УКРАЇНА
Апеляційний суд Житомирської області

Справа №272/262/16-к Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Категорія ч.2 ст.185КК України Доповідач ОСОБА_2

УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
13 липня 2016 року м. Житомир
Апеляційний суд Житомирської області в складі суддів:
ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Ходорків Попільнянського району Житомирської області, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого в АДРЕСА_2 ,
обвинуваченого у вчиненні злочину передбаченого ч.2 ст.185 КК України, -
на вирок Андрушівського районного суду Житомирської області від 07 квітня 2016 року,
прокурора ОСОБА_7 ,
обвинуваченого ОСОБА_6
В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_6 просить вирок Андрушівського районного суду Житомирської області від 07 квітня 2016 року в частині призначення покарання скасувати та призначити більш м`яке покарання, застосувавши вимоги ст. 69 КК України.
В обґрунтування доводів апеляційної скарги вказав, що при призначенні покарання суд першої інстанції не врахував усі пом`якшуючі обставини, а саме те, що він щиро розкаявся та активно сприяв слідству, шкоду потерпілому відшкодував і останній претензій до нього немає.
Зазначив, що має вагітну дружину та на утриманні неповнолітню дитину.
Вироком Андрушівського районного суду Житомирської області від 07 квітня 2016 року ОСОБА_6 визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 185 КК України та призначено йому покарання в вигляді трьох років позбавлення волі.
На підставі ст. 71 КК України частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком Попільнянського районного суду Житомирської області від 05.10.2015 року та остаточно призначено покарання у виді п`яти років одного місяця позбавлення волі.
Запобіжний захід відносно ОСОБА_6 до набрання вироком законної сили, але не довше як до 05.06.2016 року, залишено попередній - тримання під вартою.
Строк відбування покарання ОСОБА_6 рахувати з 15.03.2016 року, із зарахуванням строку попереднього ув`язнення з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Речові докази: акумуляторну батарею торгівельної марки «WESTA 100», що знаходиться на зберіганні в потерпілого ОСОБА_9 повернуто йому як власнику.
За обставин, встановлених судом першої інстанції та детально наведених у вироку, ОСОБА_6 28 лютого 2016 року близько 23 години 30 хвилин, проходячи по городу поза господарством по АДРЕСА_3 , помітив акумуляторну батарею, яка знаходилась під капотом трактора Т40. В той час і в тому ж місці у нього виник умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна. Переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає, ОСОБА_6 шляхом від`єднання клем, таємно викрав чуже майно, яке належить ОСОБА_9 , а саме акумуляторну батарею торгівельної марки «WESTA 100», вартість якого згідно довідки вартості становить 2100 гривень. Після чого з викраденим майном з місця вчинення злочину зник, яким в подальшому розпорядився на власний розсуд.
Заслухавши доповідь судді, обвинуваченого ОСОБА_6 та захисника ОСОБА_8 , які просили задовольнити апеляційну скаргу, прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, перевіривши матеріали кримінального провадження та вирок суду в межах ст.404 КПК України, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Висновок суду про винуватість ОСОБА_6 у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 185 КК України, за обставин, встановлених і викладених судом у вироку, обґрунтовано доказами, дослідженими в порядку, передбаченому ч.3 ст.349 КПК України.
Суд відповідно до ч.3 ст.349 КПК України, допитавши обвинуваченого, визнав недоцільним дослідження інших доказів щодо зазначених обставин, роз`яснивши йому й іншим учасникам наслідки такого розгляду, зокрема, неможливість надалі оспорювати фактичні обставини в апеляційному порядку, з чим всі учасники погодились.
Дії обвинуваченого за ч.2 ст. 185 КК України кваліфіковані правильно, що не оспорюється в апеляційній скарзі.
Згідно ст. 50 КК України покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні злочину, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.
Відповідно ст. 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
Як вбачається з матеріалів кримінального провадження при призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_6 суд дотримався загальних засад, передбачених ст.ст. 50, 65 КК України.
Доводи апеляційної скарги щодо неврахування судом при призначенні покарання усіх обставин кримінального провадження, є безпідставними.
Так, як вбачається з матеріалів кримінального провадження, при вирішенні питання про визначення обвинуваченому покарання, судом першої інстанції враховано ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, те, що вчинене ОСОБА_6 кримінальне правопорушення є середньої тяжкості, позицію потерпілого ОСОБА_9 щодо міри покарання, особу винного, який за місцем свого проживання характеризується позитивно, раніше судимий, вчинив новий умисний злочин в період іспитового строку. Як обставину, яка пом`якшує покарання обвинуваченого, суд визнав його щире каяття у вчиненні злочину та активне сприяння розкриттю злочину.
Враховуючи наведене, суд першої інстанції призначив покарання в межах санкції, передбаченої ч.2ст.185 КК України.
З урахуванням того, що ОСОБА_6 вчинив злочин у період іспитового строку, призначеного за вироком Попільнянського районного суду Житомирської області від 05 жовтня 2015 року, яким його було засуджено за ч.3ст.185 КК України до 5 років позбавлення волі, суд, із застосуванням вимог ст.71 КК України, призначив остаточне покарання у виді 5 років 1 місяця позбавлення волі, що є необхідним та достатнім для виправлення та перевиховання обвинуваченого.
Посилання обвинуваченого в апеляційній скарзі на те, що він має вагітну дружину та на утриманні - неповнолітню дитину, на висновки суду в частині призначення виду покарання не впливають і не дають підстав вважати, що при призначенні покарання суд не дотримався вимог ст.65 КК України.
Істотних порушень кримінального процесуального закону, передбачених ст.412 КПК України, які би тягнули за собою безумовне скасування чи зміну судового рішення, у кримінальному провадженні не допущено.
Керуючись 404, 405, 407 КПК України, колегія суддів,
ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 залишити без задоволення.
Вирок Андрушівського районного суду Житомирської області від 07 квітня 2016 року щодо ОСОБА_6 без змін.
На підставі ст.72 КК України зарахувати ОСОБА_6 строк попереднього ув`язнення у строк відбування покарання період з 07 квітня 2016року по 13 липня 2016року із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дня позбавлення волі.
Касаційна скарга на ухвалу може бути подана безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня проголошення ухвали Апеляційним судом Житомирської області, а засудженому, який тримається під вартою - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

СУДДІ: