Справа №489/2266/16-к 03.08.2016
Провадження: № 11-кп/784/628/16 Головуючий суду першої інстанції:
Категорія: ст. 186 ч. 2 КК України ОСОБА_1
Доповідач апеляційного суду:
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 серпня 2016 року м. Миколаїв
Апеляційний суд Миколаївської області у складі колегії суддів судової палати у кримінальних справах:
головуючого ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
за участю секретаря ОСОБА_5
розглянувши за матеріалами кримінального провадження №0000999 апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_6 та його захисника ОСОБА_7 на вирок Ленінського районного суду м. Миколаєва від 31 травня 2016 року відносно

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Миколаєва, з середньою освітою, одруженого, має на утриманні 2 малолітніх дітей, проживаючого в АДРЕСА_1 , в силу ст. 89 КК України не судимого,
обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України
учасники судового провадження
прокурор: ОСОБА_8
обвинувачений: ОСОБА_6
захисник: ОСОБА_7
потерпілі: ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11
В с т а н о в и в :
Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції та вимог апеляційних скарг.
Вироком суду ОСОБА_6 визнаний винним та засуджений за ч. 2 ст. 186 КК України на 5 років позбавлення волі.
Задоволено цивільні позови. Ухвалено стягнути з ОСОБА_6 на користь:
- ОСОБА_12 матеріальну шкоду в сумі 1 300 грн., моральну шкоду в розмірі 1 000 грн.;
- ОСОБА_10 матеріальну шкоду в сумі 1 500 грн., моральну шкоду в розмірі 1 000 грн.;
- ОСОБА_13 матеріальну шкоду в сумі 2 000 грн., моральну шкоду в розмірі 1 000 грн.;
- ОСОБА_14 матеріальну шкоду в сумі 10 000 грн., моральну шкоду в розмірі 1 000 грн.
Апеляційні вимоги обвинуваченого ОСОБА_6 та його захисника ОСОБА_15 однакові. В своїх апеляційних скаргах вони просять змінити вирок в частині призначеного покарання, призначивши обвинуваченому ОСОБА_6 покарання не пов`язане із позбавлення волі з застосуванням ст.ст. 75, 76 КК України.
Узагальнені доводи осіб, які подали апеляційні скари.
Обвинувачений ОСОБА_6 вважає, що судом першої інстанції при призначенні покарання не враховані всі обставини, які пом`якшують покарання.
При цьому апелянт вказує, що визнав себе винним, сприяв слідству у розкритті злочинів, щиро покаявся.
Зазначає, що на теперішній час його сім`я складається з дружини, рідної доньки ІНФОРМАЦІЯ_2 та сина дружини ІНФОРМАЦІЯ_3 , які знаходяться на його утриманні.
Вказує, що з 01.06.2016 року працевлаштувався водієм у ТОВ «Квітень-14», має постійний заробіток, за місцем роботи характеризується позитивно.
Крім того, обвинувачений ОСОБА_6 зазначає, що 11.06.2016 року відшкодував потерпілим ОСОБА_12 , ОСОБА_10 , ОСОБА_13 та ОСОБА_14 по 500 грн. кожній, а 25.06.2016 року ще по 300 грн.
Вказує, що має гепатит та захворювання підшлункової залози, потребує лікування, на даний час проходить медичне обстеження.
В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_7 , не оспорюючи висновок суду про правильність визнання її підзахисного винним у скоєнні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 186 КК України, вказує, що призначене обвинуваченому ОСОБА_6 покарання, на її думку, не відповідає тяжкості скоєного та особі винного.
Посилається на те, що суд першої інстанції не прийняв до уваги, що обставинами, які пом`якшують покарання, крім визнання вини, можна визнати і такі обставини, як з`явлення із зізнанням, активне сприяння розкриттю злочину, вчинення злочину під впливом тяжких особистих, сімейних чи інших обставин.
При цьому захисник зазначає, що впродовж деякого часу ОСОБА_6 не мав стабільного заробітку, його дружина не працювала, оскільки була вагітна та потребувала лікування.
Також вказує, що зараз на утриманні ОСОБА_6 перебуває дружина, її син 2014 року народження та спільна донька ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Звертає увагу суду, що її підзахисний добровільно вказав кредитні установи та ломбарди, в які здавав викрадене майно.
Зазначає про хвороби обвинуваченого ОСОБА_6 , його працевлаштування на даний час водієм в ТОВ «Квітень-14» та добровільне відшкодування частини матеріальної шкоди потерпілим.
Встановлені судом першої інстанції обставини.
Судом першої інстанції встановлено, що 24 лютого 2016 року близько 13.00 години ОСОБА_6 з метою викрадення чужого майна, перебуваючи біля будинку № 11 по вул. Чайковського в м. Миколаєві, відкрито із застосуванням насильства, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я ОСОБА_16 , заволодів її золотими сережками, чим завдав останній матеріальну шкоду на суму 2 000 грн., після чого з місця події зник та розпорядився викраденим на власний розсуд.
28 лютого 2016 року близько 11.40 години ОСОБА_6 з метою викрадення чужого майна, діючи повторно, перебуваючи біля будинку № 14 по пр-ту Миру в м. Миколаєві, відкрито, шляхом ривку заволодів золотою сережкою, що належить ОСОБА_12 , чим завдав останній матеріальну шкоду на суму 1 300 грн., після чого з місця події зник та розпорядився викраденим на власний розсуд.
06 березня 2016 року близько 13.50 години ОСОБА_6 з метою викрадення чужого майна, діючи повторно, перебуваючи біля будинку № 29 по пр-ту Жовтневому в м. Миколаєві, відкрито, шляхом ривку, із застосуванням фізичного насилля, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я ОСОБА_9 , заволодів її золотою сережкою, чим завдав останній матеріальну шкоду на суму 1 500 грн., після чого з місця події зник та розпорядився викраденим на власний розсуд.
09 березня 2016 року близько 15.40 години ОСОБА_6 з метою викрадення чужого майна, діючи повторно, перебуваючи біля будинку № 5 по вул. Миколаївській в м. Миколаєві, відкрито, шляхом ривку заволодів золотою сережкою, що належить ОСОБА_10 , чим завдав останній матеріальну шкоду на суму 1 500 грн., після чого з місця події зник та розпорядився викраденим на власний розсуд.
22 березня 2016 року близько 14.30 години ОСОБА_6 з метою викрадення чужого майна, діючи повторно, перебуваючи біля будинку № 28 по вул. Листопадній в м. Миколаєві, відкрито, шляхом ривку заволодів золотою сережкою, що належить ОСОБА_17 , чим завдав останній матеріальну шкоду на суму 2 000 грн., після чого з місця події зник та розпорядився викраденим на власний розсуд.
23 березня 2016 року о 14.00 годині ОСОБА_6 з метою викрадення чужого майна, діючи повторно, перебуваючи біля супермаркету «Делікатес», розташованого в м. Миколаєві по пр-ту Леніна, 259, відкрито, шляхом ривку заволодів золотими сережками, що належать ОСОБА_13 , чим завдав останній матеріальну шкоду на суму 2 000 грн., після чого з місця події зник та розпорядився викраденим на власний розсуд.
29 березня 2016 року близько 17.00 години ОСОБА_6 з метою викрадення чужого майна, діючи повторно, перебуваючи біля будинку № 140 по вул. Космонавтів в м. Миколаєві, відкрито, шляхом ривку заволодів золотими сережками, що належать ОСОБА_14 , чим завдав останній матеріальну шкоду на суму 10 000 грн., після чого з місця події зник та розпорядився викраденим на власний розсуд.
Встановлені судом апеляційної інстанції обставини з посиланням на докази. Мотиви, з яких суд апеляційної інстанції виходив при постановленні ухвали, і положення закону, яким він керувався.

Заслухавши доповідь судді, пояснення обвинуваченого ОСОБА_6 та захисника ОСОБА_7 на підтримку апеляційних скарг, думку потерпілих ОСОБА_11 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 про можливість пом`якшення покарання за умови відшкодування завданих збитків, прокурора про залишення вироку без зміни, вивчивши матеріали кримінального провадження та додатково надані, перевіривши доводи апеляційних скарг, апеляційний суд вважає, що апеляційні скарг обвинуваченого та захисника не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Висновок суду, щодо доведеності вини ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, за які його засуджено за обставин наведених у вироку, підтверджений зібраними у справі доказами, яким суд першої інстанції дав правильну юридичну оцінку і обґрунтовано дійшов до висновку про його винність у вчинені цих злочинів.

Всі обставини справи були детально розглянуті та досліджені судом першої інстанції, що підтверджується наведеними та належно оціненими у вироку доказами про вчинення злочинів обвинуваченим.

Кваліфікація судом першої інстанції дій обвинуваченого ОСОБА_6 за ч.2 ст. 186 КК України є вірною і ніким з учасників процесу не оспорюється.

Призначаючи покарання суд у відповідності до ст. 65, 66, 67 КК України з урахуванням тяжкості вчинених злочинів, які є тяжкими, особи обвинуваченого, який в силу ст.89 КК України не судимий, конкретних обставин вчинення злочинів, враховуючи обставини, що пом`якшують покарання, в тому числі й ті, на які посилається захисник та обвинувачений в апеляційних скаргах, та обставини, що обтяжує покарання скоєння злочинів відносно осіб похилого віку, суд першої інстанції обґрунтовано прийшов до висновку про те, що мета покарання, передбачена ч.2, 3 ст. 50 КК України, може бути досягнута при призначенні обвинуваченому ОСОБА_6 міри покарання у виді позбавлення волі, належним чином вмотивувавши таке рішення у вироку.

Таке покарання, на думку апеляційного суду, відповідає тяжкості вчинених злочинів, особі обвинуваченого, буде необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень. З урахуванням цього, підстав вважати призначене обвинуваченому покарання таким, що не відповідає вимогам кримінального законодавства, апеляційний суд не вбачає.

Доводи в апеляційній скарзі про пом`якшення призначеного покарання із застосуванням вимог ст. 75 КК України є безпідставними, оскільки наведені апелянтами у скаргах обставини в достатній мірі враховані судом під час призначення конкретного строку покарання.

Посилання апелянтів на такі обставини, як сприяння розкриттю злочину, вчинення злочину під впливом збігу тяжких особистих, сімейних обставин, народження дитини, незадовільний стан здоров`я, не є підставою для пом`якшення призначеного покарання, а є даними що характеризують особу, а відшкодування потерпілим після оголошення вироку незначної суми збитків, ступінь тяжкості вчинених злочинів істотно не знижує.

А крім того, апеляційний суд приймає до уваги думки потерпілих ОСОБА_12 , ОСОБА_10 , ОСОБА_17 , ОСОБА_14 , які в суді 1 інстанції наполягали на призначені реального покарання, а також те, що обвинувачений вчинив 7 епізодів грабежу протягом місяця, починаючи з 24 лютого по 29 березня 2016 року.

Думка потерпілих, яку вони висловили в апеляційному суді про можливість пом`якшення призначеного судом покарання, не є вирішальною і враховується апеляційним судом разом з іншими обставиними, оскільки як стверджували потерпілі, це можливо лише за умови відшкодування ОСОБА_6 спричинених збитків.

Крім того, апеляційний суд враховує, що до ОСОБА_6 вже застосовувалась ст. 75 КК України, однак це втримало його від скоєння нових злочинів.

З огляду на наведене та відсутністю підстав для зміни вироку, передбачених ст. 409 КПК України, з наведених апелянтами мотивів, апеляційний суд не вбачає підстав для пом`якшення призначеного судом покарання із застосуванням ст. 75 КК України, у зв`язку з чим апеляційні скарги апелянтів слід залишити без задоволення.

Керуючись ст. 405, 407, 424,532 КПК України апеляційний суд,-

У х в а л и в :
Апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_6 та захисника ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Вирок Ленінського районного суду м. Миколаєва від 31 травня 2016 року відносно ОСОБА_6 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з дня її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Головуючий:

Судді: