Кагарлицький районний суд Київської області
Справа № 368/656/16-к
Провадження № 1 кп/368/42/16
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
26.05.2016 рокум.Кагарлик Київської області

Кагарлицький районний суд Київської області у складі:
Головуючого судді: ОСОБА_1

При секретарі: ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Кагарлицького районного суду Київської області в м. Кагарлик кримінальне провадження, за ч. 3 ст. 186 КК України, внесеному в єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000223 від 31.03.2016 року відносно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Крем`янка Ємільчинського району Житомирської області, громадянина України, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , освіта середня, не працюючого, в силу ст. 89 КК України раніше не судимого, який обвинувачується у вчиненні злочину, який передбачено ч. 3 ст. 186 КК України,
з участю сторін кримінального провадження:
- сторона обвинувачення:
прокурор: ОСОБА_4
- сторона захисту:
обвинувачений: ОСОБА_3
В С Т А Н О В И В :
26.04.2016 року на адресу Кагарлицького районного суду Київської області від Кагарлицької місцевої прокуратури Київської області надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_3 , відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000223 від 31.03.2016 року у відношенні обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненні ним злочину, який передбачено ч. 3 ст. 186 КК України.

Суд, ретельно перевіривши докази по кримінальному провадженні, оцінивши докази на підставі ст. 94 КПК України з точки зору їх об`єктивності, належності, допустимості, достовірності, достатності та взаємозв`язку, приходить до висновку щодо ухвалення обвинувального вироку у відношенні ОСОБА_3 , обґрунтовуючи своє рішення наступним.
Згідно ч. 2 ст. 373 КПК України якщо обвинувачений визнається винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, суд ухвалює обвинувальний вирок і призначає покарання, звільняє від покарання чи його відбування у випадках, передбачених законом України про кримінальну відповідальність, або застосовує інші заходи, передбачені Законом України про кримінальну відповідальність.

Згідно ч. 3 ст. 373 КПК України обвинувальний вирок не може ґрунтуватися на припущеннях і ухвалюється лише за умови доведення у ході судового розгляду винуватості особи у вчиненні кримінального правопорушення.

Відповідно, даний обвинувальний вирок у відношенні ОСОБА_3 постановлюється за наявності таких підстав:
1) дійсно, вчинене кримінальне правопорушення, яке передбачене ч. 3 ст. 186 КК України;
2) доведено, що кримінальне правопорушення, яке передбачене ч. 3 ст. 186 КК України, яке відбулося 30.03.2016 року, близько 18 години, та в якому обвинувачується ОСОБА_3 , вчинене саме ОСОБА_3 ;
3) доведено, що в діях обвинуваченого ОСОБА_3 , які мали місце 30.03.2016 року, міститься склад злочину, який передбачено ч. 3 ст. 186 КК України.
Слід зазначити, що доведення вчинення кримінального правопорушення обвинуваченим покладається на сторону обвинувачення.
Проте, під час судового слухання справи обвинувачений ОСОБА_3 ніяким чином не спростовував свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення, по якому йому пред`явлено обвинувачення стороною обвинувачення, і тому має бути засудженим у повній відповідності з Законом, так як суд вважає, що сторона обвинувачення, - зокрема, прокурор, в судовому засіданні на підставі комплексу доказів у кримінальному провадженні довела належним чином винуватість обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненні злочину, який передбачено ч. 3 ст. 186 КК України, з урахуванням положень ст.17 КПК України.
Слід зазначити, що положення ст. 17 КПК України закріплює одне з найважливіших положень демократичної, правової держави, що знайшло своє відображення у ст. 62 Конституції України, у п. 1 ст. 11 ЗДПЛ, п. 2 ст. 6 КЗПЛ, п. 2 ст. 14 МПГПП, принципі 36 Зводу принципів захисту всіх осіб, які піддаються затриманню чи ув`язненню будь яким чином, ч. 2 ст. 2 КК України,- презумпцію невинуватості.
При цьому сторона обвинувачення, - прокурор, довела винуватість обвинуваченого ОСОБА_3 поза розумним сумнівому вчиненні вчиненні злочину.
Підстав для ухвалення виправдовувального вироку з урахуванням аналізу доказів, наданих стороною обвинувачення, немає, тому в даному випадку суд постановлює обвинувальний вирок, по якому обвинуваченого ОСОБА_3 слід визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, яке передбачено ч. 3 ст. 186 КК України, та, відповідно, призначити покарання у повній відповідності з положеннями КК України.
В даному випадку суд вважає, що органами досудового слідства всебічно, повно і неупереджено було досліджено обставини кримінального провадження, виявлено обставини, які викривають обвинуваченого ОСОБА_3 , також встановлено, що відсутні обставини, які виправдовують обвинуваченого, виявлено обставини, які, як пом`якшують, так і обтяжують вину обвинуваченого ОСОБА_3 , надано їм належну правову поведінку, в ході розслідування прийнято законні та неупереджені процесуальні рішення на підставі ст. 9 КПК України.
При винесенні даного вироку судом було вирішено питання, які зазначені в ст. 368 КПК України.
Фактичні обставини справи, встановлені судом в судовому засіданні, які свідчать про той факт, що мало місце діяння, яке слід кваліфікувати як вчинення злочину, який передбачено ч. 3 ст. 186 КК України, та у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_3 .
30 березня 2016 приблизно о 18 годині обвинувачений ОСОБА_3 , будучи в стані алкогольного сп`яніння, та перебуваючи за місцем свого проживання в АДРЕСА_1 , вирішив вчинити викрадення велосипеда з домогосподарства АДРЕСА_1 , в якому проживає ОСОБА_5 .
Цього ж дня, приблизно о 18 годині 15 хвилин, ОСОБА_3 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, зайшов через незамкнену хвіртку до подвір`я ОСОБА_5 , де на подвір`ї неподалік вхідної хвіртки знаходився спортивний велосипед сірого кольору, який належить ОСОБА_5 .
На той час у подвір`ї знаходилися донька ОСОБА_5 , - ОСОБА_5 , 2009 року народження та ОСОБА_6 , 2003 року народження, в яких ОСОБА_3 запитав, де ОСОБА_5 , на що останні відповіли, що її немає вдома.
Після цього, ОСОБА_3 , діючи умисно, керуючись корисливим мотивом, з метою незаконного збагачення за рахунок чужого майна, усвідомлюючи, що ОСОБА_5 та ОСОБА_6 спостерігають за його діями, відкрито заволодів спортивним велосипедом сірого кольору вартістю 1530 гривень, який знаходився на подвір`ї неподалік вхідної хвіртки.
З місця вчинення злочину ОСОБА_3 зник, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд, чим завдав потерпілій ОСОБА_5 майнову шкоду на загальну суму 1530 грн.
Дії обвинуваченого ОСОБА_3 суд кваліфікує за ч. 3 ст. 186 КК України як умисні, протиправні дії, які виразились у відкритому викраденні чужого майна (грабіж), поєднаному з проникненням у сховище, та які є підставою кримінальної відповідальності обвинуваченого.
Так, згідно ч. 1 ст. 2 КК України підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад злочину, передбаченого КК України.
Отже, підставою кримінальної відповідальності є вчинення обвинуваченим ОСОБА_3 суспільно небезпечного діяння, яке містить склад злочину, передбаченого КК України, а саме, склад злочину, який передбачено ч. 3 ст. 186 КК України, тобто, при наявності об`єктивних (об`єкт, діяння, наслідки, причиновий зв`язок), і суб`єктивних (суб`єкт, вина, мотив, мета) ознак, які характеризують суспільно небезпечне діяння обвинуваченого як злочин, відповідно, сукупність таких ознак має назву «склад злочину».
