Справа № 352/637/16-к
Провадження № 11-кп/779/532/2016
Категорія ч.2 ст.15 ч.2 ст.185 КК України
Головуючий у 1 інстанції ОСОБА_1
Суддя-доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
25 листопада 2016 року м. Івано-Франківськ
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Івано-Франківської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря с/з ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

представника потерпілого

ПрАТ Тисмениця-Риба ОСОБА_7

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження за апеляційною скаргою представника потерпілого ПрАТ Тисмениця-Риба ОСОБА_7 на вирок Тисменицького районного суду від 07 жовтня 2016 року у кримінальному провадженні про обвинувачення ОСОБА_8 за ч.2 ст.15, ч.2 ст.185 КК України,-

в с т а н о в и л а :
вказаним вироком ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, з середньою спеціальною освітою, розлученого, раніше не судимого, -

засуджено за ч.2 ст.15, ч.2 ст.185 КК України і призначено покарання із застосуванням ст.69 КК України у виді штрафу в сумі 5100 грн.

Питання речових доказів вирішено у відповідності до ст.100 КПК України.

Підсудний ОСОБА_8 за попередньою змовою групою осіб вчинив закінчений замах на таємне викрадення чужого майна за наступних обставин.

24.02.2016 року приблизно о 18.00 год. обвинувачений ОСОБА_8 за попередньою змовою з невстановленою слідством особою, взявши із собою з дому заздалегідь для вилову риби рибальські сітки, поліетиленові мішки, нитку та гумовий костюмом, направились в с. Хом`яківка, Тисменицького району, де переконавшись, що за їхніми діями ніхто не спостерігає, таємно, з корисливих мотивів та маючи на меті незаконне збагачення, скориставшись відсутністю частини огорожі, зайшли на територію ПрАТ Тисмениця-Риба, що у с. Хом`яківка, по вул. Молодіжна, 2, Тисменицького району.

Після цього, ОСОБА_8 разом з невстановленою слідством особою, рибальськими сітками виловили зі ставка належного ПрАТ «Тисмениця-Риба» 35,1 кг білого амура та 36,6 кг. товстолоба, які разом з сітками помістили у два мішки та сховали в очереті на території згаданого підприємства. В подальшому ОСОБА_8 , діючи за попередньою змовою з невстановленою слідством особою, продовжили вилов риби за допомогою рибальських сіток з іншого ставка. З цією метою вони закинули у водойму 3 сітки. Сітки з рибою через деякий час витягнули та помістили у два поліетиленові мішки. В ході вилову риби за допомогою рибальських сіток дії ОСОБА_8 та невстановленої слідством особи були помічені працівниками ПрАТ «Тисмениця-Риба». Розуміючи, що їхні дії під час вчинення крадіжки викриті, не довівши до кінця свій злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, залишили виловлену рибу та рибальські сітки, і намагалися втекти з території підприємства, однак ОСОБА_8 був затриманий працівниками ПрАТ «Тисмениця-Риба». Таким чином, під час вчинення крадіжки, ОСОБА_8 за попередньою змовою з невстановленою слідством особою виконали всі дії, які вважали необхідними для доведення неправомірного діяння до кінця, але правопорушення не було закінчено з причин, які не залежали від їхньої волі, оскільки ОСОБА_8 був затриманий працівниками ПрАТ «Тисмениця-Риба», а невстановлена особа втекла.

У загальному ОСОБА_8 спільно з невстановленою слідством особою за допомогою рибальських сіток вчинили закінчений замах на таємне викрадення риби, а саме: коропа та білого амура вагою 67,8 кг ціною 50 грн. за один кг., товстолоба вагою 51,7 кг ціною 40 грн. за один кг., карася вагою 0,800 кг ціною 30 грн. за один кг., а всього загальною вартістю 5482 грн.

В апеляційній скарзі представник потерпілого ПрАТ Тисмениця-Риба ОСОБА_7 просить вирок суду скасувати з підстав неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність та невідповідності призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок м,якості, ухвалити новий вирок, яким призначити покарання у виді трьох років позбавлення волі і на підставі ст.75 КК України звільнити його від відбування призначеного покарання із випробуванням на три роки, із покладенням на нього обов`язків відповідно до ст.76 КК України.

