Справа № 405/5613/15-к
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
23 березня 2016 року Ленінський районний суд міста Кіровограда у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
за участю прокурора ОСОБА_3 ,
потерпілого ОСОБА_4 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Кіровограді кримінальне провадження № 0005959 від 3.07.2015р. за обвинуваченням ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кіровограда, гр. України, з середньо-спеціальною освітою, не одруженого, офіційно не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого: 13.05.2003 року Ленінським районним судом м. Кіровограда за ч. 3 ст. 185, ст.104 КК України, до позбавлення волі строком на 3 роки, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком на 1 рік; 15.10.2003 року Кіровським районним судом м. Кіровограда за ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 289, ст.ст. 70, 71 КК України до позбавлення волі строком на 8 років, постановою апеляційного суду Кіровоградської області вирок в частині призначеного покарання змінено та призначено покарання у виді 6 років позбавлення волі; 29.03.2011 року Ленінським районним судом м. Кіровограда за ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 186, ст.ст.70, 71 КК України до позбавлення волі строком на 5 років; звільнений 02.08.2013 року по відбуттю строку покарання, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України,
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_5 вчинив таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднана з проникненням у сховище, вчинена повторно, за таких обставин:
03.07.2015 року близько 01:00 год. ОСОБА_5 знаходився біля домоволодіння потерпілого ОСОБА_4 , розташованого за адресою АДРЕСА_2 , де за парканом на території вказаного домоволодіння побачив металеві вироби. В цей час у ОСОБА_5 виник намір на таємне викрадення чужого майна, поєднаний з проникненням у сховище. Реалізовуючи свій злочинний намір, ОСОБА_5 , діючи умисно, повторно, з корисливих спонукань, переслідуючи мету наживи, переліз через паркан, яким огороджена територія вказаного домоволодіння, таким чином проник на територію вказаного сховища. Після чого, біля гаража, під шифером побачив: швелер металевий в кількості 2 штук, вартість яких складає 244,20 грн.; труби металеві в кількості 3 штук, вартість яких складає 165,34 грн.; кутник металевий в кількості 6 штук, вартість яких складає 315,76 грн.; металеву арматуру в кількості 1 штуки, вартість якої складає 60,04 грн.; металеві прути в кількості 3 штук, вартість яких складає 100,33 грн.; металеву шинку в кількості 3 штук, вартість яких складає 144,60 грн. Крім цього, ОСОБА_5 з іншої сторони гаража, викрав металевий мангал, вартість якого складає 150 грн. та металеву жаровню, вартість якої складає 50 грн.
З викраденим майном ОСОБА_5 із території домоволодіння зник, розпорядившись ним на власний розсуд, спричинивши потерпілому ОСОБА_4 матеріальну шкоду на загальну суму 1230,27 грн.
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 свою вину у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, при обставинах, викладених в обвинувальному акті визнав у повному обсязі та пояснив, що вночі, точної дати не пам`ятає, проходив біля будинку потерпілого. На той час у нього не було грошей і не мав роботи. З метою щось викрасти з двору заглянув через паркан, освітлення у дворі не було, побачив що біля гаража щось лежало схоже на драбину, подумав що то металева драбина і вирішив її викрасти. Вказав, що з цією метою переліз через паркан, яким огороджена територія домоволодіння потерпілого, розташованого за адресою АДРЕСА_2 , підійшовши до гаража, дійсно побачив драбину, але вона була дерев`яна. Тут же, біля гаража, побачив під листами шиферу швелери металеві, труби, кутники, які переніс до паркану, а потім перекинув все через огорожу. Пояснив, що також за гаражем знайшов мангал та жаровню, які теж викрав. Перелізши через паркан, переніс викрадене у посадку, яка розташована приблизно за 150 метрів від двору потерпілого, пізніше переніс викрадене на другий кінець посадки. Після цього взяв дома дитячу коляску і нею декілька разів перевозив метал до пункту прийому. Здав метал загальною вагою 168 кг., отримавши за нього 585 грн. Крадіжку вчинив сам і метал здавав сам, нікому не говорив що метал крадений.
Цивільний позов щодо матеріальної шкоди не визнав, оскільки потерпілий повернув свій метал. В частині моральної шкоди позов визнав частково. Вважає, що сума моральної шкоди значно завищена. На даний час потерпілому відшкодував 200 грн.
Вина обвинуваченого ОСОБА_5 підтверджується зібраними та дослідженими в судовому засіданні сукупністю доказів:

Допитаний в судовому засіданні потерпілий ОСОБА_4 пояснив, що 03.07.2015 року, прийшовши з нічної зміни, приблизно біля 10 години ранку, побачив, що забор зі сторони вулиці в болоті. Зазначив, що частина двору огорожена шифером а інша частина сіткою. Болото побачив на заборі із шифера. Вказав, що коли зайшов у двір і оглянув садибу то пошкоджень не побачив. Пізніше вирішив обробити картоплю на земельній ділянці, що біля двору, напередодні йшов дощ, земля була мокра і він побачив, що сліди ведуть до гаража. На той час у нього йшло будівництво і під гаражем, на землі лежав метал а саме швелера, кутники та труби приблизно по 2 метри. Цей метал був прикритий шифером, щоб на нього не звертали уваги. Біля гаража побачив сліди від болота, коли зайшов за гараж то побачив, що не має мангала і дискової жаровні, тоді і зрозумів що сталась крадіжка. Відсунувши шифер побачив, що викрадений весь метал. Потім подзвонив у міліцію, це було приблизно в 11:00 год. В цей же день, до приїзду міліції, вирішив проїхатись по всіх приймальних пунктах металу по району АДРЕСА_3 , чи 97 побачив у дворі свій метал та жаровню. Потім сюди ж викликав працівників міліції, які оглянули метал, описали та передали його на відповідальне зберігання. Власниця цього пункту прийому металу сказала, що метал приніс чоловік і показала де він живе. У судових дебатах вказав, що обвинувачений відшкодував йому 200 грн.

Просив стягнути матеріальну шкоду у суммі 3204,96 грн. це вартість викраденого метала, який він сам собі повернув. Якби викрадене повернули працівники міліції, то він би з позовом про відшкодування матеріальної шкоди не звертався. Моральна шкода це завданний стрес йому і дружині після крадіжки.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_6 пояснила, що вона проживає за адресою АДРЕСА_2 . Вранці, коли виходила з дому не помітила нічого такого на що можна було би звернути увагу, у дворі усе було на місці, чоловік в цей час був на нічній зміні. При виході з двору вона закрила будинок, гараж і вхідні ворота на замки.

Після виявлення крадіжки, вона з чоловіком вирішили проїхатись по району по пунктах прийому металу щоб знайти свій метал. На вулиці Прирічній побачили пункт прийому металу, де у дворі лежала купа їхнього металу. Потім власниця пункту прийому металу розповіла, що метал приніс хлопець який живе неподалік. Вказала, що вони з чоловіком поїхали до того хлопця який приніс метал, але його не було вдома. Зазначила, що вночі чула сторонній шум, але боялась вийти на вулицю. Зі слів ОСОБА_7 , що приймала метал, ОСОБА_5 здавав метал зі своєю співмешканкою та ще якимось хлопцем. Зазначила, що місце, де був схований метал з вулиці не видно.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_8 показала, що потерпілого раніше не знала, а ОСОБА_5 проживає з нею на одній вулиці. Влітку 2015 року, приблизно о 10 год. ОСОБА_9 привіз до неї, на пункт прийому металу, труби, швелери, уголки. Вказала, що ОСОБА_5 за метал віддала 570 гривень, метал ОСОБА_5 привозив сам декілька разів. Потім, приблизно через 2 години приїхав потерпілий, з дружиною, вона їх впустила у двір. Зазначила, що потерпілий відібрав свій метал з купи металу, без працівників міліції та погрузив до себе в автомобіль. Коли приїхали працівники міліції, повідомила їм, що потерпілий вже забрав свій метал. Уточнила, що метал прийняла у ОСОБА_5 в кількості 167 кг.

Протоколом огляду місця події від 03.07.2015 року, згідно якого оглядалась територія приватного домоволодіння за адресою АДРЕСА_4 , на якій було виявлено металеві вироби, належні потерпілому (т.2 а.с. 129).

