Справа № 359/1919/16-к
Провадження №1-кс/359/483/2016
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
23 березня 2016 року слідчий суддя Бориспільського міськрайонного суду Київської області ОСОБА_1 ,за участі секретаря ОСОБА_2 , захисника ОСОБА_3 , прокурора ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні , в приміщенні Бориспільського міськрайонного суду Київської області, скаргу ОСОБА_3 на рішення прокурора Бориспільської місцевої прокуратури ОСОБА_4 від 08.02.2016 року про відмову у задоволенні клопотання,-

ВСТАНОВИВ:

Заявник 01.03.2016 року звернувся до суду зі скаргою на рішення прокурора Бориспільської місцевої прокуратури ОСОБА_4 від 08.02.2016 року про відмову у задоволенні клопотання. Просить скасувати вищевказану постанову в частині відмови у задоволенні клопотання про виклик та проведення слідчих дій з ОСОБА_5 та ОСОБА_6 .

На обгрунтування клопотання вказав, що З лютого 2016 року, через приймальню Бориспільської місцевої прокуратури Київської області, було зареєстровано його клопотання в інтересах потерпілих ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 по кримінальному провадженню № 0000991 за ст. 185 ч. З, ст.. 189 ч. 4, 147 ч. 2 КК України.

Відповідно до ч. 1 ст.. 220 КПК України клопотання сторони захисту, потерпілого його представника розглядається в строк не більше трьох днів з моменту її подання.

Враховуючи, що з моменту подання клопотання пройшло вже більше ніж три дні., а він ніяких відповідей не отримував і навіть телефонних дзвінків на свій мобільний телефон, то 17 лютого 2016 року він особисто відвідав процесуального керівника ОСОБА_4 і отримав від нього копію постанови про часткову відмову в задоволенні клопотання від 08 лютого 2016 року, про що розписався в оригіналі постанови, яка міститься в наглядовому провадженні Бориспільської місцевої прокуратури. Відповідно до ч.І ст. 304 КПК України саме з моменту отримання копії постанови, тобто з 17 лютого 2017 року, і починається десятиденний строк для подачі скарги до суду.

В постанові прокурора Бориспільської місцевої прокуратури Київської області ОСОБА_4 від 08 лютого 2016 року, копію якої заявник отримав 17 лютого 2016 року, про часткову відмову в задоволенні клопотання зазначається, що матеріали кримінального провадження № 0000991 не містять достатніх доказів для підозри жодної з вказаних у клопотанні особи у вчиненні розслідуваного у кримінальному провадженні злочину. З огляду на викладене, на теперішній час відсутні обов`язкові підстави повідомлення жодній з вказаних в клопотанні особі про підозру вчиненні розслідуваного у зазначеному кримінальному провадженні злочину, а отже відсутні підстави для задоволення клопотання ОСОБА_3 в цій частині.

З вищезгаданою постановою процесуального керівника Бориспільської місцевої прокуратури Київської області, а саме в частині відмови в задоволенні клопотання про виклик для допиту ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та інших осіб, причетних до скоєння щодо ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , передбачених ст. ст. 189 ч. 4, 147 ч. 2, 185 ч. З КК України, а також пред`явлення вказаним особам підозри, заявник не згоден.

Вважає зазначену постанову передчасною, необгрунтованою і такою , що підлягає скасуванню в цій частині, а також такою, що перешкоджає притягненню винних осіб до відповідальності і призводить до затягування розслідування по цій справі.

Підставами для оскарження та скасування постанови процесуального керівника вважає наступі обставини:

Як зазначається у відповіді Бориспільської місцевої прокуратури яку отримано 17 лютого 2016 року, ОСОБА_4 почав здійснювати процесуальне керівництво у кримінальному провадженні № 0000991 з 16 січня 2016 року, а до цього часу керівництво здійснював ОСОБА_10 і ОСОБА_4 не в повній мірі, як процесуальний керівник, володіє інформацією щодо прийнятих рішень по заявам та клопотанням ОСОБА_7 та клопотанням заявника у зазначеному кримінальному провадженні.

ОСОБА_4 взагалі не звернув уваги на ті додатки, які він додавав до свого клопотання та обставини, на які він посилався і які стосуються вчинення організованою злочинною групою на чолі з ОСОБА_5 та ОСОБА_6 кримінальних правопорушень, передбачених ст..ст. 189 ч. 4, 147 ч. 2, 185 ч. З КК України.

Окрім того, ОСОБА_4 взагалі не звернув уваги на наступні обставини, які він заявив під час ознайомлення, в порядку ст..221 КПК України, з матеріалами кримінальних проваджень, а саме:

Починаючи з 22 грудня 2014 року, коли ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та заявник, як адвокат Дячка 1.1, та ОСОБА_8 , почали звертатися до Бориспільського райвідділку ГУ МВС в Київській області ( на той час) , Бориспільської місцевої прокуратури, Бориспільського міськрайсуду Київської області, до прокуратури Київської області з заявами, скаргами та клопотаннями, процесуальним керівництвом Бориспільської місцевої прокуратури, слідчим Бориспільського відділу поліції, на той час ОСОБА_11 , приймалися наступні процесуальні рішення:

04.03.2015 року слідчий Бориспільського MB РУ ГУ МВС України в Київській області ОСОБА_11 вносить до ЄРДР дані про вчинення 10.12.2014 року в будинку АДРЕСА_1 кримінального правопорушення, передбаченого ст.. 129 ч. 1 КК України ( а саме вчинення протиправних дій та погроз вбивством щодо ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_9 ) ОСОБА_6 та іншими невстановленими особами під керуванням ОСОБА_5 . Реєстраційний номер провадження 0000453. В рамках цього провадження ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 були визнані потерпілими та допитані в якості потерпілих;

05.05.2015 року за № 0000991 до ЄРДР були внесені данні про те, що в період часу ~ з 08 грудня 2014 року по 10 грудня 2014 року ОСОБА_5 спільно з групою невстановлених осіб, перебуваючи в приміщенні будинку АДРЕСА_1 , таємно викрали належне ОСОБА_7 та ОСОБА_13 майно, заподіявши тим самим матеріальну шкоду. Правова кваліфікація дій 185 ч. З КК України;

16.06.2015 року процесуальним керівником Бориспільської місцевої прокуратури ОСОБА_10 за № 0000059 до ЄРДР були внесені дані про кримінальне правопорушення, передбачене ст.. 189 ч. 4 КК України і зазначено, що в період часу з 08.12.2014 року по 10.12.2014 року ОСОБА_5 спільно з групою осіб, знаходячись в будинку АДРЕСА_1 , вимагала від ОСОБА_7 передачі права на 1/4 частину вказаного будинку, з погрозою насильства над його близькими родичами, що було поєднано із завданням майнової шкоди в особливо великих розмірах на загальну суму 779746 грн.

18.06.2015 року, після прийнятої постанови Бориспільським міськрайонним судом Київської області від 17 червня 2015 року, процесуальний керівник Бориспільської місцевої прокуратури ОСОБА_10 вносить до ЄРДР за № 42015110l00000062 данні про кримінальне правопорушення, передбачене ст.. 147 ч.2 КК України і зазначено, що 10.12.2014 року ОСОБА_5 спільно з групою осіб, знаходячись в будинку АДРЕСА_1 , утримували в заручниках дружину ОСОБА_7 - ОСОБА_13 , тещу ОСОБА_9 , їх спільного малолітнього сина ОСОБА_14 з метою спонукати його до дій спрямованих на відмову від 1/2 частини вказаного будинку;

19.06.2015 року процесуальний керівник Бориспільської місцевої прокуратури ОСОБА_10 об`єднує провадження № 0000062 та № 0000059 в одне провадження № 0000059 і вносить відповідні дані до ЄРДР. В межах цього провадження ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 визнані та допитані в якості потерпілих.

19.06.2015 року процесуальний керівник Бориспільської місцевої прокуратури ОСОБА_10 надає письмові вказівки в порядку ст.. 36 КПК України Бориспільському MB ГУ МВС в Київській області по кримінальному провадженню № 0000059, серед яких є і те, що заявник просив в своїх клопотаннях від 3.02.2016 року : викликати і допитати ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , встановити інших осіб причетних до скоєння злочинів щодо ОСОБА_12 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 та пред`явити цим особам повідомлення про підозру;

04 грудня 2015 року заявник отримав від слідчого ОСОБА_11 витяг з ЄРДР, в якому зазначено, що усі епізоди ( ст.. 189 ч.4, 147 ч.2, 185 ч. З КК України) злочинних дій організованої групи осіб на чолі з ОСОБА_5 , ОСОБА_6 об`єднані в одне провадження під номером № 0000991.

Таким чином, процесуальний керівник Бориспільської місцевої прокуратури ОСОБА_4 при розгляді клопотання від 3 лютого 2016 року не міг не знати про процесуальні рішення, оскільки вони офіційно внесені до ЄРДР і стосуються заяв ОСОБА_7 та осіб, які винні у скоєнні кримінальних правопорушень за ст.ст. 189 ч.4, 147 ч. 2, 185 ч. З КК України, а саме ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та інших осіб організованої злочинної групи.

В судовому засіданні захисник ОСОБА_3 та ОСОБА_7 доводи клопотання підтримали і просять скасувати вищевказану постанову від 08.02.2016 року в частині відмови у задоволенні клопотання про виклик та проведення слідчих дій з ОСОБА_5 та ОСОБА_6 .

Прокурор ОСОБА_4 заявлені вимоги скарги не визнав і просить відмовити у її задоволенні, оскільки клопотання заявника від 03.02.2016 року було ним розглянуто та частково задоволено, про що свідчить постанова від 08.02.2016 року.

ОСОБА_5 та ОСОБА_6 не мають статусу підозрюваного, обвинуваченого або свідка, тому застосування до них приводу неможливо. Відсутні також обов`язкові підстави повідомлення вказаним особам про підозру у вчиненні злочину.

Заслухавши думку сторін, дослідивши надані докази, суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до вимог ст.303 КПК України на досудовому провадженні можуть бути оскаржені 7) рішення слідчого, прокурора, про відмову у задоволенні клопотання про проведення слідчих( розшукових) дій .

Відповідно до вимог ст. 304 КПК України скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора, передбачені частиною першою статті 303 цього Кодексу, можуть бути подані особою протягом десяти днів з моменту прийняття рішення, вчинення дії або бездіяльності. Якщо рішення слідчого чи прокурора оформлюється постановою, строк подання скарги починається з дня отримання особою її копії.

Згідно до вимог ст. 220 КПК України, клопотання потерпілого про виконання будь-яких процесуальних дій слідчий, прокурор зобов`язані розглянути в строк не більше трьох днів з моменту подання і задовольнити їх за наявності відповідних підстав. Про результати розгляду клопотання повідомляється особа, яка заявила клопотання. Про повну або часткову відмову в задоволенні клопотання виноситься мотивована постанова, копія якої вручається особі, яка заявила клопотання, а у разі неможливості вручення з об`єктивних причин - надсилається їй.

Судом встановлено, що заявник 03.02.2016 року звернувся до прокурора Бориспільської місцевої прокуратури з клопотанням негайно надати вказівку слідчому про виклик ОСОБА_5 та ОСОБА_6 та вручити їм повідомлення про підозру у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ст. 189 ч.4,147 ч.2, 185 ч.2 КК України.

У разі злісного ухилення даних осіб від явки до слідчого застосувати до них привід в порядку, передбаченому ст.140-142 КПК України, вирішити питання про вручення їм підозри.

Прокурором ОСОБА_4 08.02.2016 року винесено постанову, якою відмовлено у наданні письмової вказівки слідчому щодо здійснення виклику ОСОБА_5 та ОСОБА_6 ( у тому числі шляхом застосування до них примусового приводу), вручення вказаним особам письмового повідомлення про підозру у скоєнні злочинів, передбачених ст. 189 ч.4,147 ч.2, 185 ч.2 КК України.

Аналіз вимог клопотання та прийнятої постанови прокурором свідчить, що скарга не відповідає раніш заявленим в клопотанні вимогам.

Так в скарзі заявник просить скасувати як передчасну та необґрунтовану постанову прокурора в частині відмови у задоволенні клопотання про виклик та проведення слідчих дій з ОСОБА_5 та ОСОБА_6 .
В клопотанні на ім.;я прокурора заявник просив негайно надати вказівку слідчому про виклик ОСОБА_5 та ОСОБА_6 та вручити їм повідомлення про підозру у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ст. 189 ч.4,147 ч.2, 185 ч.2 КК України; в разі ухилення застосувати до них привід та вирішити питання про пред`явлення ним підозри.
Правові підстави для повідомлення про підозру визначені ст. 276 ч.1 КПК України. В постанові від 08.02.2016 року прокурор мотивовано обґрунтував своє позицію як процесуального керівника про відсутність підстав для оголошення підозри. При цьому , як встановлено судом, прокурор 08.02.2016 року надав слідчому письмові вказівки , серед яких детально допитати ОСОБА_5 та ОСОБА_6 з приводу обставин викладених у заяві адвоката ОСОБА_3 від 08.04.2015 року.

В постанові від 08.02.2016 року прокурор обґрунтовано мотивував відсутність підстав для застосування приводу до ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , оскільки відповідно до вимог ч.3 ст.140 КПК України привід застосовується до підозрюваного, обвинуваченого або свідка, які на виклик не з;являються без поважної причини.

Найменування слідчих ( розшукових) дій визначений гл. 20 КПК України.

В клопотання від 03.02.2016 року заявник про проведення слідчих дій в розумінні гл.20 КПК України не просив, оскільки повідомлення про підозру не є слідчою( розшуковою) дією, яка регламентована гл.22 КПК України.

За таких умов , постанова прокурора від 08.02.2016 року винесена з урахуванням вимог клопотання від 03.02.2016 року , а вимоги скарги на вказану постанову є безпідставними, надуманими , оскільки прокурор не відмовляв у задоволенні клопотання про виклик ОСОБА_5 та ОСОБА_6 та проведення з ними слідчих дій, а відмовив з задоволенні клопотання про їх виклик для оголошення підозри, як просив заявник в клопотання від 03.02.2016 року.

Згідно ч.3 ст.307 КПК України ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора не може бути оскаржена, окрім ухвали про відмову у задоволенні скарги на постанову про закриття кримінального провадження.

Враховуючи наведене та керуючись ст.ст. 303-304 КПК України, слідчий суддя, -

У Х В А Л И В :

Відмовити у задоволенні скарги ОСОБА_3 на рішення прокурора Бориспільської місцевої прокуратури ОСОБА_4 від 08.02.2016 року про відмову у задоволенні клопотання.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1