Справа № 336/3797/16-К
Провадження № 1-кп/336/318/2016
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
09 серпня 2016 року м. Запоріжжя

Шевченківський районний суд м. Запоріжжя у складі головуючого судді ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 ,потерпілої ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Шевченківського районного суду м. Запоріжжя кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001349 від 30.03.2016 року, за обвинуваченням

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Запоріжжя, громадянина України, українця, з середньою освітою, одруженого, офіційно не працюючого, який зареєстрований та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

-20.06.2013 року Жовтневим районним судом м. Запоріжжя за ч. 1 ст. 190, ст. 75 КК України до 1 року обмеження волі з іспитовим строком 1 рік;

-11.10.2013 року Шевченківським районним судом м. Запоріжжя за ч. 1 ст. 125 КК України до громадських робіт та відповідно до ч. 4 ст. 70, ст. 72 КК України шляхом повного складання приєднано вирок Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 20.06.2013 року до 1 року 25 днів позбавлення волі з урахуванням ст.ст. 75,76 КК України з іспитовим строком на 1 рік. 04.06.2015 року Жовтневим районним судом м. Запоріжжя перегляд вироку до 1 року 25 днів позбавлення волі;

-17.08.2015 року Шевченківським районним судом м. Запоріжжя за ч. 2 ст. 185 КК України до 3 місяців арешту, відповідно до ст.ст. 71,72,73 КК України частково приєднано вирок Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 11.10.2013 року та призначено 6 місяців 20 днів позбавлення волі;

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України,

В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_4 будучи раніше засудженим за скоєння корисливих злочинів, судимості за які не зняті і не погашені у встановленому законом порядку, на шлях виправлення та перевиховання не став, та знов скоїв аналогічний злочин при таких обставинах.

28.02.2016 року у період часу з 08-30 год. по 15-00 год. ОСОБА_4 , маючи умисел направлений на таємне викрадення чужого майна, діючи повторно, з корисливих мотивів, за допомогою ключів, які потерпіла ОСОБА_6 передала на зберігання його дружині ОСОБА_7 , відкрив вхідні двері квартири АДРЕСА_2 , після чого безперешкодно проник до приміщення вказаної квартири, де усвідомлюючи, що за його діями ніхто не спостерігає, таємно викрав майно, а саме - фотоапарат «Samsung ST72», вартість якого згідно висновку експерта ЗНДЕКЦ МВС України № 786 від 09.06.2016 року становить 1083 грн. 33 коп., чим причинив ОСОБА_6 матеріальну шкоду на вказану суму.

Після чого, продовжуючи свій злочинний умисел 04.03.2016 року ОСОБА_4 збув фотоапарат «Samsung ST72» до ломбарду ПТ «Ломбард Донкредит ТОВ «Інтер-Ріелті» і Компанія», а саме ломбардного відділення № 179, за адресою: м. Запоріжжя, вул. Чарівна, 129, за грошові кошти у сумі 343 грн.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 повністю визнав себе винним у вчинені інкримінованого йому кримінального правопорушення, щиро розкаявся у вчиненому та повністю підтвердив обставини, зазначені в обвинувальному акті. Просив його суворо не карати. Цивільний позов визнав частково, згоден відшкодувати моральну шкоду та вартість викраденого майна, зазначеного в обвинувальному акті.

Потерпіла ОСОБА_6 в судовому засіданні підтвердила, що крадіжку фотоапарата з її квартири вчинив саме ОСОБА_4 , який скористався ключами від помешкання, які вона передала його дружині, оскільки остання є її подругою і певний час проживала у неї. Крім фотоапарата з квартири зникли інші цінні речі, гроші та прикраси, але на досудовому слідстві не було зібрано доказів причетності ОСОБА_4 до крадіжки цих речей. Наполягала на призначенні обвинуваченому суворого покарання та задоволенні свого цивільного позову.

