ВАСИЛЬКІВСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 362/4330/16-к
Провадження № 1-кс/362/504/16
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
31 серпня 2016 року Васильківський міськрайонний суд Київської області у складі:
слідчого судді - ОСОБА_1 ,
при секретарі - ОСОБА_2 ,
за участю прокурора - ОСОБА_3 ,
слідчого - ОСОБА_4 ,
адвоката - ОСОБА_5 ,
розглянувши клопотання слідчої Васильківського відділу поліції ГУ Національної поліції в Київській області ОСОБА_4 , погоджене із прокурором Васильківського відділу Києво-Святошинської місцевої прокуратури Київської області ОСОБА_6 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України,
в с т а н о в и в:
30 серпня 2016 року до Васильківського міськрайонного суду Київської області звернулася слідча СВ Васильківського ВП ГУНП в Київській області ОСОБА_4 із клопотанням, погодженим з прокурором Васильківського відділу Києво-Святошинської місцевої прокуратури Київської області ОСОБА_6 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України.
Клопотання слідчого мотивовано тим, щоСВ Васильківського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Київській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0001357, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 28.05.2016 року за ознаками кримінального правопорушення, передбачених ч. 2, ст. 186 КК України.

В ході досудового розслідування було встановлено, що ОСОБА_7 , будучи раніше неодноразово судимим за вчинення корисливих злочинів відповідних висновків для себе не зробив, на шлях виправлення не став та повторно скоїв новий умисний тяжкий злочин.

Так, 27 травня 2016 року, близько 11 год. 30 хв., ОСОБА_7 перебуваючи неподалік церкви, що розташовується по вул. Шевченка, в м. Васильків Київської області зустрів наглядно знайому ОСОБА_8 , з якою розпочав спільне вживання алкогольних напоїв. Під час вказаних дій ОСОБА_9 дістала з кишені своїх штанів мобільний телефон марки «Нокіа 225», та поклала його на траву поруч з собою. В цей час у ОСОБА_7 виник злочинний умисел, направлений на відкрите заволодіння чужим майном, вчинене повторно, а саме мобільним телефоном «Нокіа 225», що належить ОСОБА_8 . З метою реалізації свого злочинного умислу ОСОБА_7 , діючи умисно, достовірно усвідомлюючи, що його дії носять відкритий характер, розуміючи суспільну небезпечність свого діяння та переслідуючи корисливий мотив взяв вказаний телефон, та не реагуючи на прохання ОСОБА_8 , припинити свої протиправні дії покинув місце вчинення кримінального правопорушення.

Крім цього, 23 червня 2016 року, в нічний час, більш точного часу в ході досудового розслідування не встановлено, ОСОБА_7 перебував на АДРЕСА_1 , де у нього виник намір на таємне викрадення чужого майна шляхом крадіжки. Реалізуючи свій злочинний умисел ОСОБА_7 , повторно, з корисливих мотивів, користуючись відсутністю сторонніх осіб та пересвідчившись що його дії носять таємний характер, шляхом вільного доступу проник через відчинену хвіртку до території домоволодіння АДРЕСА_2 де заволодів велосипедом марки «Океан», синього кольору, вартістю 2062 гривень 00 копійок, що належить ОСОБА_10 та який знаходився поряд з вищевказаним будинком.

ОСОБА_7 підозрюється у відкритому викраденні чужого майна (грабежі), вчиненому повторно, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України та у таємному викраденні чужого майна (крадіжці), вчиненій повторно, поєднаній з проникненням в інше сховище, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст.185 КК України.

Вина ОСОБА_7 підтверджується протоколом огляд місця події, показами свідків, показами потерпілої, протоколом слідчого експерименту та іншими матеріалами в їх сукупності.

Обґрунтовуючи обставини, що вказують на наявність ризиків, слідча зазначає, що ОСОБА_7 вчинив умисний злочин, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі від 4 до 6 років, не має постійного місця роботи, раніше засуджений за вчинення аналогічних злочинів, а тому перебуваючи на волі, ОСОБА_7 може переховуватись від органів досудового розслідування або суду та вчинити інші кримінальні правопорушення.

В обґрунтування неможливості застосування більш м`яких запобіжних заходів слідча вказує, що застосування щодо ОСОБА_7 більш м`яких запобіжних заходів не є можливим, оскільки він вчинив кримінальне правопорушення проти власності, раніше неодноразово вчиняв кримінальні правопорушення проти власності, під час відстрочення виконання вироку Васильківського міськрайонного суду Київської області від 21.12.2015 року, на шлях виправлення не став, та повторно вчинив умисне кримінальне правопорушення, за яке законом передбачено покарання у виді позбавлення волі від 4 до 6 років (21.12.2015 Васильківським міськрайонним судом за ч.2, ст.185 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі на строк 4 роки 2 місяці позбавлення волі, ухвалою Васильківського міськрайонного суду Київської області від 26.01.2016 року, виконання вироку Васильківського міськрайонного суду від 21.12.2015 року, відстрочено терміном на 1(один) рік), може ухилятись від явки до органів досудового розслідування та суду, вказане кримінальне правопорушення вчинив під час відстрочення виконання вироку Васильківського міськрайонного суду Київської області від 21.12.2015 року.

08.08.16 року, ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України.

Під час поведеного допиту підозрюваний ОСОБА_7 свою вину визнав повністю та надав послідовні покази.
Метою застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, як зазначає слідча, є забезпечення виконання підозрюваним ОСОБА_7 покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися останнім від органів досудового розслідування та суду, а також вчинити інші кримінальні правопорушення.

Беручи до уваги те, що підозрюваний ОСОБА_7 може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, а також перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, що свідчить про неможливість запобігання цим ризикам шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів, у слідства виникла необхідність у застосуванні запобіжного заходу у вигляд тримання під вартою.

Фіксація під час розгляду клопотання слідчим суддею за допомогою технічних засобів на підставі ч. 1 ст. 107 КПК України не здійснювалась, оскільки таке клопотання не заявлялось.
У судовому засіданні прокурор клопотання підтримала та просила його задовольнити, оскільки є ризики, що підозрюваний буде переховуватися від органів досудового розслідування або суду та вчиняти інші кримінальні правопорушення.
Слідча ОСОБА_4 клопотання підтримала та просила його задовольнити, оскільки підозрюваний буде переховуватися від органів досудового розслідування або суду, є раніше судимою особою і може вчинити інше кримінальне правопорушення на шлях виправлення не став.
Захисник ОСОБА_5 вимоги клопотання не визнав, просив відмовити у його задоволенні, оскільки ризиків передбачених ст. 177 КПК України прокурором та слідчим не доведено. На його думку підозрюваний не є суспільно небезпечною особою, оскільки має постійне місце проживання, одружений, має на утриманні трьох дітей, намірів переховуватись від слідства і суду в останнього не має, а тому просив застосувати до нього більш м`який запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.
Допитаний у судовому засіданні підозрюваний ОСОБА_7 заперечував проти задоволення клопотання, пояснивши, що він вину визнає, від слідства він не переховувався, на його утриманні перебувають троє неповнолітніх дітей, дружина та мати пенсіонерка, а тому просив застосувати до нього більш м`який запобіжний захід.
Заслухавши слідчого, прокурора, захисника, пояснення підозрюваного, дослідивши клопотання та докази, якими воно обґрунтовується, слідчий суддя, ретельно перевіривши дотримання уповноваженими органами вимог статей 207 - 213 КПК України; відповідність поданого клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу вимогам ст. 184 КПК України, а також своєчасність надання підозрюваному копії клопотання та матеріалів, що вручені останньому 30.08.2016 року об 11 год. 00 хв., та якими обґрунтовується необхідність застосування запобіжного заходу, приходить до наступного висновку.
За ч. 1 ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:
1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;
2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;
3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;
4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;
5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Положенням ч. 2 ст. 177 КПК України визначено, що підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.
Відповідно до ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.
Вичерпний перелік підстав застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою визначено у ч. 2 ст. 183 КПК України та розширеному тлумаченню не підлягає.
Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ у Листі від 04 квітня 2013 року № 511-550/0/4-13 «Про деякі питання порядку застосування запобіжних заходів під час досудового розслідування та судового провадження відповідно до Кримінального процесуального кодексу України» (далі-Лист ВССУ) наголосив на тому, що вирішуючи питання про застосування, продовження, зміну або скасування запобіжного заходу при розгляді відповідних клопотань, слідчий суддя, суд щоразу зобов`язаний:
- здійснювати повноваження із судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні під час досудового розслідування і судового розгляду, діяти відповідно до вимог кримінального процесуального закону;
- пам`ятати, що критерії для обрання того чи іншого запобіжного заходу передбачені у ч. 1 ст. 194 КПК, а тому слідчий суддя, суд вирішує питання про застосування запобіжного заходу, якщо за результатами розгляду клопотання встановить:
1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;
2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 КПК, і на які вказує слідчий, прокурор;
3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні;
4) перевіряти наявність підстав і мети застосування запобіжного заходу у кримінальному провадженні, встановлювати обґрунтованість таких підстав з огляду на фактичні дані, установлені конкретні обставини кримінального провадження;
5) враховувати, що запобіжні заходи у кримінальному провадженні обмежують права особи на свободу та особисту недоторканність, гарантовані ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод 1950 року (Конвенція), а тому можуть бути застосовані тільки за наявності законної мети та підстав, визначених КПК, з урахуванням відповідної практики Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ).
Зважати, що тримання під вартою є винятковим видом запобіжного заходу та застосовується лише у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе відвернути ризики, зазначені у ст. 177 КПК.
При розгляді клопотання про обрання або ж продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обов`язково має бути розглянуто можливість застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів (правова позиція, викладена у п. 80 рішення ЄСПЛ від 10 лютого 2011 року у справі "Харченко проти України".
Згідно ч. 4 ст. 194 КПК України, якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частиною п`ятою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.
Оскільки, в порушення п. 2, 3 ч. 1 ст. 194 КПК України, слідчим та прокурором не було надано слідчому судді письмових доказів про наявність достатніх підстав вважати, що відносно ОСОБА_7 існує хоча б один з ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, та не надано письмових доказів про недостатність застосування більш м"яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, зазначених в клопотанні, оцінюючи в сукупності надані докази, а само, що ОСОБА_7 повідомлено про підозру 08.08.2016 року щодо вчинення одного епізоду, другій епізод, як зазначено в клопотанні, з огляду повідомлення про підозру відсутній та не повідомлявся; ОСОБА_7 за місцем проживання характеризується посередньо, скарг від мешканців с. Здорівка не надходило; має постійне місце проживання, одружений, має на утриманні трьох дітей; слідчий суддя, відповідно до ч. 4 ст. 194 КПК України, вважає за доцільне застосувати до підозрюваного ОСОБА_7 більш м"який запобіжний захід, ніж той, який зазначений в клопотанні, а саме домашній арешт із покладенням на ОСОБА_7 обов`язків, передбачених п.п. 1, 2, 4 ч. 5 ст. 194 КПК України.
Керуючись ч. 3 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод 1950 року, ст. 17 Закону України Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини, ст. ст. 176, 177, 178, 183, 184, 193, 194, 195, 196, 197, 206, 309 КПК України, слідчий суддя,
у х в а л и в:
У задоволенні клопотання слідчої Васильківського відділу поліції ГУ Національної поліції в Київській області ОСОБА_4 , погоджене із прокурором Васильківського відділу Києво-Святошинської місцевої прокуратури Київської області ОСОБА_6 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України - відмовити.
Застосувати у відношенні ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Здорівка, Васильківського р-н., Київської обл., громадянина України, українця, офіційно не працюючого, що має середню освіту, одруженого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого, запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.
Покласти на підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обов`язок:
?не залишати житло за місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 , цілодобово;
?з`являтися на виклики слідчого, прокурора, слідчого судді або суду у встановлений ними час;
?утримуватися від спілкування з будь-якою особою, визначеною слідчим суддею, судом, або спілкуватися з нею із дотриманням умов, визначених слідчим суддею, судом.
В разі невиконання вищевказаних зобов`язань може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід.
Направити копію ухвали про обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту для виконання та контролю Васильківського відділу поліції ГУ Національної поліції в Київської області.
Строк дії ухвали складає два місяці з дня її проголошення.
Апеляційна скарга, на ухвалу слідчого судді, може бути подана протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_11