АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Провадження №11кп/790/1683/16 Доповідач: ОСОБА_2
Категорія: ч.3 ст.15, ч.2 ст.186 КК України
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

7 липня 2016 року м. Харків

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Харківської області у складі:

головуючого - судді ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі - ОСОБА_5 ,

за участю:

прокурора - ОСОБА_6 ,

обвинуваченого - ОСОБА_7 ,

захисника - ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Харкова кримінальне провадження за апеляційною скаргою обвинуваченого на вирок Дзержинського районного суду м. Харкова від 22 квітня 2016 року,

В С Т А Н О В И Л А :

Вказаним вироком,

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Краматорськ Донецької області, громадянин України, із середньою освітою, не працюючий, розлучений, який має на утриманні малолітню ІНФОРМАЦІЯ_2 , раніше судимий:

1. 5 грудня 2003 року за ч.1 ст.185, ч.2 ст.186 КК України із застосуванням ч.1 ст.70 КК України до 4 років позбавлення волі, з іспитовим строком на 2 роки;

2. 13 лютого 2004 року за ч.2 ст.289 КК України із застосуванням ч.4 ст.70 КК України до 5 років позбавлення волі, з іспитовим строком на 2 роки;

3. 12 жовтня 2004 року за ч.2 ст.186 КК України до 6 років позбавлення волі;

4. 29 грудня 2010 року за ч.2 ст.186 КК України до 5 років позбавлення волі,

засуджений за ч.3 ст.15, ч.2 ст.186 КК України до 4 років позбавлення волі.

Відповідно до ч.5 ст.72 КК України, судом зараховано у строк відбування покарання попереднє ув`язнення ОСОБА_7 під вартою з 29 жовтня 2015 року по день набрання вироку законної сили, з розрахунку один день попереднього ув`язнення під вартою за два дні позбавлення волі.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_7 до набрання вироком законної сили залишений без зміни тримання під вартою, а строк покарання останньому обчислюється з 29 жовтня 2015 року.

Доля речових доказів вирішена згідно ст.100 КПК України.

Як встановив суд, приблизно о 22 годині 40 хвилин 29 жовтня 2015 року ОСОБА_7 поблизу магазину «Авоська», розташованого в м. Харкові, вул. 23 Серпня, №58-А, побачив раніше незнайому йому ОСОБА_9 , яка у цей час поверталась з магазину до свого будинку з сумками та зупинилась відпочити біля лавочки, розташованої біля під`їзду №2 будинку АДРЕСА_1 .
ОСОБА_10 , діючи відкрито, повторно і умисно, з корисливих мотивів, підбіг до останньої та став виривати в неї з рук жіночу сумку з її вмістом.
Тримаючи свою сумку, ОСОБА_9 , від ривка впала на землю, при цьому продовжуючи її утримувати в своїх руках, а ОСОБА_10 , не припиняючи свої дії спрямовані на незаконне заволодіння майном ОСОБА_9 , став наносити останній, удари руками і ногами в область голови та верхніх кінцівок, від чого ОСОБА_9 , стала голосно кричати та кликати на допомогу. Крик ОСОБА_9 почули жильці будинку АДРЕСА_1 та інші сторонні особи, які проходили неподалік від місця вчинення злочину та звернувши свою увагу на дії ОСОБА_10 , відгукнулись на крик потерпілої.
Після цього обвинувачений, розуміючи, що його викрито у вчиненні кримінального правопорушення та боячись бути затриманим за свої протиправні дії і понести в подальшому відповідальність за вчинений ним злочин, відпустив сумку ОСОБА_9 та намагався з місця вчиненого злочину втекти, не виконавши усіх дій, які він вважав за необхідними для доведення злочину до кінця, з причин які не залежали від його волі, чим міг незаконно заволодіти майном потерпілої ОСОБА_9 , тобто жіночою сумкою, в якій знаходились: зарядний пристрій до мобільного телефону, гаманець з грошима у сумі - 350 гривень та інше майно, яке для останньої не представляє майнової цінності, спричинивши таким чином ОСОБА_9 майнову шкоду, відповідно до висновку судово-товарознавчої експертизи №11768 від 30 листопада 2015 року, на загальну суму 683 гривні 50 копійок.
В апеляційній скарзі обвинувачений просить пом`якшити призначене йому покарання, застосувавши ст.69 КК України. На обґрунтування апеляційної скарги посилається на щире каяття у скоєному, відсутність претензій з боку потерпілої, а також на те, що на його утриманні перебуває малолітня дитина, а мати, яка є пенсіонеркою, потребує у постійному догляду за нею.

Заслухавши доповідь судді, вислухавши обвинуваченого та захисника, які підтримали апеляційну скаргу, прокурора, що просив відмовити у задоволенні апеляційної скарги обвинуваченого, перевіривши зазначені доводи та матеріали кримінального провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Так, відповідно до вимог ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційних скарг.
Висновок суду про винність обвинуваченого відповідає фактичним обставинам кримінального провадження, він ґрунтується на доказах, досліджених у судовому засіданні, аналіз яких даний у вироку.

Оскільки фактичні обставини кримінального провадження ніким не оскаржені, то висновки суду першої інстанції щодо цих фактичних обставин перевірці апеляційним судом не підлягають.

Доводи апеляції обвинуваченого про суворість призначеного йому покарання, колегія суддів вважає необґрунтованими.

Так, згідно ст.65 КК України, суд призначає покарання: у межах, встановлених санкцією статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, відповідно до вимог Загальної частини цього Кодексу, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Відповідно до вимог ч.2 ст.65 КК України, особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів, а згідно з ч.2 ст.50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених.

При призначенні ОСОБА_7 покарання, суд, відповідно до вимог ст.65 КК України, взяв до уваги ступінь тяжкості і суспільну небезпеку скоєного злочину, конкретні обставини справи та дані про особу винного, який раніше неодноразово судимий, виключно за скоєння корисливих злочинів, офіційно не працює.

Суд першої інстанції також врахував щире каяття ОСОБА_7 у скоєному, відсутність матеріальних претензій з боку потерпілої, а також те, що обвинувачений на обліках у лікарів нарколога і психіатра не перебуває, має на утриманні малолітню дитину, 2009 року народження, та відсутність обставин, які, відповідно до ст.67 КК України, обтяжують покарання.

Доводи скарги обвинуваченого про наявність на його утриманні малолітньої дитини, а також матері, яка є пенсіонеркою та потребує догляду, без врахування всіх обставин по справі та даних про особу ОСОБА_7 , самі по собі не можуть бути достатніми підставами для пом`якшення призначеного йому покарання.

З урахуванням викладеного, покарання ОСОБА_7 , призначене судом першої інстанції, колегія суд дів вважає відповідним скоєному і даним про особу винного, тому не вбачає підстав для застосування ст.69 КК України.

Будь-яких порушень кримінального процесуального закону, які б тягли за собою зміну або скасування вироку, матеріали кримінального провадження не містять.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів,

П О С Т А Н О В И Л А:

Вирок Дзержинського районного суду м. Харкова від 22 квітня 2016 року щодо ОСОБА_7 залишити без зміни, а його апеляційну скаргу без задоволення.

Ухвала набирає чинності з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення, а обвинуваченим, який тримається під вартою, в той самий строк з моменту вручення йому копії ухвали.

Головуючий

Судді