Справа № 524/541/16-к
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
13 червня 2016 року Автозаводський районний суд м. Кременчука Полтавської області в складі:

головуючої - судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

при секретарі ОСОБА_4 ,

з участю:

прокурора ОСОБА_5 ,

потерпілої ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кременчуці Полтавської області кримінальні провадження, внесені до ЄРДР за № 0000091 від 07.01.2016 року та № 0000499 від 03.02.2016 року про обвинувачення ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кременчука Полтавської області, українця, громадянина України, з базовою загальною середньою освітою, не одруженого, не працюючого, раніше судимого:

?15.01.2002 року Автозаводським районним судом м. Кременчука Полтавської області за ч. 2 ст. 140 КК України на 6 місяців позбавлення волі;

?24.03.2003 року Крюківським районним судом м. Кременчука Полтавської області за ч. 2 ст. 140, ч. 3 ст. 185, ч. 1 ст. 70, ч. 4 ст. 70 КК України на 3 роки 6 місяців позбавлення волі. Звільнений 16.11.2004 року умовно-достроково на невідбутий строк 9 місяців 9 днів;

?03.10.2005 року Автозаводським районним судом м. Кременчука Полтавської області за ч. 3 ст. 185, ст. 71 КК України на 3 роки 6 місяців позбавлення волі. Звільнився 27.11.2007 року умовно-достроково на 8 місяців 15 днів;

?11.07.2006 року Крюківським районним судом м. Кременчука Полтавської справу закрито у зв`язку з амністією на підставі ст. 7 КПК України.

?26.05.2009 року Автозаводським районним судом м. Кременчука Полтавської області за ч. 2 ст. 185, ч. 1 ст. 309, ч. 1 ст. 358, ч. 3 ст. 358, ст. ст. 70,71, 72 КК України на 3 роки позбавлення волі. Звільнений 27.03.2012 року по відбуттю строку покарання;
? 11.02.2013 року Автозаводським районним судом м. Кременчука Полтавської області за ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185, ч. 1 ст. 187, ч. 2 ст. 309, ч. 1 ст. 313, ч. 3 ст. 358, ч. 4 ст. 358, ст. 70 КК України на 4 роки 6 місяців позбавлення волі. Звільнився 02.10.2015 року умовно-достроково на невідбутий термін 1 рік 4 місяці 7 днів,
проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , обвинуваченого у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185, ч. 3 ст. 187, ст. 395 КК України,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_7 , маючи не зняту та не погашену судимість за вчинення злочинів передбачених ст. ст. 185, 187 КК України, повторно, 06.01.2016 року у період часу з 19 год. 10 хв. по 22 год. 30 хв. розбив віконне скло до буд. АДРЕСА_2 та проник до вказаного будинку. З даного будинку ОСОБА_7 таємно викрав речі належні потерпілій ОСОБА_9 на загальну суму 8032 грн., а саме: ноутбук «Acer AR 5897», акустичну систему «Elenberg CAS -2130» та комп`ютерну мишку НР. З викраденим майном ОСОБА_7 з місця вчинення злочину зник і тим самим завдав потерпілій матеріального збитку на загальну суму 8032 грн.

Повторно, ОСОБА_7 07.01.2016 року приблизно в 2 год., перебуваючи в кв. АДРЕСА_3 , таємно викрав належний потерпілому ОСОБА_10 мобільний телефон «Nokia 107 Dual Sim», вартістю 615 грн. та мобільний телефон «Samsung SGH-900», вартістю 240 грн., що належав потерпілій ОСОБА_11 . З викраденими телефонами ОСОБА_7 з місця вчинення злочину зник, завдавши потерпілим матеріальних збитків на вказані вище суми.

Повторно, 03.02.2016 року приблизно в 18 год. 30 хв. ОСОБА_7 , маючи намір заволодіти чужим майном, проник до квартири АДРЕСА_4 , де вчинив напад на потерпілу ОСОБА_6 з метою негайного заволодіння її майном. Перебуваючи в зазначеній квартирі, ОСОБА_7 застосував до потерпілої небезпечне для життя та здоров`я насильство, що виразилося у здавлюванні органів шиї невстановленим гнучким предметом виготовленим із тканини. При цьому обвинувачений висловлював вимоги про передачу йому грошей потерпілою. У такий спосіб ОСОБА_7 заволодів належним потерпілій телевізором «Samsung UE32D4003B», вартістю 5890 грн. та грошима в сумі 100 грн. З викраденим майном ОСОБА_7 з місця вчинення злочину зник, завдавши потерпілій ОСОБА_6 матеріальних збитків на суму 5990 грн.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_7 свою вину в пред`явленому обвинуваченні визнав та по суті обвинувачення показав, що 06.01.2016 року він знаходився ввечері вдома і розпивав спиртні напої. Потім вийшов на вулицю і пішов до будинку потерпілої ОСОБА_12 , розбив вікно в будинок, заліз, забрав ноутбук, колонки і мишку. Ці речі обвинувачений заклав до ломбарду, а грошима розпорядився на власний розсуд. 07.01.2016 року обвинувачений прийшов в гості до ОСОБА_10 , який проживає на вул. Пролетарській, де розпивав спиртні напої разом з потерпілими. Коли потерпілі ОСОБА_10 і ОСОБА_11 кудись вийшли, обвинувачений забрав зі столу їх телефони і пішов, телефонами розпорядився на власний розсуд. 03.02.2016 року обвинуваченому потрібні були гроші і він перебував у стані алкогольного сп`яніння. Через не замкнені двері ОСОБА_7 зайшов в будинок до сусідки, штовхнув ї і потребував у неї гроші. На столі побачив 100 грн., якими заволодів а також заволодів телевізором. В цей же день ОСОБА_7 був затриманий працівниками міліції. Яке саме насильство обвинувачений застосовував до потерпілої він не пам`ятає, через стан алкогольного сп`яніння. Також обвинувачений пояснив, що під час звільнення з місць позбавлення волі до нього був застосований адміністративний нагляд. Адміністративний нагляд установлювався в його присутності і було застосовано обмеження щодо заборони покидати місце проживання з 22 год. до 6 год. ранку наступного дня. Інколи бували такі дні, коли обвинувачений не ночував вдома, а залишався ночувати у друзів чи знайомих, але проживав весь час за місцем проживання.

Крім власних показань обвинуваченого про визнання ним своєї вини, його вина у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185, ч. 3 ст. 187 КК України підтверджується сукупністю таких доказів досліджених та перевірених судом.

Потерпіла ОСОБА_6 під час її допиту в судовому засіданні показала, що вона проживає по АДРЕСА_1 . Цей будинок поділено на дві половини, на двох власників. Потерпіла проживає сама. В іншій половині проживають сім`я ОСОБА_13 . 03.02.2016 року потерпіла перебувала вдома, зайшла в будинок, зачинила двері. На вхідних дверях із коридору до будинку потерпілої висить ширма. Через деякий час штора відкрилася і зайшов ОСОБА_7 , якого потерпіла одразу впізнала. Обвинувачений став вимагати грошей. Коли потерпіла відмовила давати гроші, ОСОБА_7 дістав «удавку» і почав її душити, удавку накидав три рази. Після цього, обвинувачений забрав у потерпілої гроші під скатертю, забрав телевізор, мобільний телефон і пішов. Дії обвинуваченого потерпіла сприймала, як такі, що можуть заподіяти їй смерть. Від дій обвинуваченого та послідуючого падіння потерпіла отримала тілесні ушкодження у виді синців. Той предмет із тканини, яким ОСОБА_7 здавлював шию потерпіла не може описати. Після того, як обвинувачений пішов, потерпіла зателефонувала сусідці, а та прийшла і викликала поліцію. В цей же день потерпіла дізналася, що ОСОБА_7 був затриманий працівниками поліції. Телевізор і мобільний телефон потерпілій повернуто.

Свідок ОСОБА_14 , пославшись на ст. 63 Конституції України відмовилась давати свідчення відносно свого сина обвинуваченого ОСОБА_15 .

Свідок ОСОБА_16 дала суду свідченні про те, що приблизно в 18 год. вечора 03.02.2016 року до свідка зателефонувала сусідка ОСОБА_17 і повідомила, що ОСОБА_18 її бив, вимагав гроші і душив. Свідок зателефонувала в міліцію і в швидку допомогу та пішла до потерпілої ОСОБА_6 додому. Коли свідок зайшла в будинок, то знову зателефонувала в поліцію. Після приїзду працівників поліції, потерпіла розповідала як обвинувачений вчинив напад на неї. Після події потерпіла ОСОБА_6 розповідала свідку про те, що нападник її душив. У день вчинення злочину ОСОБА_7 затримали працівники поліції з телевізором потерпілої.

Копією договору застави від 07.01.2016 року з якого вбачається, що ОСОБА_7 заклав до ломбарду «Скарбничка» мобільний телефон «Nokia 107 Dual Sim», що належить потерпілому ОСОБА_10 ( а.с. 116).

Копією договору застави від 06.01.2016 року з якого вбачається, що ОСОБА_7 заклав до ломбарду «Скарбничка» ноутбук «Acer AR 5897», що належить потерпілій ОСОБА_19 ( а.с. 81).

Протоколом огляду місця події від 03.02.2016 року, яким зафіксована загальна обстановка на місці події після нападу на потерпілу ОСОБА_6 ( а.с. 82-83).

Протоколом огляду від 03.02.2016 року, яким зафіксовано обставини видачі ОСОБА_7 телевізора «Samsung UE32D4003B», що належить потерпілій ОСОБА_6 ( а.с. 84-85).

Висновком судово-медичної експертизи № 120 від 04.02.2016 року про те, що у потерпілої ОСОБА_6 виявлені тілесні ушкодження у виді синців на лівому передпліччі та лівій сідниці, які утворились від дії тупих предметів (не менше двох ударів), можливо у вказаний період часу і при вказаних обставинах. За ступенем тяжкості ці тілесні ушкодження відносяться до легких тілесних ушкоджень ( а.с. 123).

Висновком експерта про вартість викраденого у потерпілих майна ( а.с. 124-125).

Висновком № 4/кр від 15.02.2016 експерта-товарознавця про те, що залишкова вартість належного потерпілій ОСОБА_6 телевізора «Samsung UE32D4003B», яким незаконно заволодів обвинувачений ОСОБА_7 складає 5890 грн. ( а.с. 127-134).

Оцінивши сукупність досліджених доказів керуючись законом та за своїм внутрішнім переконанням, колегія суддів приходить до висновку про те, що обвинувачений ОСОБА_7 вчинив злочини, передбачені ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185, ч. 3 ст. 187 КК України .

Умисні та протиправні дії ОСОБА_7 щодо заволодіння майном потерпілої ОСОБА_9 суд кваліфікує за ч. 3 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно, поєднана з проникненням у житло.

Умисні і протиправні дії ОСОБА_7 щодо заволодіння майном потерпілих ОСОБА_10 і ОСОБА_11 суд кваліфікує за ч. 2 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно.

Умисні та протиправні дії ОСОБА_7 , що виразилися у нападі на потерпілу ОСОБА_6 суд кваліфікує за ч. 3 ст. 187 КК України, як напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із насильством, небезпечним для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу, поєднаний з проникненням у житло.

ОСОБА_7 обвинувачується також і в тому, що він вчинив злочин, передбачений ст. 395 КК України при таких обставинах.

Так, в обвинувальному акті зазначено, що ОСОБА_7 , будучи раніше судимим, перебуваючи під адміністративним наглядом відповідно до ухвали Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 30.09.2015, умисно з метою ухилення від адміністративного нагляду, самовільно без належного дозволу працівників поліції на початку січня 2016 року залишив своє місце проживання по АДРЕСА_1 .

При цьому, ОСОБА_7 був попереджений про те, що у випадку порушення правил адміністративного нагляду його буде притягнуто до адміністративної відповідальності, а у випадку самовільного залишення місця проживання з метою ухилення від адміністративного нагляду, він буде притягнутий до кримінальної відповідальності в порядку, встановленому Законом України.

За таких обставин, органами досудового розслідування дії ОСОБА_7 кваліфіковані як такі, що виразилися у самовільному залишенні місця проживання з метою ухилення від адміністративного нагляду, тобто - злочин, передбачений ст. 395 КК України.

Сам обвинувачений під час його допиту прокурором та судом пояснив, що під час звільнення з місць позбавлення волі до нього був застосований адміністративний нагляд. Адміністративний нагляд установлювався в його присутності і було застосовано обмеження щодо заборони покидати місце проживання з 22 год. до 6 год. ранку наступного дня. Інколи бували такі дні, коли обвинувачений не ночував вдома, а залишався ночувати у друзів чи знайомих, але проживав весь час за місцем проживання.

Для доведення вини ОСОБА_7 у вчиненні злочину, передбаченого ст. 395 КК України прокурором забезпечено явку та допит у суді свідків ОСОБА_20 та ОСОБА_21 .

Свідок ОСОБА_20 дала суду пояснення про те, що вона є рідною тіткою обвинуваченого ОСОБА_7 та проживає з ним в одному будинку за адресою: АДРЕСА_1 . Свідок пояснила, що вона не пам`ятає коли обвинувачений звільнився з місць позбавлення волі. Згідно показань свідка, з часу звільнення і до затримання обвинувачений проживав вдома, бувало що відлучався не більше ніж на тиждень, інколи не ночував вдома.

Свідок ОСОБА_21 пояснив суду, що він працює інспектором Кременчуцького відділу поліції. Обвинуваченого ОСОБА_7 свідок знає ще з того часу, коли той був неповнолітнім, оскільки обвинувачений у неповнолітньому віці мав приводи в міліцію. В кінці листопада 2015 року до райвідділу поліції прибув ОСОБА_15 і став на облік, як особа за якою встановлено адміністративний нагляд. ОСОБА_15 повідомив, що звільнився з місць позбавлення волі і за ним установлений адміністративний нагляд. Після надходження ухвали про встановлення адміністративного нагляду, свідок викликав ОСОБА_7 для постановки на облік та ознайомив із встановленими обмеженнями. Після Нового року ОСОБА_7 перестав з`являтися на реєстрацію, надійшла інформація про вчинення ОСОБА_7 злочину. Відвідуванням обвинуваченого за місцем проживання у січні 2016 року неодноразово виявлялася його відсутність під час приїзду працівників поліції.

До матеріалів кримінального провадження також долучено рапорт працівника поліції про те, що в результаті відвідування ОСОБА_7 за місцем проживання: 06.01.2016, 07.01.2016, 09.01.2016, 10.01.2016, 11.01.2016, 12.01.2016, 14.01.2016, 15.01.2016, 16.01.2016, було встановлено відсутність обвинуваченого у місці проживання за що складено протоколи про адміністративні правопорушення, передбачені ст. 187 КУпАП.

Інших доказів винуватості ОСОБА_7 у злочині, передбаченому ст. 395 КК України стороною обвинувачення не надано.

Дослідивши надані сторонами докази, колегія суддів вважає, що в цій частині обвинувачення ОСОБА_7 ґрунтується на припущеннях та не знайшло свого підтвердження в суді, виходячи з такого.

Статтею 395 КК України встановлено відповідальність за самовільне залишення особою місця проживання з метою ухилення від адміністративного нагляду, а також неприбуття без поважних причин у визначений строк до обраного місця проживання особи, щодо якої встановлено адміністративний нагляд у разі звільнення з місць позбавлення волі.
В обвинувальному акті зазначено, що ОСОБА_7 на початку січня 2016 року без належного дозволу працівників поліції залишив місце проживання.
Проте, з такого формулювання вбачається, що органами досудового розслідування не встановлено у який період часу, як довго і за якою конкретно визначеною адресою проживав обвинувачений. Не встановлені ці обставини і під час допиту свідків ОСОБА_20 та ОСОБА_21 .

Пунктами 8-10 постанови Пленуму Верховного Суду У країни № 3 від 28.03.1986 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про порушення правил адміністративного нагляду» встановлено, що оскільки адміністративний нагляд встановлюється тільки на підставі і в порядку, передбаченому Законом, суди при розгляді кримінальних справ зобов`язані підвищити вимогливість до органів досудового розслідування. Зокрема, належить вимагати: відомості про попередні судимості піднаглядного; матеріали установи виконання покарань чи органу внутрішніх справ, що характеризують його на час перебування в місцях позбавлення
волі або після відбуття покарання; дані про заходи стягнення, які
застосовувались за порушення режиму відбування покарання чи порушення громадського порядку, прав інших громадян або за інші правопорушення; письмове попередження про можливість встановлення адміністративного нагляду та інші дані, необхідні для вирішення питання про законність і обгрунтованість встановлення та
продовження адміністративного нагляду.
Під самовільним залишенням піднаглядним місця проживання з метою ухилення від адміністративного нагляду слід розуміти зміну ним без поважних
причин і повідомлення працівників міліції, які здійснюють нагляд, місця проживання як у межах одного й того ж населеного пункту, так і виїзд без дозволу органу внутрішніх справ до іншого населеного пункту.
Висновок суду про порушення особою встановлених обмежень і правил адміністративного нагляду з метою ухилення від нього має бути обгрунтований на доказах, перевірених у судовому засіданні.
Стороною обвинувачення не надано суду буд-яких доказів про те, що обвинувачений ОСОБА_7 змінив місце проживання і проживав за іншою встановленою слідством адресою, не вказано протягом якого часу він проживав не за місцем свого постійного приживання, не надано доказів про те, що обвинувачений письмово попереджений про кримінальну відповідальність за самовільне залишення місця проживання з метою ухилення від адміністративного нагляду. Тому, обвинувачення ОСОБА_7 за ст. 395 КК України ґрунтується на припущеннях.
Таким чином, розглянувши кримінальне провадження відповідно до принципів змагальності та диспозитивності, керуючись конституційним принципом, визначеним ч. 3 ст. 62 Конституції України, відповідно до якого, обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях, а усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь, суд вважає, що обвинувачення підтримане прокурором за ст. 395 КК України не знайшло свого підтвердження в суді.

Отже, у зв`язку з не доведенням того факту, що ОСОБА_7 вчинено кримінальне правопорушення, передбачене ст. 395 КК України, в цій частині його необхідно виправдати на підставі п. 1 ч. 1 ст. 373 КПК України.

Обираючи вид і міру покарання обвинуваченому ОСОБА_7 , суд враховує те, що він вчинив два тяжких злочини, всі обставини по справі, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, суму коштів та вартість майна, якими незаконно заволодів обвинувачений, характер застосованого до потерпілої насильства по епізоду розбійного нападу, особу обвинуваченого, його попередні судимості, вік і стан здоров`я обвинуваченого.

Обставинами, які пом`якшують покарання суд визнає щире каяття та сприяння розкриттю злочину.

Обставин, які обтяжують покарання суд не знаходить.

Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_7 вчинив два тяжкі злочини у період умовно-дострокового звільнення а попереднім вироком, суд не знаходить підстав для застосування до цього обвинуваченого положень ст. ст. 69,75 КК України.

На підставі ст. 100 КПК України, речові докази необхідно залишити у власності потерпілих.

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_7 у виді тримання під вартою необхідно залишити в силі до вступу вироку в законну силу.

Строк відбуття покарання ОСОБА_7 рахувати з моменту затримання. Відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України, зарахувати ОСОБА_7 у строк відбуття покарання строк попереднього ув`язнення з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Керуючись ст.ст. 370, 371, 373, 374 КПК України суд, -

У Х В А Л И В:
Визнати винним ОСОБА_7 у вчинені злочинів, передбачених ч. 2 ст. 185 , ч. 3 ст. 185, ч. 3 ст. 187 КК України та призначити покарання:

за ч. 2 ст. 185 КК України один рік позбавлення волі;

за ч. 3 ст. 185 КК України три роки позбавлення волі;

за ч. 3 ст. 187 КК України сім років позбавлення волі з конфіскацією ? всього належного йому майна.

На підставі ч. 1,2 ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів визначити ОСОБА_7 покарання, шляхом поглинення менш суворих покарань більш суворим у виді семи років позбавлення волі з конфіскацією ? всього належного йому майна.

За сукупністю вироків на підставі ст. 71 КК України, визначити ОСОБА_7 остаточне покарання шляхом часткового складання покарань, приєднавши частково до покарання визначеного цим вироком невідбуте покарання за вироком Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 11.02.2013 року та вважати його засудженим на сім років один місяць позбавлення волі з конфіскацією ? всього належного йому майна.

Строк відбуття покарання ОСОБА_7 рахувати з моменту затримання, тобто з 03.02.2016 року.

За правилами ч. 5 ст. 72 КК України зарахувати ОСОБА_7 у строк відбуття покарання строк його попереднього ув`язнення з моменту затримання 03.02.2016 року до моменту постановлення вироку 13.06.2016 року включно, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі та вважати його таким, що відбув двісті шістдесят чотири дні позбавлення волі.
У підтриманому прокурором обвинуваченні за ст. 395 КПК України ОСОБА_7 визнати невинуватим та виправдати у зв`язку з недоведеністю факту вчинення ним цього кримінального правопорушення.

Запобіжний захід ОСОБА_7 до набрання вироком законної сили залишити попередній у виді тримання під вартою.

Речові докази: мобільний телефон «Samsung SGH-900» - залишити у власності потерпілої ОСОБА_11 ( а.с. 113-114); ноутбук «Acer AR 5897», комп`ютерну мишку та акустичну систему - залишити у власності потерпілої ОСОБА_9 (а.с. 120,121); телевізор «Samsung UE32D4003B» та мобільний телефон «Nokia» - залишити у власності потерпілої ОСОБА_6 ( а.с. 140); диск із записом допиту потерпілої ОСОБА_6 залишити в матеріалах справи.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Полтавської області через Автозаводський районний суд м. Кременчука протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Судді