У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних

і кримінальних справ у складі:

головуючого-суддіОСОБА_1 ,
суддівОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю секретаря та прокурораОСОБА_4 ОСОБА_5
розглянула в судовому засіданні в м. Києві 18 травня 2016 року матеріали кримінального провадження за касаційною скаргою захисника ОСОБА_6 на ухвалу Апеляційного суду Луганської області від 18 січня 2016 року.
Вироком Новопсковського районного суду Луганської області від 8 жовтня 2015 року
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Данилівка Біловодського району Луганської області, громадянина України, зареєстрованого по АДРЕСА_1 , проживаючого в АДРЕСА_2 , раніше судимого 01.07.2010 року за ч. 1 ст. 309 КК України на 3 роки позбавлення волі, звільненого 01.07.2013 року по відбуттю строку покарання, -

визнано винуватим та засуджено за ч. 2 ст. 121 КК України на 7 років 6 місяців позбавлення волі.
Відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України у строк відбування покарання засудженому ОСОБА_7 зараховано попереднє ув`язнення у вигляді тримання під вартою з 19 травня 2015 року.
Ухвалою Апеляційного суду Луганської області від 18 січня 2016 року вирок щодо ОСОБА_7 залишено без зміни.
Згідно з вироком, ОСОБА_7 визнано винуватим та засуджено за те, що 13 травня 2015 року, приблизно о 17 год., перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння та знаходячись в районі буд. АДРЕСА_2 , на грунті неприязних стосунків, які раптово виникли, він умисно наніс ОСОБА_8 удар кулаком правої руки в обличчя, від якого той впав на землю, після чого ОСОБА_9 взяв з грунту дерев`яну палицю та наніс нею 3-4 удари в область голови Резнікова, заподіявши йому тяжкі тілесні ушкодження у виді забитої рани в центрі тім`яно-потиличної області та в правій тім`яно - скроневої області, садна лобної ділянки зліва, синця повік правого ока, крововиливів в м`які покриви голови з боку їх внутрішньої поверхні, перелому кісток склепіння та основи черепа, гематоми під твердою мозковою оболонкою, розтрощення тканини головного мозку, крововиливів в м`які мозкові оболонки та в тканину головного мозку, що спричинило смерть останнього.

