н/п 1-кп/640/104/16
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"01" квітня 2016 р. Київський районний суд м. Харкова в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
за участю прокурора ОСОБА_3 ,
захисника ОСОБА_4 ,
обвинуваченого ОСОБА_5 ,
Відповідно до ч.1, ч.3 статті 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого. Незалежно від наявності клопотань, суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня застування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.
В судовому засідання прокурор просив продовжити застосування відносно обвинуваченого ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою посилаючись на те, що обставини та ризики, через які до обвинуваченого був застосований запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не відпали, а підстави для зміни запобіжного заходу відсутні. Зазначив, що обвинувачений ОСОБА_5 може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому обвинувачується.
В судовому засідання обвинувачений ОСОБА_5 та захисник, який був запрошений за дорученням з Харківського обласного центру з надання безкоштовної правової допомоги просили змінити запобіжний захід з тримання під вартою на запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою, оскільки прокурором під час судового розгляду не було належним чином доведена необхідність у продовження раніше обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Заслухавши думку присутніх учасників судового розгляду, суд приходить до висновку, що обраний обвинуваченому запобіжний захід у вигляді тримання під вартою необхідно продовжити, оскільки будь-яких даних про зменшення чи відсутність ризиків, передбачених статтею 177 КПК України для застосування відносно обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою судом не встановлено. Обраний відносно обвинуваченого ОСОБА_5 запобіжний захід відповідає характеру та тяжкості діяння, яке йому інкримінується, виключає можливість ухилення обвинуваченого від суду, незаконному впливу на свідків, які на даний час не всі допитані судом, а відтак існує реальна необхідність у продовженні строку тримання під вартою.
В матеріалах провадження вбачаються достатні підстави для продовження ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки відсутні підстави вважати, що на даний час інші (менш суворі) запобіжні заходи, передбачені ст. 176 КПК України, можуть забезпечити виконання обвинуваченим процесуальних обов`язків, що випливають із ст. 177 КПК, та його належну поведінку. Залишається достатньо підстав вважати, що ОСОБА_5 враховуючи спосіб вчинення тяжкого злочину, що йому інкримінується, його наслідки, опинившись на волі, зможе перешкодити встановленню істини у справі під час судового провадження і на це вказують такі обставини: характер протиправних дій, в яких він обвинувачується і щодо яких є обґрунтована органами досудового розслідування підозра; (ризик перешкоджання здійсненню правосуддя).
Під час розгляду питання про зміну запобіжного заходу судом вивчалась можливість застосування відносно ОСОБА_5 більш м`якого запобіжного заходу для запобігання вищезазначених ризиків. Однак, відповідно до практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.
Суд враховує, що міра запобіжного заходу має на меті попереджати спроби особи вчиняти дії щодо перешкоджання здійсненню правосуддя, а не бути лише наслідком такого перешкоджання.
Відповідно до сформованої Европейським судом з прав людини практики, що є частиною національного законодавства України відповідно до Закону Украини «Про виконання рішень і застосування практики Європейского суду з прав людини», тримання під вартою не передбачає покарання у вигляді позбавлення волі, але при збереженні розумної підозри відносно затриманої особи в скоєнні злочину, є умовою sine qua non (обов`язковою, неодмінною умовою) законності продовження терміну ув`язнення під варту і відповідає реальним вимогам громадського інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, має більшу вагу, ніж право на повагу свободи особи (§§73, 74 рішення ЕСПЛ від 08.06.2006 року у справі "Корчуганова проти Росії", §§66, 67 рішень ЕСПЛ від 07.04.2005г. у справі "Рохлина проти Росії", §§73, 74 рішення ЕСПЛ від 01.06.2008г. у справі "Мамедова проти Росії", §79 рішень ЕСПЧ від 10.02.2011 року. по справі "Харченка проти України", §§40-42 рішення ЕСПЧ від 02.03.2006 року у справі "Долгова проти Росії")
Суд не ігнорує ті аргументи, які наводяться обвинуваченим і його захисником на його користь, проте в даному конкретному випадку суд приходить до переконання, що ці аргументи не переважують вимог громадського інтересу, який полягає у встановленні істини у справі, недопущенні перешкоджанню цьому, забезпеченні належної процесуальної поведінки обвинуваченого і виконання процесуальних рішень по справі.
Аналіз обставин, на які посилається обвинувачений ОСОБА_5 в частині наявності у нього хвороби вказує на те, що в цій частині обґрунтування зміни запобіжного заходу тримання під вартою, полягає в площині надання відповідної медичної допомоги обвинуваченому в умовах Харківській установі виконання покарань управління Державної пенітенціарної служби України в Харківській області, яка надається у відповідно до Закону України «Про попереднє ув`язнення».
Окрім цього сама по собі наявність зареєстрованого місця проживання обвинуваченого та неофіційного робота не можна вважати достатнім правових обґрунтуванням для зміни запобіжного заходу на домашній арешт або особистого зобов`язання оскільки на момент вчинення інкримінованого обвинуваченому тяжкого кримінального правопорушення вказані обставини вже існували.
Також слід зазначити, відповідно до вимог ст.182 КПК України, суд з урахуванням викладених обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану обвинуваченого, його віку, ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, визначає заставу достатню для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених КПК України, тому враховуючи, що наявні наведені ризики є дійсними та триваючими,у зв`язку з чим залишає чинним встановлений ухвалою слідчого судді розмір застави в розмірі 80 (вісімдесят) мінімальних заробітних плат з урахуванням зміни реквізитів для її сплати.
На підставі наведеного, керуючись статтею 331 КПК України, суд -
При внесенні визначеної суми застави ОСОБА_6 з-під варти звільнити.
У разі внесення застави, покласти на ОСОБА_6 обов`язки: 1) прибувати до слідчого, прокурора, слідчого судді чи суду за першою вимогою; 2) не відлучатися із населеного пункту, в якому він проживає чи перебуває, без дозволу слідчого, прокурора, слідчого судді або суду; 3) повідомляти слідчого, прокурора, слідчого суддю чи суд про зміну свого місця проживання.
Копію ухвали направити в Харківську установу виконання покарань управління Державної пенітенціарної служби України в Харківській області для виконання, прокурору, захиснику, обвинуваченому для відома.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Київського районного суду
м. Харкова ОСОБА_1