Справа № 152/2073/14-к
23 листопада 2016 року Слідчий суддя Шаргородського районного суду Вінницької області
ОСОБА_1 ,
при секретарі судового
засідання ОСОБА_2 ,
ГУ НП у Вінницькій області ОСОБА_3 ,
розглянувши в м. Шаргороді Вінницької області в залі суду скаргу ОСОБА_4 на постанову про закриття кримінального провадження,
Скаргу мотивує тим, що Хоменківський сільський голова ОСОБА_5 завідомо складала неправдиві документи (акти від 06.07.2010 року, 09.11.2010 року), підробляла документи, що вона, ОСОБА_4 , самовільно захопила земельну ділянку площею 0,20 га біля будинку «Хмеляр», якої там не було, приховувала від неї документи, дописала їй в акті чужі земельні ділянки на полі без її на те згоди, відома, присутності та розгляду на сесії сільської ради, забрала 0,20 га приватизованого нею городу та віддала в оренду ОСОБА_6 з викупом у 5 років.
Приховати свої злочинні дії ОСОБА_5 залучила слідчого ОСОБА_3 , щоб останній закрив кримінальне провадження.
Також зазначила, що 01.12.2012 року слідчий ОСОБА_3 самовільно розпочав кримінальне провадження та досудове розслідування, таємно від неї, без її показань та згоди, так як вона ніяких звернень, заяв та повідомлень до слідчого ОСОБА_3 не подавала. Вважає, що це слідчим вчинено на користь ОСОБА_5 .
05.12.2012 року слідчий ОСОБА_3 закрив кримінальне провадження, не повідомивши її.
Прокуратура Шаргородського району вказану постанову не скасувала. Означену постанову скасувала прокуратура Вінницької області.
Зазначає, що слідчий ОСОБА_3 неодноразово обманював її, одиноку пристарілу особу, ветерана, пенсіонерку, перекручує її вимоги, перекваліфіковує, відмовляється розслідувати її показання від 28.01.2016 року і приєднати до справи її ж заяву від 18.01.2014 року, не виконує слідчих дій, що зазначені в трьох ухвалах слідчого судді за її скаргами.
При цьому, зазначає, що слідчий ОСОБА_3 4 рази виносив постанови про закриття кримінального провадження, переписуючи із однієї постанови в другу те саме, обманюючи, що ним все перевірено, що не відповідає дійсності.
Вважає такі дії «корупційною порукою», яка приховує злочини, вчинені щодо неї ОСОБА_5 .
З наведених підстав просить скасувати постанову слідчого ОСОБА_3 про закриття кримінального провадження.
18.11.2016 року ухвалою слідчого судді призначено судовий розгляд скарги ОСОБА_4 на 23.11.2016 року.
В судовий розгляд скарги, призначений на 23.11.2016 року на 14 годину, заявник ОСОБА_4 не з`явилася, хоча про дату, час та місце її розгляду повідомлена належним чином шляхом здійснення виклику за телефоном (а.п.12).
Про те, що заявник ОСОБА_4 належним чином повідомлена про дату, час та місце розгляду її скарги, свідчить її прибуття до Шаргородського районного суду 23.11.2016 року і подання через канцелярію Шаргородського районного суду заяви про розгляд скарги у її відсутності (а.п.15).
Так, відповідно до заяви від 23.11.2016 року, ОСОБА_4 зазначає про неможливість прибути в судове засідання, призначене на 23.11.2016 року на 14 годину та просить розгляд скарги проводити у її відсутності, доводи скарги підтримує у повному обсязі, просить задовольнити скаргу (а.п.15).
Ст. слідчий СВ Шаргородського ВП Жмеринського ВП ГУНП у Вінницькій області ОСОБА_3 не заперечував щодо судового розгляду скарги слідчим суддею у відсутності ОСОБА_4 , враховуючи подану нею заяву.
Відповідно до ч.3 ст.306 КПК України, розгляд скарг на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування здійснюється за обов`язкової участі особи, яка подала скаргу, чи її захисника, представника та слідчого чи прокурора, рішення, дії чи бездіяльність яких оскаржується. Відсутність слідчого чи прокурора не є перешкодою для розгляду скарги.
З`ясувавши думку слідчого, слідчий суддя вважає за можливе розглянути скаргу ОСОБА_4 у відсутності останньої, враховуючи при цьому її письмову заяву про розгляд скарги у її відсутності, у якій, крім того, висловлена думка заявника про підтримання скарги в повному обсязі та прохання задоволення скарги.
При цьому слідчий суддя вважає, що неприбуття в судовий розгляд заявника ОСОБА_4 при наявності поданої нею 23.11.2016 року заяви не є перешкодою для розгляду скарги.
Відповідно до ст.55 Конституції України, кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових чи службових осіб.
Саме в запровадженні механізму реального захисту громадянами своїх прав у суді полягає здійснення функцій правової держави.
Статтею 68 Конституції України передбачено, що кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей.
Статтею 2 КПК України встановлено, що завданнями кримінального провадження є захист інтересів суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого досудового розслідування та судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до кримінальної відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
Відповідно до ст.5 КПК України, процесуальна дія проводиться, а процесуальне рішення приймається згідно з положеннями цього Кодексу, чинними на момент початку виконання такої дії або прийняття такого рішення.
Виходячи з аналізу положень ст.ст.9, 91, 92, 93 КПК України, слідчий зобов`язаний повно і всебічно з`ясувати усі обставини справи і зібрати на їх підтвердження відповідні докази у кримінальному провадженні, в тому числі шляхом проведення відповідних слідчих дій.
Згідно із ч.1 ст.223 КПК України, слідчі (розшукові) дії є діями, спрямованими на отримання (збирання) доказів або перевірку вже отриманих доказів у конкретному кримінальному провадженні.
Підставами для проведення слідчої (розшукової) дії є наявність достатніх відомостей, що вказують на можливість досягнення її мети (ч.2 ст.223 КПК України).
Таким чином, слідча дія є системою кримінальних процесуальних правил і умов, що здійснюються уповноваженою на те особою у кримінальному провадженні з метою виявлення, вилучення, дослідження і фіксації доказів.
Відповідно до ч.1 ст.24 КПК України, кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом.
Порядок оскарження рішень, дій, бездіяльності слідчого, прокурора під час досудового розслідування визначено Главою 26 Кримінального процесуального кодексу України.
Частиною 1 ст.303 КПК України передбачено, які рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора підлягають оскарженню під час досудового провадження та якими особами.
Встановлений ч.1 ст.303 КПК України перелік рішень, дій чи бездіяльності слідчого або прокурора під час досудового розслідування є вичерпним.
Пунктом 3 частини 1 ст.303 КПК України встановлено, що на досудовому провадженні може бути оскаржене рішення слідчого про закриття кримінального провадження заявником, потерпілим, його представником чи законним представником.
Частиною першою статті 306 КПК України встановлено, що скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора розглядаються слідчим суддею місцевого суду згідно з правилами судового розгляду, передбаченими статтями 318-380 цього Кодексу з урахуванням положень глави 26 КПК України.
Скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування розглядаються не пізніше сімдесяти двох годин з моменту надходження відповідної скарги, крім скарг на рішення про закриття кримінального провадження, які розглядаються не пізніше п`яти днів з моменту надходження скарги (ч.2 ст.306 КПК України).
Відповідно до ч.1 ст.304 КПК України, скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого, прокурора, передбачені частиною першою статті 303 цього Кодексу, можуть бути подані особою протягом десяти днів з моменту прийняття рішення, вчинення дії або бездіяльності. Якщо рішення слідчого чи прокурора оформляється постановою, строк подання скарги починається з дня отримання особою її копії.
Скарга на постанову слідчого про закриття провадження подана ОСОБА_4 до суду 18.11.2016 року, тобто в межах десяти днів з дня отримання копії постанови (а.п.1).
Отже, ОСОБА_4 не пропустила строків звернення із означеною скаргою до слідчого судді.
Постанова слідчого мотивована тим, що відсутній склад злочину, передбаченого ч.1 ст.197-1 КК України, а також не підтверджені факти підробки документів Хоменківським сільським головою ОСОБА_5 , посадовими особами районного відділу Держземагенства, працівниками Джуринської амбулаторії сімейної медицини, факти вимагання ОСОБА_5 грошей у ОСОБА_4 , факти отримання ОСОБА_5 грошей, внаслідок чого кримінальне провадження підлягає закриттю на підставі п.2 ч.1 ст.284 КПК України (а.п.2-3).

