Провадження № 1-кп/344/516/16
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 жовтня 2016 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області в складі:

головуючої судді: ОСОБА_1

секретаря: ОСОБА_2

з участю прокурора: ОСОБА_3

обвинуваченого: ОСОБА_4

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Івано-Франківську кримінальне провадження з обвинувальним актом та угодою про визнання винуватості щодо

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , серія та номер паспорта: НОМЕР_1 , ідентифікаційний номер: НОМЕР_2 , уродженця, жителя та зареєстрованого: АДРЕСА_1 , громадянина України, з загальною середньою освітою, неодруженого, учасника бойових дій, неофіційно працюючого на автомийці, робочим; на день вчинення злочину являвся солдатом, стрільцем 2-го відділення 2-го взводу оперативного призначення 1-ї роти оперативного призначення військової частини НОМЕР_3 , раніше судимого 10.05.2016 року Долинським районним судом Івано-Франківської області за ст.128 ч.1 КК України до 240 годин громадських робіт, покарання відбуто повністю,

який обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ст.407 ч.4 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_4 вчинив нез`явлення військовослужбовця вчасно на службу без поважних причин, вчинене в умовах особливого періоду, крім воєнного стану (в редакції закону від 12.02.2015 року).

Злочин скоєно за наступних обставин.

Наказом командира військової частини НОМЕР_3 ( АДРЕСА_2 ) від 12.02.2015 року № 6 о/с солдата ОСОБА_4 призвано на військову службу за мобілізацією та призначено на посаду стрільця 2-го відділення 2-го взводу оперативного призначення 1-ї роти оперативного призначення вищевказаної військової частини.

Відповідно до ст.65 Конституції України захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності, шанування її державних символів є обов`язком громадян України.

Проходячи військову службу у вищевказаній військовій частині солдат ОСОБА_4 відповідно до вимог ст.ст. 9, 11, 16, 49 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.1, ст.4 Дисциплінарного статуту Збройних України повинен був свято і беззаперечно дотримуватися Конституції України та Законів України, Військової присяги, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, дорожити честю та гідністю військовослужбовця, берегти військову честь та поважати гідність інших людей, не допускати негідних вчинків, виконувати свої службові обов`язки, які визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою, та дотримуватися вимог статутів Збройних Сил України.

Згідно ст.1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» особливий період - це період функціонування національної економіки органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час та частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Також в ст.1 Закону України «Про оборону України» надається визначення терміну особливий період - це період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час та частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

З моменту видання виконувачем обов`язків Президента України Указу «Про часткову мобілізацію» №303/2014 р. від 17.03.2014 року на території України почав діяти особливий період, який триває до теперішнього часу.

Згідно п.п.1, 3 ч.3 ст.24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» військовослужбовці вважаються такими, що виконують обов`язок військової служби на території військової частини або в іншому місці роботи (занять) протягом робочого (навчального) часу, включаючи перерви, встановлені розпорядком (розкладом занять) чи поза військовою частиною, якщо перебування там відповідає обов`язкам військовослужбовця або його направлено туди за наказом відповідного командира (начальника).

Про особливий період несення військової служби та порядок проходження військової служби солдату ОСОБА_4 достеменно було відомо, і до часу нез`явлення на службу він дотримувався встановленого порядку несення служби та виконував покладені на нього завдання.

Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_3 від 31.12.2015 року №310 солдат ОСОБА_4 вибув у відпустку на 10 календарних діб, з 01.01.2016 року по 10.01.2016 рік.

В період часу з 09.01.2016 року по 22.01.2016 рік ОСОБА_4 знаходився на станціонарному лікуванні в Калуській центральній районній лікарні.

23.01.2016 року о 09.00 годин солдат ОСОБА_4 , діючи умисно, з метою тимчасово ухилитися від виконання обов`язків військової служби, в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, без поважних причин, не з`явився вчасно на службу з лікувального закладу (Калуської центральної районної лікарні) до розташування військової частини НОМЕР_3 ( АДРЕСА_2 ) та перебував за місцем постійного проживання в м. Калуш Івано-Франківської області, де проводив час на власний розсуд.

25.04.2016 року о 10.00 годині солдат ОСОБА_4 самостійно з`явився до військової прокуратури ІНФОРМАЦІЯ_2 ( АДРЕСА_2 ).

Наказом командира військової частини НОМЕР_3 від 14.09.2016 року№210 солдат ОСОБА_4 звільнений з військової служби у запас та направлений для зарахування на військовий облік до Калуського ОМВК Івано-Франківської області.

29 вересня 2016 року між прокурором військової прокуратури Івано-Франківського гарнізону Західного регіону України ОСОБА_3 та підозрюваним ОСОБА_4 , було укладено угоду про визнання винуватості, відповідно до якої підозрюваний ОСОБА_4 , беззастережно визнав свою вину у вчиненні злочину, передбаченого ст.407 ч.4 КК України, при цьому сторони угоди узгодили покарання за ст.407 ч.4 КК України у виді чотирьох років позбавлення волі. На підставі ст.75 КК України із звільненням обвинуваченого від відбування покарання у виді позбавлення волі з випробуванням, встановивши іспитовий строк один рік.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у скоєному злочині визнав повністю, підтвердив обставини скоєння злочину, розкаявся у вчиненому. Просить суд затвердити угоду про визнання винуватості, наслідки укладення та затвердження угоди, вид покарання, який буде застосовано до нього в разі укладення угоди та виключні підстави оскарження вироку розуміє.

Прокурор просить затвердити угоду про визнання винуватості укладену між ним та обвинуваченим ОСОБА_4 .

Відповідно до ст.468, ч.4 ст.469 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості, яка може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам.

Заслухавши думку учасників судового розгляду, роз`яснивши сторонам наслідки укладення та затвердження угоди відповідно до вимог ст.473 КПК України, та дослідивши матеріали кримінального провадження, суд вважає, що укладену сторонами угоду слід затвердити, виходячи з наступного.

Укладення угоди про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченим з їх ініціативи узгоджується з положеннями ч.2, ч.4 ст.469 КПК України, за своїм змістом вона відповідає вимогам ст.472 КПК України, в тому числі стосовно міри та виду узгодженого між сторонами покарання та наслідків невиконання угоди.

Судом відповідно до вимог ст.474 КПК України роз`яснено ОСОБА_4 його процесуальні права, характер обвинувачення, вид покарання та наслідки укладання, затвердження та невиконання угоди, передбачені ст.ст.473, 476 КПК України, а також роз`яснено вичерпні підстави оскарження вироку суду.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст.314, 370, 373, 374, 474,475 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

Затвердити угоду про визнання винуватості від 29 вересня 2016 року укладену між прокурором військової прокуратури Івано-Франківського гарнізону Західного регіону України ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 по кримінальному провадженню щодо ОСОБА_4 , який обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ст.407 ч.4 КК України.

Визнати винним ОСОБА_4 у вчиненні злочину, передбаченого ст.407 ч.4 КК України, та призначити покарання у виді чотирьох років позбавлення волі.

На підставі ст.75 КК України ОСОБА_4 звільнити від відбування покарання у виді позбавлення волі з випробуванням, встановивши іспитовий строк один рік.

Відповідно до ст.76 КК України зобов`язати ОСОБА_4 повідомляти орган кримінально-виконавчої інспекції про зміну місця проживання, роботи, періодично з`являтися для реєстрації в органи кримінально-виконавчої інспекції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. Вирок може бути оскаржено до апеляційного суду Івано-Франківської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення, шляхом подачі апеляційної скарги через Івано-Франківський міський суд з підстав, передбачених статтею 394 КПК України.

Суддя ОСОБА_1