діями водія автомобіля НОМЕР_6, ОСОБА_2, який всупереч вимогам п.п.10.1, 11.2, 11.3, 12.3, 12.4, 13.1 Правил Дорожнього руху України, рухався зі швидкістю 93-96 км/год, яка значно перевищувала допустиму 60 км/год, для руху в населених пунктах, не владнав з керуванням, не застосував вчасно екстрене гальмування, натомість застосував маневр обїзду та виїзду для уникнення наїзду на смугу зустрічного руху, хоча даний маневр не передбачений та заборонений вимогами п.12.3, оскільки цей пункт у випадку виникнення небезпеки для руху передбачає тільки екстрене гальмування аж до повної зупинки транспортного засобу, і дозволяє маневр обїзду перешкоди, а не рухомого обєкту, не забезпечив необхідного бокового інтервалу між транспортним засобом та велосипедистом. В той же час, смуга попереднього руху автомобіля НОМЕР_6, на момент зіткнення була повністю вільною для безпеки руху транспортного засобу („ВАЗ-21103 д.н. НОМЕР_3,) і рухаючись по ній, без застосування маневру виїзду на смугу зустрічного руху, водій ОСОБА_2 уникнув би ДТП (а.с.54-56).

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що дії підсудного ОСОБА_2 вірно кваліфіковано за ч.1 ст.286 КК України, як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що заподіяло потерпілому тілесні ушкодження середньої тяжкості. Вірною також являється кваліфікація дій підсудного за ч.1 ст.135 КК України, як - завідоме залишення без допомоги особи, яка перебуває в небезпечному для життя стані і позбавлена можливості вжити заходів для самозбереження, вчинене особою, яка сама поставила потерпілого в небезпечний для життя стан.

Цивільний позов, заявлений потерпілим в сумі 160 тисяч гривень, на думку суду підлягає до часткового задоволення. Зокрема, до стягнення з підсудного на користь потерпілого підлягає сума 1353 гривні 70 копійок, матеріальної шкоди, яка складає витрати потерпілого на придбання медикаментів, як така що доведена матеріалами справи (наданими квитанціями). Щодо суми шкоди, зазначеної, як матеріальна шкода, у наданому письмовому списку, що становить: «плату за лікарство - 1245 грн., велосипед - 600 грн., штани - 200 грн., шльопанці - 20 грн., проїзд на маршрутках 17 разів по 20 гривень - 340 грн., таксі після виписки - 200 гривень, вода шаянська 20 пляшок по 3 гривні - 60 гривень, нога в гіпсі 4 місяці, що дорівнює 100 робочих днів по 150 гривень - 15 тисяч гривень, три місяці лікарняного щоб навчитися ходити 75 днів по 150 гривень - 11250 гривень, оплатити догляд за хворим по 660 гривень - 2640 гривень, внаслідок удару хитаються два верхні передні зуби , один вибитий, ремонт зубів - 8 тисяч гривень, консультація в лікаря, проїзд на маршрутках 8 раз по 40 грн. - 320 грн;, після такої травми надається інвалідність на 12 місяців по 750 гривень - 9000 гривень», така не підтверджена потерпілим жодними належними доказами у ході судового розгляду, отже до задоволення не підлягає.

Суму моральної шкоди заявлену потерпілим в розмірі, що становить різницю між заявленою сумою 160000 гривень та сумою матеріальної шкоди 8,70), тобто 109771 грн.ЗО коп., на думку суду також слід задовольнити частково. Виходячи з принципу розумності та справедливості судового рішення, з врахуванням матеріально-побутового стану підсудного, ступеню тяжкості вчиненого ним діяння, його відношення до скоєного та даних про його особу в сукупності, а також те, що потерпілий не обґрунтував в ході судового слухання та не довів суду що саме сума 109771 грн. 30 коп. є співрозмірною із моральною шкодою, заподіяною йому внаслідок злочину.

Судові витрати в сумі 486,78 гривень, що становить вартість проведеної судової автотехнічної експертизи, слід стягнути з підсудного в дохід експертної установи.

Речові докази: автомобіль НОМЕР_5, що знаходиться на майданчику тимчасового утримання транспорту Рахівського РВУМВС України в Закарпатській області, по вступу вироку в законну силу слід повернути ОСОБА_3, як законному власнику, велосипед «Мінськ», який знаходиться там же,- повернути власнику ОСОБА_1.

Призначаючи покарання підсудному ОСОБА_2 суд враховує як помякшуючі вину обставини те, що він повністю визнав свою вину та щиро розкаявся у скоєному, раніше не судимий, позитивно характеризується по місцю проживання, проживає у важких матеріально-побутових умовах.

Обтяжуючих покарання обставин у відношенні підсудного ні в ході досудового слідства ні в суді не встановлено.

Приймаючи до уваги конкретні обставини справи, суд вважає за доцільне обрати у відношенні підсудного ОСОБА_2 1.1, покарання у виді обмеження волі без позбавлення права керування транспортними засобами (за ч.1 ст.286 КК України, оскільки на момент вчинення ДТП підсудний був у тверезому стані, має намір влаштуватися на роботу повязану з керуванням транспортними засобами та таким чином допомагати своїй малозабезпеченій сімї, а також мати змогу швидше відшкодувати шкоду, завдану потерпілому, в сумі, яка буде визначена судом) та позбавлення волі ( за ч.І ст.135 КК України), що прямо передбачено санкціями вказаних статей за вчинені злочини. Однак, беручи до уваги особу винного, те, що злочин він скоїв вперше, позитивну характеристику підсудного, його щире розкаяння та думку потерпілого який запевнив, що не бажає позбавлення волі як

міру покарання для підсудного, суд вважає що виправлення підсудного можливе без відбування покарання, тому, на підставі ст.75 КК України ОСОБА_2 слід звільнити від відбування покарання з випробуванням.

Керуючись ст.ст.323, 324 КПК України, суд -

ЗАСУДИВ:

ОСОБА_2 визнати винним за ст.286 ч.1 КК України та призначити покарання - 3 (три) роки обмеження волі, без позбавлення права керування транспортними засобами, та за ст.135 ч.І КК України - 2 (два) роки позбавлення волі.

На підставі ст.70 КК України, за сукупністю вчинених злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначити ОСОБА_2 покарання у виді 2 (двох) років позбавлення волі, без позбавленням права керування транспортними засобами.

На підставі ст.75 КК України, звільнити засудженого ОСОБА_2 рід відбування покарання, призначеного за цим вироком, якщо він протягом 1 (одного) року іспитового строку не вчинить нового злочину та виконає покладені на нього обовязки, передбачені ст.76 КК України: не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти вказану інспекцію про зміну місця проживання чи роботи, періодично зявлятися в кримінально-виконавчу інспекцію, для реєстрації.

Запобіжний захід: грошову заставу в сумі 850 гривень звернути в рахунок майнових стягнень в користь потерпілого ОСОБА_1.

Стягнути з засудженого ОСОБА_2 на користь потерпілого ОСОБА_1 30000 (тридцять тисяч) гривень моральної та 1353 (одну тисячу триста пятдесят три) гривні 70 копійок матеріальної шкоди.

Стягнути з засудженого ОСОБА_2 на користь НДЕКЦ при УМВС України в Закарпатській області 486 гривень 78 копійок судових витрат за проведення авто технічної експертизи, переказавши вказані кошти на р/р 0411 Банк - УДК в Закарпатській області, ФО №812016, Код .

Речові докази: автомобіль НОМЕР_5, що знаходиться на майданчику тимчасового утримання транспорту Рахівського РВУМВС України в Закарпатській області, по вступу вироку в законну силу повернути ОСОБА_3, як законному власнику, велосипед «Мінськ», кий знаходиться там же, повернути власнику ОСОБА_1.

На вирок може бути внесена апеляція в судову палату з кримінальних справ апеляційного суду Закарпатської області через Рахівський районний суд, протягом 15 діб з моменту його проголошення.

Головуюча: О.Б.Бліщ