Виходячи з аналізу вимог ст.284 КПК України, закриття кримінального провадження це закінчення досудового розслідування, яке відбувається в силу наявності обставин, що виключають кримінальне провадження, тому прийняття рішення про закриття кримінального провадження можливе лише після дослідження всіх обставин кримінального провадження та безпосереднього дослідження і оцінки слідчим доказів, які стосуються цього провадження, у їх сукупності.

Слідчий суддя, дослідивши матеріали кримінального провадження №0000061 від 01.12.2012 року, вважає, що вказана вище вимога закону ст. слідчим СВ Шаргородського ВП ОСОБА_3 дотримана і постанова про закриття кримінального провадження винесена на законних підставах після дослідження всіх обставин кримінального провадження та безпосереднього дослідження і оцінки слідчим доказів, які стосуються цього провадження, у їх сукупності.

Так, з витягу з кримінального провадження №0000061 вбачається, що 01.12.2012 року до ЧЧ Шаргородського РВ УМВС надійшло повідомлення від ОСОБА_4 про те, що Хоменківський сільський голова ОСОБА_5 неправомірно розподілила її земельну ділянку; правова кваліфікація злочину ч.1 ст.356 КК України; особи, повідомлені про підозру у вказаному кримінальному провадженні відсутні (а.п.25).

Відповідно до рапорту чергового Шаргородського РВ УМВС від 01.12.2012 року (а.п.19), о 09 годині 20 хвилин 01.12.2012 року надійшло повідомлення по телефону від ОСОБА_4 , жительки с. Хоменки про те, що Хоменківський сільський голова ОСОБА_5 неправомірно розподілила земельну ділянку (а.п.19-20).

01.12.2012 року начальником СВ Шаргородського РВ УМВС надано доручення слідчому СВ Шаргородського РВ УМВС ОСОБА_3 про проведення досудового розслідування за вказаним телефонним повідомленням (а.п.21).

Тому слідчий суддя вважає безпідставним ствердження ОСОБА_4 про те, що слідчий ОСОБА_3 самовільно розпочав кримінальне провадження та досудове розслідування, таємно від неї, без її показань та згоди, без її звернень, заяв та повідомлень до слідчого ОСОБА_3 .

При цьому, слідчий суддя встановив, що ОСОБА_4 , яка повідомила про вчинений щодо неї злочин, відмовилася надавати показання по своєму зверненню, зокрема, відмовилася надати письмові показання за місцем свого проживання дільничному інспектору, або прибути до слідчого Шаргородського РВ УМВС та надати письмові показання, зсилаючись на хворобливий стан здоров`я та відсутність коштів, що підтверджується рапортом ДІМ Шаргородського РВ УМВС від 05.12.2012 року та його ж поясненням слідчому ОСОБА_3 від 05.12.2012 року (а.п.22, 23-24).

05.12.2012 року слідчим СВ Шаргородського РВ УМВС ОСОБА_3 винесено постанову про закриття кримінального провадження (а.п.17-18), яка скасована 27.06.2013 року заступником прокурора Вінницької області (а.п.26-27).

29.07.2013 року перекваліфіковано злочин у кримінальному провадженні №0000061 з ч.1 ст.356 КК України на ч.1 ст.358 КК України (а.п.57).

17.09.2013 року перекваліфіковано злочин у кримінальному провадженні №0000061 з ч.1 ст.358 КК України на ч.1 ст.197-1 КК України (а.п.28).

