У Х В А Л А

Справа № 183/1340/16

№ 1-кп/183/453/16

05 квітня 2016 року м. Новомосковськ

Колегія суддів Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

суддів - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

секретаря - ОСОБА_4 ,

за участю прокурора - ОСОБА_5 ,

захисника - ОСОБА_6 ,

представника потерпілої ОСОБА_7 - ОСОБА_8 ,

потерпілого - ОСОБА_9 ,

представника ПАТ «Банк Кредит Дніпро» - ОСОБА_10 ,

обвинуваченого - ОСОБА_11 ,

розглянула у підготовчому судовому засіданні обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0002702 відносно:

ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Новомосковськ Дніпропетровської області, громадянина України, з середньо-технічною освітою, розлученого, судимого:

- 18.01.2005 року Новомосковським міськрайонним судом Дніпропетровської області за ч. 3 ст. 296 КК України до позбавлення волі строком 3 роки, із застосуванням ст. 75 КК України з випробуванням строком 1 рік 6 місяців;

- 24.10.2006 року Новомосковським міськрайонним судом Дніпропетровської області за ч. 3 ст. 185 КК України, із застосуванням ст. 71 КК України до позбавлення волі строком 3 роки 6 місяців; 02.02.2007 року Апеляційним судом Дніпропетровської області вирок Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 24.10.2006 року змінено 3 роки позбавлення волі;

- 24.12.2009 року П`ятихатським районним судом Дніпропетровської області за ч. 1 ст. 263 КК України, із застосуванням ст. 71 КК України до позбавлення волі строком 2 роки 1 місяць. 24.01.2012 року звільнений по відбуттю строку покарання, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

обвинуваченого у вчиненні злочинів передбачених ч. 1 ст. 263, ч. 2 ст. 263, ч. 3 ст. 289, ч. 3 ст. 296, ч. 4 ст. 296 КК України,-
в с т а н о в и л а :
До Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області 17 березня 2016 року надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0002702 відносно ОСОБА_11 обвинуваченого у вчинені злочинів передбачених ч. 1 ст. 263, ч. 2 ст. 263, ч. 3 ст. 289, ч. 3 ст. 296, ч. 4 ст. 296 КК України, якому під час досудового розслідування було обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком по 10.04.2016 року, підготовче судове засідання по якому було призначено на 21.03.2016 року, однак не було проведено в строк визначений ст. 314 КПК України у зв`язку з недоставкою обвинуваченого конвойною службою, та неявкою учасників судового процесу, тому підготовче судове засідання проведено 05.04.2016 року.

Прокурор вважає можливим призначити провадження до судового розгляду.

Інша сторона та учасники судового процесу, кожен окремо, не заперечували проти призначення провадження до розгляду.

Потерпіла ОСОБА_7 в судове засідання не з`явилась, надала заяву про розгляд провадження за її відсутності із доручення на представництво її інтересів адвокатом ОСОБА_8 .

Відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти рішення про повернення обвинувального акту, якщо він не відповідає вимогам цього Кодексу.
Дослідивши обвинувальний акт, вислухавши думку учасників процесу, суд дійшов висновку про повернення обвинувального акту прокурору в зв`язку з невідповідністю його вимогам КПК України.

Відповідно до вимог п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України обвинувальний акт має містити виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.
Так в рішенні Європейського суду з прав людини від 25.07.2000 року «Маттоціа проти Італії», детальніше зазначено : «Обвинувачений у скоєні злочину має бути негайно і детально поінформований про причину обвинувачення, тобто про ті факти матеріальної дійсності, які нібито мали місце і є підставою для висунення обвинувачення; а також про характер обвинувачення, тобто юридичну кваліфікацію згаданих фактів. Хоча ступень детальності інформування обвинуваченого залежить від обставин конкретної справи, однак у будь-якому випадку відомості, надані обвинуваченому, повинні бути достатніми для повного розуміння останнім суті висунутого проти нього обвинувачення, що є необхідним для підготовки адекватного захисту. У цьому відношенні обсяг та доречність наданої обвинуваченому інформації слід оцінювати крізь призму положень, закріплених у п. «b» ч. 3 ст. 6 Конвенції».
В рішенні ЄСПЛ від 09.10.2008 року «Абрамян проти Росії», суд зазначає, що положення пп. «а» п. 3 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних сход необхідно аналізувати у світлі більш загальної норми про право на справедливий судовий розгляд, гарантоване п. 1 цієї статті. У кримінальній справі надання повної, детальної інформації щодо пред`явленого особі обвинувачення та, відповідно, правової кваліфікації, яку суд може дати відповідним фактам, є важливою передумовою забезпечення справедливого розгляду.

Однак, в обвинувальному акті відносно ОСОБА_11 , зазначено, що останній незаконно носив предмет за зовнішніми ознаками схожий на мисливський ніж, та дані дії було кваліфіковано за ч. 2 ст. 263 КК України, однак ч. 2 ст. 263 Кримінального кодексу України не передбачена відповідальність за носіння предметів, зовні схожих на мисливські ножі.
Таким, чином посилання стороною обвинувачення на носіння ОСОБА_11 предмету зовні схожого на мисливський ніж, на думку суду, не вдаючись до оцінки доказів, немає нічого спільного із поняттям правової кваліфікація кримінального правопорушення, а отже і є невідповідністю п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України.

Крім того, як зазначено в обвинувальному акті відносно ОСОБА_11 його було складено 26.02.2016 року, а затверджено 25.02.2016 року, тобто, можна зробити висновок, що обвинувальний акт спочатку затвердили, а потім склали, що суперечить порядку визначеному в ч. 1 ст. 291 КПК України, оскільки обвинувальний акт спочатку складається слідчим, а вже потім затверджується прокурором.

Необхідно також зазначити, що в найменуванні обвинувального акту зазначено, що правопорушення інкриміновані ОСОБА_11 були внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0002702 від 01.12.2015 року, що суперечить найменуванню реєстру матеріалів досудового розслідування, який є невід`ємною частиною обвинувального акту, в якому зазначено - № 0002878 від 15.12.2015 року, зазначений номер також фігурує і в розписці ОСОБА_11 про отримання копії обвинувального акту та реєстру матеріалів досудового розслідування.

Зазначені невідповідності ставлять під сумнім визначеність сторони обвинувачення про єдиний унікальний номер кримінального провадження внесений до ЄРДР, що є недопустимим, оскільки реєстр матеріалів досудового розслідування є невід`ємною частиною обвинувального акту у конкретному кримінальному провадженні і не може мати особистий, внесений до ЄРДР номер.

Також, неможливо залишити поза увагою те, що до обвинувального акту додано розписку обвинуваченого ОСОБА_11 від 25.02.2016 року про отримання копії обвинувального акту та реєстру матеріалів досудового розслідування, однак, як зазначалося вище, обвинувальний акт був складений 26.02.2016 року, що ставить під сумнів вручення ОСОБА_11 та його захиснику копії саме того обвинувального акту, оригінал якого, направлено до суду.

З тексту обвинувального акту відносно ОСОБА_11 вбачається, що захисником останнього є ОСОБА_6 , однак реєстр матеріалів досудового розслідування не містить жодних відомостей про залучення даної особи в якості захисника, так як і відсутні відомості про проведення хоча б одної процесуальної дії за участю даного захисника, в тому числі і ознайомлення з матеріалами кримінального провадження.

Відповідно до ч. 4 ст. 110 КПК України обвинувальний акт є процесуальним рішенням, однак реєстр матеріалів досудового розслідування (далі реєстр) по кримінальному провадженню за обвинуваченням ОСОБА_11 не містить будь-якої інформації про складання обвинувального акту.

В долученому до обвинувального акту реєстрі (п.п. 47-50 розділу І), всі учасники кримінального провадження 25.01.2016 року були ознайомлені з матеріалами досудового розслідування, однак слідчим у лютому 2016 було проведено ряд процесуальних дій та складено ряд процесуальних рішень, в тому числі і сам обвинувальний акт, після яких учасники кримінального провадження повторно з матеріалами досудового розслідування ознайомлені не були, що свідчить або про неуважність слідчого та механічну помилку, яку можливо виправити самим слідчим, або про наявність грубого порушення вимог КПК України та про порушення права на захист як самого ОСОБА_11 , його захисника так і прав потерпілих, що не боже-бути усунуто під час судового провадження.

Крім того, як вбачається з реєстру (п. 17 розділ ІІ), прокурор продовжує строк досудового розслідування до 15.03.2016 року, як зазначалось раніше, обвинувальний акт складено 26.02.2016 року, а до суду направлено лише 17.03.2016 року.

Таким чином, залишається невизначеним питання, де саме та на яких правових підставах, зазначений обвинувальний акт відносно ОСОБА_11 , який доречи тримається під вартою, не було передано до суду в період з 26.02.2016 року по 15.03.2016 року (строк закінчення досудового розслідування), та чому було порушено строк досудового розслідування та направлено обвинувальний акт до суду після дводенного спливу строку досудового розслідування 17.03.2016 року.

Вказані обставини, у своїй сукупності, на думку колегії суддів є суттєвими та такими, що не відповідають вимогам КПК України.

Відповідно до ст. 5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практики Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках та за встановленою процедурою.

Продовжуючи запобіжний захід у вигляді тримання під вартою суд виходить з того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці цінностей суспільства.

При вирішенні питання про продовження строку раніше обраного запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_11 колегія суддів враховує тяжкість та кількість інкримінованих йому злочинів, два з яких віднесено до категорії середньої тяжкості, два до категорії тяжких, та один злочин, який віднесено до категорії особливо тяжких, ступень відповідальності за них, що він офіційно не працевлаштований, розлучений, раніше неодноразово судимий, внаслідок чого необхідно запобігти спробам обвинуваченого переховуватись від суду, впливати на потерпілих та свідків, тому відповідно до вимог ст. ст. 177, 178 КПК України, з метою об`єктивної можливості забезпечення розгляду зазначеного кримінального провадження необхідно продовжити ОСОБА_11 строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

На підставі викладеного, керуючись п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України, колегія суддів, -

п о с т а н о в и л а :
Обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0002702 відносно ОСОБА_11 за ч. 1 ст. 263, ч. 2 ст. 263, ч. 3 ст. 289, ч. 3 ст. 296, ч. 4 ст. 296 КК України - повернути прокурору Новомосковської місцевої прокуратури Дніпропетровської області як такий, що не відповідає вимогам КПК України.

Обвинуваченому у вчинені злочинів передбачених ч. 1 ст. 263, ч. 2 ст. 263, ч. 3 ст. 289, ч. 3 ст. 296, ч. 4 ст. 296 КК України ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , продовжити строк раніше обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою по 06 травня 2016 року включно.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга протягом семи днів з дня її оголошення.

С У Д Д І :

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3