Провадження № 1-кп/760/751/2016 року
Справа № 760/9956/16-к
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.09.2016 року Солом`янський районний суд м. Києва

В складі: головуючого судді : ОСОБА_1

при секретарі : ОСОБА_2

провівши в приміщенні суду м. Києва підготовче судове засідання в кримінальному провадженні № 1-кп/760/751/2016, що зареєстроване в ЄРДР 23.09.2015 року за № 0001084, по обвинуваченню: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Глинки, Кінгісепського району Ленінградської області, громадянина України, освіта вища, одруженого, має на утриманні неповнолітню дитину, не працюючого, зареєстрованого та проживаючого в АДРЕСА_1 , раніше не судимого, - в скоєні злочину, передбаченому ч. 1 ст. 366 КК України,-

за участю прокурора : ОСОБА_4

захисника : ОСОБА_5

обвинуваченого : ОСОБА_3

В С Т А Н О В И В:

Відповідно до обвинувального акту ОСОБА_3 обвинувачується в тому, що він, перебуваючи на посаді начальника відділу персоналу Київської міської митниці ДФС (наказ № 27-ос від 28.10.2014 року), тобто є службовою особою, 05.05.2015 року, перебуваючи у своєму службовому кабінеті № 201 в приміщені Київської міської митниці ДФС ( м. Київ, бул. І. Лепсе, 8А), вніс завідомо неправдиві відомості до заяви ОСОБА_6 про її звільнення з посади головного державного інспектора відділу митного оформлення № 3 митного посту «Спеціалізований» за власним бажанням.

Крім того, ОСОБА_3 вніс завідомо неправдиві відомості до офіційного документу, а саме до наказу № 503-ос від 17 квітня 2015 року про звільнення ОСОБА_7 із займаної посади за власним бажанням.

Так, начальником митного посту «Спеціалізований» Київської міської митниці ДФС ОСОБА_8 05.05.2015 було отримано заяву про звільнення ОСОБА_7 з посади головного державного інспектора відділу митного оформлення № 3 митного посту «Спеціалізований» за власним бажанням без зазначення дати підписання.

В цей же день, 05.05.2015, ОСОБА_8 вказану заяву передано начальнику відділу персоналу Київської міської митниці ДФС ОСОБА_3 , який усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, в період часу з 09:00 год. до 13:00 год. перебуваючи у своєму службовому кабінеті № 201, за адресою м.Київ, бульвар Івана Лепсе, 8А, особисто зазначив на вказаній заяві дату підписання, яка не відповідає дійсності, а саме «15.04.2015» та передав до відділу персоналу для складання відповідного наказу.

В подальшому, цього ж дня 05.05.2015 року, за вказівкою ОСОБА_3 , головним спеціалістом відділу персоналу Київської міської митниці ДФС ОСОБА_9 , якій не було відомо про внесення до заяви ОСОБА_7 завідомо неправдивих відомостей на підставі вказаної заяви, підготовлено наказ про звільнення ОСОБА_7 за власним бажанням. Підготовлений нею наказ вона передала ОСОБА_3 , який на зворотній стороні наказу, в графі «Погоджено» поставив особистий підпис та дату «17.04.2015», достовірно знаючи, що вказаний наказ містить відомості, що не відповідають дійсності.

В цей же день ОСОБА_3 передав проект наказу про звільнення ОСОБА_7 з посади головного державного інспектора відділу митного оформлення № 3 митного посту «Спеціалізований» на підпис начальнику Київської міської митниці ДФС ОСОБА_10 , не повідомивши останньому про внесення ним завідомо неправдивих відомостей до заяви про звільнення.

Крім того, ОСОБА_3 , перебуваючи у своєму службовому кабінеті 05.05.2015 вніс до підписаного начальником Київської міської митниці ДФС ОСОБА_10 наказу неправдиві відомості щодо дати його реєстрації, а саме, «17 квітня 2015 року» та номеру «№ 503-ос», чим надав йому статус офіційного документа.