Кримінальне провадження №0000061 закрито 17.09.2013 року (а.п.29-31).

Постанова слідчого про закриття кримінального провадження від 17.09.2013 року скасована прокурором Шаргородського району 03.10.2013 року (а.п.32).

12.10.2013 року кримінальне провадження №0000061 закрито слідчим (а.п.33-35).

Постанова слідчого про закриття кримінального провадження скасована прокурором Шаргородського району 03.12.2013 року (а.п.36), надано вказівки по кримінальному провадженню (а.п.37-38).

27.12.2013 року кримінальне провадження №0000061 слідчим закрито (а.п.39-41).

Означена постанова скасована прокурором Шаргородського району 04.03.2014 року (а.п.42-43).

28.04.2014 року слідчим винесено постанову про закриття кримінального провадження №0000061 (а.п.45-47), яка скасована заступником прокурора Шаргородського району 20.11.2014 року (а.п.48).

ОСОБА_4 залучена до кримінального провадження в якості потерпілої та слідчий намагався допитати останню в якості потерпілої, проте, ОСОБА_4 не надала показань, зсилаючись на те, що нею подано письмову заяву від 01.12.2014 року, яку вона підтримує (а.п.51-52).

В матеріалах кримінального провадження №0000061 наявна заява ОСОБА_4 на трьох аркушах про те, що сільський голова ОСОБА_5 підробила документи про належну їй земельну ділянку біля «хати ОСОБА_7 », також, підробку документів здійснюють працівники державних земельних органів району, ОСОБА_5 торгує належною їй земельною ділянкою, вимагає в неї 5000 гривень за її город (аркуші провадження №0000061 115, 116-118).

16.01.2015 року слідчим винесено постанову про закриття кримінального провадження, яка скасована ухвалою слідчого судді Шаргородського районного суду від 08.04.2015 року (аркуші провадження №0000061 137-138, 142-144).

Прокурором прокуратури Шаргородського району надано вказівки по кримінальному провадженню від 16.04.2015 року та від 27.05.2015 року (аркуші провадження №0000061 145-146, 147).

17.07.2015 року слідчим винесено постанову про закриття кримінального провадження №0000061 (а.п.53-56), яка скасована ухвалою слідчого судді Шаргородського районного суду від 24.11.2015 року (аркуші провадження №0000061 171-172).

З матеріалів дослідженого судом кримінального провадження №0000061 вбачається, що після кожного скасування постанови слідчого про закриття кримінального провадження надано доручення про проведення слідчих (розшукових) дій слідчому ОСОБА_3 , а також прокурором району та в наступному процесуальними прокурорами в кримінальному провадженні надавалися вказівки про проведення слідчих (розшукових) дій, на виконання яких слідчим ОСОБА_3 допитані особи, на яких вказує ОСОБА_4 у своїх заявах, зокрема: сільський голова ОСОБА_5 з приводу підробки документів про надання ОСОБА_4 земельної ділянки рішенням сесії сільської ради, з приводу вимагання нею грошей в ОСОБА_4 в сумі 5000 грн., з приводу «захоплення» у ОСОБА_4 земельної ділянки площею 0,20 га біля будинку «Хмеляра» та неправомірного її розподілу і продажу спірної земельної ділянки « ОСОБА_6 »; з цих же питань щодо підробки актів про встановлення меж земельної ділянки ОСОБА_4 допитані члени землевпорядної комісії сільської ради та працівники районного відділу Держземагенства, а також ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , показанням яких слідчим надано належну правову оцінку.

Також, слідчий суддя встановив, що слідчим ОСОБА_3 не був опитаний лише один свідок, на якого вказує ОСОБА_4 , як на одного із тих, хто приймав участь у підробці, на її думку, актів щодо встановлення меж її земельної ділянки та сприяв, на думку потерпілої, неправомірному її перерозподілу ОСОБА_10 , оскільки останній помер, що підтверджується рапортом від 09.04.2014 року (а.п.44).

Крім того, слідчий суддя встановив, що на виконання вказівок прокурорів по кримінальному провадженню, вказівок начальника слідства СВ Шаргородського РВ УМВС, з метою усунення недоліків, зазначених в ухвалах слідчого судді, які стали підставою для скасування постанов про закриття кримінального провадження, допитані працівники Джуринської амбулаторії сімейної медицини, перевірено на факт підробки амбулаторну картку ОСОБА_4 , яким надано належну правову оцінку та не встановлено фактів підробки.

Також, в матеріалах кримінального провадження №0000061 наявні витребувані слідчим ОСОБА_3 копії рішень Хоменківської сільської ради про виділення земельних ділянок ОСОБА_4 та їх приватизацію за 1994 рік, акти комісій сільської ради щодо погодження і встановлення меж земельної ділянки за 2010 рік, копії рішення Шаргородського районного суду від 19.03.2012 року у справі за позовом ОСОБА_4 до Хоменківської сільської ради про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування, яким в задоволенні позову відмовлено, та ухвали Шаргородського районного суду від 26.04.2012 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_4 до Хоменківської сільської ради про скасування рішення органу місцевого самоврядування, який залишено без розгляду внаслідок пропуску шестимісячного строку для звернення з позовом і який залишено без змін ухвалою Вінницького апеляційного адміністративного суду від 11.07.2012 року.

08.02.2016 року слідчим ОСОБА_3 проведено одночасний допит осіб ОСОБА_4 та ОСОБА_5 з приводу виділення земельної ділянки ОСОБА_4 . Хоменківською сільською радою, встановлення меж цієї земельної ділянки, вимагання грошей ОСОБА_5 у ОСОБА_4 у сумі 5000 грн. за виділення земельної ділянки, підробки рішень сесії Хоменківської сільської ради про виділення земельних ділянок ОСОБА_4 та ОСОБА_8 (а.п.58-63), з якого вбачається, що після завершення одночасного допиту ОСОБА_4 в присутності понятих відмовилася підписати протокол одночасного допиту без пояснення причин.

Крім того, з матеріалів кримінального провадження №0000061 вбачається, що до його матеріалів приєднані «показання-докази до слідства» ОСОБА_4 від 08.02.2016 року, які зводяться до перерахування тих же, на думку ОСОБА_4 , злочинів, вчинених ОСОБА_5 , а також приєднана копія заяви ОСОБА_4 від 18.01.2014 року про наявність у неї земельної ділянки, яку неправомірно відібрала ОСОБА_5 , підробивши рішення сільської ради (а.п.64-69, аркуші дослідженого провадження №0000061 181-182, 190).

Таким чином, ствердження ОСОБА_4 про відмову слідчого ОСОБА_3 у приєднанні вказаних документів безпідставні.

Отже, слідчий суддя вважає, що слідчим ОСОБА_3 проведено всі необхідні слідчі (розшукові) дії, досліджено всі обставини кримінального провадження, перевірено всі докази, які стосуються кримінального провадження №0000061, їм надано безпосередню правову оцінку слідчим у сукупності.

При цьому, суд констатує той факт, що потерпіла ОСОБА_4 не зверталася до слідчого з клопотаннями про здійснення певних процесуальних дій, допит свідків, витребування доказів, про приєднання зібраних нею доказів, які б підтверджували її посилання у неодноразових заявах про вчинення щодо неї злочинів посадовими особами Хоменківської сільської ради, Джуринської амбулаторії сімейної медицини, посадовими особами районного відділу земельних ресурсів.

Відповідно до вимог ч.2 ст.9 КПК України, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Частинами 1, 2 ст.22 КПК України передбачено, що кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом.

Відповідно до ч.2 ст.93 КПК України, сторона обвинувачення здійснює збирання доказів шляхом проведення слідчих (розшукових) дій, витребування та отримання від органів державної влади та органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, службових та фізичних осіб речей, документів, відомостей, висновків експертів, висновків ревізій та актів перевірок, проведення інших процесуальних дій, передбачених цим Кодексом.