Вважає, що суд неправомірно застосував ст.69 КК України при призначенні покарання у виді штрафу, а сукупність пом`якшуючих покарання обставин дають підстави застосувати ст.75 КК України. Також зазначає, що в суді першої інстанції дійсно просив суворо не карати обвинуваченого, а не призначати покарання, не пов,язане із позбавленнмя волі, як вказано у вироку.

Заслухавши доповідь судді, доводи прокурора, який просив вирок суду залишити без змін, пояснення представника потерпілого ПрАТ Тисмениця-Риба ОСОБА_7 , який просив вирок суду скасувати, пояснення обвинуваченого ОСОБА_8 , який вважає вирок законним і просив його залишити без змін, перевіривши матеріали провадження і обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга представника потерпілого не підлягає до задоволення з таких підстав.

Відповідно до вимог ст.370 Кримінального процесуального кодексу України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Суд першої інстанції дотримався вказаних вимог закону.

Згідно ч.ч.1,2 ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Оскільки судом першої інстанції проведено обмежений порядок дослідження доказів, тому відповідно до вимог ст.349 КПК України фактичні обставини справи та правильність кваліфікації дій ОСОБА_8 апеляційним судом не перевіряються.

Згідно з вимогами ст.65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для виправлення та попередження нових злочинів, а відповідно до ст.50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого.

Відповідно до п.3 постанови Пленуму Верховного Суду України Про практику призначення судами кримінального покарання №7 від 24 жовтня 2003 року, досліджуючи дані про особу підсудного, суд повинен з`ясувати його вік, стан здоров`я, поведінку до вчинення злочину, як у побуті, так і за місцем роботи, склад сім`ї (наявність на утриманні дітей), матеріальний стан.

Вирішуючи питання про призначення підсудному покарання, місцевий суд врахував ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного, який негативно ставиться до вчиненого, має постійне місце проживання, за яким позитивно характеризується, раніше не судимий, на обліку в наркологічному та психоневрологічному диспансерах не перебуває, має незадовільний стан здоров`я, є учасником бойових дій в Афганістані.

У відповідності до вимог ст.66 КК України суд встановив обставини, що пом`якшують його покарання, а саме: повне визнання вини ОСОБА_8 , щире каяття у вчиненому, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, добровільне відшкодування заподіяної кримінальним правопорушенням матеріальної та моральної шкоди.

Обтяжуючі відповідальність обставини відсутні.

Згідно з роз`ясненнями, що містяться у п.п.1,9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2003 року Про практику призначення судами кримінального покарання , призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди зобов`язані врахувати ступінь тяжкості злочину, дані про особу винного та обставини справи, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Колегія суддів вважає апеляційні доводи представника потерпілого ПрАТ Тисмениця-Риба ОСОБА_7 про скасування вироку з підстав неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність та невідповідності призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок м,якості необґрунтованими, оскільки суд першої інстанції достатньо обґрунтував та мотивував свою позицію про те, що наявність зазначених вище кількох пом`якшуючих покарання обставин та даних про особу обвинуваченого є такими, що істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення і впливають на пом`якшення покарання. Тому суд прийшов до обґрунтованого висновку про застосування норми ст.69 КК України та перейшов до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не передбаченого санкцією ч.2 ст.185 КК України, а саме - штрафу.

Крім того, враховуючи позицію представника потерпілого, який, як вбачається із його заяви, у зв`язку з повним відшкодуванням заподіяної шкоди націлював суд першої інстанції і просив суворо не карати обвинуваченого та врахувати всі пом`якшуючі обставини, тому колегія суддів вважає, що покликання апелянта про м,якість призначеного покарання є безпідставними.

Зважаючи на вказані обставини, виправлення обвинуваченого можливе без його ізоляції від суспільства, а призначення більш суворої міри покарання не відповідатиме ступеню тяжкості вчиненого внаслідок суворості та суперечитиме основним завданням кримінального покарання.

Таким чином підстав для задоволення апеляційної скарги представника потерпілого ПрАТ Тисмениця-Риба ОСОБА_7 не вбачається.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст.404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :
Апеляційну скаргу представника потерпілого ПрАТ Тисмениця-Риба ОСОБА_7 залишити без задоволення, а вирок Тисменицького районного суду від 07 жовтня 2016 року у кримінальному провадженні про обвинувачення ОСОБА_8 за ч.2 ст.15, ч.2 ст.185 КК України без змін.

На ухвалу протягом трьох місяців з дня її проголошення може бути подано касаційну скаргу до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий ОСОБА_2

Судді ОСОБА_3

ОСОБА_4