Справа №766/1458/16-к
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
про повернення обвинувального акта прокурору та продовження тримання обвинуваченого під вартою
09 червня 2016 року м. Херсон
Колегія суддів Херсонського міського суду Херсонської області у складі:
головуючого судді: ОСОБА_1

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3

секретар: ОСОБА_4

за участю:

прокурора: ОСОБА_5

потерпілого: ОСОБА_6

захисника: ОСОБА_7

обвинуваченого: ОСОБА_8

провівши відкрите підготовче судове засідання на підставі обвинувального акта у кримінальному провадженні, відомості про яке внесено до ЄРДР 26.02.2016 року за №000819, за обвинуваченням ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 уродженець м. Дніпропетровськ, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , у вчиненні злочину, передбаченого п. 13 ч. 2 ст. 115 КК України, -
встановила:
Зазначений обвинувальний акт надійшов до Херсонського міського суду Херсонської області 20 квітня 2016 року.

Ухвалою суду від 20 квітня 2016 року дане кримінальне провадження призначено до підготовчого судового засідання.

У підготовчому судовому засіданні прокурор вважав, що порушень вимог КПК України, які б унеможливили призначення провадження до судового розгляду, при складанні обвинувального акту допущено не було, просив призначити кримінальне провадження до судового розгляду.

Захисник заявив про невідповідність обвинувального акта вимогам КПК України, зокрема вказав на те, що його підзахисний не володіє українською мовою, якою викладено зміст обвинувального акта.

Обвинувачений підтримав позицію захисника.

Потерпілий погодився з думкою прокурора.

Заслухавши думки учасників процесу, дослідивши матеріали кримінального провадження, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Відповідно до ч. 1 ст. 29 КПК України кримінальне провадження здійснюється державною мовою і сторона обвинувачення, слідчий суддя та суд складають процесуальні документи державною мовою.

Однак, відповідно до п. 18 ч. 3 ст. 42 КПК України обвинувачений має право користуватися рідною мовою, отримувати копії процесуальних документів рідною або іншою мовою, якою він володіє, та в разі необхідності користуватися послугами перекладача за рахунок держави.

Проте, як встановлено судом, обвинувальний акт відносно ОСОБА_8 не було вручено йому на мові, якою він володіє, а саме російською, що також суперечить п. а ч. 3 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, відповідно до якої кожен обвинувачений у вчиненні кримінального правопорушення має бути негайно і детально поінформованим зрозумілою для нього мовою про характер і причини обвинувачення, висунутого проти нього, щоб обвинувачений не опинився в невигідних умовах. Стороною обвинувачення не надано суду належних та допустимих доказів того, що обвинувачений достатньою мірою володіє національною мовою , тобто мовою, якою ведеться судочинство та достатньо поінформований щодо висунутого відносно нього обвинувачення.

Наведене також співвідноситься з п. 74 рішення ЕСПЛ в справі Камасинського проти Австрії (KAMASINSKI CASE) від 23.11.1989 року, згідно до якого визначено, що право, викладене в пункті 3 (е) статті 6 Конвенції на безоплатну допомогу перекладача застосовується не лише до усних виступів на судовому розгляді, а й до документальних матеріалів та досудового провадження. Пункт 3 (е) означає, що «кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення», хто не розуміє мову, яка використовується в судi, або не розмовляє нею, має право на отримання безоплатної допомоги перекладача, що здійснює письмовий і усний переклад усіх тих документів чи заяв у провадженні проти нього, розуміти які йому необхідно або які потрібно оголосити на суді мовою, що там використовується, для того, щоб здійснити своє право на справедливий судовий розгляд.

Обов`язок перевіряти обвинувальний акт на відповідність вимогам закону покладається на суд у підготовчому судовому засіданні та у випадку, якщо обвинувальний акт не відповідає вимогам КПК України, суд, згідно п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України, має право повернути прокурору обвинувальний акт.

Колегія суддів вважає, що наведені обставини унеможливлюють призначення судового розгляду даного провадження, у зв`язку з чим відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України обвинувальний акт підлягає поверненню прокурору як такий, що не відповідає вимогам КПК України.

Разом з цим, колегія суддів, враховуючи характер інкримінованого обвинуваченому кримінального правопорушення, мету і підстави застосування запобіжних заходів, визначені ст. 177 КПК України, дійшла висновку про необхідність продовжити тримання обвинуваченого під вартою, виходячи з такого.

За змістом ч. 3 ст. 199 КПК України підставами продовження строку тримання під вартою є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави вважати, що обвинувачений може перешкоджати кримінальному провадженню, які на час розгляду питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою не зменшились.

За матеріалами справи ОСОБА_8 обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину, передбаченого п. 13 ч. 2 ст. 115 КК України.

Вирішуючи питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, колегія суддів враховує обставини, які свідчать про існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, зокрема, можливість обвинуваченого переховуватися від суду, а також впливати на потерпілого, свідків у цьому кримінальному провадженні.

Крім того, при вирішенні цього питання колегія суддів бере до уваги у сукупності обставини, передбачені ст. 178 КПК України, а саме тяжкість покарання, яке загрожує обвинуваченому у разі визнання його винуватим (тільки у виді позбавлення волі на строк від десяти до п`ятнадцяти років або довічне позбавлення волі), характеризуючі дані про його особу (його вік, сімейний стан, те, що обвинувачений на час взяття його під варту працевлаштований не був, має судимість за вчинення злочину, аналогічного тому, вчинення якого йому інкримінується на даний час, у справі відсутні дані про те, що стан здоров`я обвинуваченого перешкоджає перебуванню ним у місці попереднього ув`язнення).

З огляду на наведене, оцінивши у сукупності наведені обставини, колегія суддів не знаходить підстав для зміни щодо обвинуваченого запобіжного заходу на менш суворий і з метою забезпечення виконання ним процесуальних обов`язків, а також запобігання його спробам будь - яким чином перешкоджати кримінальному провадженню, вважає доцільним, з урахуванням цілей п. 1 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, принципу правової визначеності, продовжити його застосування в межах строку, визначеного законом, - по 08 липня 2016 року.

Керуючись ст.ст. 314, 369, 376 КПК України, колегія суддів, -

постановила:
Обвинувальний акт у кримінальному провадженні, відомості про яке внесено до ЄРДР 26.02.2016 року за №000819, за обвинуваченням ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні злочину, передбаченого п. 13 ч. 2 ст. 115 КК України, повернути прокурору для усунення виявлених недоліків протягом розумного строку.

Строк тримання ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 під вартою продовжити по 08 липня 2016 року включно.
Ухвала в частині прийняття рішення про повернення обвинувального акта може бути оскаржена протягом семи днів з дня її оголошення, а обвинуваченим - у той же строк з моменту вручення йому копії ухвали, до апеляційного суду Херсонської області через Херсонський міський суд Херсонської області.

Судді:
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3