Дії обвинуваченого ОСОБА_3 органами досудового розслідування правильно кваліфіковані за ч. 1 ст. 366 КК України, т.я. він, будучи службовою особою, своїми умисними діями, вчинив службове підроблення, тобто вніс до офіційних документів завідомо неправдиві відомості.

26.05.2016 року прокурор відділу прокуратури м. Києва ОСОБА_4 , якому на підставі ст. 37 КПК України надані повноваження прокурора у даному кримінальному провадженні з одного боку, та обвинуваченим ОСОБА_3 з іншого боку, в приміщенні другого слідчого відділу слідчого управління прокуратури міста Києва (м. Київ, вул. Велика Васильківська, 38-б), у присутності захисника-адвоката ОСОБА_5 , уклали угоду про визнання винуватості на наступних умовах.

Відповідно до угоди про визнання винуватості, прокурор та обвинувачений ОСОБА_3 дійшли згоди, зокрема, щодо формування обвинувачення та його правової кваліфікації за ч. 1 ст. 366 КК України; істотних для даного кримінального провадження обставин; беззастережного визнання обвинуваченим своєї винуватості у вчиненні кримінального правопорушення в обсязі підозри у судовому провадженні; узгоджене покарання та згода сторін на його призначення: у вигляді штрафу в межах 100 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 1700 гривень, з позбавленням права обіймати посади, пов`язані з виконанням адміністративно-господарських та організаційно-розпорядчих функцій на строк 1 (один) рік; наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості та наслідки невиконання даної угоди.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченим, а згідно до вимог п. 1 ч. 4 ст. 469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів.

Відповідно до ст. 12 КК України, інкриміноване ОСОБА_3 кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 366 КК України, відноситься до злочинів невеликої тяжкості, а тому, виходячи з вимог п. 1 ч. 4 ст. 469 КПК України, суд вважає, що в даному кримінальному провадженні може бути затверджена угода про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченим.

У підготовчому судовому засіданні встановлено, що обвинувачений ОСОБА_3 цілком розуміє права визначені п. 1 ч. 5 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені ч. 2 ст. 473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, яке буде застосоване до нього у разі затвердження угоди судом.

Судом встановлено, що укладення угоди про визнання винуватості сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді; умови даної угоди відповідають вимогам КПК України та КК України, а тому сторони угоди просять затвердити угоду.

Згідно ч.1 ст.475 КПК України, якщо суд переконався, що угода може бути затверджена, він ухвалює вирок, яким затверджує угоду і призначає узгоджену сторонами міру покарання.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 , є щире каяття.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 , судом не встановлено.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає за необхідне затвердити угоду про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченим ОСОБА_3 , який раніше не судимий, позитивно характеризується за місцем проживання та останнім місцем роботи, не працює, на обліку лікарів психіатра та нарколога не перебуває, має на утриманні неповнолітню дитину і призначити йому узгоджену сторонами міру покарання у вигляді штрафу в межах 100 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 1700 гривень, з позбавленням права обіймати посади, пов`язані з виконанням адміністративно-господарських та організаційно-розпорядчих функцій на строк 1 (один) рік;

Керуючись ст.ст. 314, 368-371, 373, 374, 474, 475 КПК України, суд,-

З А С У Д И В:

Угоду про визнання винуватості від 26.05.2016 року між прокурором відділу прокуратури м. Києва ОСОБА_4 , якому на підставі ст. 37 КПК України надані повноваження прокурора у даному кримінальному провадженні та ОСОБА_3 - затвердити.

Визнати винним ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 366 КК України, та призначити йому покарання вигляді штрафу в межах 100 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 1700 (одна тисяча сімсот) гривень, з позбавленням права обіймати посади, пов`язані з виконанням адміністративно-господарських та організаційно-розпорядчих функцій на строк 1 (один) рік.

Вирок може бути оскаржений виключно з підстав, передбачених ч. 3 ст. 394 КПК України до Апеляційного суду м. Києва через районний суд протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Копія вироку негайно, після його проголошення, вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя: