Дата документу Справа № 1
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Єдиний унікальний № 335/4520/16-к Головуючий у 1 інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-сс/778/283/16 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_2
Категорія оскарження ст.199 КПК України
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
6 травня 2016 року м. Запоріжжя
Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Запорізької області у складі:

головуючого ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участю прокурора ОСОБА_6 ,

захисника адвоката ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Запоріжжі в залі судових засідань Апеляційного суду Запорізької області провадження за апеляційною скаргою захисника підозрюваного ОСОБА_8 - адвоката ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 21 квітня 2016 року, якою задоволено клопотання старшого слідчого СВ прокуратури Запорізької області ОСОБА_9 та продовжено строк тримання під вартою в межах строку досудового розслідування, тобто до 24 травня 2016 року, стосовно

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Брянськ, Російської Федерації, громадянина України, росіянина, одруженого, маючого на утриманні неповнолітню дитину 2002 року народження, із середньою освітою, слюсаря ремонтника ПП «ЗМС 93», зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

1) 11 травня 1990 року Ленінським районним судом м. Запоріжжя за ч. 3 ст. 140, ч. 2 ст. 143, ст. 42 КК України (в редакції 1960 року) до 6 років позбавлення волі з лікуванням від наркоманії та конфіскацією майна;

2) 1 липня 1998 року Хортицьким районним судом м. Запоріжжя за ч. 3 ст. 140, ч. 3 ст. 42, ст. 42 КК України (в редакції 1960 року) до 4 років позбавлення волі з конфіскацією майна;

3) 21 квітня 1998 року Жовтневим районним судом м. Запоріжжя за ст. 17, ч. 3 ст. 140 КК України (в редакції 1960 року) до 3 років позбавлення волі з лікуванням від наркоманії та з конфіскацією майна;

4) 4 грудня 2002 року Ленінським районним судом м. Запоріжжя за ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі з лікуванням від наркоманії та конфіскацією майна;

5) 2 жовтня 2006 року Хортицьким районним судом м. Запоріжжя за ч. 2 ст. 199, ч. 2 ст. 190, ч. 2 ст. 70 КК України до 5 років позбавлення волі з конфіскацією майна;

6) 7 травня 2007 року Хортицьким районним судом м. Запоріжжя за ч. 2 ст. 185, ст. 71 КК України до 5 років 1 місяця позбавлення волі з конфіскацією майна;

7) 10 квітня 2008 року Нікопольським районним судом Дніпропетровської області за ст. 309, ч. 4 ст. 70 КК України до 1 місяця позбавлення волі;

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 199 КК України, -

В С Т А Н О В И Л А:

Органом досудового розслідування ОСОБА_8 підозрюється у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 199 КК України за наступних обставин.

На початку лютого 2016 року ОСОБА_10 , перебуваючи за місцем свого мешкання за адресою: АДРЕСА_2 за допомогою кольорової копіювальної розмножувальної техніки умисно виготовив з метою збуту 14 банкнот номіналом 500 грн. кожна.

Вказані підроблені грошові кошти ОСОБА_10 з метою збуту умисно зберігав за вищевказаною адресою приблизно до 8 лютого 2016 року, після чого, за попередньою домовленістю з ОСОБА_8 та за посередництвом ОСОБА_11 передав ОСОБА_8 вказані виготовлені ним підроблені грошові кошти з метою їх збуту останнім третім особам.

8 лютого 2016 року ОСОБА_8 , маючи спільний умисел з ОСОБА_10 на збут виготовлених останнім підроблених банкнот національної валюти України, а саме: 14 банкнот номіналом 500 грн. кожна, які приблизно 8 лютого 2016 року передала йому ОСОБА_11 , зателефонував ОСОБА_12 та запропонував останньому придбати у нього за 2500 грн. зазначені підроблені банкноти на загальну суму 7000 грн.

