АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/774/1465/16 Справа № 208/3192/16-к Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - ОСОБА_2

У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 липня 2016 року м. Дніпро

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

засудженої ОСОБА_7 (приймає участь в режимі відеоконференції),

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку дистанційного судового провадження матеріали за апеляційною скаргою засудженої ОСОБА_7 на ухвалу Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 31 травня 2016 року щодо
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка народилася у м. Мукачево Закарпатської області, громадянка України, якою відмовлено у задоволенні подання Дніпродзержинської виправної колонії № 34 управління Державної пенітенціарної служби України в Дніпропетровській області, узгоджене спостережною комісією при адміністрації Заводського району м. Дніпродзержинська про заміну засудженій ОСОБА_7 невідбутої частини покарання більш м`яким покаранням, ВСТАНОВИЛА:

Засуджена ОСОБА_7 в апеляційній скарзі просить ухвалу районного суду скасувати та матеріали провадження направити в суд першої інстанції на новий розгляд.

В обґрунтування своїх вимог зазначає, що суд першої інстанції, відмовляючи у задоволенні подання адміністрації колонії про заміну невідбутої нею частини покарання необґрунтовано послався на те, що вона відбуває покарання в Дніпродзержинській виправній колонії № 34 управління Державної пенітенціарної служби України в Дніпропетровській області не тривалий час та не має заохочень.

Вважає, що суд не врахував, що вона відбула 2/3 частини строку покарання, щиро розкаюється у вчиненні нею злочину, працевлаштована швачкою на швейному виробництві установи, добре ставиться до праці, має п`ять заохочень, стягнення, які застосовувалися до неї вже зняті за строком давності, дотримується вимог режиму відбування покарання та правил внутрішнього розпорядку, правомірних взаємовідносин з персоналом установи, конфліктних ситуацій не створює.

Ухвалою Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 31 травня 2016 року відмовлено у задоволенні подання адміністрації виправної колонії про заміну невідбутої частини покарання, призначеного ОСОБА_7 за вироком Сихівського районного суду м. Львова від 01 серпня 2008 року у виді позбавлення волі строком на дванадцять років, на більш м`яке покарання у виді обмеження волі. Висновки суду обґрунтовані тим, що матеріали особової справи щодо засудженої ОСОБА_7 не містять доказів, що остання стала на шлях виправлення, позитивні зміни у свідомості засудженої відбуваються поступово, що не може свідчити про те, що ОСОБА_7 стала на шлях виправлення.
Заслухавши доповідь судді, засуджену ОСОБА_7 , яка просила задовольнити вимоги апеляційної скарги, думку прокурора, який заперечував проти задоволення вимог апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга засудженої не підлягає задоволенню з таких підстав.
Вимогами положення ст. 82 КК України передбачено, що особам, що відбувають покарання у виді позбавлення волі, невідбута частина покарання може бути замінена судом більш м`яким покаранням. При цьому заміна невідбутої частини покарання більш м`яким може бути застосована за умови, якщо засуджений став на шлях виправлення.
Стаття 6 КВК України передбачає, що виправлення засудженого - це процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки. Основними засобами такого виправлення є встановлений порядок виконання і відбування покарання (режим), суспільно корисна праця, соціально-виховна робота, загальноосвітнє та професійно-технічне навчання, громадський вплив.

На думку колегії суддів, розглядаючи клопотання засудженої про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким покаранням на підставі ст. 82 КК України, суд першої інстанції повно і всебічно з`ясував дані, що характеризують особу засудженої, її поведінку, ставлення до праці, і з цього приводу суд в ухвалі зазначив мотиви, з яких прийшов до висновку про відмову у задоволенні даного клопотання.

Судом першої інстанції встановлено, що з 15 лютого 2016 року засуджена ОСОБА_7 відбуває покарання в Дніпродзержинській виправній колонії № 34 управління Державної пенітенціарної служби України в Дніпропетровській області, працевлаштована швачкою на швейному виробництві установи, до праці ставиться добре, вимог режиму відбування покарання та правил внутрішнього розпорядку не порушує, провину у скоєному злочині визнала.
Також, як вбачається з матеріалів провадження та встановлено судом, що засуджена ОСОБА_7 за час перебування в СІЗО і установах виконання покарань мала 16 стягнень, які погашені за строком давності, має 5 заохочень, які застосовані під час відбування покарання у Павлоградській виправній колонії № 142, що свідчить про те, що позитивні зміни у свідомості засудженої відбуваються поступово.
Враховуючи викладене, судом першої інстанції обґрунтовано зроблено висновок про те, що засуджена не стала на шлях виправлення, з чим погоджується колегія суддів.

Твердження засудженої ОСОБА_7 про неврахування судом застосованих до неї 5 заохочень у Павлоградській виправній колонії № 142 управління Державної пенітенціарної служби України в Дніпропетровській області та посилання на те, що стягнення погашені, не є слушними, оскільки всі докази та обставини оцінені судом у сукупності з іншими обставинами та не свідчить про те, що засуджена своєю сумлінною поведінкою стала на шлях виправлення.

Доводи апеляційної скарги засудженої щодо її працевлаштування, дотримання вимог режиму відбування покарання та правил внутрішнього розпорядку, правомірних взаємовідносин з персоналом установи, підтверджуються наданими матеріалами, але виконання засудженою своїх прямих обов`язків має враховуватись у сукупності з усіма іншими обставинами.

Отже, суд першої інстанції дійшов правильного висновку щодо необхідності відмови у задоволенні клопотання, оскільки на думку колегії суддів відсутні достатні підстави стверджувати, що вона протягом строку відбування покарання стала на шлях виправлення, у зв`язку з чим у задоволенні апеляційної скарги засудженої слід відмовити.

Рішення суду ухвалено згідно з нормами кримінального процесуального закону та на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, з наведенням в ухвалі належних і достатніх мотивів і підстав, а тому підстави для його скасування відсутні.

Керуючись ст. ст. 405, 407, 537, 539 КПК України, колегія суддів

ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу засудженої ОСОБА_7 на ухвалу Заводського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 31 травня 2016 року залишити без задоволення.

Ухвалу Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 31 травня 2016 року щодо засудженої ОСОБА_7 залишити без змін.

Ухвала набирає чинності з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Судді Апеляційного суду
Дніпропетровської області:

_____________ _________ __________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4