Справа № 639/4494/16-к
Провадження № 1-в/639/1613/16
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
30 червня 2016 року Жовтневий районний суд м. Харкова у складі:
головуючого судді - ОСОБА_1 ,
за участю секретаря - ОСОБА_2 ,
прокурора- ОСОБА_3 ,
представника ХВК №18 ОСОБА_4 ,
засудженого - ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в залі суду у м. Харкові клопотання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Старобешеве Донецької області, українця, громадянина України, з середньо-спеціальною освітою, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , засудженого востаннє вироком Старобешівського районного суду Донецької області від 13.03.2014 року за ч.3 ст. 185, ч. 2 ст. 153, ч. 3 ст. 152, ч.1 ст. 70, ст. 71 КК України до 7 років 1 місяця позбавлення волі, відбуваючого покарання в Холодногірській виправній колонії №18,-
ВСТАНОВИВ:
До Жовтневого районного суду м. Харкова з клопотанням про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання відповідно до вимог ст. 81 КК України звернувся засуджений ОСОБА_5 .
У судовому засіданні ОСОБА_5 підтримав подане клопотання та просив його задовольнити.
Представник Холодногірської виправної колонії № 18 поклався на розсуд суду.
Прокурор проти задоволення клопотання не заперечував .
Вислухавши думку прокурора, пояснення засудженого, представника ХВК-18, вивчивши матеріали судової справи та особової справи засудженого, суд приходить до наступних висновків.
Відповідно до вимог ч.2 ст.81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення. За змістом даної норми умовно-дострокове звільнення від відбування покарання є правом, а не обов`язком суду.

Вимогами п.2 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» №2 від 26.04.2002 року визначено, що умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можливе лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. Матеріали про умовно-дострокове звільнення, які подають органи, що відають виконанням покарання мають відображати процес виправлення засудженого на протязі всього періоду відбування ним покарання, у зв`язку з чим орган має надати дані про попередні судимості, відшкодування матеріальних збитків та витяг із рішення спостережної комісії (п.13 постанови Пленуму ВСУ №2 від 26.04.2002 року).

Згідно положень п.17 вказаної постанови Пленуму ВСУ №2 від 26.04.2002 року, суду слід ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених виправно-трудової установи, а також його наміри щодо прилучення до суспільно корисної праці та потребу в наданні допомоги при обранні місця проживання і працевлаштування.

Суд зазначає, що сумлінна поведінка полягає у дотриманні правил внутрішнього розпорядку, беззаперечному виконанні законних вказівок і розпоряджень адміністрації органів кримінально-виконавчої системи, відсутності порушень дисципліни. Висновок про виправлення засудженого має ґрунтуватися на аналізі даних про його поведінку за весь період відбування покарання, а не за час, що безпосередньо передує розгляду питання про можливість застосування умовно-дострокового звільнення від покарання.

З наданих до суду матеріалів вбачається, що вироком Старобешівського районного суду Донецької області від 13.03.2014 року ОСОБА_5 засуджено за ч.3 ст. 185, ч. 2 ст. 153, ч. 3 ст. 152, ч.1 ст. 70, ст. 71 КК України до 7 років 1 місяця позбавлення волі

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 22.02.2016 року ОСОБА_5 строк попереднього ув`язнення з 24.02.2012 року по 31.03.2014 року за вироком Старобешівського районного суду Харківської області від 13.03.2014 року зараховано у строк відбування покарання за правилами, передбаченими ч. 5 ст. 72 КК України, із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Початок строку відбування покарання рахується з 24.02.2012 року, кінець строку відбування покарання 17.02.2017 року. На момент розгляду клопотання ОСОБА_5 відбув 6 років 5 місяців 13 днів, лишилось 7 місяців 17 днів.
Як вбачається з характеристики засудженого, ОСОБА_5 в місцях позбавлення волі знаходиться з 24.02.2012 року. За час тримання в Маріупольському слідчому ізоляторі до праці не залучався, мав 1 (одне) стягнення, яке погашено у встановленому законом порядку, адміністрацією установи не заохочувався. За час тримання в Донецькому та Харківському слідчих ізоляторах режим тримання не порушував, стягнень та заохочень не мав, до праці не залучався, характеризувався посередньо. З 03.08.2015 року відбуває покарання у Холодногірській ВК №18, за час відбування покарання, характеризується посередньо, заохочень та стягнень не має. ОСОБА_5 працевлаштований прибиральником без оплати праці по 2 (дві) години на добу. Відповідно до ст. 123 КВК України приймає участь у реалізації програм диференційного виховного впливу «Професія», Подолання алкогольної та наркотичної залежності», до їх реалізації ставиться задовільно. Підтримує родинні стосунки з рідними шляхом листування, телефонних розмов та побачень, отримує посилки і бандеролі. Згідно вироку суду має судові витрати на загальну суму 5881, 32 грн., який не відшкодовано.
Комісією Холодногірської виправної колонії №18 від 16.03.2016 року засудженому ОСОБА_5 відмовлено в застосуванні до нього пільг, передбачених ст.ст.100,101,82,81 КК України як особі що не довела свого виправлення.
Враховуючи тяжкість вчинених злочинів за ч.3 ст. 185, ч. 2 ст. 153, ч. 3 ст. 152 КК України, які є умисними тяжкими та особливо тяжкими злочинами, в тому числі проти статевої недоторканості неповнолітніх, нестійкий психологічний стан засудженого, наявність цивільного позову в сумі 5881,32 грн., який засудженим у добровільному порядку не погашено, суд приходить до висновку, що на даний час засуджений ОСОБА_5 своєю поведінкою і ставленням до праці не довів свого повного виправлення.

Таким чином, засуджений не має усіх належних умов, передбачених ст.81 КК України, для його умовно-дострокового звільнення, а тому його клопотання є передчасним та таким, що не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 537,539 КПК України, ст.81 КК України, суд,-

УХВАЛИВ:
У задоволенні клопотання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_5 - відмовити.
Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Харківської області шляхом подачі апеляційної скарги через Жовтневий районний суд м. Харкова протягом семи днів з дня її оголошення, а засудженим, який тримається під вартою - з моменту вручення копії ухвали.

Суддя ОСОБА_1