Справа № 170/103/16-к Провадження №11-кп/773/481/16 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Категорія:ч.3 ст.309, ч.2 ст.15, ч.3 ст.305 КК України Доповідач: ОСОБА_2
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
10 жовтня 2016 року місто Луцьк
Апеляційний суд Волинської області в складі:

головуючого-судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду матеріали кримінального провадження за апеляційними скаргами прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_9 та захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 на вирок Любомльського районного суду Волинської області від 14 червня 2016 року, яким -

ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин України, який народився та проживає в АДРЕСА_1 , неодружений, не працює, освіта середня спеціальна, судимий вироком Сихівського районного суду м.Львова від 06.08.2015р. за ч.2 ст.15, ч.1 ст.185 КК України до громадських робіт на строк 140 годин; -

визнаний винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.309, ч.2 ст.15, ч.3 ст.305 КК України, та йому призначено покарання:

-за ч.3 ст.309 КК України 5 років позбавлення волі;

-за ч.2 ст.15, ч.3 ст.305 КК України із застосуванням ч.3 ст.68 КК України 8 років позбавлення волі.

На підставі ст.70 ч.1 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно призначено покарання у виді 8 років позбавлення волі.

Строк відбуття покарання ОСОБА_8 визначено рахувати з 25 січня 2016 року, тобто з моменту його затримання.

На підставі ч.5 ст.72 КК України зараховано ОСОБА_8 в строк відбуття покарання строк його тримання під вартою з 25 січня 2016 року по 14 червня 2016 року включно з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
До вступу вироку в законну силу ОСОБА_8 запобіжний захід залишений попередній тримання під вартою.

Вироком вирішені питання про речові докази та судові витрати.

В С Т А Н О В И В
Згідно вироку суду, ОСОБА_8 визнаний винним в тому, що він, в період з 07.00год. 25 січня 2016 року по 15.30год. 25 січня 2016 року вчинив незаконне придбання, зберігання та перевезення без мети збуту та закінчений замах на контрабанду психотропної речовини в особливо великих розмірах, обіг якої обмежено, - 21,3356 грама амфетаміну, яка містилася у складі пастоподібної речовини бежевого кольору загальною масою 945,62гр., при наступних обставинах.

ОСОБА_8 близько 07 год. 00 хв. 25.01.2016р. на автостанції №2 м.Львова (м.Львів, вул. Б.Хмельницького) зустрівся з невстановленою досудовим слідством особою, в якої, за попередньою домовленістю придбав за 5000 гривень поліетиленовий пакунок із вмістом пастоподібної речовини вагою 945,62гр., яка містить в своєму складі 21,3356гр. амфетаміну. В подальшому ОСОБА_8 придбав у касі автостанції квиток на автобус сполученням «Львів-Брест», а в одному з кіосків на території автостанції клейку стрічку. Після чого в кабінці туалету в приміщенні автовокзалу за допомогою клейкої стрічки обмотав придбаний пакунок та приклеїв його собі на спину під одяг.

Зазначену пастоподібну речовину ОСОБА_8 , слідуючи з м.Львова рейсовим автобусом сполученням «Львів-Брест», незаконно зберігав при собі та незаконно переміщував її з міста Львова до пункту пропуску «Пулемець» Волинської митниці ДФС, що знаходиться на території Шацького району Волинської області.

Близько 15.30год. 25 січня 2016 року ОСОБА_8 , слідуючи з України в Республіку Білорусь рейсовим автобусом сполучення «Львів-Брест», д.н.з. НОМЕР_1 , через п/п «Пулемець» м/п «Піща» Волинської митниці ДФС, намагався перемістити через митний кордон України з приховуванням від митного контролю пастоподібну речовину вагою 942,65гр., яка, згідно висновку експерта, містить в своєму складі 21,3356гр. амфетаміну, тобто в особливо великому розмірі. Разом з тим, ОСОБА_8 свого злочинного умислу до кінця не довів з причин, які не залежали від нього, оскільки при його особистому огляді пастоподібна речовина з вмістом амфетаміну була виявлена та вилучена працівниками митниці.

У поданих апеляційній скарзі захисник, вважає вирок суду незаконним у зв`язку з невідповідністю призначеного покарання ступеню тяжкості злочину і особі обвинуваченого, безпідставного та невмотивованого призначення надто суворого покарання та без застосування вимог ст.69 КК України. Зазначає, що судом при постановлені вироку та обрані виду і міри покарання порушено вимоги ст.65 КК України. Посилається на те, що не в повній мірі враховано особу обвинуваченого, оскільки він щиро розкаявся, активно сприяв розкриттю злочину, збитків злочином завдано не було, позитивно характеризується. Також вказує про те, що сам прокурор просив призначити м`якше покарання, ніж те, яке призначене судом. Просить вирок суду першої інстанції в частині призначеного покарання змінити, призначити покарання більш м`яке.

У поданій апеляційній скарзі прокурор, не оспорюючи фактичних обставин справи, вважає вирок суду незаконним у зв`язку з неправильним застосуванням кримінального закону.Зазначає, що судом невірно визначено строк попереднього ув`язнення, який підлягає зарахуванню в порядку ч.5 ст.72 КК України. Просить вирок суду першої інстанції змінити та зарахувати в строк відбуття покарання термін перебування під вартою по день набрання вироком законної сили у відповідності до вимог ст.72 КК України.
Заслухавши доповідача який виклав суть вироку суду першої інстанції та доводи апеляційних скарг, міркування захисника та обвинуваченого, які, кожен зокрема, підтримали апеляційні скарги з викладених у ній підстав, прокурора, який скаргу прокурора підтримав та заперечив скаргу захисника, перевіривши матеріали кримінального провадження, суд приходить до наступного висновку.

Висновок про винуватість ОСОБА_8 у вчинені злочинів, за які його засуджено, обґрунтовано зроблений судом в порядку ч.3 ст.349 КПК України, що по суті, в апеляційних скаргах не заперечується.

Кваліфікація злочинних дій обвинуваченого ОСОБА_8 за ч.3 ст.309, ч.2 ст.15, ч.3 ст.305 КК України є правильною і також не оскаржується.

Твердження захисника в скарзі про те, що призначене покарання без застосування ст.69 КК України не відповідає ступеню тяжкості вчинених злочинів та особі обвинуваченого через тяжкість покарання є безпідставними.

Відповідно до вимог ст.65 КК України, суд, призначаючи покарання, повинен урахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що обтяжують та пом`якшують покарання. Визначаючи ступінь суспільної небезпечності вчиненого злочину, суд повинен виходити із сукупності всіх обставин справи, зокрема, форми вини, мотиву і цілі, способу, обстановки і стадії вчинення злочину, тяжкості наслідків, що настали.

Призначаючи ОСОБА_8 покарання, суд першої інстанції дотримався вказаних вимог закону.

Як убачається з вироку, призначаючи ОСОБА_8 покарання, суд першої інстанції врахував характер і ступінь тяжкості вчинених злочинів, дані про особу винного, а саме, те, що останній позитивно характеризується, враховано і вік обвинуваченого, разом з ти враховано і кількість переміщуваної речовини, а тому прийшов до висновку, що виправлення та перевиховання обвинуваченого неможливе без ізоляції від суспільства.

Обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_8 , суд визнав щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, а обтяжуючих обставин не встановлено.

Апеляційний суд звертає увагу також на те, що сам обвинувачений раніше судимий, що свідчить про його підвищену суспільну небезпеку та небажання ставати на шлях виправлення та перевиховання.

Врахувавши ці та інші обставини справи, зокрема і ті, на які посилається в апеляції захисник, в їх сукупності, суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку про необхідність відбуття покарання реально, окрім того і про відсутність підстав для призначення покарання із застосуванням ст.69 КК України.

Оскільки ч.3 ст.68 КК України має імперативний характер, не потребує встановлення оціночних понять, тому суд першої інстанції вірно послався при призначенні покарання обвинуваченому за ч.2 ст.15, ч.3 ст.305 КК України на вимоги ч.3 ст.68 КК України, а не на вимоги ст.69-1 КК України.

Доводи захисника, які наведені в апеляційні скарзі, фактично враховані і оцінені судом першої інстанції при постановленні вироку та призначенні покарання.

Відповідно до п.1 ч.5 ст.72 КК України, зарахування судом строку попереднього ув`язнення у разі засудження до позбавлення волі в межах того самого кримінального провадження, у межах якого до особи було застосовано попереднє ув`язнення, провадиться з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Зміна судового рішення суду першої інстанції в частині зарахування строку попереднього ув`язнення у строк покарання можлива лише у зв`язку з неправильним застосуванням цим судом положень ст.72 КК України, зокрема в частині неправильного зарахування строку попереднього ув`язнення у строк покарання.

Оскільки судом першої інстанції було правильно застосовано положення ст.72 КК України, відповідне зарахування з дня постановлення вироку по день набрання ним законної сили, а саме з 14.06.2016р. по 10.10.2016р. включно, робить апеляційний суд.

У відповідності до ч.1 ст.404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

За таких обставин, апеляційний суд не знаходить підстав для задоволення апеляційних скарг прокурора та захисника.
На підставі наведеного і керуючись ст.ст. 404, 407 КПК України, апеляційний суд Волинської області,

У Х В А Л И В
Апеляційні скарги прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_9 та захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 залишити без задоволення, а вирок Любомльського районного суду Волинської області від 14 червня 2016 року щодо ОСОБА_8 без змін.

В порядку ч.5 ст.72 КК України зарахувати в строк відбуття покарання термін перебування ОСОБА_8 в слідчому ізоляторі з 14 червня 2016 року по 10 жовтня 2016 року включно, з розрахунку що одному дню попереднього ув`язнення відповідає два дні позбавлення волі.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Касаційна скарга на ухвалу може бути подана безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії ухвали.

Головуючий

Судді