Справа № 515/231/15-к
Провадження № 1-кп/515/720/16

Татарбунарський районний суд Одеської області
В И Р О К

Іменем України

21 квітня 2016 р. Татарбунарський районний суд Одеської області в складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

потерпілих ОСОБА_4 , ОСОБА_5

обвинуваченого ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Татарбунари кримінальне провадження по обвинуваченню

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Татарбунари Одеської області, українця, громадянина України, з вищою освітою, не одруженого, військовозобов`язаного, не працюючого, проживаючого в АДРЕСА_1 , раніше не судимого

- у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.342 КК України,

В С Т А Н О В И В:

28.11.2014 року, о 20 годині 40 хвилин, до чергової частини Татарбунарського РВ ГУМВС України в Одеській області надійшло повідомлення по телефону ОСОБА_7 , мешканки АДРЕСА_2 , про те, що до подвір`я належного їй домоволодіння намагаються зайти невідомі їй особи.

За вказівкою оперативного чергового Татарбунарського РВ капітана міліції ОСОБА_8 та відповідно до постової відомості розстановки нарядів на 28.11.2014 року, що затверджена начальником Татарбунарського РВ, на місце події було направлено наряд у складі: міліціонера-водія обслуговуючого персоналу і охорони старшого сержанта міліції ОСОБА_4 , який призначений на посаду 05.07.2013 року, відповідно до наказу ГУМВС №291 о/с, оперуповноваженого сектору карного розшуку лейтенанта міліції ОСОБА_5 , який призначений на посаду 04.06.2014 року, відповідно до наказу ГУМВС №355 о/с та дільничного інспектора міліції сектору ДІМ молодшого лейтенанта міліції ОСОБА_9 , який призначений на посаду 30.08.2013 року, відповідно до наказу ГУМВС №487 о/с, яких, згідно ст.2 Закону України «Про державний захист працівників суду і правоохоронних органів» віднесено до правоохоронних органів.

По прибуттю на місце події вищевказані працівники міліції виявили ОСОБА_6 , який приблизно о 21 годині 10 хвилин, перебуваючи на вулиці біля домоволодіння за адресою: АДРЕСА_2 , будучи в стані алкогольного сп`яніння, почав висловлюватися нецензурною лайкою в бік вищевказаних працівників правоохоронних органів, одночасно з викрикуванням нецензурної лайки ОСОБА_6 провокував бійку, на зауваження та прохання заспокоїтись не реагував, після чого умисно штовхнув ОСОБА_4 та ОСОБА_5 в тулуб.

Після чого ОСОБА_6 працівниками міліції було зроблено зауваження про припинення противоправних дій та попереджено про можливість застосування до нього фізичної сили та спеціальних засобів. ОСОБА_6 на вказані попередження відреагував агресивно, від пропозиції працівників проїхати до Татарбунарського РВ відмовився та почав штовхати руками в тулуб ОСОБА_5 , заштовхав його до службового автомобілю. Після чого ОСОБА_6 відчинив двері службового автомобіля та почав силою витягувати з нього ОСОБА_5 , при цьому тягнув за формений одяг.

Після чого, ОСОБА_4 згідно статей 13, 14 Закону України «Про міліцію», застосував відносно ОСОБА_6 фізичну силу у вигляді прийому рукопашного бою захват при підході ззаду ривком, а ОСОБА_5 надягнув йому на руки спецзасіб наручники, та потім ОСОБА_6 був доставлений до Татарбунарського РВ.

Вказаними діями ОСОБА_6 здійснив активний опір опероуповноваженому сектору карного розшуку Татарбунарського РВ лейтенанту міліції ОСОБА_5 та міліціонеруводію обслуговуючого персоналу і охорони Татарбунарського РВ ОСОБА_4 , які знаходились при виконанні своїх службових обов`язків та прибули за викликом з приводу вчиненого правопорушення.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 винним себе у вчиненні інкримінованому йому кримінальному правопорушенні визнав повністю, не оспорював фактичних доказів по справі, у вчиненому розкаявся і прохав його суворо не карати та детально пояснив суду про обставини скоєного ним кримінального правопорушення.

Потерпілі ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , допитані в судовому засіданні, пояснили, що 28.11.2014 року ОСОБА_6 не виконав їх законні вимоги під час виконання ними службових обов`язків, вів себе агресивно,чинив опір, штовхав руками в тулуб та шарпав ОСОБА_5 за формений одяг. На теперішній час потерпілі будь-яких претензій до ОСОБА_6 не мають.

З`ясувавши думку учасників судового провадження про обсяг та порядок дослідження доказів по справі, враховуючи, що ОСОБА_6 повністю визнав свою вину, ніхто з учасників провадження не піддає сумніву й не оспорює фактичні обставини, викладені в обвинувальному акті, вірно розуміють зміст цих обставин, в суду немає сумнівів у добровільності та істинності позиції учасників процесу, а тому відповідно до ч.3 ст.349 КПК України, суд вважає за недоцільне проводити дослідження доказів стосовно фактичних обставин справи, обмежившись лише показаннями обвинуваченого та матеріалами кримінального провадження, що стосуються особи обвинуваченого.

Таким чином, суд повно, усестороннє, об`єктивно аналізуючи зібрані у кримінальному провадженні докази, приходить до висновку, що умисні дії обвинуваченого ОСОБА_6 правильно кваліфіковані за ч.2 ст.342 КК України, за ознаками: опір працівникові правоохоронного органу під час виконання ним службових обов`язків.

При обранні покарання обвинуваченому, суд враховує суспільну небезпеку вчиненого ним кримінального правопорушення та особу обвинуваченого у їх сукупності.

Також, суд враховує повне визнання вини обвинуваченим в судовому засіданні, його щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, а також враховує думку учасників судового провадження, щодо призначення покарання обвинуваченому, не пов`язаного з позбавленням волі.

Обставиною, що обтяжує покарання ОСОБА_6 , суд визнає вчинення ним злочину в стані алкогольного сп`яніння.

Враховуючи обставини справи, ступінь тяжкості кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, суд вважає, що обмежувати чи позбавляти його волі немає необхідності, його виправлення і перевиховання можливе без ізоляції від суспільства, в умовах відбуття покарання з випробуванням, відповідно до ст.75 КК України, якщо він протягом визначеного судом іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки. Підстав для застосування до останнього вимог ст.69 КК України з призначенням іншого, більш м`якого покарання, ніж передбачено санкцією статті 342 ч.2 КК України, суд не вбачає, вважаючи необхідним призначити йому мінімальне покарання, передбачене санкцією статті.

Крім того, суд вважає за необхідне покласти на обвинуваченого ОСОБА_6 обов`язки у відповідності до ст.76 п.п.2,3 КК України.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлявся.

Долю речових доказів вирішити в порядку ст.100 КПК України.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 100,369, 370, 371, 373, 374, 376 КПК України, суд -

У Х В А Л И В:

ОСОБА_6 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.342 КК України та призначити йому покарання у вигляді 1 (одного) року обмеження волі.

Згідно ст.75 КК України звільнити ОСОБА_6 від призначеного покарання з випробуванням на - 1 (один) рік.

Відповідно до п.п.2,3 ст.76 КК України покласти на ОСОБА_6 обов`язки:

- не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу органу кримінально-виконавчої інспекції;

- повідомляти органи кримінально-виконавчої інспекції про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Іспитовий строк ОСОБА_6 обчислювати з моменту проголошення вироку суду, відповідно до ч.1 ст.165 КВК України.

Контроль за виконанням вироку покласти на кримінально-виконавчу інспекцію Татарбунарського РВ КВІ УДПтСУ в Одеській області.

Речові докази формений бушлат, видані потерпілому ОСОБА_5 під розписку, вважати повернутими.

Вирок може бути оскаржено впродовж 30 діб з моменту його оголошення до апеляційного суду Одеської області через Татарбунарський районний суд Одеської області.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Відповідно до ч.6 ст.376 КПК України копію вироку негайно після його проголошення вручити засудженому та прокурору.

Cуддя Сивоконь