Висновком експерта № 1472 від 27.07.2015 року, яким встановлено вартість викраденого майна у потерпілого ОСОБА_4 (т.2 а.с. 132-134).

Розпискою потерпілого ОСОБА_4 про отримання від слідчого викраденого майна ( т.2 а.с.130).

Протоколом пред`явлення до впізнання від 24.07.2015 року, згідно якого свідок ОСОБА_10 впізнала особу у якої 3.07.2015 прийняла металеві вироби (т.2 а.с.137-138).

Аналіз наведених доказів свідчить про повну доказаність вини ОСОБА_5 у вчиненні таємного викрадення чужого майна (крадіжка), поєднана з проникненням у сховище, вчинена повторно.

Суд кваліфікує діяння обвинуваченого ОСОБА_5 за ч. 3 ст.185 КК України.

Потерпілим ОСОБА_4 заявлено позов про відшкодування матеріальної шкоди у суммі 3204,96 грн. та на відшкодування моральної шкоди у сумі 5 тис. грн. Дослідивши докази, надані потерпілим, на підтвердження позовних вимог, суд прийшов до висновку, що цивільний позов щодо відшкодування матеріальної шкоди не підлягає задоволенню. Відповідно до ч.1 ст.128 КПК України особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно-небезпечним діянням завдано майнової та моральної шкоди має право під час кримінального провадження пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи.

В судовому засіданні потерпілий ОСОБА_4 заявив, що звернувся з позовом про відшкодування матеріальної шкоди із-за того, що викрадене майно виявив сам, яке собі і повернув. Зазначив, що якби викрадене майно виявили працівники міліції і повернули йому то з позовом до суду він би не звертався. Також потерпілий вказав, що йому не повернуто металеву трубу, довжиною приблизно 2 м. та кріплення до жаровні, але яка їх вартість не знає.

За таких обставин суд прийшов до переконання, що позов потерпілого ОСОБА_4 щодо відшкодування матеріальної шкоди є необґрунтованим, а тому не підлягає задоволенню.

Разом з цим, суд прийшов до висновку, що між винними діями обвинуваченого ОСОБА_5 і тими негативними наслідками, які настали для потерпілого, у зв`язку з крадіжкою, існує причинний зв`язок, а тому потерпілий міг переносити моральні страждання.

Враховуючи положення ст.23 ЦК України, суд вважає, що цивільний позов потерпілого щодо відшкодування моральної шкоди підлягає частковому задоволенню на суму 500 грн.

Вирішуючи питання щодо призначення міри покарання ОСОБА_5 , суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, пом`якшуючі та обтяжуючі покарання обставини.

Обвинувачений ОСОБА_5 вчинив тяжкий злочин, як особа характеризується за місцем проживання позитивно, раніше неодноразово судимий за вчинення корисливих злочинів, офіційно не працюючий.

Обставинами пом`якшуючими покарання обвинуваченого ОСОБА_5 суд визнає добровільне часткове відшкодування шкоди, щире каяття.

Обставин обтяжуючих покарання судом не визнано.

Враховуючи обставини що пом`якшують покарання, особу винного, суд вважає що виправлення ОСОБА_5 можливе тільки в умовах ізоляції від суспільства, з відбуванням покарання в місцях позбавлення волі. Суд прийшов до висновку, що саме таке призначене покарання є необхідним і достатнім для виправлення ОСОБА_5 та попередження нових злочинів.

Керуючись ст.ст. 368, 371, 374 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

ОСОБА_5 визнати винним за ч. 3 ст. 185 КК України і призначити покарання у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки.

Запобіжний захід ОСОБА_5 обрати тримання під вартою, взявши ОСОБА_5 під варту в залі судового засідання.

Строк відбування покарання рахувати з 23 березня 2016 року.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь потерпілого ОСОБА_4 500 грн. моральної шкоди. В решті цивільний позов залишити без задоволення.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь держави витрати в сумі 307 грн. 50 коп., пов`язані із залученням експерта.

Речові докази, що повернуто потерпілому, залишити останньому, як йому належні.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Кіровоградської області через Ленінський райсуд м. Кіровограда протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Копію вироку вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя Ленінського районного суду

м. Кіровограда ОСОБА_1