Смерть ОСОБА_8 настала через певний проміжок часу після заподіяння йому тілесних ушкоджень від тупої травми голови з переломом кісток черепа, крововиливів під оболонки та у тканину головного мозку, що ускладнилося розвитком набряку тканини головного мозку. Між перерахованими вище тілесними ушкодженнями та смертю ОСОБА_10 є прямий причинно-наслідковий зв`язок. Після вчинення злочину ОСОБА_7 з місця події зник.
У касаційній скарзі захисник ОСОБА_6 просить ухвалу апеляційного суду щодо ОСОБА_7 скасувати та призначити новий розгляд в суді апеляційної інстанції, посилаючись на порушення цим судом вимог статей 404 та 405 КПК України. При цьому вказує на те, що апеляційний суд не викликав у судове засідання засудженого, не з`ясував його суб`єктивне ставлення до вчинених дій, чим порушив його процесуальні права. Також захисник зазначає, що апеляційний суд не спростував доводи його апеляції про те, що ОСОБА_7 не мав прямого умислу на заподіяння потерпілому ОСОБА_8 тяжких тілесних ушкоджень, оскільки діяв в стані необхідної оборони, межі якої перевищив, а тому вважає, що дії засудженого мали бути перекваліфіковані з ч. 2 ст. 121 КК України на ст. 124 КК України.
Заслухавши доповідача, думку прокурора про залишення касаційної скарги захисника без задоволення, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи касаційної скарги, колегія суддів вважає, що касаційна скарга захисника задоволенню не підлягає з таких підстав.
Висновки суду про винуватість засудженого ОСОБА_7 в умисному заподіянні потерпілому ОСОБА_8 тяжких тілесних ушкоджень, що спричинило його смерть, за обставин, встановлених судом та викладених у вироку обгрунтовані показаннями свідків ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , даними протоколу огляду місця події від 15.05.2015 року з фото-таблицями до нього, висновками експерта № 4 від 20.05.2015 року, № 6 від 21.05.2015 року, даними висновку судово-психіатричної експертизи № 87 від 29.05.2015 року, речовими доказами, а також показаннями самого ОСОБА_6 у судовому засіданні, де він не заперечував нанесення удару кулаком в око потерпілому та дерев`яною палицею, яку забрав у нього, по голові та інших частинах тіла.
Встановлені судом першої інстанції фактичні обставини вчиненого ОСОБА_7 кримінального правопорушення захисником в своїй апеляції не оскаржувалися. Разом з тим, захисник вважав, що дії ОСОБА_9 мали бути кваліфіковані за ст. 124 КК України.
Перевіривши висновки суду першої інстанції за доводами апеляції захисника ОСОБА_6 , апеляційний суд обгрунтовано залишив вирок суду щодо ОСОБА_7 без зміни, а апеляцію захисника - без задоволення, навівши в ухвалі відповідні мотиви на спростування викладених у ній доводів.
Зазначені мотиви апеляційного суду колегія суддів вважає обгрунтованими, оскільки з матеріалів кримінального провадження вбачається, що після того як ОСОБА_7 вдарив ОСОБА_8 рукою в обличчя і той впав на землю та схопився за палку, не створюючи реальної загрози для життя та здоров`я самому ОСОБА_9 та іншим особам, останній вихопив цю палку у потерпілого та діючи умисно, став наносити йому удари цією палкою по голові зі значною силою, заподіявши поряд з іншими тілесними ушкодженнями перелом кісток склепіння та основи черепу з розтрощенням тканини головного мозку та крововиливами в неї, що і стало причиною смерті потерпілого ОСОБА_8 .
З урахуванням зазначених обстави, суди першої та апеляційної інстанції дійшли обгрунтованого висновку про те, що при нанесенні ударів дерев`яною палкою по голові потерпілому ОСОБА_8 . ОСОБА_7 діяв з прямим умислом на заподіяння тяжких тілесних ушкоджень і при цьому не перебував у стані необхідної оборони, тому його злочинні дії вірно кваліфіковані за ч. 2 ст. 121 КК України.
Кваліфікацію дій засудженого ОСОБА_7 за ч. 2 ст. 121 КК України колегія суддів вважає правильною, а тому законних підстав для скасування ухвали апеляційного суду за доводами касаційної скарги захисника в цій частині немає.
Що ж стосується доводів касаційної скарги захисника про порушення апеляційним судом вимог кримінального процесуального закону, які він вважає істотними, то з такими доводами колегія суддів погодитись не може, оскільки в апеляції захисником взагалі не ставилось питання про повторне дослідження обставин, встановлених під час кримінального провадження в суді першої інстанції, які апеляційний суд міг досліджувати лише за клопотанням учасників судового провадження та за умов, прямо передбачених у ч. 3 ст. 404 КПК України. Крім того, в матеріалах кримінального провадження відсутнє клопотання засудженого ОСОБА_7 про розгляд апеляції захисника за його участю. Тому посилання захисника про порушення апеляційним судом права засудженого на захист не грунтується на матеріалах кримінального провадження та вимогах кримінального процесуального закону.

З урахуванням викладеного, законних підстав для скасування ухвали апеляційного суду за доводами касаційної скарги захисника ОСОБА_6 , колегія суддів не вбачає.
На підставі наведеного, керуючись статтями 434, 436 КПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А :

Ухвалу Апеляційного суду Луганської області від 18 січня 2016 року щодо ОСОБА_7 залишити без зміни, а касаційну скаргу захисника ОСОБА_6 - без задоволення.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

С У Д Д І :

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3