Справа №705/4338/16-к
1-в/705/1707/16
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
12 липня 2016 року Суддя Уманського міськрайонного суду Черкаської області ОСОБА_1 , розглянувши клопотання адвоката ОСОБА_2 захисника засудженої ОСОБА_3 в порядку ст. 537, 539 КПК України вирішення питань, пов`язаних з виконанням вироку (про застосування амністії),
В С Т А Н О В И В :
Адвокат ОСОБА_2 захисник засудженої ОСОБА_3 звернулась до Уманського міськрайцонного суду Черкаської області з клопотанням в порядку ст. 537, 539 КПК України вирішення питань, пов`язаних з виконанням вироку (про застосування амністії), вказавши, що вироком Шевченківського районного суду м. Києва від 18.06.2015 року ОСОБА_3 була визнана винною у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 190, ч.3 ст. 190 та ч.4 ст. 190 КК України, з призначенням остаточного покарання у виді 9 років позбавлення волі з конфіскацією майна.
Вказане судове рішення набрало законної сили 22.02.2016 року, внаслідок постановлення відповідної ухвали апеляційним судом м.Києва про залишення без змін вироку суду першої інстанції.
19 квітня 2014 року набрав чинності Закон України «Про амністію у 2014 році».
14 травня 2014 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законів України щодо застосування амністії в Україні», яким виключено ч.4 ст. 190 КК України з пункту є) ст. 8 Закону (щодо переліку злочинів, за вчинення яких до особи не може застосовуватися амністія).
Відповідно до ст. 12 Закону, дія цього закону поширюється на осіб, які вчинили злочини до набрання ним чинності включно.
ОСОБА_3 була засуджена за злочини, вчинені протягом 2011-2012 років, що підтверджується змістом вироку, тобто до набрання Законом чинності.
Статтею 6 Закону визначено скоротити наполовину невідбуту частину покарання засудженим, що відбувають покарання у виді позбавлення волі на певний строк, які не підлягають звільненню від відбування покарання на підставі статей 1-5 цього Закону.
Згідно судової практики Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, стаття 6 Закону підлягає застосуванню до осіб, щодо яких обвинувальний вирок було постановлено та який набув законної сили після набрання чинності законом, тобто після 19.04.2014 року.
Згідно ст. 11 Закону, особам, яким скорочується невідбута частина покарання, визначення нового строку покарання обчислюється з дня набрання чинності цим законом, тобто з 19.04.2014 року.
Згідно вироку, початок строку відбування покарання ОСОБА_3 обчислюється з 27.07.2013 року, тобто з дня фактичного її затримання.
На момент набрання Законом чинності, невідбута частина покарання ОСОБА_3 становила 8 років 3 місяці 8 днів (розрахунок: від повного строку покарання у виді 9 років вираховують строк з 27.07.2013 року до 19.04.2014 року, тобто 8 місяців 23 дні).
Таким чином, на підставі ст.6 та з врахуванням положення ст. 11 Закону, скороченню наполовину підлягає строк покарання ОСОБА_3 у виді 8 років 3 місяців 8 днів і новий строк покарання становить 4 роки 1 місяць 23 дні, обчислення якого здійснюється з 19.04.2014 року.
На момент подачі цього клопотання про застосування амністії ОСОБА_3 повністю відбула зазначений строк покарання, оскільки утримувалася під вартою у слідчому ізоляторі (попереднє ув`язнення) з моменту затримання до набрання вироком законної сили 2 роки 6 місяців 26 днів ( з 27.07.2013 року до 22.02.2016 року).
Згідно ч.5 ст. 72 КК України, зарахування судом попереднього ув`язнення проводиться з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Вказану обставину встановив апеляційний суд м.Києва у своїй ухвалі від 22.02.2016 року та постановив зарахувати у строк покарання час попереднього ув`язнення ОСОБА_3 з 27.07.2013 року до 22.02.2016 року включно з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, що становить 5 років 1 місяць 22 дні.
Тому просить застосувати Закон України «Про амністію у 2014 році» до засудженої ОСОБА_3 ; скоротити наполовину невідбуту частину покарання у виді позбавлення волі та визначити новий строк покарання у виді 4 років 1 місяця та 22 дні, обчислення якого почати з 19.04.2014 року; внаслідок зарахування строку попереднього ув`язнення з 27.07.2013 року до 22.02.2016 року включно з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, вважати засуджену ОСОБА_3 такою, що повністю відбула покарання; звільнити засуджену ОСОБА_3 з-під варти.
Як вбачається з долученої до клопотання захисника копії ухвали Апеляційного суду м. Києва від 22.02.2016 року, аналогічне за своїм змістом клопотання щодо застосування до ОСОБА_3 ст. 6 Закону України «Про амністію у 2014 році», було предметом розгляду в суді апеляційної інстанції під час апеляційного розгляду апеляційних скарг сторін кримінального провадження на вирок Шевченківського районного суду м. Києва від 18 червня 2015 року.
При цьому, як слідує з мотивувальної частини ухвали Апеляційного суду м. Києва від 22 лютого 2016 року, колегія суддів не знайшла підстав для задоволення такого клопотання.
Таким чином, захисник ОСОБА_2 , звертаючись до місцевого суду з клопотанням про застосування щодо ОСОБА_3 акта амністії, фактично не погоджується з рішенням апеляційного суду в частині відмови в задоволенні аналогічного клопотання поданого обвинуваченою ОСОБА_3 в суді апеляційної інстанції.
Разом з тим, ухвала Апеляційного суду м. Києва 22.02.2016 року може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженою, яка тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення її копії ухвали.
Враховуючи те, що з приводу порушеного у клопотанні захисником питання прийнято рішення Апеляційним судом м.Києва від 22.02.2016 року, то місцевий суд не уповноважений здійснювати перегляд ухвали суду апеляційної інстанції, оскільки цим правом наділений суд касаційної інстанції, тобто Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ.
На підставі наведеного, клопотання про застосування щодо ОСОБА_3 Закону України «Про амністію у 2014 році», необхідно повернути відповідно захиснику ОСОБА_2 , при цьому слід роз`яснити, що вона може оскаржити ухвалу Апеляційного суду м. Києва від 22.02.2016 року в касаційному порядку, в тому числі, в частині відмови в застосуванні до ОСОБА_3 акта амністії.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 9, 537, 539 КПК України, Закону України «Про амністію в 2014 році », Законом України «Про застосування амністії в Україні, суддя
У Х В А Л И ЛА :
Клопотання адвоката ОСОБА_2 захисника засудженої ОСОБА_3 в порядку ст. 537, 539 КПК України вирішення питань, пов`язаних з виконанням вироку (про застосування амністії) - повернути захиснику та роз`яснити їй, що вона може оскаржити ухвалу Апеляційного суду м. Києва від 22.02.2016 року в касаційному порядку, в тому числі, в частині відмови в застосуванні до ОСОБА_3 акта амністії.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: ОСОБА_1