Відповідно, кримінальна відповідальність передбачає законно обґрунтований обов`язок обвинуваченого ОСОБА_3 , піддатися осуду з боку держави України і бути покараним, у повній відповідності з Законом.
Такий обов`язок виник з моменту вчинення обвинуваченим ОСОБА_3 злочину, який передбачений ч. 3 ст. 186 КК України і створює тим самим кримінальні правовідносини між ОСОБА_3 і державою Україна.
Згідно ч. 1 ст. 11 КК України злочином є передбачене КК України суспільно небезпечне винне діяння (дія або бездіяльність), вчинене суб`єктом злочину.
Суб`єкт злочину, - це фізична особа, якій до моменту вчинення злочину виповнилося 16 років, а за вчинення окремих, визначених в законі злочинів 14 років.
Згідно ч. 1 ст. 6 КК України особи, які вчинили злочини на території України, підлягають кримінальній відповідальності за КК України.
Отже, територіальний принцип просторової дії кримінального закону України сформульований в ч. 1 ст. 6 КК України.
Відповідно, особами, які вчинили злочин на території України, можуть бути громадяни України, іноземці, які не користуються правом особистої недоторканості і дипломатичного імунітету, а також особи без громадянства.
Судом встановлено, що обмежень, які вказані вище, відносно обвинуваченого ОСОБА_3 , який є громадянином України, немає, відповідно, обвинувачений ОСОБА_3 може бути притягнутий до кримінальної відповідальності за Законом України, тобто за ч. 3 ст. 186 КК України.
Далі, обґрунтування судом правової кваліфікації дій обвинуваченого ОСОБА_3 .
В даному випадку об`єктом крадіжки є право власності на майно фізичної особи, - потерпілої ОСОБА_5 .
Слід зазначити, що право власності - це врегульовані законом суспільні відносини щодо володіння, користування і розпорядження майном.
У ч. 4 ст. 13 Конституції України закріплено положення, згідно з яким "всі суб`єкти права власності рівні перед законом". Однією з гарантій рівності захисту всіх форм власності є відповідальність за злочини проти власності, передбачена (в межах розділу VI Особливої частини КК) незалежно від того, на яку форму власності було вчинене злочинне посягання.
Предметом крадіжки є саме майно потерпілої особи:
- майно потерпілої ОСОБА_5 , а саме, - спортивний велосипед, який згідно висновку судової товарознавчої експертизи становить 1530 грн.
Отже, предметом розкрадання може бути майно, яке має вартість, ціну і перебуває у чужій для винної особи власності.
Об`єктивна сторона складу злочину, - дії обвинуваченого ОСОБА_3 , спрямовані на умисне, протиправне заволодіння майном потерпілої ОСОБА_5 .
Отже, в даному випадку має місце одержання матеріальної вигоди обвинуваченим ОСОБА_3 за рахунок зменшення обсягу матеріальних цінностей у потерпілої ОСОБА_5 без оплати їх вартості та відшкодування їх еквіваленту (безоплатно).
Дії обвинуваченого ОСОБА_3 , які в даному випадку складають склад злочину, який передбачено ч. 3 ст. 186 КК України, були вчинені проти власника майна, а саме, - потерпілої ОСОБА_5 .
Злочин, вчинений обвинуваченим ОСОБА_3 є закінченим з моменту заволодіння майном потерпілої ОСОБА_5 .
Суд вважає таким моментом у обвинуваченого ОСОБА_3 реальної початкової можливості розпорядитися вилученим майном потерпілих (продати, подарувати іншим особам, тощо.)
Суб`єктом даного злочину є обвинувачений ОСОБА_3 , так як суб`єктом грабежу є особа, яка досягла на момент скоєння злочину чотирнадцяти років, а як встановлено в судовому засіданні обвинуваченому ОСОБА_3 на момент скоєння злочину виповнилося більше 18 років.
Суб`єктивна сторона складу даного злочину, - прямий, не визначений умисел обвинуваченого ОСОБА_3 на умисне, протиправне заволодіння майном потерпілої ОСОБА_5 .
Винність обвинуваченого ОСОБА_3 в судовому засіданні у вчиненні злочину, який передбачено ч. 3 ст. 186 КК України повністю доведена зібраними та дослідженими в судовому засіданні доказами, окрім того, обвинувачений ОСОБА_3 в судовому засіданні дав пояснення, що обставини, які зазначені в обвинувальному акті, повністю відповідають дійсності.
Окрім повного визнання обвинуваченим ОСОБА_3 своєї вини в скоєнні злочину, який передбачено ч. 3 ст. 186 КК України, його вина в скоєнні кримінального правопорушення, яке передбачено ч. 3 ст. 186 КК України, підтверджується матеріалами кримінального провадження, однак за клопотанням прокурора ОСОБА_4 та за згодою учасників судового провадження, зокрема, обвинуваченого ОСОБА_3 , в силу ч. 3 ст. 349 КПК України суд визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, зокрема, суд визнав за не доцільне допит потерпілої ОСОБА_5 , яка надіслала на адресу Кагарлицького районного суду письмову заяву, в якій просять суд слухати дане кримінальне провадження без її участі, претензій матеріального чи морального характеру до обвинуваченого немає, без допиту свідків, дослідження матеріалів справи, обмежившись допитом обвинуваченого ОСОБА_3 та дослідженням матеріалів кримінального провадження, які характеризують особу обвинуваченого ОСОБА_3 , обґрунтовуючи своє рішення наступним.
Згідно ч. 3 ст. 349 КПК України суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.
При цьому суд з`ясовує, чи правильно розуміють зазначені особи зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснює їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.
Положення ч. 3 ст. 349 КПК України обвинуваченому ОСОБА_3 було роз`яснено судом в судовому засіданні, які йому зрозумілі.