В силу вимог ч.3 ст.93 КПК України, потерпілий здійснює збирання доказів шляхом витребування та отримання від органів державної лади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, службових та фізичних осіб речей, копій документів, відомостей, висновків експертів, висновків ревізій, актів перевірок; ініціювання проведення слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій та інших процесуальних дій, а також шляхом здійснення інших дій, які здатні забезпечити подання суду належних і допустимих доказів.

Слідчий суддя встановив, що слідчим проведено комплекс процесуальних дій, відповідно до вимог ч2 ст.93 КПК України, усі засоби для встановлення спірних обставин було слідчим під час досудового розслідування повністю використано. Висновки слідчого про необхідність закриття кримінального провадження вмотивовані на основі аналізу і оцінки зібраних по справі матеріалів і доказів, показань свідків.

Також, слідчий суддя встановив, що доводи заяв ОСОБА_4 та скарги на постанову про закриття кримінального провадження про те, що слідчим безпідставно закрито кримінальне провадження, а дії слідчого ОСОБА_3 є незаконними, фактично зводяться до загальних формулювань та не містять обґрунтування, яким чином проведення подальших слідчих та процесуальних дій і яких саме дій може вплинути на правильність висновку про закриття кримінального провадження №0000061 за відсутністю складу злочину, передбаченого ч.1 ст.197-1 КК України, а відтак такі посилання ОСОБА_4 на незаконність досудового розслідування безпідставні.

Отже, слідчий суддя погоджується з висновками прийнятої постанови слідчим ОСОБА_3 про закриття кримінального провадження від 19.02.2016 року, оскільки відсутні будь-які об`єктивні дані про наявність складу кримінального правопорушення, за яким проводиться досудове розслідування, тобто складу злочину, передбаченого ч.1 ст.197-1 КК України.

Також, слідчий суддя погоджується із висновком слідчого ОСОБА_3 про те, що відомостей, які б свідчили про вчинення кримінального правопорушення з боку ОСОБА_5 та інших посадових осіб Хоменківської сільської ради і районного відділу земельних ресурсів, та працівників Джуринської амбулаторії сімейної медицини щодо підробки документів та вимагання у ОСОБА_4 грошей не встановлено, у зв`язку із чим виключена можливість внесення відомостей до ЄРДР, в силу вимог ст.214 КПК України та п.5 Розділу ІІІ Інструкції про порядок ведення єдиного обліку в органах поліції заяв і повідомлень про вчинені кримінальні правопорушення та інші події.

Так, відповідно до ч.1 ст.214 КПК України, слідчий, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань та розпочати розслідування.

Згідно з п.5 Розділу ІІІ Інструкції про порядок ведення єдиного обліку в органах поліції заяв і повідомлень про вчинені кримінальні правопорушення та інші події, яка затверджена Наказом МВС України від 06.11.2015 року за №1377 і зареєстрована в МЮ України 01.12.2015 року за №1498/27943, про наявність письмових заяв про вчинені кримінальні правопорушення та інші події, що надійшли до чергової частини органу поліції, та повідомлень, що надійшли усно, у яких наявні відомості, що вказують на вчинення кримінального правопорушення, після реєстрації в журналі ЄО уповноважений працівник чергової частини доповідає начальникові слідчого підрозділу для внесення слідчими відповідних відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань та інформує начальника органу поліції.

Доводи ОСОБА_4 щодо неповноти досудового розслідування та порушень КПК під час досудового розслідування і необхідності скасування оскаржуваної постанови не знайшли свого підтвердження під час розгляду скарги, а тому відсутні підстави для задоволення скарги ОСОБА_4 .

До вказаного висновку слідчий суддя прийшов, виходячи з аналізу вимог кримінального процесуального законодавства України та практики Європейського суду з прав людини.

Відповідно до ст.8 КПК України, принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Згідно із ст.17 ЗУ «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду як джерело права.

