Ухвала
іменем україни

15 червня 2016 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у кримінальних справах
Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,
суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

при секретарі ОСОБА_4 ,

розглянувши кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001442, щодо

ОСОБА_5 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 ,
уродженця та мешканця

АДРЕСА_1 ,

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України,

за касаційними скаргами засудженого, захисника ОСОБА_6 , потерпілих ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 на вирок Апеляційного суду Харківської області від 19 листопада 2015 року,

за участю прокурора ОСОБА_10 ,

засудженого ОСОБА_5 ,

представника потерпілої ОСОБА_11 ,

в с т а н о в и л а:

У касаційній скарзі засуджений ОСОБА_5 , не погоджуючись із ухваленим щодо нього рішенням суду апеляційної інстанції через неправильне застосування кримінального закону та невідповідність призначеного покарання ступеню тяжкості вчиненого злочину та його особі внаслідок суворості, просить його змінити, звільнивши його від відбування покарання на підставі ст. 75 КК України. Свої вимоги засуджений мотивує тим, що суд апеляційної інстанції при призначенні покарання не взяв до уваги усіх пом`якшуючих обставин та належним чином не мотивував свого рішення, у зв`язку з чим призначене покарання не відповідає вимогам ст.ст. 50, 65-67 КК України, а судове рішення ст.ст. 370, 420 КПК України.

У касаційній скарзі захисник ОСОБА_6 , не погоджуючись із ухваленим щодо ОСОБА_5 рішенням суду апеляційної інстанції через неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, просить його змінити, звільнивши ОСОБА_5 від відбування покарання на підставі ст. 75 КК України. Свої вимоги захисник мотивує доводами, аналогічними до доводів засудженого.
У касаційних скаргах потерпілі ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , не погоджуючись із ухваленим щодо ОСОБА_5 рішенням суду апеляційної інстанції через неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, просять його змінити, звільнивши засудженого від відбування покарання на підставі ст. 75 КК України. Свої вимоги потерпілі мотивують доводами, аналогічними до доводів засудженого та захисника. Вказують, що вони не мають матеріальних претензій до ОСОБА_5 .
Від потерпілої ОСОБА_12 надійшли заперечення на касаційні скарги засудженого, захисника ОСОБА_6 , потерпілих ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , в яких вона просить відмовити в задоволенні касаційних скарг, а вирок суду апеляційної інстанції залишити без зміни.

Вироком Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 11 червня 2015 року ОСОБА_5 визнано винуватим за ч. 3 ст. 185 КК України та призначено йому за цим законом покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки.
На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_5 звільнено від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 рік з покладенням на нього обов`язків, передбачених пунктами 2, 3, 4 ч. 1 ст. 76 КК України.

Стягнуто з ОСОБА_5 на користь: потерпілої ОСОБА_8 - 10 436,89 грн в рахунок відшкодування матеріальної шкоди; потерпілої ОСОБА_12 - 28 978,86 грн матеріальної шкоди та 6 090 грн моральної шкоди.
Вироком Апеляційного суду Харківської області від 19 листопада 2015 року вирок місцевого суду в частині призначення покарання скасовано та ухвалено новий, яким ОСОБА_5 визнано винуватим за ч. 3 ст. 185 КК України та призначено йому покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки.
У решті вирок місцевого суду залишений без зміни.

За вироком суду ОСОБА_5 визнано винуватим та засуджено за вчинення злочинів за таких обставин.

Так, ОСОБА_5 28 травня 2014 року в м. Харкові таємно, шляхом зламу замка вхідних дверей та проникнення до квартири, вчинив викрадення майна потерпілої ОСОБА_8 на загальну суму 11 436,89 грн.

Крім того, 05 вересня 2014 року в м. Харкові ОСОБА_5 таємно, повторно, аналогічним способом проник до квартири та викрав майно потерпілої ОСОБА_12 на загальну суму 30 078,86 грн.

Крім того, 09 жовтня 2014 року в м. Харкові ОСОБА_5 таємно, повторно, шляхом зламу замка вхідних дверей проник до квартири та викрав майно потерпілої ОСОБА_7 на загальну суму 130 грн.

Крім того, 13 жовтня 2014 року в м. Харкові ОСОБА_5 таємно, повторно, аналогічним способом проник до квартири та викрав майно потерпілої ОСОБА_9 на загальну суму 3 000 грн.

Крім того, 15 жовтня 2014 року в м. Харкові ОСОБА_5 таємно, повторно, шляхом зламу замка вхідних дверей проник до квартири та викрав майно потерпілої ОСОБА_13 на загальну суму 2 961,30 грн.

Заслухавши доповідь судді, пояснення засудженого на підтримання усіх поданих скарг, пояснення представника потерпілої та прокурора із запереченнями проти скарг, пояснення прокурора, який заперечив проти скарг, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши наведені у касаційних скаргах та запереченнях на них доводи, колегія суддів дійшла висновку, що касаційні скарги підлягають частковому задоволенню з огляду на таке.

Висновки суду про доведеність винуватості ОСОБА_5 у вчиненні злочину за обставин, викладених у вироку, та правильність кваліфікації його дій за ч. 3 ст. 185 КК України в касаційному порядку не оспорюються.
Щодо доводів касаційних скарг засудженого, захисника та потерпілих про невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та його особі внаслідок суворості, то вони частково заслуговують на увагу.
Відповідно до вимог статей 50, 65 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а при його призначенні суд повинен ураховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
Як убачається з мотивувальної частини вироку, суд апеляційної інстанції, обґрунтовуючи свій висновок щодо виду й міри покарання та призначаючи ОСОБА_5 покарання у виді позбавлення волі, врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину та дані про особу засудженого.
Проте, додатково враховуючи те, що ОСОБА_5 щиро розкаявся, активно сприяв розкриттю злочинів, частково відшкодував завдані збитки, потерпілі ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 у своїх касаційних скаргах просять суворо його не карати, колегія суддів уважає ці обставини такими, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, й приходить до висновку про можливість застосування положень ч. 1 ст. 69 КК України та пом`якшення призначеного ОСОБА_5 покарання.
Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які передбачені ст. 412 КПК України та які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення, не встановлено.

Керуючись статтями 433, 434, 436 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

Касаційні скарги засудженого, захисника ОСОБА_6 , потерпілих ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 задовольнити частково.

Вирок Апеляційного суду Харківської області від 19 листопада 2015 року щодо ОСОБА_5 змінити.
Пом`якшити призначене ОСОБА_5 за ч. 3 ст. 185 КК України покарання із застосуванням ч. 1 ст. 69 КК України до 2 років 6 місяців позбавлення волі.
Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення й оскарженню не підлягає.

С у д д і:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3