490/4835/15-к 15.06.2016
н/п 1-кп/490/170/2016
Справа № 490/4835/15-к
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
15 червня 2016 року м. Миколаїв
Центральний районний суд м. Миколаєва
у складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря ОСОБА_2 ,
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце народження с. Інзівки, Приморського району, Запорізької області, українця, громадянина України, зі середньою спеціальною освітою, одруженого, маючого на утриманні малолітню дитину, який проходив військову службу за мобілізацією на посаді старшого навідника 2 гаубичної батареї військової частини польова пошта НОМЕР_1 , у військовому званні солдат, працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ., раніше не судимого,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.407 КК України,
З участю сторін судового провадження:
сторона обвинувачення: прокурор ОСОБА_4
сторона захисту: обвинувачений ОСОБА_3
25 березня 2014 року ОСОБА_3 був призваний на військову службу за мобілізацією ІНФОРМАЦІЯ_2 . Цього ж дня наказом командира військової частини польова пошта НОМЕР_1 по стройовій частині №68 ОСОБА_3 зарахований до списків особового складу військової частини НОМЕР_1 , поставлений на всі види забезпечення та призначений на посаду старший навідник 2 гаубичної батареї військової частини польова пошта НОМЕР_1 , яка дислокується за адресою: АДРЕСА_2 .
22 серпня 2014 року о 08.00 годин солдат ОСОБА_3 , не маючи будь-яких поважних причин для звільнення від обов`язків несення військової служби, діючи умисно, з метою тимчасово не виконувати обов`язки військової служби, вчинив нез`явлення до військової частини польова пошта НОМЕР_1 в пункті постійної дислокації АДРЕСА_2 , та ухилявся від несення обов`язків військової служби до 23 березня 2015 року, тобто тривалістю понад один місяць, перебуваючи за місцем своєї реєстрації у АДРЕСА_1 , проводячи час на власний розсуд, не пов`язуючи його з виконанням обов`язків військової служби.
В судовому засіданні ОСОБА_3 провину в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні визнав повністю.
Враховуючи повне визнання вини у вчиненому правопорушенні, відповідно до ч.3 ст.349 КПК України, суд дійшов висновку про недоцільність дослідження доказів, які ніким не оспорюються. При цьому суд з`ясував, що учасники судового провадження правильно розуміють зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також суд роз`яснив їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку, обмежившись показаннями обвинуваченого та дослідженням письмових доказів, що характеризують особу обвинуваченого.
Обвинувачений ОСОБА_3 суду показав, що 20.03.2014 року він був призваний на військову службу за мобілізацією ІНФОРМАЦІЯ_2 . У 2014 року приймав участь в АТО в Донецькій, Луганській областях у складі військової частини НОМЕР_2 . Не з`явився на військову службу у зв`язку з подавленим емоційним станом, виниклим на фоні проходження військової служби. У березні 2015 року він добровільно повернувся до військової частини НОМЕР_1 для продовження проходження військової служби. У вчиненому правопорушенні щиро кається.
Дослідив обставини справи, суд вважає доказаною вину ОСОБА_3 у нез`явленні вчасно на службу до військової частини без поважних причин тривалістю понад один місяць, і кваліфікує його дії за ч.3 ст.407 КК України.
При призначенні покарання суд враховує характер і ступінь суспільної небезпечності кримінального правопорушення, конкретні обставини його вчинення, особу обвинуваченого, який характеризується за місцем проходження військової служби позитивно, є раніше не судимим, працює трактористом у ТОВ «Вольний», має на утриманні малолітню дитину ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у лікаря психіатра та нарколога на обліку не перебуває.
Як обставини справи, що пом`якшують покарання, суд враховує щире каяття обвинуваченого.
Обставин, які обтяжують покарання судом не встановлено.
Враховуючи викладене, суд прийшов до висновку про можливість призначення ОСОБА_3 покарання у вигляді позбавлення волі в межах санкції ч.3 ст. 407 КК України, оскільки саме таке покарання необхідне й достатнє для його виправлення та попередження нових злочинів.
Одночасно суд дійшов висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання і звільнити ОСОБА_3 від відбування покарання з випробуванням, застосувавши ст.75 КК України, з покладенням на нього обов`язків передбачених ст. 76 КК України.
Речових доказів та процесуальних витрат у кримінальному провадженні немає.
Запобіжний захід не обирався.
Керуючись ст.ст. 368, 370, 374 КПК України, суд, -
ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.407 КК України і призначити покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки.
Згідно ст.75 КК України звільнити ОСОБА_3 від покарання з випробуванням.
Іспитовий строк встановити 1 рік.
На підставі п.п. 2, 3 ч.1 ст.76 КК України зобов`язати ОСОБА_3 не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції та повідомляти ці органи про зміну місця роботи.
Вирок може бути оскаржений в апеляційний суд Миколаївської області через Центральний районний суд м. Миколаєва протягом 30 днів з дня його проголошення.

Копію вироку суду після його проголошення негайно вручити обвинуваченому і прокурору.

Суддя ОСОБА_1