Так, відповідно до правового висновку Європейського суду, висловленого в п.29 рішення у справі «Павлюлінець проти України» від 06.09.2005 року, право на порушення кримінальної справи проти третьої особи як таке не гарантується Конвенцією.

З огляду на викладене, а також враховуючи, що обставини, які б викликали сумнів у повноті, всебічності та неупередженості дослідження обставин кримінального провадження, що стало підставою для винесення постанови від 19.02.2016 року про закриття кримінального провадження, не встановлено; висновки та процесуальне рішення слідчого ОСОБА_3 відповідають вимогам кримінального процесуального закону і ґрунтуються на матеріалах кримінального провадження; в скарзі ОСОБА_4 не наведено переконливих доводів, які б стверджували про те, що шляхом проведення додаткових дій будуть встановлені достатні дані, які б виключали підстави для закриття кримінального провадження, слідчий суддя приходить до висновку, що в задоволенні скарги ОСОБА_4 слід відмовити.

При цьому, слідчий суддя вважає, що право ОСОБА_4 на доступ до правосуддя, передбачене ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод не порушено.

Так, з правового висновку Європейського суду, висловленого у п.п.44, 45 рішення у справі «Принц Ліхтенштейну Ганс-Адам ІІ проти Німеччини» від 12.07.2001 року, вбачається, що «право на доступ до суду гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції, не є абсолютним і може підлягати обмеженню; такі обмеження допускаються з огляду на те, що за своїм характером право доступу потребує регулювання з боку держави. У цьому відношенні Високі Договірні Сторони користуються певними межами свободи розсуду, хоча остаточне рішення про те, чи було дотримано вимог Конвенції, має виносити суд. Суд повинен переконатися, що застосовані обмеження не звужують чи не зменшують залишені особі можливості доступу до суду у такий спосіб або до такої міри, що це вже спотворює саму суть цього права. Крім того, обмеження суперечитиме пункту 1 статті 6, якщо воно не ставить законної мети і якщо не забезпечено відповідного пропорційного співвідношення між застосованими засобами та поставленою метою (…). Якщо дане обмеження відповідає таким принципам, то воно не становить порушення статті 6 Конвенції. У цьому контексті необхідно нагадати, що Конвенція покликана гарантувати не теоретичні чи ілюзорні права, а права практичні та ефективні. Це є особливо актуальним стосовно права доступу до суду, з огляду на те провідне місце, яке право на справедливий судовий розгляд посідає в демократичному суспільстві (…)».

Аналогічний правовий висновок про те, що «право на суд» не є абсолютним, висловлено Європейським судом у п.53 у рішенні в справі «Креуз проти Польщі» від 19.06.2001 року.

При цьому, ОСОБА_4 не позбавлена права на звернення до суду в порядку цивільного чи адміністративного судочинства у випадку порушення або невизнання, на її думку, її законних прав з боку державних установ чи органів місцевого самоврядування або їх посадових осіб з позовами про оскарження їх рішень, дій чи бездіяльності.

Відповідно до ч.1 ст.307 КПК України, за результатами розгляду скарг на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора постановляється ухвала згідно з правилами цього Кодексу.

Ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути про: 1) скасування рішення слідчого чи прокурора; 2) зобов`язання припинити дію; 3) зобов`язання вчинити певну дію; 4) відмову у задоволенні скарги (ч.2 ст.307 КПК України).

Ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дію чи бездіяльність слідчого чи прокурора не може бути оскаржена, окрім ухвали про відмову у задоволенні скарги на постанову про закриття кримінального провадження (ч.3 ст.307 КПК України).

Керуючись ст.ст.303, 304, 305, 306, 309, 395 КПК України, слідчий суддя,
ухвалив:
В задоволенні скарги ОСОБА_4 на постанову про закриття кримінального провадження відмовити.

На ухвалу слідчого судді може бути подана апеляційна скарга до Апеляційного суду Вінницької області протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Якщо ухвалу слідчого судді постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала суду, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Слідчий суддя Шаргородського районного суду
Вінницької області ОСОБА_1