Справа № 1-КП/303/488/16
303/5826/15-К
Ряд стат звіту 74
В И Р О К
Іменем України
24 жовтня 2016 року м. Мукачево
Мукачівський міськрайонний суд Закарпатської області
у складі: головуючого - судді ОСОБА_1
секретар судового засідання ОСОБА_2
розглянувши у підготовчому відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 0000085 внесене до ЄРДР від 27.09.2016 року по обвинуваченню ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Воля Баранецька. Самбірського району Львівської області, зареєстрованого: по АДРЕСА_1 , фактично проживаючого в АДРЕСА_2 , українця, громадянина України, з середньою-технічною освітою, не одруженого, військовослужбовця призваного на військову службу за контрактом, військової частини польова пошта НОМЕР_1 , солдата, кочегара-паропровідника, раніше не судимого,
- у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України (у редакції Закону від 2001 року),
за участю сторін кримінального провадження:
сторони обвинувачення - прокурора ОСОБА_4
сторони захисту - обвинуваченого ОСОБА_3
- захисника-адвоката ОСОБА_5

ВСТАНОВИВ:
Угода про визнання винуватості досягнута між прокурором та обвинуваченим у присутності захисника обвинуваченого, під час досудового розслідування 27 вересня 2016 року.
Відповідно до обвинувального акта ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення за таких обставин:
ОСОБА_3 , солдат, кочегар - паропровідник, будучи військовослужбовцем Збройних Сил України призваним на військову службу за контрактом військової частини пп В НОМЕР_2 ( АДРЕСА_3 ), у порушення вимог ст. ст. 9,11,12,16,49,127,128 Статуту внутрішньої служби ЗС України та статей 1-4 Дисциплінарного статуту ЗС України, через особисту недисциплінованість, з метою тимчасово ухилитися від проходження військової служби, 18.07.2016 р. самовільно залишив місце проходження військової служби військову частина ПП НОМЕР_1 ( АДРЕСА_3 ), та без поважних причин був відсутній на військовій службі по 26.09.2016 року, перебуваючи весь вказаний період поза розташуванням військової частини за місцем проживання, чим вчинив самовільне залишення військовослужбовцем (крім строкової служби) місця служби, без поважних причин, тривалістю понад один місяць в умовах особливого періоду, крім воєнного стану.
Дії обвинуваченого ОСОБА_3 правильно кваліфіковано за ч. 4 ст. 407 КК України (у редакції Закону від 2001 року), тобто самовільне залишення військовослужбовцем (крім строкової служби) місця служби, без поважних причин, тривалістю понад один місяць в умовах особливого періоду, крім воєнного стану.
Обвинувачений ОСОБА_3 винуватим себе у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення (злочину) визнав повністю, щиро розкаявся.
Враховуючи, що обвинувачений ОСОБА_3 у присутності захисника адвоката ОСОБА_5 та прокурор військової прокуратури Ужгородського гарнізону ОСОБА_4 , якому на підставі ст. 37 КПК України надані повноваження прокурора у кримінальному провадженні № 0000085 від 27.09.2016 року, на підставі ст. ст. 468,469, 472 КПК України, уклали угоду про визнання винуватості, із зазначенням сторін, формулюванням обвинувачення та його правової кваліфікації, із зазначенням статті закону України про кримінальну відповідальність, істотні для відповідного кримінального провадження обставини. ОСОБА_3 беззаперечно визнав свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України за вказаних обставин. Між підозрюваним ОСОБА_3 у присутності захисника адвоката ОСОБА_5 , та прокурором в угоді досягнута домовленість про призначення ОСОБА_3 покарання з врахуванням положень ст. 69 КК України у вигляді штрафу в розміні 400 (чотириста) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян 6 800,00 гривень. Роз`яснено наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені ст. 473 КПК України, наслідки невиконання угоди. Угода підписана підозрюваним, його захисником та прокурором..
ОСОБА_3 повідомив, що йому цілком зрозумілі наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, передбачені ч.2 ст.473 КПК України, характер обвинувачення, а також вид покарання, яке буде застосоване до нього у разі затвердження угоди судом. При цьому, обвинувачений повідомив про добровільність своєї позиції, просить суд затвердити угоду про визнання винуватості та призначити йому узгоджене покарання.
Захисник обвинуваченого просить затвердити угоду про визнання винуватості та призначити його підзахисному узгоджене сторонами покарання.
Прокурор у підготовчому судовому засіданні не заперечував проти затвердження угоди про визнання винуватості, просив угоду затвердити та призначити обвинуваченому узгоджене в угоді покарання.
Заслухавши учасників судового провадження, які беруть участь у підготовчому судовому засіданні, вивчивши зміст угоди про визнання винуватості, суд встановив наступне.
Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти рішення про затвердження угоди.
Згідно з положеннями п. 2 ч.1 ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.
Частиною 4 статті 469 КПК України передбачено, що угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам. Укладення угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні, в якому бере участь потерпілий, не допускається.
Частиною 5 ст. 469 КПК України передбачено, укладення угоди про визнання винуватості може ініціюватися в будь-який момент, після повідомлення особі про підозру до виходу суду до нарадчої кімнати для ухвалення вироку.
В підготовчому судовому засіданні судом встановлено, що зміст дослідженої угоди відповідає вимогам ст. 472 КПК України.
Угода про визнання винуватості, укладалася за участі захисника, відповідно до вимог ст. 52 КПК України.
Крім того, суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді, сторони цілком розуміють наслідки затвердження угоди судом, умови угоди не суперечать інтересам суспільства, не порушують прав, свобод та інтересів сторін та інших осіб.
Як вбачається з обвинувального акту ОСОБА_3 обвинувачується у скоєнні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.4 ст. 407 КК України (у редакції Закону від 2001 року), який відповідно до приписів ст. 12 КК України є тяжким злочином, внаслідок якого завдана шкода лише державним чи суспільним інтересам, а відтак підпадає під дію ч.4 ст. 469 КПК України.
Узгоджена сторонами в угоді про визнання винуватості міра покарання установлена в межах санкції ч.3 ст. 407 КК України, відповідає ступеню тяжкості кримінального правопорушення та з урахуванням особи обвинуваченого.
Підстав для відмови в затвердженні угоди про визнання винуватості, передбачених ч.7 ст.474 КПК України судом не встановлено.
Обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_3 є щире каяття, активнее сприяння розкриттю злочину та співвпраці зі стороною обвинувачення.
Обставини, що обтяжують покарання ОСОБА_3 відсутні.
Оскільки умови угоди про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним в присутності захисника, повністю відповідають вимогам КПК України та КК України, умови угоди не порушують права, свободи чи інтереси сторін, з врахуванням, що передбачена ч.2 ст. 50 КК України мета кримінального покарання в такому випадку буде досягнута, суд дійшов висновку про наявність всіх правових підстав для затвердження цієї угоди та призначення обвинуваченому ОСОБА_3 узгодженої сторонами міри покарання.
Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлений.
Речові докази та процесуальні витрати відсутні.
Керуючись: ст.ст.314, 372, 373, 374, 475 КПК України, суд
У Х В А Л И В:
Затвердити угоду про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним ОСОБА_3 у кримінальному провадженні № 0000085 укладену в присутності захисника 27 вересня 2016 року .
Визнати ОСОБА_3 винним у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 4 ст.407 КК України (у редакції Закону від 2001 року), призначивши йому узгоджену сторонами угоди міру покарання з врахуванням ст. 69 КК України у виді штрафу в розміні 400 (чотириста) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян 6 800,00(шість тисяч вісімсот) гривень.
Запобіжний захід щодо ОСОБА_3 не обирався.
Вирок набирає законної сили через тридцять днів з моменту його проголошення, у разі не подання на нього апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Вирок може бути оскаржено з підстав передбачених ст. 394 КПК України, до апеляційного суду Закарпатської області шляхом подання апеляційної скарги протягом 30 днів з дня його проголошення.
У разі невиконання угоди про примирення або про визнання винуватості, у відповідності до ст. 476 КПК України, потерпілий чи прокурор відповідно мають право звернутися до суду, який затвердив таку угоду, з клопотанням про скасування вироку. Клопотання про скасування вироку, яким затверджена угода, може бути подано протягом встановлених законом строків давності притягнення до кримінальної відповідальності за вчинення відповідного кримінального правопорушення.
Копію вироку суду після його проголошення негайно вручити засудженому та прокурору.

Головуючий ОСОБА_1