ун. № 759/5916/16-к
пр. № 1-кп/759/442/16
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
10 травня 2016 року

Святошинський районний суд м. Києва в складі

головуючого - судді ОСОБА_1 ;

при секретарі - ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження № 0002596 за обвинувальним актом стосовно:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Києва, громадянина України, освіта незакінчена вища, перебуває в цивільному шлюбі, не працюючого, зареєстрованого та проживаючого в АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.ст.15 ч.2, 186 ч.1 КК України,

за участю сторони обвинувачення: прокурора ОСОБА_4 ,

сторони захисту: обвинуваченого ОСОБА_3 ,

потерпілої: ОСОБА_5

В С Т А Н О В И В:
Під час судового розгляду встановлено, що ОСОБА_3 ,

10.03.2016 року, приблизно о 22 годині 10 хвилин, вчинив закінчений замах на
відкрите викрадення чужого майна.
Так, 10 березня 2016 року, приблизно 22 годині 10 хвилин,
ОСОБА_3 , перебуваючи поблизу будинку за адресою: м. Київ, вул. Тулузи, 3-Б
помітив раніше невідому жінку, ОСОБА_5 , у якої в
руках знаходилась жіноча сумка білого кольору з особистими речами. В той
момент у ОСОБА_3 виник злочинний умисел направлений на вчинення
відкритого викрадення чужого майна.
З метою виконання свого злочинного умислу, направленого на незаконне
заволодіння чужим майном, ОСОБА_3 підбіг до потерпілої
ОСОБА_5 , та схопив руками її жіночу сумку та шляхом ривка
намагався вирвати сумку у потерпілої з рук. В результаті чого, потерпіла
намагаючись зберегти своє майно, та тримаючись за сумку, впала на одне
коліно. Однак після вчинення ОСОБА_3 , всіх дій, які він вважав
необхідними для доведення правопорушення до кінця, його протиправні дії
були припинені ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , які проходили поряд, та
вирішили допомогти жінці.
В подальшому потерпіла ОСОБА_5 пояснила, що тілесні
ушкодження в результаті протиправних дій ОСОБА_3 , вона не отримала,
тому від пропозиції пройти судово-медичну експертизу відмовилась.
Таким чином в результаті протиправних дій ОСОБА_3 , потерпілій
ОСОБА_5 , було пошкоджено її жіночу сумку.
Вказані дії ОСОБА_3 органом досудового розслідування кваліфіковані за ст.ст.15 ч.2, 186 ч.1 КК України, як закінчений замах на відкрите викрадення чужого майна (грабіж).

15 квітня 2016 року між потерпілою ОСОБА_5 та обвинуваченим ОСОБА_3 в порядку, передбаченому ст. ст. 468, 469 та 471 КПК України, укладено угоду про примирення між потерпілим та обвинуваченим.

Згідно з даною угодою потерпіла ОСОБА_5 та обвинувачений ОСОБА_3 дійшли згоди щодо формулювання обвинувачення, всіх істотних для даного кримінального провадження обставин та правової кваліфікації дій обвинуваченого за ст.ст.15 ч.2, 186 ч.1 КК України.

ОСОБА_3 у повному обсязі сформульованого обвинувачення беззастережно визнав свою винуватість у вчиненні даного кримінального правопорушення. Також, сторонами угоди визначено узгоджене ними покарання, яке ОСОБА_3 повинен понести за вчинене кримінальне правопорушення, а саме у виді штрафу у розмірі 100 (ста) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 1 700 гривень, який останній зобов`язується сплатити протягом 10 (десяти) днів після винесення вироку.

Крім цього ОСОБА_3 зобов`язується протягом 10 (десяти) днів після винесення вироку відшкодувати потерпілій ОСОБА_5 завдану шкоду у розмірі 1 000 гривень.

В угоді передбачені наслідки її укладення, затвердження та невиконання, які роз`яснені обвинуваченому.

Розглядаючи в порядку п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України питання про можливість затвердження даної угоди про примирення, суд виходить з наступного.

Відповідно до правил ст. ст. 468, 469 КПК України у кримінальному провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості може бути укладена угода між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим про примирення.

Прокурор та потерпіла в судовому засіданні, вважаючи, що при укладенні даної угоди дотримані вимоги і правила КПК та КК України, просили цю угоду затвердити і призначити обвинуваченому узгоджену в угоді міру покарання та інші передбачені угодами заходи.

Обвинувачений в судовому засіданні також просив вказану угоду з представником потерпілого затвердити і призначити узгоджену в ній міру покарання та інші передбачені угодою заходи, при цьому беззастережно визнав себе винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.ст.15 ч.2, 186 ч.1 КК України, в обсязі обвинувачення, дав згоду на застосування узгодженого виду та розміру покарання, а також інших заходів у разі затвердження угоди, заявивши, що здатен реально виконати взяті на себе відповідно до угоди зобов`язання.

Злочин, у вчиненні якого ОСОБА_3 беззастережно визнав себе винуватими, згідно із ст.12 КК України є злочином середньої тяжкості.

Суд шляхом проведення опитування сторін кримінального провадження переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді. При цьому судом з`ясовано, що ОСОБА_3 та потерпіла ОСОБА_5 повністю усвідомлюють зміст укладеної угоди про примирення, характер обвинувачення, щодо якого визнає себе винуватим, цілком розуміє права обвинуваченого, визначені п. 1 ч. 4 та п. 1 ч. 5 ст. 474 КПК України, а також наслідки укладення, затвердження даної угоди, передбачені ч. 1 ст. 473 КПК України, та наслідки її не виконання, передбачені ст. 476 КПК України.

Враховуючи викладене, оскільки умови угоди про примирення між потерпілим та обвинуваченим відповідають вимогам КПК та КК України, суд дійшов висновку про наявність всіх правових підстав для затвердження цієї угоди.

За таких обставин суд вважає доведеним в судовому засіданні те, що ОСОБА_3 вчинив закінчений замах на відкрите викрадення чужого майна (грабіж), а тому ці його дії кваліфікує за ст.ст.15 ч.2, 186 ч.1 КК України, за якими належить призначити ОСОБА_3 узгоджену сторонами угоди про примирення міру покарання.

Враховуючи викладене, керуючись ст. ст. 314, 373, 374 та 475 КПК України, суд, -

З А С У Д И В:
Затвердити угоду від 15 квітня 2016 року про примирення між потерпілою ОСОБА_5 та обвинуваченим ОСОБА_3 .

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.ст.15 ч.2, 186 ч.1 КК України, за якими призначити йому узгоджене сторонами угоди про примирення від 15 квітня 2016 року покарання у виді штрафу в розмірі 100 (ста) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 1 700 (тисячу сімсот) гривень.

Речові докази по справі: жіночу сумку світло-бежевого кольору, відірваний фрагмент тканини, гаманець, грошова купюра номіналом 10 гривень, дисконтна картка, поліетиленовий пакет з канцтоварами, косметичка, шарф шифоновий, повернути законному володільцю ОСОБА_5 .

Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду міста Києва через Святошинський районний суд міста Києва шляхом подачі апеляції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

СУДДЯ: ОСОБА_1