Справа № 517/21/16-к
Провадження № 1-кп/517/11/2016
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
19 лютого 2016 року смт. Фрунзівка

Фрунзівський районний суд Одеської області

в складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинувачених ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

розглянувши у підготовчому судовому засідання у залі суду в смт. Фрунзівка обвинувальний акт у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 15, ч.2 ст. 185 КК України, відомості про який внесені 21.04.2015 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000040, -

ВСТАНОВИВ:
До Фрунзівського районного суду Одеської області надійшов обвинувальний акт за обвинуваченням ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 15, ч.2 ст. 185 КК України.

Прокурор ОСОБА_3 у підготовчому судовому засіданні просив суд постановити ухвалу про призначення судового розгляду на підставі обвинувального акту, вважаючи, що під час досудового розслідування дотриманні вимоги КПК України, підстав для закриття та повернення обвинувального акта не вбачається. В судове засідання просив викликати обвинувачених та законного представника потерпілого.

Обвинувачені ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 в судовому засіданні не заперечували щодо призначення судового розгляду на підставі обвинувального акту, однак зазначили, що їм не надавався обвинувальний акт і реєстр матеріалів досудового розслідування.

Заслухавши думку прокурора, обвинувачених, дослідивши обвинувальний акт з додатками, суд дійшов наступних висновків.
Відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право повернути обвинувальний акт прокурору, якщо він не відповідає вимогам КПК України.
Так, відповідно до п.3 ч.2 ст. 291 КПК України обвинувальний акт повинен містити анкетні відомості кожного потерпілого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство).

Разом з тим, обвинувальний акт щодо ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 вказаним вимогам закону не відповідає.

Так, згідно ч.1 ст.55 КПК України потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, а також юридична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди.

Разом з тим, в обвинувальному акті не зазначено назву та інших даних потерпілого юридичної особи, а саме повної назви юридичної особи, відомостей про її організаційно-правову форму, а також про її юридичну адресу, а лише вказано анкетні відомості законного представника потерпілого, що є порушенням п.3 ч.2 ст.291 КПК України.

Крім того, відповідно до ст.59 КПК України законний представник потерпілого залучається до участі в процесуальній дії лише якщо потерпілим є неповнолітня особа або особа, визнана в установленому законом порядку недієздатною чи обмежено недієздатною.

Також, згідно із ч. 4 ст. 110 КПК України обвинувальний акт є процесуальним документом, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні злочинів.

Вимоги до обвинувального акту визначені ст. 291 КПК України, а їх недотримання прокурором є безумовним порушенням права обвинуваченого на захист.

Так, п.5 ч. 2 ст. 291 КПК України визначено, що обвинувальний акт має містити виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.

З обвинувального акту вбачається, що прокурором зазначені положення не дотримано. Так, з обвинувачення вбачається, що дії ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 кваліфіковані за ч. 1 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України, як вчинення «замаху на таємне викрадення чужого майна, якщо при цьому злочин не було доведено до кінця з причин, що не залежали від його волі, скоєний за попередньою змовою групою осіб».

Суд звертає увагу, що поняття правової кваліфікації кримінального правопорушення, визнано Законом як посилання на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність.

Разом з тим вказана правова кваліфікація кримінального правопорушення є вільним трактуванням прокурором диспозиції ст. 185 КК України, яка передбачає кримінальну відповідальність за вчинення (крадіжки), тобто таємного викрадення чужого майна.
Таким чином, прокурором не надано правової кваліфікації кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність.

До того ж, в обвинувальному акті зазначено, що ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 скоїли кримінальне правопорушення, тобто заздалегідь вирішено питання про винуватість осіб без вироку суду, що є порушенням принципу презумпції невинуватості та забезпечення доведеності вини як засади кримінального провадження, передбаченої ст. 17 КПК України, за змістом якої кожна особа вважається невинуватою у вчиненні злочину (кримінального правопорушення) і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в порядку, передбаченому цим Кодексом, і встановлено обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили.

Враховуючи, що обвинувальний акт вимогам закону не відповідає, що безумовно порушує право особи на захист, суд вважає за неможливе призначити судовий розгляд та приймає рішення про повернення обвинувального акту прокурору на підставі п.3 ч. 3 ст. 314 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 376, 314, 291 КПК України, суд -
ПОСТАНОВИВ:
Обвинувальний акт за обвинуваченням ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 15, ч.2 ст. 185 КК України, відомості про який внесені 21.04.2015 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000040 повернути керівнику Роздільнянської місцевої прокуратури.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду Одеської області протягом семи діб з дня її проголошення.

Суддя: