Справа № 161/8690/16-к
Провадження № 1-кс/161/2974/16
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Луцьк 07 липня 2016 року
Слідчий суддя Луцького міськрайонного суду Волинської області ОСОБА_1 , з участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , старшого слідчого з ОВС СУ ФР ГУ ДФС у Волинській області ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання старшого слідчого з ОВС СУ ФР ГУ ДФС у Волинській області ОСОБА_4 про арешт майна, -

В С Т А Н О В И В:
Старший слідчий з ОВС СУ ФР ГУ ДФС у Волинській області ОСОБА_4 звернувся до суду з клопотанням про накладення арешту на грошові кошти в загальній сумі 30 000 (тридцять тисяч) доларів США, а саме 300 купюр номіналом 100 доларів США кожна, що вилучені 04.07.2016 під час проведення обшуку житлового приміщення за адресою: АДРЕСА_1 , що на праві приватної власності належить ОСОБА_5 .

Клопотання мотивує тим, що слідчим управлінням фінансових розслідувань ГУ ДФС у Волинській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000031 від 13.05.2016, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 28, ч. 3 ст. 212 КК України.

В ході обшуку житлового приміщення за адресою: АДРЕСА_1 , що на праві приватної власності належить ОСОБА_5 , в ході якого виявлено та вилучено вищевказані грошові кошти.

З метою забезпечення виконання завдань кримінального провадження, в ході слідства виникла необхідність у накладенні арешту на грошові кошти, вилучені 04.07.2016 під час проведення обшуку у кримінальному провадженні №0000031 від 13.05.2016, а тому слідчий звернувся до суду з клопотанням про арешт на вищевказане майно.

В судовому засіданні прокурор та слідчий клопотання підтримали з викладених у ньому мотивів.

Заслухавши думку учасників судового провадження, дослідивши матеріали клопотання та додані докази, слідчий суддя дійшов наступного висновку.

Згідно ч.1ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Відповідно до п.1 ч.2 ст.170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

Згідно ч.3 ст.170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до ч.1 ст.98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

У відповідності до ч.2 ст.171 КПК України у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено:

1) підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна;

2) перелік і види майна, що належить арештувати;

3) документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном;

4) розмір шкоди, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, у разі подання клопотання відповідно до частини шостої статті 170 цього Кодексу.

До клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання.

Згідно ч.1 ст. 173 КПК України слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 41 Конституції України ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Згідно ст.62 Конституції України особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.

Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину.

Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Як вбачається з матеріалів клопотання, слідчим управлінням фінансових розслідувань ГУ ДФС у Волинській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000031 від 13.05.2016, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 28, ч. 3 ст. 212 КК України.

В ході проведення обшуку 04.07.2016 на підставі ухвали слідчого судді Луцького міськрайонного суду слідчим було вилучено грошові кошти, на які слідчий за погодженням з прокурором просить накласти арешт.

При цьому, клопотання в частині накладення арешту на грошові кошти слідчий мотивує тим, що вони отримані внаслідок надання неправомірної вигоди за сприяння в незаконному переміщенні через державний кордон України ОСОБА_6 високоліквідних товарно-матеріальних цінностей, без сплати митних та податкових платежів, однак будь-які докази в підтвердження зазначених обставин, на які посилається слідчий, в матеріалах клопотання відсутні.

При цьому слідчий в клопотанні вказує, що в ході проведення обшуку не вилучено документів, які б вказували на походження зазначених коштів з інших джерел, що на думку слідчого судді, порушує принцип презумпції невинуватості, закріплений ст. 62 Конституції України, а також не відповідає положенням ст.92 КПК України, згідно якої саме на слідчого та прокурора покладено обов`язок доказування обставин, передбачених ст.91 КПК України.

Зважаючи на те, що слідчим та прокурором не доведено необхідності арешту, не наведено ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 КПК України, та не надано суду жодних доказів того, що вилучені в ході проведення обшуку грошові кошти відповідають критеріям, визначеним ст. 98 КПК України, набуті кримінально протиправним шляхом, отримані власником від надання неправомірної вигоди, дозвіл на відшукання яких був наданий в ухвалі про дозвіл на обшук житла чи іншого володіння особи від 24.06.2016, а тому слідчий суддя дійшов висновку, що клопотання слідчого не ґрунтується на вимогах кримінального процесуального закону, а тому у його задоволенні слід відмовити.

Керуючись ст.170-173 КПК України, слідчий суддя -

ПОСТАНОВИВ :
У задоволенні клопотання старшого слідчого з ОВС СУ ФР ГУ ДФС у Волинській області ОСОБА_4 про арешт майна, а саме грошових коштів в загальній сумі 30 000 (тридцять тисяч) доларів США, а саме 300 купюр номіналом 100 доларів США кожна, що вилучені 04.07.2016 під час проведення обшуку житлового приміщення за адресою: АДРЕСА_1 , що на праві приватної власності належить ОСОБА_5 - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Апеляційного суду Волинської області протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя