УКРАЇНА
Апеляційний суд Житомирської області
Справа №282/224/16 Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Категорія КПК України Доповідач ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
30 травня 2016 року
Апеляційний суд Житомирської області в складі суддів:
ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомиріапеляційну скаргу прокурора Бердичівської місцевої прокуратури Житомирської області ОСОБА_6 на вирок Любарського районного суду Житомирської області від 23.03.2016 року,
захисника ОСОБА_8 ,
не погоджуючись з рішенням суду І інстанції прокурор Бердичівської місцевої прокуратури ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій просить змінити вирок Любарського районного суду Житомирської області від 23.03.2016 року у справі № 282/224/16 і виключити із резолютивної частини повторне визнання винним ОСОБА_9 і засудження його за ч.1 ст.162 КК України та призначення йому покарання у виді 1 року обмеження волі.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначає, що судом І інстанції не було дотримано вимог закону та згідно з вироком повторно визнано винним і засуджено ОСОБА_9 за ч.1 ст. 162 КК України, що суперечить вимогам діючого закону. Тому із резолютивної частини вироку підлягає виключенню повторне визнання та засудження ОСОБА_9 за ч.1 ст. 162 КК України.
Вироком Любарського районного суду Житомирської області від 23 березня 2016 року ОСОБА_9 визнано винним у вчиненні злочинів передбачених ч.3 ст.185, ч.1 ст.162, ч.1 ст.162 КК України і обрати йому покарання за цим законом: за ч.3 ст.185 КК України у виді три роки позбавлення волі, за ч.1 ст.162 КК України у виді одного року обмеження волі, за ч.1 ст.162 КК України один рік обмеження волі. На підставі ч.1 ст.70 за сукупністю злочинів шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, призначено ОСОБА_9 остаточне покарання у виді три роки позбавлення волі.Відповідно до ст.75 КК України звільнено від відбування призначеного покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк тривалістю три роки, при умові що він протягом цього строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього судом обов`язки.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, думку прокурора котрий підтримав апеляційну скаргу, думку захисника котрий також погодився з доводами викладеними в апеляційній скарзі, перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційної скарги, а також вирок суду першої інстанції в межах, передбачених ст.404 КПК України, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню з таких підстав.
У відповідності до ст. 373 КПК України вирок суду повинен бути законним і обґрунтованим. Суд обґрунтовує вирок лише на тих доказах, які були розглянуті в судовому засіданні. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.
Відповідно до ч.2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами. Як передбачено ст. 65 КК України, суд призначає покарання враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
У відповідності до ч.1 ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.
У п.4 ч.1 ст.408 КПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції змінює вирок у разі, якщо зміна вироку не погіршує становища обвинуваченого.
Відповідно до п.4 ч.1 ст.409 КПК України підставою для скасування або зміни судового рішення судом апеляційної інстанції є неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.
У п.1 ч.1 ст.413 КПК України зазначено, що неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, що тягне за собою скасування або зміну судового рішення, є незастосування судом закону, який підлягає застосуванню.
Згідно ч.1 ст.32 КК України повторністю злочинів визнається вчинення двох або більше злочинів, передбачених тією самою статтею або частиною статті Особливої частини цього кодексу.
Повторність, передбачена частиною першою ст. 32 КК України, відсутня при вчиненні продовжуваного злочину, який складається з двох, або більше тотожних діянь, об*єднаних єдиним злочинним наміром.
Судом І інстанції не було дотримано вказаних вимог закону та згідно з вироком повторно визнано винним і засуджено ОСОБА_9 за ч.1 ст. 162 КК України, що суперечить вимогам діючого закону. Тому із резолютивної частини вироку підлягає виключенню повторне визнання та засудження ОСОБА_9 за ч.1 ст. 162 КК України.
За таких обставин апеляційний суд приходить до переконання, що апеляційну скаргу необхідно задовольнити, вирок суду першої інстанції змінити і виключити з резолютивної частини повторне визнання винним ОСОБА_9 і засудження його за ч.1 ст.162 КК України та призначення йому покарання у виді одного року обмеження волі, в решті вирок залишити без змін.
Керуючись ст.ст.376 ч.2, 404, 405, 407 КПК України,
П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу прокурора Бердичівської місцевої прокуратури Житомирської області ОСОБА_6 задовольнити.
Вирок Любарського районного суду Житомирської області від 23.03.2016 року щодо ОСОБА_9 змінити.
Виключити із резолютивної частини вироку повторне визнання винним ОСОБА_9 і засудження його за ч.1 ст.162 КК України та призначення покарання у виді 1 року обмеження волі.
В решті вирок Любарського районного суду Житомирської області від 23.03.2016 року щодо ОСОБА_9 залишити без зміни.
Ухвала набирає законної сили з дня її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку.
Касаційна скарга на ухвалу може бути подана безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ на протязі трьох місяців з дня проголошення ухвали.
Судді: