справа № 208/2443/15-к
№ провадження 1-кп/208/93/16
ВИРОК
Іменем України
06 жовтня 2016 р. м. Кам`янське
Заводський районний суд м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області у складі:
головуючого, судді ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 ,
за участю прокурора ОСОБА_3 ,
потерпілої ОСОБА_4 , та її представника, адвоката ОСОБА_5 ,
обвинуваченого ОСОБА_6 та його захисника, адвоката ОСОБА_7 ,
у відкритому судовому засіданні по справі кримінального провадження за обвинуваченням:
ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Паньківка Царичанского району Дніпропетровської області, громадянина України, освіта професійно-технічна, приватного підприємця, зареєстрований та мешкає: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
у скоєнні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, -
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_6 , 20.12.2014 року, приблизно о 06 годині 30 хвилин, у темний час доби, керуючи технічно справним автомобілем "Renault Laguna ЗНГ", державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , який згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 належить йому на праві приватної власності, рухався в м. Дніпродзержинську по проїжджій частині вул. Димитрова, що має двосторонню організацію руху, зі сторони вул. Бойко в напрямку вул. Клари Цеткін, з включеним ближнім світлом фар, зі швидкістю близько 40 км/год.
Здійснюючи рух по вул. Димитрова і наближаючись до нерегульованого пішохідного переходу, розташованому за перехрестям вул. Димитрова з вул. Ніколенко, безпосередньо напроти центрального входу до Димитровського ринку в м. Дніпродзержинську, ОСОБА_6 , як водій механічного транспортного засобу, здійснюючи управління технічно справним автомобілем, під`їжджаючи до нерегульованого пішохідного переходу, позначеного інформаційно-вказівним дорожнім знаком 5.35.1 «Пішохідний перехід», повинен був вести транспортний засіб зі швидкістю при якій довжина зупинного шляху, з урахуванням технічного стану транспортного засобу, дорожніх і метеорологічних умов, не перевищує видимості колії у напрямку руху. З моменту ж виявлення пішохода, що перетинає проїжджу частину дороги по нерегульованому пішохідному переходу і рухаються в напрямок руху смуги руху автомобіля "Renault Laguna ЗНГ" водій ОСОБА_6 повинен був виконати вимоги п.18.1 «Правил дорожнього руху» України, а саме: обов`язково мав своїм маневром показати пішоходу, що він поступається йому дорогою, тобто знизити швидкість, якщо це було б достатньо для цього, щоб дати дорогу, або ж при необхідності зупиниться, щоб дати дорогу пішоходу, для якого може бути створена перешкода чи небезпека і йому категорично заборонялося здійснювати об`їзд пішохода, що знаходиться на пішохідному переході, незалежно від відстані між ним і транспортним засобом, а також збільшувати швидкість з метою «проскочити» перед пішоходом, що вступив на нерегульований пішохідний перехід. Тобто ОСОБА_6 повинен був врахувати можливі маневри пішохода на пішохідному переході і передбачити можливий розвиток ситуації: якщо ймовірно, що шляхи руху пішохода на пішохідному переході (пішохід може зупиниться, передбачаючи небезпеку - побігти, уповільнити хід) і транспортного засобу можуть перетнутися на переході, - виключити такі ситуації, тобто дати дорогу пішоходу.
Іншими словами, водієві ОСОБА_6 необхідно було діяти відповідно до вимог п.п. 12.2 і 18.1. «Правил дорожнього руху» України, які свідчать:
- п. 12.2. «У темний час доби і в умовах недостатньої видимості швидкість руху повинна бути такою, щоб водій мав змогу зупинити транспортний засіб у межах видимості дороги».
- п. 18.1. «Водій транспортного засобу, що наближається до нерегульованого пішохідного переходу, на якому перебувають пішоходи, повинні зменшити швидкість, а при необхідності зупинитися, щоб дати дорогу пішоходам, для яких може бути створена перешкода чи небезпека».
В порушення вимог пункту 18.1 справжніх «Правил дорожнього руху» України ОСОБА_6 , керуючи технічно справним транспортним засобом, не маючи перешкод ні механічного, ні технічного характеру, на прямій ділянці дороги, з мокрим асфальтобетонним покриттям і двосторонньою організацією руху, в умовах опадів у вигляді дрібного дощу, проявляючи злочинну недбалість, виявивши пішохода, що перетинає проїжджу частину дороги вул. Димитрова зліва направо по нерегульованому пішохідному переходу і рухаються в напрямку смуги руху автомобіля "Renault Laguna ЗНГ" під його керуванням, дану обстановку як небезпечну не сприйняв, заходи гальмування не застосував в внаслідок чого допустив наїзд на пішохода ОСОБА_4 ..
В результаті розглянутого дорожньо-транспортної пригоди пішоходу, ОСОБА_4 спричинені тілесні ушкодження у вигляді: сумісна травма тіла, закрита черепно-мозкова травма, струс головного мозку, закриті уламкові переломи клубової, лонної, седаліщної кісток праворуч зі зміщенням уламків, закриті переломи обох кісток лівої гомілки (верхня третина діафізу), закриті переломи зовнішньої та внутрішньої лодижок правого гомілкоступного суглобу, встановлені тілесні ушкодження під час травматичного процесу призвели до ускладнень у вигляді: хибних суглобів лівої гомілки та внутрішньої лодижки правого гомілкового суглобу, дефекту тазового кільця, дефекту седалищної кістки праворуч, незрісшогося перелому крила клубової кістки праворуч, тобто призвели до порушення функції опори нижніх кінцівок, та за своїм характером відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, пов`язаних зі стійкою втратою працездатності не менш ніж на одну третину, і знаходяться в причинному зв`язку з тілесними ушкодженнями, отриманими 20.12.2014 за умов дорожньо-транспортної події.
У судовому засіданні обвинувачений свою вину у інкримінованому йому злочині визнав повністю та пояснив суду, що у зазначений о обвинувальному акті час, він рухався по вулиці Димитрова у м. Дніпродзержинську. Був туман, освітлення не було. Потерпілої не бачив. При перетинанні вулиця Скаліка, відчув удар. Зупинив автомобіль, вийшов на дорогу, де побачив потерпілу, яка лежала на пішохідному переході. Одразу визвав швидку, яка забрала потерпілу до лікарні. По мірі можливості оплачував лікування потерпілій.
Вину визнає, щиро кається у скоєному. Матеріальні позови визнає. Моральну шкоду вважає завищеною. Просить його суворо не карати.
Окрім повного визнання обвинуваченим своєї вини, вона знайшла своє повне підтвердження та підтверджується поясненнями наступних осіб:
- поясненнями потерпілої ОСОБА_4 , яка у судовому засіданні підтвердила час та місце дорожньо-транспортної пригоди, як воно визначено в обвинувальному акті. Пояснила, що коли переходила вул. Димитрова по пішохідному переході, побачила як із-за рогу виїхав автомобіль. В момент коли вона знаходилась на пішохідному переході, автомобіль під керуванням обвинуваченого вдарив її в правий бік. Вона упала, вдарилась головою. В себе прийшла в лікарні.
Отримані нею травми є для неї важкими, хворобливими. Під час лікування перенесла значні муки та фізичний біль. Просить задовольнити матеріальний та моральний позови.
- поясненнями свідка ОСОБА_9 , яка суду пояснила, що потерпіла це її мати. Після травмування ОСОБА_10 деякий час дійсно ходив у лікарню до матері, купував ліки. Покоївку оплачувати він не зміг. Потім перестав оплачувати і ліки. На теперішній час кістки у матері не зрослись. Мати не ходить, потребує догляду.
Окрім зазначених пояснень, вина обвинуваченого також підтверджується наступними доказами, які були предметом дослідження в судовому засіданні:
- протоколом огляду від 20.12.2014 року, схемою, фототаблицею (т.2 а.с. 9-17), якими зафіксована обстановка дорожньо-транспортної пригоди;
- протоколом огляду транспортного засобу (т.2 а.с. 18-19), яким встановлено належний технічний стан автомобіля на якому рухався Підіско;
- актом обстеження дорожніх умов на ділянці ДТП, яким зафіксовано належний стан асфальтобетонного покриття, при підйомі-спуску дороги, у мокрому стані (т.2 а.с. 38);
- протоколом проведення слідчого експерименту за участю обвинуваченого, згідно якого останній на місці ДТП пояснив обстановку, обставини, при яких сталась пригода, схемою до нього, фототаблицею (т.2 а.с. 73-80);
- висновком авто технічного експерта від 27.02.2015 року (т.2 а.с. 88-90), згідно якого водій Підіско мав технічну можливість уникнути наїзду на пішохода шляхом застосування екстреного гальмування. При заданому механізмі події, дії водія ОСОБА_10 не відповідали вимогам п. 18.1 Правил дорожнього руку України, що з технічної точки зору, знаходилось у причинному зв`язку з настанням події даної пригоди;
- висновком комісійної судово-медичної експертизи № 90 від 23.05.2016 року, відповідно до яких ОСОБА_4 спричинені тілесні ушкодження у вигляді: сумісна травма тіла, закрита черепно-мозкова травма, струс головного мозку, закриті уламкові переломи клубової, лонної, седаліщної кісток праворуч зі зміщенням уламків, закриті переломи обох кісток лівої гомілки (верхня третина діафізу), закриті переломи зовнішньої та внутрішньої лодижок правого гомілкоступного суглобу, встановлені тілесні ушкодження під час травматичного процесу призвели до ускладнень у вигляді: хибних суглобів лівої гомілки та внутрішньої лодижки правого гомілкового суглобу, дефекту тазового кільця, дефекту седалищної кістки праворуч, незрісшогося перелому крила клубової кістки праворуч, тобто призвели до порушення функції опори нижніх кінцівок, та за своїм характером відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, пов`язаних зі стійкою втратою працездатності не менш ніж на одну третину, і знаходяться в причинному зв`язку з тілесними ушкодженнями, отриманими 20.12.2014 за умов дорожньо-транспортної події. Встановлені тілесні ушкодження спричинені від травматичної дії тупих твердих предметів зі значною силою, якими могли бути виступаючи частині автомобілю, який рухався, що могло мати місце 20.12.2014 року за умов ДТП (т.1 а.с. 84-100)
З урахуванням викладеного, суд вважає, що винність обвинуваченого у судовому засіданні встановлена та підтверджена, а його дії у скоєнні кримінального правопорушення вірно кваліфіковані за ст. 286 ч.2 КК України як порушення правил безпеки дорожнього руху особою яка керує транспортним засобом, що спричинило заподіяння потерпілому тяжкого тілесного ушкодження.
Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого, суд вважає визнання ним своєї вини, щире каяття, часткове відшкодування матеріальної шкоди.
Обставин, що обтяжують покарання, судом не встановлено.
Приймаючи рішення щодо визначення міри покарання, суд враховує характер скоєного правопорушення, наслідки, що настали, особу обвинуваченого, який раніше не судимий, позитивно характеризується за місцем мешкання, має похилий вік, враховує обставини, що пом`якшують його покарання та відсутність обставин, що його обтяжують. З урахуванням принципу індивідуалізації покарання, суд вважає, що подальше виправлення обвинуваченого можливо шляхом призначення йому покарання у вигляді позбавлення волі, з встановленням строку випробування.
При вирішенні питання щодо призначення додаткового покарання у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами, суд, з урахуванням обставин справи, вважає його призначення доцільним.
На думку суду зазначене покарання є законним, справедливим, та цілком достатнім для досягнення мети покарання виправлення обвинуваченого та попередження вчинення нового злочину.
Розглядаючи цивільний позов потерпілої ОСОБА_4 , в частині стягнення матеріальної шкоди за лікування, суд вважає його обґрунтованим, таким, що ґрунтується на законі, доведеним наданими матеріалами та розрахунками та таким, що підлягає повному задоволенню.
Моральна шкода, визначена позивачем з урахуванням тривалості його фізичних та моральних страждань, необхідності перелаштовувати налагоджений ритм життя, доведеності вини обвинуваченого у травмуванні потерпілої, на думку суду є законною, але такою, що підлягає частковому задоволенню. Суд вважає, що зазначена шкода, з урахуванням обставин справи, з урахуванням вимог розумності та справедливості, буде відповідати стягненню з обвинуваченого на користь потерпілої 50 000 гривень.
Позовні вимоги лікувального закладу до обвинуваченого судом задовольняються у повному обсязі, як законні та обґрунтовані.
Судові витрати по проведенню судової експертизи, відповідно до вимого КПК України, підлягають стягненню з обвинуваченого.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 373-374 КПК України, суд -
УХВАЛИВ:
ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у скоєнні пред`явленого обвинувачення за ст. 286 ч.2 КК України та призначити йому покарання у вигляді 5 років позбавлення волі, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік.
На підставі ст. 75 КК України, звільнити ОСОБА_6 від призначеного основного покарання з випробуванням, встановивши випробувальний термін строком на 2 роки.
Згідно ст. 76 КК України, зобов`язати засудженого протягом випробувального строку:
- не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції;
- повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи.
Цивільний позов потерпілої ОСОБА_4 задовольнити частково, стягнувши на його користь з засудженого ОСОБА_6 ,
- 16 674 гривень 14 копійок матеріальних витрат на лікування;
- 50 000 гривень моральної шкоди.
В іншій частині позову потерпілої відмовити.
Цивільний позов Комунального закладу «Дніпродзержинська міська лікарня швидкої медичної допомоги» Дніпропетровської обласної ради до ОСОБА_6 задовольнити у повному обсязі, стягнувши з останнього 33 433 гривень 86 копійок витрат на лікування потерпілої.
Міру забезпечення кримінального провадження відносно засудженого, до набрання вироком законної сили, не обирати.
Вирок суду може бути оскаржений до Апеляційного суду Дніпропетровської області, через Заводський районний суд м. Дніпродзержинська, протягом 30 днів з дня його проголошення. Законної сили вирок суду набирає після закінчення строку його оскарження.

Вирок суду підлягає негайному врученні обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1