н/п 1-кс/640/6002/16
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"03" серпня 2016 р. м. Харків
Київський районний суд м. Харкова у складі:
слідчого судді - ОСОБА_1 ,
при секретарі - ОСОБА_2 ,
за участю слідчого - ОСОБА_3 ,
Старший слідчий слідчого управління Головного управління Національної поліції в Харківській області майор поліції ОСОБА_3 01.08.2016 звернувся до Київського районного суду м. Харкова з клопотанням, погодженим з прокурором відділу прокуратури Харківської області юристом 1-го класу ОСОБА_4 , про накладення арешту на майно ОСОБА_5 , а саме на автомобіль «ЗАЗ 110307» р.н. НОМЕР_1 , шляхом заборони його відчуження, продажу та керування; зберігання автомобіля «ЗАЗ 110307» р.н. НОМЕР_1 , згідно п. 20 постанови Кабінету Міністрів України № 1104 від 19.11.2012, доручити працівникам майданчика тимчасового зберігання транспортних засобів за адресою: м. Харків, пров. Ващенківський, 28-Б.
На обґрунтування клопотання слідчий зазначає, що 30.07.2016 близько о 23:30 на автодорозі Київ-Харків-Довжанський, 492 км+150м в м. Харкові
сталося зіткнення автомобіля «Fiat Doblo» р.н. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_6 , з автомобілем «ЗАЗ 110307» р.н. НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_7 , 1981 р.н. В результаті дорожньо-транспортної пригоди водій автомобіля «ЗАЗ 110307» ОСОБА_7 від отриманих тілесних ушкоджень загинула на місті пригоди.
31.07.2016 в ході огляду місця дорожньо-транспортної пригоди автомобіль «ЗАЗ 110307» р.н. НОМЕР_1 був вилучений та поміщений на майданчик тимчасового зберігання транспортних засобів, розташований за адресою: м. Харків, пров. Ващенківський, 28-Б.
Відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 власником автомобіля «ЗАЗ 110307» р.н. НОМЕР_1 є ОСОБА_5 , який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 .
Автомобіль «ЗАЗ 110307» р.н. НОМЕР_1 , внаслідок ДТП отримав механічні пошкодження у вигляді повної деформації кузову, салону, двигуна, та відповідно до ст. 98 КПК України, може бути речовим доказом у зазначеному кримінальному провадженні, тобто знаряддям вчинення кримінального правопорушення, що зберіг на собі його сліди та містить інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.
Враховуючи викладене, а також те, що 31.07.2016 під час огляду автомобіль «ЗАЗ 110307» р.н. НОМЕР_1 був оглянутий та вилучений слідчим ОСОБА_8 , таким чином він відповідає критеріям зазначеним у ч. 1 ст. 170 КПК України.
Крім того, вказаний транспортний засіб необхідний відповідним експертам для проведення експертиз технічного стану, транспортно-трасологічної та автотехнічної експертиз.
Орган досудового розслідування вказує, що необхідність арешту майна зумовлюється необхідністю забезпечення доказової бази та обґрунтованою підозрою вважати, що незастосування цього заходу перешкоджатимуть встановленню істини внаслідок того, що таке майно може бути відчужене, приховане або пошкоджене або зумовить труднощі в частині забезпечення можливого цивільного позову.
В судовому засіданні слідчий підтримав подане клопотання, просила його задовольнити.
Власник майна ОСОБА_5 в судове засідання не з`явився, повідомлявся належним чином про день, час, місце розгляду клопотання, до канцеляріє суду надійшла заява про розгляд клопотання про арешт майна без його участі. У заяві зазначив, що проти задоволення клопотання не заперечує
Неприбуття в судове засідання власника майна, відповідно до вимог ч. 1 ст. 172 КПК України не перешкоджає розгляду клопотання. Більш того, володілець майна, який не був присутнім при розгляді клопотання про арешт майна, має право заявити клопотання про скасування арешту майна в порядку та на підставах, визначених ст. 174 КПК України.
Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.
Згідно вимог п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.
За змістом ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 цього Кодексу, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 цього Кодексу.
Згідно ч. 1 ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Відповідно ч. 2 ст. 173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу).
Відповідно до ч. 11 ст. 170 КПК України, заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.
З матеріалів кримінального провадження вбачається, що вищевказане майно, вилучене під час огляду місця дорожньо-транспортної пригоди, має значення для забезпечення кримінального провадження, за існування розумних підозр вважати, що це майно є знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегло на собі його сліди, та існує можливість його використання як доказу у кримінальному провадженні.
На виконання вимог ч.1 ст.173 КПК України слідчий довів слідчому судді необхідність арешту майна, а також наявність ризиків, передбачених абз. 1 ч.1 ст.170 КПК України, а тому клопотання про накладення арешту на вказаний транспортний засіб шляхом заборони його користування, розпорядження та відчуження підлягає задоволенню, із визначенням місця зберігання на майданчику тимчасового зберігання транспортних засобів .
Застосування заходу забезпечення кримінального провадження у такий спосіб арешту майна, слідчий суддя вважає доцільним, оскільки в даному випадку такий спосіб забезпечує запобіганню можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.
Слідчий суддя вважає розумним та співрозмірним обмеження права власності завданням кримінального провадження.
Клопотання про фіксацію процесуальної дії за допомогою технічних засобів під час розгляду питання слідчим суддею від учасників процесуальної дії не надійшло, за ініціативою суду не здійснюється, що відповідає положенням ст.107 КПК України.
На підстав викладеного, керуючись ст. ст. 170-173, 309, 372 КПК України, слідчий суддя, -
УХВАЛИВ:
Накласти арешт на автомобіль «ЗАЗ 110307» р.н. НОМЕР_1 , який зареєстрований за ОСОБА_5 , який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , - до скасування арешту майна у встановлену КПК України порядку.
Визначити місцем зберігання автомобілю «ЗАЗ 110307» р.н. НОМЕР_1 , територію спеціального майданчика тимчасового зберігання автомототранспорту, розташованого за адресою: м. Харків, пров. Ващенківський, буд.28-Б.
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Апеляційного суду Харківської області протягом п`яти днів з дня її проголошення.
Ухвала виготовлена в нарадчій кімнаті, є оригіналом.

Слідчий суддя ОСОБА_1