Відповідно, суд на підставі положень ч. 3 ст. 349 КПК України вирішив обмежитися допитом обвинуваченого ОСОБА_3 та дослідженням матеріалів кримінального провадження, які характеризують особу обвинуваченого ОСОБА_3 .

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 дав наступні показання:
30 березня 2016 він перебував в себе вдома в АДРЕСА_1 , де вжив алкоголь у виді горілки, не пам`ятає скільки, але більше 0,5 л., після чого в нього виник умисел на викрадення спортивного велосипеду у потерпілої ОСОБА_5 , після чого близько 18 години прибув до домогосподарства АДРЕСА_1 , в якому проживає ОСОБА_5 , де на подвір`ї неподалік вхідної хвіртки виявив спортивний велосипед сірого кольору, який належить ОСОБА_5 .
На той час у подвір`ї знаходилися донька ОСОБА_5 , - ОСОБА_5 , та ОСОБА_6 , в яких він запитав, де ОСОБА_5 , на що останні відповіли, що її немає вдома.
Після цього, він, усвідомлюючи, що ОСОБА_5 та ОСОБА_6 спостерігають за його діями, відкрито заволодів спортивним велосипедом сірого кольору.
У вчиненому щиро розкаюється, просить суд не призначати йому міру покарання, пов`яз ану з позбавленням волі, в подальшому вчиняти злочинів не буде.

Матеріали кримінального провадження, які характеризують особу обвинуваченого
ОСОБА_7 :
- Згідно заяви про видачу паспорта обвинувачений ОСОБА_3 народився ІНФОРМАЦІЯ_2 в селі Крем`янка Ємільчинського району Житомирської області, Україна.

Як встановлено судом в судовому засіданні, паспорт обвинуваченим втрачено.

- Згідно довідки про судимість № 7 20042016/32012, станом на 20.04.2016 року є наступні відомості про притягнення обвинуваченого ОСОБА_3 до кримінальної відповідальності, - був засуджений 21.11.2014 року Кагарлицьким районним судом Київської області за ст. 198 КК України до 1 року позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України призначено іспитовий строк на 1 рік.

Відповідно, в силу ст. 89 КК України, обвинувачений ОСОБА_3 вважається таким, який раніше не судимий.

- Згідно довідки № 108, виданої 04.04.2016 року поліклініклінічним відділенням Кагарлицької центральної районної лікарні, обвинувачений ОСОБА_3 , 1981 року народження, за психіатричною допомогою не звертався і на «Д» обліку в психіатричному кабінеті Кагарлицької ЦРЛ не перебуває.

- Згідно довідки № 119, виданої 04.04.2016 року поліклініклінічним відділенням Кагарлицької центральної районної лікарні, обвинувачений ОСОБА_3 , 1981 року народження, за наркологічною допомогою не звертався і на обліку в наркологічному кабінеті Кагарлицької ЦРЛ не перебуває.

- Згідно довідки характеристки № 258, виданої 08.04.2016 року виконкомом Ставівської сільської ради Кагарлицького району Київської області, обвинувачений ОСОБА_3 по місцю проживання характеризується позитивно.

Обґрунтування судом призначення виду та розміру покарання.
Суд, призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_3 у відповідності з положеннями ст. 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу обвинуваченого ОСОБА_3 , наслідки вчиненого злочину, наявності відомостей про судимість.
Так, санкція ч. 3 ст. 186 КК України передбачає покарання в виді позбавлення волі на строк від чотирьох до восьми років.

Згідно ч. 4 ст. 12 КК України тяжким є злочин, за який передбачено основне покарання у виді позбавлення волі не більше десяти років.

Відповідно, обвинувачений ОСОБА_3 скоїв умисний тяжкий злочин.

