Справа № 139/511/16-к
В И Р О К
08 серпня 2016 року Мурованокуриловецький районний суд Вінницької області
в складі: головуючого судді ОСОБА_1
секретаря ОСОБА_2
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки та жительки АДРЕСА_1 , громадянки України, із середньою освітою, не працюючої, одруженої, не судимої,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 125 ч.1 КК України,

з участю сторін провадження:
прокурорів ОСОБА_4 , ОСОБА_5
обвинуваченої ОСОБА_3
потерпілої ОСОБА_6

19.04.2016 року близько 12:30 години ОСОБА_3 , перебуваючи поблизу автобусної зупинки села Лучинчик Мурованокуриловецького району Вінницької області, зустріла свою знайому ОСОБА_6 , жительку с. Лучинчик Мурованокуриловецького району, та з причин ревнощів до свого чоловіка, маючи умисел на нанесення тілесних ушкоджень, кинула її на землю та нанесла їй два удари ногою по голові та один удар ногою по правій нозі. Відповідно до висновку судово-медичної експертизи №112 від 20.04.2016 року у ОСОБА_6 мали місце такі тілесні ушкодження: синець по внутрішній поверхні правого стегна, синець в потиличній ділянці зліва та синець в центрі тім`яної ділянки, які виникли від неодноразової дії тупого предмета, нанесені можливо 19.04.2016 року, та належать всі у сукупності до категорії легких тілесних ушкоджень.
Вказані дії ОСОБА_3 органом досудового розслідування кваліфіковані за ст.125 ч.1 КК України, як умисне легке тілесне ушкодження.
Допитана в судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_3 вину в пред`явленому їй обвинуваченні не визнала. Суду пояснила, що 19 квітня 2016 року вона їхала маршрутним автобусом з м. Могилів-Подільський. Вийшла на автобусній зупинці біля с. Лучинчик Мурованокуриловецького району. Разом з нею вийшла також жителька даного села Кульбачна Людмила, яка перебувала у нетверезому стані, оскільки при виході із маршрутки та впала на її плечі і вона допомогла їй зійти. З ОСОБА_6 вона уже на протязі 1,5 року перебуває у неприязних відносинах і у них після виходу на зупинку дійсно виник словесний конфлікт. Однак будь-яких тілесних ушкоджень при цьому вона не наносила. Де та могла їх отримати не знає, оскільки пішла додому.
Не дивлячись на невизнання вини обвинуваченою ОСОБА_3 , її винність повністю доводиться показами потерпілої, свідків та іншими доказами, наданими стороною обвинувачення, належність та достовірність яких не оспорена стороною захисту чи потерпілою, що безпосередньо досліджені у судовому засіданні.
Так, потерпіла ОСОБА_6 в судовому засіданні підтримала своє обвинувачення та суду показала, що 19 квітня 2016 року поверталася маршруткою з м.Могилів-Подільський додому. Близько 12 години 30 хвилин вийшла з автобуса на зупинці с.Лучинчик. На даній зупинці вийшла також жителька с.Личинець ОСОБА_3 . Вони обоє пішли в напрямку села: вона рухалась першою, а обвинувачена кілька кроків позаду. Пройшовши близько 100 метрів від зупинки, вона відчула різкий біль в голові від того, що її хтось тягне за волосся. В подальшому вона впала на землю та побачила, що це була ОСОБА_3 . Остання почала виражатися в її сторону нецензурними словами і бити ногами по голові та тілу. Це побачили її сестра ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , які вийшли навпроти, щоб допомогти їй нести сумки. Вони почали кричати на ОСОБА_3 і та припинила її побиття. Далі ОСОБА_3 сказала, що це вона зробила через її відносини з її чоловіком. Потім вони розійшлися.
Свідок ОСОБА_7 суду пояснила, що 19.04.2016 року вона перебувала у себе вдома в с. Лучинчик. Близько 12 години до неї прийшла ОСОБА_6 з якою вона пішла до автобусної зупинки, щоб забрати у її сестрі ОСОБА_8 , яка повертається з м. Могилів-Подільський куплене для неї насіння. Підійшовши до зупинки, вона почула крик та побачила як місцева жителька ОСОБА_3 б`є когось ногами. Лариса почала кричати, тоді ОСОБА_3 зупинилась. Коли вони підійшли ближче, то побачили, що з землі підіймалась ОСОБА_6 . ОСОБА_3 відходячи висловлювалась до всіх нецензурними словами. При цьому зазначила, що в руці у ОСОБА_3 був жмут волосся ОСОБА_9 .
Свідок ОСОБА_6 пояснила, що 19.04.2016 року близько 12 години до неї зателефонувала сестра ОСОБА_10 та сказала, що вона виїхала з м. Могилів-Подільський і попросила зустріти її на зупинці, щоб допомогти нести речі. Вона вийшла з дому, зайшла до ОСОБА_11 та попросила її піти разом з нею. ОСОБА_7 погодилася і вони разом пішли до зупинки. Десь за 100 метрів від неї вона почула крик та побачила як жителька с.Лучинець ОСОБА_3 наносить удари ногами по голові та тулубу її сестрі ОСОБА_12 . Вона почала кричати тоді ОСОБА_3 зупинилася і припинила бійку. Далі вони з ОСОБА_7 підійшли до ОСОБА_12 та допомогли їй піднятися. Потім вони розійшлися.
Свідок ОСОБА_13 суду пояснила, що працює вчителькою англійської мови в школі с. Лучинчик. 19.04.2016 року після закінчення 4 уроку о 12 години 20 хвилин вона пішла до дороги сполученням м. Вінниця м. Могилів-Подільський. Близько 12 години 40 хвилин біля приватного підприємства «Дружба Народів» вона зустріла ОСОБА_14 та ОСОБА_3 . Коли вона підійшла до них, ОСОБА_6 розмовляла по мобільному телефону, а ОСОБА_3 йшла поблизу неї. При цьому зазначила, що будь-яких зовнішніх ознак тілесних ушкоджень у ОСОБА_6 вона не бачила. Безпосереднім свідком конфлікту між ними вона не була.
Свідок ОСОБА_15 пояснив суду, що є сільським головою с. Лучинчик. 19.04.2016 року близько 13 години він прийшов у сільську раду де знаходились ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 та ОСОБА_6 . Остання розповідала, що її побила ОСОБА_3 . На обличчі ОСОБА_6 явних тілесних ушкоджень не помітив. Він рекомендував її зателефонувати дільничному інспектору.
Свідок ОСОБА_19 пояснила, що 19.04.2016 року близько 14 години 10 хвилин вона знаходилась на власній території у с. Лучинчик та бачила, що на вулиці повз неї ішла ОСОБА_6 тримаючись рукою за голову. На питання, що трапилося та відповіла, що її побила ОСОБА_3 .
Свідок ОСОБА_16 суду пояснила, що працює секретарем Лучинчицької сільської ради. 19.04.2016 року близько 12 години 30 хвилин до неї по телефону подзвонила ОСОБА_6 , розповіла, що її побила ОСОБА_3 та попросила, щоб вона зателефонувала до дільничного інспектора. Останній був поза зоною покриття. Через декілька хвилин вона все ж до нього дозвонилася. Сама вона знаходилась на роботі в сільській раді куди через одну годину прийшли ОСОБА_10 та почала розказувати, що її побила ОСОБА_3 . Саден чи синців у неї вона не бачила, однак зазначила, що коси у ОСОБА_6 були поросмикувані, брюки та спина була в болоті. Через декілька хвилин прийшла завідувач фельдшерсько-акушерським пунктом с. Лучинчик ОСОБА_17 , яка оглянула ОСОБА_6 .
Свідок ОСОБА_18 пояснила, що працює землевпорядником у Лучинчицькій сільській раді. 19.04.2016 року вона перебувала на роботі. Близько 13 години у приміщення сільської ради прийшла ОСОБА_10 , яка сильно плакати. Що з нею трапилося вона не питала, одразу ж пішла на обід. Саден чи синців на її обличчі вона не помітила.
Свідок ОСОБА_17 пояснила суду що працює завідуючою фельдшерсько-акушерським пунктом с. Лучинчик. 19.04.2016 року близько 13 години у приміщенні сільської ради вона зустріла заплакану ОСОБА_14 , яка розповіла що її побила ОСОБА_3 . Далі вона повідомила, що у неї болить та крутиться голова. Під час проведеного нею візуального обстеження будь-яких синців, саден, подряпин чи гематом у ОСОБА_6 виявлено не було. Вона дала їй заспокійливий засіб та пішла у своїх справах.
Крім показів потерпілої, свідків, винність обвинуваченої ОСОБА_3 , доводиться дослідженими у судовому засіданні доказами, що надані стороною обвинувачення:
- висновком судово-медичної експертизи № 112 від 20.04.2016 року, згідно якого у ОСОБА_6 мали місце такі тілесні ушкодження: синець по внутрішній поверхні правого стегна, синець в потиличній ділянці зліва та синець в центрі тім`яної ділянки, які виникли від неодноразової дії тупого предмета, можливо 19.04.2016 року, та належать всі у сукупності до категорії легких тілесних ушкоджень, які не спричиняють короткочасний розлад здоров`я більше шести діб (а.к.п.13).
Показання обвинуваченої ОСОБА_3 про те, що вона не наносила тілесних ушкоджень потерпілій ОСОБА_6 суд визнає неправдивими, спрямованими на уникнення кримінальної відповідальності, оскільки вони спростовуються показаннями потерпілої ОСОБА_6 , яка в судовому засіданні послідовно розповіла про обставини безпідставного нанесення їй тілесних ушкоджень обвинуваченою, а також показаннями свідків ОСОБА_7 та ОСОБА_6 які були безпосередніми очевидцями події.
Крім того, відповідно до показів свідка ОСОБА_16 потерпіла відразу ж звернулася по допомогу, а саме: попросила повідомити дільничного інспектора про її побиття обвинуваченою, а в подальшому відповідно до її заяви від 19.04.2016 року (а.к.п. 2) звернулася до Мурованокуриловецького ВП Могилів-Подільського ВП ГУНП у Вінницькій області, що підтверджує правдивість її показів, а тому дані покази суд бере до уваги в повному обсязі.
Свідки ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 та ОСОБА_19 зазначили, що про обставини вчинення злочину дізналися зі слів самої потерпілої, тому суд оцінює їх покази лише у сукупності з іншими доказами, як такі, що опосередковано підтверджують факт правопорушення вчиненого ОСОБА_3 19.04.2016 року відносно ОСОБА_6 .
При цьому, показання потерпілої та свідків ОСОБА_7 і ОСОБА_6 є логічними і послідовними, а також у повній мірі в деталях узгоджуються між собою та з показаннями свідків ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 та ОСОБА_19 щодо факту нанесення ОСОБА_6 . ОСОБА_3 тілесних ушкоджень, а також узгоджуються з результатами ретельного експертного дослідження.
Суд враховує, що свідки ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 та ОСОБА_13 у своїх поясненнях вказували на те, що після конфлікту не бачили у потерпілої жодних синців, саден та інших ушкоджень. Разом з тим, з висновку експертизи вбачається, що вони і не могли їх бачити, оскільки тілесні ушкодження знаходяться на стегні (приховане одягом), в потиличній та тім`яній ділянці голови (приховані волоссям), тому зазначене саме по собі не може свідчити про відсутність у потерпілої тілесних ушкоджень, які наступного дня були встановлені висновком експерта.
Пояснення обвинуваченої ОСОБА_3 про те, що потерпіла перебувала у стані сп`яніння не підтверджуються жодним доказом.
Таким чином, в сукупності обставини справи та зібрані докази, дають змогу зробити висновок, що ОСОБА_3 умисно, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій на ґрунті неприязних стосунків нанесла тілесні ушкодження потерпілій ОСОБА_6 , а тому її дії слід кваліфікувати за ч.1 ст.125 КК України як умисне легке тілесне ушкодження.
Щодо доведеності вини ОСОБА_3 суд керується принципом «поза розумним сумнівом», зміст якого сформульований у пункті 43 рішення Європейського суду з прав людини від 14 лютого 2008 року у справі «Кобець проти України». Зокрема, доведення має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою.
Вирішуючи питання про призначення обвинуваченій ОСОБА_3 покарання, суд керується вимогами ст.ст. 65 - 67 КК України та роз`ясненнями Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 року Про практику призначення судами кримінального покарання та виходить із принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.
Зокрема, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, який згідно із ст. 12 КК України є злочином невеликої тяжкості, особу винної, яка раніше не судима (а.к.п.18), у вчиненому не розкаялася, по місцю проживання характеризується позитивно (а.с.10), на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває (а.с.17).
Обставин, що пом`якшують чи обтяжують покарання обвинуваченій ОСОБА_3 судом не встановлено.
Враховуючи всі обставини справи в їх сукупності, ставлення обвинуваченої ОСОБА_3 до вчиненого, думку потерпілої, яка просила суворо покарати обвинувачену, суд переконаний, що саме покарання у виді максимального штрафу в межах санкції частини статті, за якою кваліфіковано її діяння буде необхідним та достатнім і досягне мети не лише кари ОСОБА_3 за вчинене, а й буде слугувати для її виправлення та попередження вчинення нових злочинів як засудженою так і іншими особами. При цьому судом враховано, що обвинуваченою не надано доказів неможливості сплати нею штрафу.
Запобіжний захід відносно ОСОБА_3 не обирався.
Цивільний позов не заявлявся.
Речові докази та процесуальні витрати по справі відсутні.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 368, 373-376 КПК України, суд, -
ОСОБА_3 визнати винною в скоєнні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, та призначити їй покарання у виді штрафу в розмірі 50 (п`ятдесят) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень.
Речових доказів та процесуальних витрат по справі немає.
Запобіжний захід відносно ОСОБА_3 не обирався.
Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до апеляційного суду Вінницької області протягом 30 днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги через Мурованокуриловецький районний суд Вінницької області.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копію вироку негайно після його проголошення вручити засудженій, потерпілій і прокурору.

Суддя