Справа № 738/945/16-к
№ провадження 1-в/738/528/2016
УХВАЛА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 травня 2016 року Менський районний суд
Чеpнiгiвської областi

в складі:
судді ОСОБА_1

секретаря ОСОБА_2 , ОСОБА_3

за участю
прокурора ОСОБА_4

засудженого ОСОБА_5

захисника ОСОБА_6

представника установи

виконання покарань ОСОБА_7

розглянувши у вiдкритому судовому засiданнi в м. Мена в режимі відеокоференції клопотання захисника ОСОБА_6 в інтересах засудженого ОСОБА_5 про заміну йому невідбутої частини покарання більш м`яким видом покарання, а саме обмеженням волі та клопотання засудженого ОСОБА_5 про заміну йому невідбутої частини покарання більш м`яким видом покарання,

В С Т А H О В И В:
Захисник ОСОБА_6 в інтересах засудженого ОСОБА_5 звернувся до суду з клопотанням про заміну йому невідбутої частини покарання більш м`яким видом покарання, посилаючись на те, що засуджений ОСОБА_5 відбуває покарання за вироком Харківського районного суду Харківської області від 11 лютого 2014 року, яким він засуджений за ч.2 ст.115, ч.2 ст.185 КК України до 14 років позбавлення волі, з 22 квітня 2014 року засуджений ОСОБА_5 відбуває покарання в секторі максимального рівня безпеки Менської ВК №91, має заохочення за участь у ремонті камери, приймає участь у діяльності сектору, де відбуває покарання, стягнень не має, режим утримання не порушує. Вважає, що засуджений ОСОБА_5 своєю сумлінною поведінкою довів, що твердо став на шлях виправлення, а тому просить замінити ОСОБА_5 невідбуту частину покарання у виді позбавлення більш м`яким, обмеженням волі.

21 квітня 2016 року засуджений ОСОБА_5 завернувся до суду із аналогічним клопотанням.

Засуджений ОСОБА_5 та його захисник ОСОБА_6 в судовому засідання підтримали заявлені клопотання, та просили їх задовольнити та застосувати до ОСОБА_5 пільги у вигляді обмеження волі, посилаючись на те, що засуджений відбуваючи покарання в Менській ВК №91 став на шлях виправлення.

Представник установи виконання покарань ОСОБА_7 не заперечував проти задоволення клопотання, після перерви в судове засідання не з`явився.

Представник спостережної комісії в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду клопотання засудженого повідомлявся належним чином, що відповідно до п.2 ч.4 ст.539 КПК України не перешкоджає проведенню судового розгляду.

Прокурор в судовому засіданні не заперечував проти задоволення клопотання.

Заслухавши пояснення засудженого, його захисника, представника установи, думку прокурора, дослідивши матеріали клопотання та особової справи засудженого, суд дійшов до наступного висновку.

Відповідно до положень ст. 82 КК України особам, що відбувають покарання у виді обмеження або позбавлення волі, невідбута частина покарання може бути замінена судом більш м`яким покаранням.

Заміна невідбутої частини покарання більш м`яким є важливою складовою прогресивної системи відбування покарання, яка дає змогу, дотримуючись мети покарання, водночас покращувати правове становище засудженого і зменшувати обсяг та характер карально-виховного впливу на нього. У такий спосіб закон стимулює добросовісне відбування покарання засудженим, визначаючи, що саме від його поведінки значною мірою залежить можливість покращення його правового становища.

Умовами застосування заміни невідбутої частини покарання більш м`яким є: 1) засуджений відбуває покарання у виді обмеження волі або позбавлення волі (ч. 1 ст. 82); 2) він став на шлях виправлення (ч. 3 ст. 82); 3) він фактично відбув встановлену ч. 4 ст. 82 частину призначеного судом покарання.

Положення про те, що засуджений став на шлях виправлення, означає, що його зразкова поведінка і сумлінне ставлення до виконання обов`язків в період відбування покарання засвідчили успішність процесу виправлення і можливість ефективного продовження його за умови застосування до засудженого більш м`якого виду покарання.

Зразкова поведінка полягає у дотриманні правил внутрішнього розпорядку, беззаперечному виконанні законних вказівок і розпоряджень адміністрації органів кримінально-виконавчої системи, відсутності порушень дисципліни, це поведінка, на яку повинні орієнтуватися інші особи, які відбувають покарання. Сумлінне ставлення до покладених обов`язків насамперед передбачає, що особа бере участь у суспільно-корисній праці та добросовісно виконує трудові обов`язки, покращує кількісні та якісні показники виконуваної роботи, підвищує виробничу кваліфікацію, бережно ставиться до обладнання та інструментів, дотримується правил охорони праці та техніки безпеки.

Такий висновок повинен бути застосований на всебічному врахуванні даних про поведінку засудженого і ставлення його до праці за весь період перебування в установі виконання покарань, а не за час, який безпосередньо передує розгляду клопотання.

Отже, законодавцем визначено, що заміна невідбутої частини покарання більш м`яким є правом суду, а не обов`язком і така заміна може бути застосована за певних умов.

Судом встановлено, що ОСОБА_5 засуджений вироком Харківського районного суду Харківської області від 11 лютого 2014 року за ч.2 ст.185, п.п.6, 11, 12 ч.2 ст.115, ст.ст. 70, 71 КК України до 14 років позбавлення волі з конфіскацією всього майна, що є його власністю.

Строк відбування покарання обчислюється з 16.01.2009 року.

Ухвалою Менського районного суду Чернігівської області від 10 лютого 2016 року засудженому ОСОБА_5 зараховано в строк відбування покарання у виді позбавлення волі термін попереднього ув`язнення з 16 січня 2009 року по 23 березня 2014 року включно, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Як вбачається з матеріалів справи засуджений ОСОБА_5 перебуває в місцях позбавлення волі з 16.01.2009 року. За час перебування в СІЗО зарекомендував себе негативно, допускав порушення режиму утримання, за що мав чотири стягнення, які на даний час погашені за строками давності, до праці не залучався, та не заохочувався.

Рішенням комісії з питань розподілу, направлення та переведення для відбування покарання осіб, засуджених до позбавлення волі в Харківській області (протокол №10 від 06 березня 2014 року) засудженому ОСОБА_5 визначено вид установи виконання покарань виправна колонія максимального рівня безпеки з відбуванням покарання у приміщеннях камерного типу (а.о.с.82).

З 22.04.2014 року засуджений ОСОБА_5 відбуває покарання в Менській ВК №91 в секторі максимального рівня безпеки, де режим утримання намагається не порушувати, стягнень не має. З жовтня по грудень 2014 року був працевлаштований на виробництві установи у майстерні з виробництва віників у секторі максимального рівня безпеки, до роботи ставився посередньо, був звільнений з роботи у зв`язку із скороченням даного виду виробництва. Проводив ремонт камери №2 сектору та прогулянкового двору, має одне заохочення. На даний час участі в неоплачуваних роботах по благоустрою установи та поліпшенні житлово-побутових умов сектору не приймає, бажання не виявляє. Заходи виховного та культурно-масового характеру, які проводяться в секторі відвідує, активної участі не приймає, реагує на них посередньо.

З матеріалів особової справи, витягу з рішення комісії при МВК №91 з питань застосування пільг до засуджених установи згідно ст..ст.100, 101 КВК України (протокол №12 від 15.06.2015 року) прийнято рішення, що засуджений не заслуговує на застосування до нього пільги, передбаченої ст..ст.100,101 КВК України. 07 травня 2015 року ОСОБА_5 був ознайомлений з рішенням комісії та не погодився з останнім про що свідчить його підпис, проте вказане рішення до суду та прокуратури не оскаржував.

В судовому засіданні засуджений ОСОБА_5 та його захисник посилалися на те, що засуджений відбуває покарання в максимальному рівні безпеки (камерного типу) в зв`язку з чим адміністрація не може його працевлаштувати в установі. Разом з тим, останні в судовому засіданні не наполягали на застосування до засудженого ст..100 КВК України щодо переведення засудженого до середнього рівня безпеки, де можна шляхом працевлаштування довести, що засуджений стає на шлях виправлення.

Наявна в матеріалах особової справи заява засудженого ОСОБА_5 про його бажання працевлаштуватись, яка датована 10 березня 2016 року, свідчить про його намір отримати пільгу у вигляді заміни невідбутої частини покарання у виді позбавлення волі більш м`яким обмеження волі, оскільки він через незначний час після подачі вказаної заяви звернувся до суду із клопотанням про застосування до нього пільги, передбаченої ст..82 КК України.

Крім того рішенням комісією при МВК-91 з питань застосування пільги до засуджених установи згідно ст.82 КК України (протокол №4 від 29.02.2016 року) засудженому ОСОБА_5 відмовлено у застосуванні до нього пільги, передбаченої ст..82 КК України, оскільки останній не став на шлях виправлення та не заслуговує на застосування вказаної пільги (а.о.с.103, 104). В матеріалах особової справи відсутні відомості про те, що засуджений оскаржував вказане рішення комісії.

На час розгляду клопотання засуджений ОСОБА_5 відбув 2/3 частини призначеного судом покарання.

Проте суд вважає, що настання календарної дати застосування пільги передбачної ст..82 КК України не є безумовною підставою для застосування цієї пільги, оскільки засуджений повинен довести, що він став на шлях виправлення.

Відповідно до вимог чинного законодавства, при розгляді питання щодо застосування до засудженого пільги, зокрема ст. 82 КК України, на якій наполягав в судовому засіданні засуджений та його захисник суд зобов`язаний звернути увагу на поведінку засудженого за весь період відбування покарання. Відсутність стягнень не є підставою для застосування пільги, оскільки відповідно до вимог КВК України кожен засуджений повинен дотримуватись правил відбування покарань, встановлених діючим законодавством.

Враховуючи вищевикладене, а також особу засудженого, який неодноразово судимий за тяжкі злочини, його поведінку за весь час відбування покарання, суд не вбачає в поведінці засудженого динаміки, яка б свідчила про те, що він став на шлях виправлення, а тому приходить до висновку, що в задоволенні клопотання про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким видом покарання, а саме обмеженням волі, слід відмовити.

На пiдставi викладеного, керуючись ст.ст. 82 КК України, ст. ст. 370-372, 395, 537, 539 КПК України
У Х В А Л И В:
В задоволенні клопотання захисника ОСОБА_6 в інтересах засудженого ОСОБА_5 про заміну йому невідбутої частини покарання більш м`яким видом покарання, а саме обмеженням волі та клопотання засудженого ОСОБА_5 про заміну йому невідбутої частини покарання більш м`яким видом покарання відмовити.

Ухвала суду може бути оскаржена до апеляційного суду Чернігівської області через Менський районний суд протягом 7 діб з дня її проголошення.

Суддя ОСОБА_1