Провадження № 1-кп/643/353/16
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
25.04.2016 року Московський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

потерпілої ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду кримінальне провадження, яке внесене до єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0006456 від 17.12.2015 року за підозрою:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Коханівка Кегичівського району Харківської області, громадянина України, українця, що має середню спеціальну освіту, не працюючого, раніше судимого 14.07.2014 Ленінським районним судом м. Харкова за ч. 2 ст. 186, 69 КК України до 2 років 6 місяців позбавлення волі, звільненого 16.09.2015 року у зв`язку з відбуттям строку покарання, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , -
за підозрою у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 та ч. 2 ст. 186 КК України,

В С Т А Н О В И В:
Судом встановлено, що ОСОБА_4 , разом з ОСОБА_6 , матеріали кримінального провадження відносно якого виділені в окреме провадження та його оголошено у розшук, 17.12.2015 року, близько 11 год. 20 хв., знаходячись навпроти будинку №5, за адресою: м. Харків, Харківська набережна, позаду потерпілої ОСОБА_5 , де діючи за раптово виниклим злочинним наміром, спрямованим на відкрите викрадення чужого майна, з корисливих мотивів, за попередньою змовою групою осіб, ОСОБА_6 , побачив в руках потерпілої мобільний телефон та діючи з умислом, направленим на відкрите викрадення чужого майна, вихопив з лівої руки потерпілої ОСОБА_7 , мобільний телефон LG «3G D724», ІМЕІ: А: НОМЕР_1 ; IВ: НОМЕР_2 , вартість якого згідно висновку судово товарознавчої експертизи №471 від 18.12.2015 року, становить 4172 грн. 00 коп., в якому знаходилося дві сім - карти мобільного оператора «МТС», що для потерпілої матеріальної цінності не представляють та накопичувач пам`яті торгової марки «SanDisk», об`ємом пам`яті на 2 GВ, що також для потерпілої матеріальної цінності не представляє. Після чого, заволодівши мобільним телефоном потерпілої ОСОБА_5 , ОСОБА_6 разом з ОСОБА_4 побігли в протилежну сторону, вздовж Харківської набережної, ігноруючи вимогу потерпілої повернути їй викрадений мобільний телефон. Проігнорувавши вимогу останньої, продовжуючи реалізовувати свій злочинний намір, направлений на відкрите викрадення чужого майна, усвідомлюючи протиправність вчинюваних ним дій, ОСОБА_6 передав ОСОБА_4 мобільний телефон LG «3G D724», після чого останній витягнув з телефону сім - карти мобільного оператора «МТС» та викинув їх, а мобільний телефон поклав у ліву внутрішню кишеню своєї куртки. Після цього ОСОБА_6 разом з ОСОБА_4 прослідували через вул. Фейєрбаха до Московського проспекту, де навпроти будинку №36 по пр. Московському, протиправні дії ОСОБА_6 та ОСОБА_4 були зупиненні перехожими громадянами, тим самим ОСОБА_6 разом з ОСОБА_4 , вчинивши усі дії, які вважав необхідними для доведення злочину до кінця, однак злочин не було доведено до кінця з причин, що не залежали від його волі. В результаті вказаних злочинних дій, ОСОБА_6 намагався спричинити потерпілій ОСОБА_5 матеріальний збиток на суму 4172 грн. 00 коп.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою винуватість у вчиненні інкримінованого їм кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 186 КК України визнав повністю та дав показання, які відповідають обставинам, викладеним в обвинувальному акті, та встановлені судовим розглядом. Доповнив, що коли його затримували викрадений телефон знаходився в кишені його куртки і під час падіння він міг його пошкодити. У скоєному розкаявся, цивільний позов визнав повністю.

Потерпіла ОСОБА_5 в суді зазначила, що вона 17.12.2015 року рухалась по Харківській набережній та в неї виникла потреба подзвонити як тільки вона дістала телефон, несподівано наблизившись до неї зі спини, телефон вирвав з рук раніше незнайомий їй хлопець. Повернувшись потерпіла побачила раніше незнайомих їй хлопців, які тікали з її телефоном та почала гукати на допомогу.

Грабіжники були затримані раніше незнайомими їй громадянами. Телефон був вилучений у ОСОБА_4 та переданий під розписку відповідального зберігання потерпілій ОСОБА_5 , яка ввечері цього ж дня помітила, що телефон не працює та віддала його в ремонт на який було витрачено 3500 гривень. Також у результаті нападу їй стричинений стрес та ушкодження здоров`я, які вона оцінює як моральну шкоду у розмірі 10000 гривень. Цивільний позов підтримує у повному обсязі.

За таких обставин, згідно положень ч. 3 ст. 349 КПК України, враховуючи, що проти цього не заперечували учасники судового провадження, суд визнав недоцільним дослідження доказів щодо обставин справи, які ніким не оспорюються. При цьому судом встановлено, що зазначені особи правильно розуміють зміст цих обставин, добровільність їх позицій не викликає сумнівів. Судом роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Судом дії обвинуваченого ОСОБА_4 кваліфікуються за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 186 КК України, а саме закінчений замах на відкрите заволодіння чужим майном (грабіж), вчинений за попередньою змовою групою осіб.
При призначенні покарання обвинуваченому, суд враховує тяжкість вчиненого злочину, який є тяжким злочином. ОСОБА_4 раніше притягався до кримінальної відповідальності. Звільнився з місць відбування покарання у зв`язку з його відбуттям, має реєстрацію у Харківській області, не працює, за місцем мешкання характеризується негативно.

При вирішенні питання про вид та міру покарання обвинуваченому суд враховує його щире каяття, та суттєве сприяння судовому розгляду, визнає ці обставини, відповідно до ст. 66 КК України, такими, що пом`якшують його покарання. Обставин, що обтяжує покарання, передбачених ст.67 КК України, суд не вбачає.

Враховуючи викладене, суд вважає за необхідне призначити обвинуваченому покарання за ч. 2 ст. 15 та ч.2 ст. 186 КК України у вигляді позбавлення волі в межах санкції частини статті, за якою кваліфіковані його дії.

Вирішуючи питання про задоволення цивільного позову потерпілої, суд приходить до висновку, що цивільний позов у частині відшкодування матеріальної підлягає повному задоволенню з тих підстав, що потерпілою надані докази того, що нею витрачені гроші у сумі 3500 гривень саме на ремонт телефону, який в неї було відкрито викрадено. Що стосується позову у частині відшкодування моральної шкоди, суд вважає доведеним настання цієї шкоди тому у цей частині також повністю задовольняє цивільний позов.

Судові витрати по справі відсутні. Питання про речові докази суд вирішує відповідно до ст.100 п.9 КПК України. Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою залишається судом без змін.

Керуючись ст. ст. 369, 370, 373, 374 КПК України суд
П О С Т А Н О В И В:
ОСОБА_4 визнати винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 та ч.2 ст. 186 КК України та призначити йому покарання у вигляді 4 (чотирьох) років позбавлення волі.

Строк відбування покарання обчислювати з моменту фактичного затримання тобто з 17 грудня 2015 року.

На підставі ст. 72 ч.5 КК України зарахувати засудженому ОСОБА_4 у строк відбування покарання із розрахунку 1 день попереднього ув`язнення за 2 дні відбування покарання.

Запобіжний захід до набрання чинності вироком залишити тримання під вартою у Харківській установі виконання покарань управління Державної пенітенціарної служби України в Харківській області (№ 27).

Речові докази вважати повернутими потерпілій.

Цивільний позов задовольнити у повному обсязі та стягнуть з засудженого ОСОБА_4 на користь потерпілої ОСОБА_5 у рахунок відшкодування матеріальних збитків 3500 гривень, у рахунок відшкодування моральних збитків 10000 гривень, а загалом 13500 гривень.

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених статтею 394 КПК України, до апеляційного суду Харківської області через Московський районний суд м. Харкова протягом 30 днів з дня його проголошення, а засудженим строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення йому копії судового рішення.

Суддя ОСОБА_1