Справа № 183/3894/16
№ 1-кп/183/718/16
В И Р О К
іменем України
29 липня 2016 року м. Новомосковськ

Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дунаївці Хмельницької області, громадянина України, з вищою освітою, розлученого, офіційно не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 413 КК України, -

в с т а н о в и в:
На підставі Указу Президента України № 607 від 24.07.2014 року «Про часткову мобілізацію» старший лейтенант ОСОБА_4 21 січня 2015 року був призваний на військову службу за мобілізацією.

12 березня 2015 року старший лейтенант ОСОБА_4 у розташуванні військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 ) отримав для службового користування пістолет «ПМ» серії НОМЕР_2 , який того ж дня був закріплений за ним начальником служби РАО військової частини НОМЕР_1 майором ОСОБА_5 .

У подальшому особовий склад військової частини НОМЕР_1 був відряджений до зони проведення антитерористичної операції для виконання службових обов`язків. Зокрема, старший лейтенант ОСОБА_4 , відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 - польова пошта НОМЕР_3 , вибув у відрядження до складу сил та засобів сектору « ІНФОРМАЦІЯ_1 » для участі у проведенні антитерористичної операції в Донецькій та Луганській областях, де з 13 березня 2015 року виконував військовий обов`язок у складі військової частини польова пошта НОМЕР_4 , яка дислокується у АДРЕСА_3 .

Наказом № 20 від 15.07.2015 року командира військової частини НОМЕР_5 (по особовому складу) старшого лейтенанта ОСОБА_4 призначено на посаду офіцера-механізованого батальйону військової частини польова пошта НОМЕР_4 та допущено до тимчасового виконання обов`язків за вакантною посадою командира гранатометного взводу 3 механізованого батальйону військової частини польова пошта НОМЕР_4 .

Старший лейтенант ОСОБА_4 , будучи військовослужбовцем, відповідно до вимог ст. 11 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України зобов`язаний свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати свій військовий обов`язок, знати й утримувати в готовності до застосування закріплене озброєння, бойову та іншу техніку, берегти державне майно.

Відповідно до положень ст. 1 Закону України «Про оборону України» та ст. 1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» особливий період це період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Відповідно до Закону України «Про затвердження Указу Президента України про часткову мобілізацію» від 15.01.2015 року №113-VIII в Україні з 20.01.2015 року діє особливий період.

26 вересня 2015 року під час маршу з населеного пункту смт. Меліоративне до пункту тимчасової дислокації військової частини на НОМЕР_6 загальновійськовому полігоні в АДРЕСА_4 , у період часу з 19-ї до 23-ї години, пересуваючись на борту бойової машини «БМП-2», між населеними пунктами смт. Меліоративне смт. Черкаське Новомосковського району Дніпропетровської області, старший лейтенант ОСОБА_4 грубо порушив порядок та умови належного зберігання ввіреної йому зброї та бойових припасів, які б унеможливлювали їх втрату або викрадення, та розмістив (поклав) ввірений йому для службового користування пістолет «ПМ» серії НОМЕР_2 із одним спорядженим магазином та 8 набоями до нього калібру 9 мм у кобуру невстановленого зразка, яка за своїми конструктивними особливостями не забезпечувала належного зберігання зброї і боєприпасів та допускала можливість їх втрати. Того ж дня, прибувши на 239-й загальновійськовий полігон с. Орлівщина Новомосковського району Дніпропетровської області, старший лейтенант ОСОБА_4 виявив відсутність своєї особистої вогнепальної зброї та боєприпасів, а саме пістолета «ПМ» серії НОМЕР_2 з одним спорядженим магазином з набоями до нього у кількості 8 патронів калібру 9 мм., що відбулося внаслідок допущених ним порушень.

