Апеляційний суд міста Києва
У Х В А Л А
Іменем України
27 квітня 2016 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду м. Києва у складі:

головуючого судді ОСОБА_1
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3
секретаря судового засідання ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду кримінальне провадження № 0008014 за апеляційною скаргою ОСОБА_5 на вирок Солом`янського районного суду м. Києва від 12 лютого 2016 року щодо

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, українця, громадянина України, з середньою освітою, не одруженого, не працюючого, проживаючого та зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , судимого вироком Голосіївського районного суду м. Києва від 15 травня 2015 р. за ч.3 ст.309 КК України на 5 років позбавлення волі,

визнаного винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 309, ч.1 ст. 313 КК України,-

за участю сторін кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_6
захисника ОСОБА_7
обвинуваченого ОСОБА_5

ВСТАНОВИЛА:
Згідно з вироком Солом`янського районного суду м. Києва від 12 лютого 2016 року ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 визнано винуватим за ч.1 ст. 313, ч.2 ст. 309 КК України призначено йому покарання:
за ч.2 ст. 309 КК України у виді 3 років позбавлення волі;
за ч.1 ст. 313 КК України у виді 2 років обмеження волі.
На підставі ч.1 ст. 70 КК України шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим остаточне покарання призначено у виді 3 років позбавлення волі.
На підставі ч.4 ст. 70 КК України остаточне покарання за сукупністю злочинів визначено шляхом часткового складання покарань за даним вироком та вироком Голосіївського районного суду м. Києва від 15 травня 2015 року, у виді 5 років 3 місяців позбавлення волі. Початок строку відбування покарання ОСОБА_5 визначено з 19 листопада 2014 року.
Судом прийнято рішення, щодо речових доказів.
Як встановлено вироком суду, ОСОБА_5 протягом серпня 2014 року з метою незаконного виготовлення психотропної речовини придбав у вільному обігу хімічний лабораторний посуд та інші необхідні речі, які перемістив до будинку АДРЕСА_2 .
Після чого, знаходячись за вказаною адресою, ОСОБА_5 , використовуючи вищевказаний хімічний лабораторний посуд та інші необхідні речі довів їх до стану придатного для використання під час виготовлення психотропної речовини амфетаміну, тим самим незаконно виготовив обладнання для незаконного виготовлення психотропної речовини, тобто незаконно придбав його та продовжив незаконно зберігати у вказаному будинку з метою подальшого використання під час виготовлення психотропної речовини амфетамін.
Крім того, у вересні 2014 року ОСОБА_5 , знаходячись в будинку АДРЕСА_2 за місцем свого проживання, за допомогою лабораторного обладнання призначеного для виготовлення психотропної речовини, шляхом змішування, проведення хімічних реакцій термічної обробки та кристалізації, незаконно повторно виготовив психотропну речовину амфетамін, таким чином незаконно повторно придбавши без мети збуту, масою не менше 3,335 г, що є великим розміром та незаконне повторно продовжив зберігати за місцем свого проживання до моменту її вилучення 15 вересня 2014 року.
Обвинувачений ОСОБА_5 подав апеляційну скаргу, в якій, не оспорюючи встановлених судом обставин, своєї винуватості у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 309, ч.1 ст. 313 КК України просить вирок суду скасувати в частині призначення покарання та постановити новий, яким визначити остаточне покарання за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим у виді 5 років позбавлення волі.
Заслухавши доповідь судді, доводи обвинуваченого та захисника, які підтримали апеляційну скаргу обвинуваченого, просили її задовольнити, вирок суду скасувати в частині призначення покарання, а саме, при призначенні остаточного покарання за сукупністю злочинів остаточне покарання визначити шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, у виді 5 років 1 місяця позбавлення волі, доводи прокурора, який просив залишити вирок суду без змін, а апеляційну скаргу обвинуваченого без задоволення, провівши судові дебати, надавши обвинуваченому останнє слово, вивчивши матеріали кримінального провадження, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга обвинуваченого задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Відповідно до змісту вимог ч. 1 ст. 404 КПК України судапеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах поданої апеляційної скарги.
Висновки суду про доведеність винуватості ОСОБА_5 у незаконному виготовленні придбанні та зберіганні обладнання, призначеного для виготовлення
психотропної речовини та в незаконному придбанні, виготовленні, зберіганні психотропної речовини амфетамін у великих розмірах без мети збуту, вчинене повторно, за обставин, викладених у вироку, відповідають фактичним обставинам кримінального провадження та підтверджуються перевіреними і розглянутими в судовому засіданні доказами і є обґрунтованими.
Висновки суду про доведеність винуватості ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 309, ч.1 ст. 313 КК України та правильність кваліфікації дій обвинуваченого в апеляційній скарзі не оскаржується.

Відповідно до вимог ст. 65, ч.4 ст. 70 КК України призначаючи ОСОБА_5 покарання за кожний злочин окремо, а також за сукупністю злочинів, суд першої інстанції врахував ступінь тяжкості вчинених ним злочинів, обставину, яка пом`якшує покарання щире каяття, дані про особу обвинуваченого, який виявляє ознаки психічних та поведінкових розладів внаслідок поєднаного вживання наркотичних засобів та використанні інших психоактивних речовин та потребує застосування до нього протинаркоманічного лікування.
Також при призначенні покарання ОСОБА_5 за вчинені злочини та за сукупністю злочинів суд врахував, що він уже є засудженим за злочин сфері обігу психотропних речовин.
Таким чином, суд повною мірою врахував всі дані про його особу, та призначив покарання за кожний злочин окремо і визначив остаточне покарання в межах встановлених санкцією частин статей, у зв`язку з чим, колегія суддів не знаходить підстав вважати покарання невідповідним внаслідок суворості, як про це ставиться питання в апеляційній скарзі ОСОБА_5 .

Визначення ОСОБА_5 остаточного покарання шляхом часткового складання призначених покарань не може свідчити, що ОСОБА_5 за сукупністю злочинів призначено надто суворе покарання.
Колегія суддів не має підстав для зміни принципу визначення остаточного покарання ОСОБА_5 із часткового складання призначених покарань на поглинення менш суворого покарання більш суворим, як про це ставиться питання в апеляційній скарзі.
Не наведені такі підстави і в апеляційній скарзі обвинуваченого.
Покарання ОСОБА_5 призначено з дотриманням загальних засад, передбачених ст. 65, ч.4 ст. 70 КК України з урахуванням ступеню тяжкості вчинених злочинів, особи засудженого.
Підстав для задоволення апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_5 немає.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів Апеляційного суду м. Києва, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 залишити без задоволення.
Вирок Солом`янського районного суду м. Києва від 12 лютого 2016 року щодо ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , - залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту оголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її оголошення, а для засудженого, який утримується під вартою, - у той же строк з моменту вручення йому копії ухвали.

СУДДІ:

_____________ _____________ _____________
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

Справа № 11-кп/796/830/2016 Категорія: ч. 2 ст. 309, ч.1 ст. 313 КК України
Головуючий у 1-й інстанції - суддя ОСОБА_8
Доповідач в суді апеляційної інстанції - ОСОБА_1