9 лютого 2016 року ОСОБА_12 , за попередньою домовленістю з ОСОБА_8 , прибув до місця помешкання останнього, розташованого за адресою: АДРЕСА_3 , де на 9 поверсі під`їзду вказаного будинку ОСОБА_8 , продовжуючи свій злочинний намір, спрямований на збут виготовленої ОСОБА_10 підробленої національної валюти України, дістав з карману паперовий згорток, в якому знаходились 14 купюр номіналом 500 грн. кожна та передав їх ОСОБА_12 . Після цього ОСОБА_12 дістав 2500 грн., які йому були раніше надані співробітниками СБУ та передав їх ОСОБА_8 як оплату за придбання підроблених грошових коштів.

25 січня 216 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань внесено кримінальне провадження за № 0000022 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 199 КК України.

24 лютого 2016 року ОСОБА_8 був затриманий у порядку ст. 208 КПК України за підозрою у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 199 КК України.

25 лютого 2016 року ОСОБА_8 було повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 199 КК України.

27 лютого 2016 року ухвалою слідчого судді Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя до підозрюваного застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

19 квітня 2016 року постановою заступника прокурора Запорізької області строк досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000022 продовжено до 24 травня 2016 року.

20 квітня 2016 року старший слідчий СВ прокуратури Запорізької області ОСОБА_9 , за погодження з прокурором відділу процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих регіональної прокуратури ОСОБА_13 , звернувся до слідчого судді з клопотанням про продовження ОСОБА_8 строку тримання під вартою до 24 травня 2016 року, мотивуючи тим, що у кримінальному провадженні необхідно виконати ряд слідчих дій, провести судові експертизи, а підстав для зміни ОСОБА_8 запобіжного заходу на більш м`який не має.

Ухвалою слідчого судді Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 21 квітня 2016 року ОСОБА_8 продовжено строк тримання під вартою до 24 травня 2016 року.

Задовольняючи клопотання слідчого, слідчий суддя мотивував своє рішення тим, що слідство по кримінальному провадженню не закінчено, при вирішенні питання про продовження строку тримання під вартою щодо підозрюваного ОСОБА_8 , слідчий суддя, зважаючи на доведеність обставин, на які посилався слідчий у своєму клопотанні, дійшов висновку, що більш м`які запобіжні заходи не можуть запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України та спробам підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином або вчинити інше кримінальне правопорушення.

В апеляційній скарзі захисник підозрюваного ОСОБА_8 адвокат ОСОБА_7 вважає, що ухвала слідчого судді є необґрунтованою та незаконною, такою що підлягає скасуванню, оскільки прокурором та слідчим не доведено неможливість застосування більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою. Крім того, захисник вважає, що слідчий суддя не взяв до уваги, що підозрюваний має постійне місце проживання та місце роботи, батько підозрюваного перебуває на стаціонарному лікуванні та потребує допомоги. Просить ухвалу скасувати та постановити нову, якою застосувати до ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Заслухавши доповідь судді, захисника підозрюваного-адвоката ОСОБА_7 , якій підтримав апеляційну скаргу та наполягав на її задоволенні, прокурора, яка ухвалу слідчого судді вважала законною та обґрунтованою, досудове розслідування до цього часу триває і з об`єктивних причин завершити його на цей час неможливо, оскільки у кримінальному провадженні досі триває проведення судових експертиз, крім того відносно інших фігурантів кримінального провадження - ОСОБА_11 та ОСОБА_10 , також підозрюваних у вчиненні кримінального провадження, передбаченого ч. 2 ст. 199 КК України, досудове розслідування з об`єктивних причин не завершено також, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, судова колегія вважає, що остання задоволенню не підлягає з наступних підстав.

З матеріалів судового провадження вбачається, що 250лютого 2016 року ОСОБА_8 було повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 199 КК України.

Ухвалою слідчого судді Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 27 лютого 2016 року, яку ухвалою Апеляційного суду Запорізької області від 14 березня 2016 року було залишено без змін, відносно ОСОБА_8 було застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 діб до 24 лютого 2016 року.

Відповідно до ч. 3 ст. 199 КПК України клопотання про продовження строку тримання під вартою крім відомостей, зазначених у статті 184 цього Кодексу, повинно містити: 1) виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання під вартою; 2) виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

З наявного в матеріалах судового провадження клопотання слідчого про продовження строку тримання підозрюваного ОСОБА_8 вбачається, що слідчим виконані в повній мірі вимоги ст.ст. 184, 199 КПК України під час звернення із вказаним клопотанням до слідчого судді.

Так у клопотанні наведені ризики, передбачені ст. 177 КПК України, які можуть настати у разі зміни чи припинення запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та об`єктивні причини, через які досудове розслідування за час тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_8 завершити було неможливо.

На час розгляду клопотання слідчим суддею ОСОБА_8 органом досудового розслідування підозрювався у вчиненні кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України відноситься до тяжких злочинів.

Відповідно до ч. 3 ст. 197 КПК України строк тримання під вартою може бути продовжений слідчим суддею в межах строку досудового розслідування.

Постановою заступника прокурора Запорізької області від 19 квітня 2016 року строк досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000022 відносно ОСОБА_8 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 було продовжено до трьох місяців, тобто до 24 травня 2016 року.

В своєму клопотанні слідчий просив продовжити строк тримання під вартою відносно ОСОБА_8 в межах строків досудового розслідування, а саме до 24 травня 2016 року і визначений ухвалою слідчого судді від 21 квітня 2016 року строк тримання під вартою ОСОБА_8 не виходить за межі строків проведення досудового розслідування.

Слідчий суддя, приймаючи рішення про продовження строку тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_8 дав належну оцінку доводам слідчого, через які завершити проведення досудового розслідування в межах двомісячного строку провести було неможливо, врахував доводи слідчого про те, що у провадженні необхідно провести експертизи, скласти обвинувальний акт.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

При цьому, слідчий суддя обґрунтовано прийшов до висновку, що запобігти цим ризикам шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів не передбачається можливим.

Доводи захисника, викладені в його апеляційній скарзі, щодо неналежної оцінки слідчим суддею позитивних відомостей про особу підозрюваного ОСОБА_8 , наявності на його утриманні батька, який перебуває не лікуванні та потребує стороннього догляду, не увагу не заслуговують, оскільки як вбачається з матеріалів судового провадження та ухвали слідчого судді, вказані відомості слідчому судді були відомі та були ним враховані при вирішенні питання про продовження строку тримання підозрюваного під вартою і судова колегія погоджується з висновками слідчого судді, що інші запобіжні заходи, не пов`язані із триманням під вартою, не зможуть забезпечити належної процесуальної поведінки підозрюваного та не будуть відповідати меті досягнення дієвості цього провадження.

Що стосується доводів захисника про те, що слідчим суддею не враховано факт укладення угоди про визнання винуватості між прокурором та ОСОБА_8 , за умовами якої сторони погодились на призначення підозрюваному покарання із випробуванням, то вказані доводи спростовані не лише поясненнями з цього приводу прокурора в судовому засіданні апеляційного суду, яка заперечувала наявність такої угоди, а і матеріалами провадження, зокрема, протоколом допиту підозрюваного ОСОБА_8 від 25 лютого 2016 року, згідно якого він, скориставшись правом, наданим ст. 63 Конституції України, показання давати відмовився.

З урахуванням наведеного судова колегія приходить до висновку, що рішення слідчого судді є законним та обґрунтованим, таким, що відповідає вимогам ст. 199 КПК України, ухвалено на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені достатніми даними, дослідженими та оціненими судом, а тому апеляційна скарга захисника підозрюваного за викладеними в ній доводами задоволенню не підлягає.

Порушень вимог КПК України, які могли б стати підставою для скасування ухвали слідчого судді, під час апеляційного розгляду не встановлено.

На підставі зазначеного, керуючись ст.ст. 404, 407 ч. 3, 422 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу захисника підозрюваного ОСОБА_8 - адвоката ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 21 квітня 2016 року стосовно ОСОБА_8 залишити - без змін.

Ухвала суду оскарженню в касаційному порядку не підлягає, набирає законної сили з моменту її оголошення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4