Таким чином, 26 вересня 2015 року старший лейтенант ОСОБА_4 , діючи недбало та несумлінно ставлячись до належного зберігання виданої йому для службового користування вогнепальної зброї та набоїв до неї, а саме: пістолету «ПМ» серії НОМЕР_2 та 8 набоїв до нього калібру 9 мм., які були споряджені у магазині та знаходилися безпосередньо у конструкції зазначеного пістолету, втратив їх в умовах особливого періоду. Дії обвинуваченого ОСОБА_4 кваліфіковані за ч. 2 ст. 413 КК України як втрата ввірених для службового користування зброї, бойових припасів внаслідок порушення правил їх зберігання, вчинене в умовах особливого періоду, крім воєнного стану.

Обвинувачений ОСОБА_4 в судовому засіданні свою вину в пред`явленому йому обвинуваченні визнав повністю, обставини, викладені в обвинувальному акті, не оспорює. Показав, що 26.09.2015 року під час переїзду особового складу військової частини польова пошта НОМЕР_4 з АДРЕСА_5 до НОМЕР_7 загальновійськового полігону в АДРЕСА_4 , поклав свій пістолет «ПМ» до «оперативної» кобури. По прибуттю до пункту призначення виявив втрату своєї зброї та доповів про це командуванню. Вважає, що пістолет міг випасти з кобури під час руху на бойовій машині. В скоєному щиро кається.

Оскільки учасники судового провадження, в тому числі обвинувачений, не оспорювали в судовому засіданні обставини, при яких скоєно злочин, суд, відповідно до ст. 349 КПК України, вважає недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, і учасники судового процесу проти цього не заперечували. Також в судовому засіданні суд роз`яснив учасникам судового процесу, що у даному випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку. Судом було з`ясовано, що учасники судового процесу правильно розуміють зміст вищенаведених обставин та наслідки такого порядку дослідження доказів, а також встановлено відсутність сумнівів у добровільності їх позиції.

Таким чином, суд вважає вину обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні злочину встановленою та доведеною, його дії підлягають правовій кваліфікації за ч. 2 ст. 413 КК України як втрата ввірених для службового користування зброї, бойових припасів внаслідок порушення правил їх зберігання, вчинене в умовах особливого періоду, крім воєнного стану. Вина обвинуваченого підтверджується наявними у матеріалах кримінального провадження доказами, які досліджені судом за згодою сторін у порядку, визначеному ч. 3 ст. 349 КПК України.
При призначенні виду та розміру покарання обвинуваченому суд керується ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, сукупність усіх обставин у справі, дані про особу обвинуваченого. Так, обвинувачений вчинив злочин середньої тяжкості, за місцем проходження військової служби загалом характеризується позитивно, на обліку у лікарів не перебуває, раніше не судимий, приймав участь в проведенні антитерористичної операції на території Донецької та Луганської областей та є учасником бойових дій. Суд визнає пом`якшуючими покарання обставинами щире каяття та відшкодування обвинуваченим спричиненої шкоди внаслідок втрати військового майна. Обтяжуючих покарання обставин судом не встановлено.

Тому, відповідно до ст. 50 КК України покарання у виді позбавлення волі обвинуваченого на певний строк буде достатнім для його виправлення, і не потребує призначення покарання в межах найбільшої санкції ч. 2 ст. 413 КК України.

Між тим, враховуючи наявність пом`якшуючих покарання обставин, особу обвинуваченого та його ставлення до вчиненого, а також усі обставини у справі, суд дійшов до переконання, що виправлення обвинуваченого можливе без ізоляції від суспільства і згідно зі ст. 75 КК України він може бути звільнений від відбування покарання з випробуванням, що суд вважає достатнім для виправлення обвинуваченого і запобігання вчиненню ним нових злочинів.

На підставі викладеного, керуючись ст. 374 КПК України, суд, -

у х в а л и в :
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 413 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавленні волі на строк 1 (один) рік.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 (один) рік.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Новомосковський міськрайонний суд протягом тридцяти днів з дня його оголошення лише з підстав, передбачених ст. 394 КПК України.

Копію вироку видати обвинуваченому негайно після його оголошення.

Суддя ОСОБА_1