Обставинами, які згідно ст. 66 КК України пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 є:
- згідно п. 1 ч. 1 ст. 66 КК України щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину;
- згідно п. 2 ч. 1 ст. 66 КК України є добровільне відшкодування завданого збитку або усунення заподіяння шкоди.
Обставина, які згідно п. 13 ст. 67 КК України обтяжує покарання обвинуваченого ОСОБА_3 є вчинення злочину особою в стані алкогольного сп`яніння.
Отже, враховуючи ті обставини, що: обвинувачений ОСОБА_3 хоча і раніше притягувався до кримінальної відповідальності, проте, в силу ст. 89 КК України вважається таким, який раніше не судимий, шкода, завдана злочином, відшкодована обвинуваченим в добровільному порядку, в зв`язку з чим потерпіла не має до обвинуваченого претензій матеріального чи морального характеру, по місцю проживання обвинувачений характеризується позитивно, то суд вважає, що подальше виправлення та перевиховання обвинуваченого ОСОБА_3 можливо здійснити в умовах без ізоляції від суспільства, призначивши йому покарання в межах санкції ч. 3 ст. 186 КК України з застосуванням положення ст.ст. 75, 76 КК України.
Так, згідно положень ст.. 75 КК України якщо суд при призначенні покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.
У цьому разі суд ухвалює звільнити засудженого від відбування призначеного покарання, якщо він протягом визначеного судом іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.
Іспитовий строк встановлюється судом тривалістю від одного року до трьох років.
Відповідно, на підставі ст. 65 КК України суд вважає, що застосування до обвинуваченого ОСОБА_3 покарання у виді позбавлення волі буде необхідним та достатнім покаранням для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів, тому суд, враховуючи ту обставину, що обвинувачений ОСОБА_3 хоч і раніше притягувався до кримінальної відповідальності, проте, вважається таким, який раніше не судимий, хоча скоїв тяжкий злочин в розумінні ст. 12 КК України, позитивно характеризується по місцю проживання, потерпіла до нього претензій матеріального чи морального характеру не має, тому до нього необхідно застосувати такий вид покарання як позбавлення волі з іспитовим строком на 3 роки.

Запобіжний захід.
Запобіжний захід до обвинуваченого

ОСОБА_3 не застосовувався.

Цивільний позов.
Цивільний позов по справі не заявлено.
Речові докази по справі:
- бувший у використанні спортивний велосипед сірого кольору, який знаходиться на відповідальному зберіганні у потерпілої ОСОБА_5 , - залишити у власника, - ОСОБА_5 , адреса: АДРЕСА_1 , тел.: НОМЕР_1 .

Процесуальні витрати по справі.
Процесуальні витрати по справі відсутні.
Враховуючи вищевикладене, керуючись ч. 3 ст. 186 КК України, ч. 1 ст. 369, 370, 371, ч.ч. 2, 3 ст. 373, 374 376 КПК України, суд, -
З А С У Д И В :
ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні ним кримінального правопорушення, яке передбачено ч. 3 ст. 186 КК України, як скоєння умисних, протиправних дій, які виразились у відкритому викраденні чужого майна (грабіж), поєднані з проникненням у сховище, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 4 (чотири) роки.
Відповідно до вимог ст. 75 КК України засудженого ОСОБА_3 звільнити від відбування основного покарання, призначивши йому випробування з іспитовим строком на 3 (три) роки.

В порядку п.п. 2,3,4 ст. 76 КК України покласти на засудженого ОСОБА_3 обов`язки:

- не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу кримінально виконавчої інспекції;

- повідомляти органи кримінально-виконавчої інспекції про зміну місця проживання, роботи або навчання;

- періодично з`являтися для реєстрації в органи кримінально-виконавчої інспекції.

Запобіжний захід.
Запобіжний захід до обвинуваченого ОСОБА_3 не застосовувався.

Цивільний позов.
Цивільний позов по справі не заявлено.
Речові докази по справі:
- бувший у використанні спортивний велосипед сірого кольору, який знаходиться на відповідальному зберіганні у потерпілої ОСОБА_5 , - залишити у власника, - ОСОБА_5 , адреса: АДРЕСА_1 , тел.: НОМЕР_1 .

Процесуальні витрати по справі.
Процесуальні витрати по справі відсутні.
Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Київської області протягом 30 днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги через Кагарлицький районний суд.
Обвинуваченому та прокурору копію вироку на підставі ч. 6 ст. 376 КПК України вручити негайно після його проголошення.
Учасники судового провадження мають право на підставі ч. 6 ст. 366 КПК України отримати в суді копію вироку.
Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутній в судовому засіданні.

Суддя: ОСОБА_1