Відповідно до ч.3,4 ст.349, ст..351 КПК України суд, з урахуванням повного визнання вини обвинуваченим, за згодою учасників судового провадження, визнав недоцільним дослідження інших доказів щодо фактичних обставин, що підтверджують винність обвинуваченого, які ніким не оспорюються. При цьому суд роз`яснив наслідки, передбачені ч.3 ст.349 КПК України, переконався у добровільності позицій та правильному розумінні учасниками судового провадження наслідків відмови від дослідження інших доказів, що позбавляє їх права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Оцінивши досліджені в судовому засіданні докази суд встановив, що вина ОСОБА_4 у вчинені інкримінованого йому кримінального правопорушення знайшла своє підтвердження та кваліфікує дії обвинуваченого за ч. 3 ст. 185 КК України як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, поєднане з проникненням у житло.

При призначенні обвинуваченому покарання, суд бере до уваги ступінь суспільної небезпеки вчиненого кримінального правопорушення та враховує відомості про особу обвинуваченого: раніше неодноразово судимого, на цей час не одруженого, на обліках у наркологічному та психіатричному диспансерах не перебуває,офіційно не працює.

До обставин, які пом`якшують покарання, передбачені ст. 66 КК України, суд відносить: щире каяття, повне визнання провини.

Обставини, які обтяжують покарання, передбачені ст. 67 КК України, суд не встановив.

Враховуючи що останній злочин обвинувачений вчинив через незначний період часу після звільнення з місць позбавлення волі, приймаючи до уваги думку прокурора та потерпілої, суд приходить до висновку, що для виправлення та перевиховання обвинуваченого необхідно призначити покарання у вигляді позбавлення волі.

Під час розгляду справи потерпілою ОСОБА_6 був заявлений цивільний позов про стягнення з обвинуваченого суми матеріальної шкоди у розмірі 60000 грн. та моральної шкоди у розмірі 10000 грн.

Згідно з вимогами ст. 1166 ЦК України шкода, завдана майну фізичної чи юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно ст. 1167 Цивільного Кодексу України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. При цьому згідно зі ст. 23 Цивільного Кодексу України, п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду від 31.03.95 року № 4 Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової шкоди) визначаючи розмір моральної шкоди суд враховує характер та розмір страждань, які зазнав позивач, тяжкість вимушених змін у життєвих стосунках, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану.

Зазначений цивільний позов суд вважає необхідним задовольнити частково, стягнувши з обвинуваченого вартість вкраденого майна, яке зазначено в обвинувальному акті та моральну шкоду, яку він визнав у повному обсязі. Підстав для стягнення вартості іншого майна, яке потерпіла зазначила у цивільному позові, суд не вбачає, оскільки докази причетності ОСОБА_4 до крадіжки цих речей в матеріалах провадження відсутні і суду не надавалися.

Відповідно до ст. 118 КПК України до процесуальних витрат відносяться витрати пов`язані із залученням експертів, які згідно ч. 2 ст. 124 КПК України у разі ухвалення обвинувального вироку стягуються з обвинуваченого на користь держави.

Питання про речові докази судом вирішується у відповідності до вимог ст. 100 КПК України.

Запобіжній захід відносно ОСОБА_4 не обирався.

Керуючись ст.368,374,392 КПК України, суд

У Х В А Л И В:
ОСОБА_4 визнати винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України та призначити йому покарання у вигляді 3 років позбавлення волі.

Строк покарання рахувати з момента затримання засудженого після набуття вироку чинності.

Стягнути з ОСОБА_4 понесені по справі судові витрати в сумі 439,80 грн., пов`язані із залученням експерта при проведенні судово-товарознавчої експертизи № 786 від 09.06.2016 р. в дохід держави.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_6 в рахунок відшкодування заподіяної злочином матеріальної шкоди 1083 грн.33 коп., в рахунок відшкодування моральної шкоди 10000 грн.

Речовий доказ, а саме:

-заставний квиток № НОМЕР_1 , що долучений до матеріалів кримінального провадження залишити в матеріалах кримінального провадження.

До набрання вироку чинності обрати засудженому запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання.

Вирок набирає законної сили через тридцять днів з моменту його проголошення, якщо не буде оскаржений.

Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Запорізької області через Шевченківський районний суд м. Запоріжжя протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копію цього вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1