Провадження № 1-в/761/801/2016
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 листопада 2016 року суддя Шевченківського районного суду м.Києва ОСОБА_1 , розглянувши матеріали заяви засудженого ОСОБА_2 про тимчасове залишення засудженого у слідчому ізоляторі,

В С Т А Н О В И В:

До Шевченківського районного суду м.Києва надійшла заява засудженого ОСОБА_2 про тимчасове залишення засудженого у слідчому ізоляторі на підставі п.12 ч.1 ст. 537 КПК України

При цьому засуджений вказує на те, що він є потерпілим у ряді кримінальних проваджень, досудове розслідування по яким здійснюється Подільським та Шевченківським УП ГУ НП в м.Києві, а тому, зважаюи на стан його здоров*я та потребу у проведенні слідчих дій по даним кримінальним провадженням, просить тимчасово залишити його у Київському СІЗО на час досудового розслідування відповідними органами.

Дослідивши заяву, вважаю, що остання не підлягає розгляду в Шевченківському районному суді м.Києва, виходячи з наступного:

Так, п.12 ч.1 ст. 537 КПК України передбачено можливість тимчасового залишення засудженого у слідчому ізоляторі або переведення засудженого з арештного дому, виправного центру, дисциплінарного батальйону або колонії до слідчого ізолятора для проведення відповідних процесуальних дій під час досудового розслідування кримінальних правопорушень, вчинених іншою особою або цією самою особою, за які вона не була засуджена, чи у зв`язку з розглядом справи в суді.
При цьому, згідно п.4 ч.2 ст. 539 КПК України, клопотання (подання) про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку, подається до суду, який ухвалив вирок, - у разі необхідності вирішення питань, передбачених пунктами 1, 10 (в частині клопотання про заміну покарання відповідно до частини п`ятої статті 53 Кримінального кодексу України), 12 (у разі якщо вирішення питання необхідне в зв`язку із здійсненням судового розгляду, воно вирішується судом, який його здійснює), 14 частини першої статті 537, статті 538 цього Кодексу.

Відповідно до положень ч.1, ч.6 ст.9 КПК України під час кримінального провадження суд, зобов`язаний неухильно додержуватись вимог Конституції України, цього Кодексу, вимог інших актів законодавства. У випадках, коли положення цього Кодексу не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені частиною першою ст.7 цього Кодексу.

З огляду на системний аналіз положень ст.ст.537, 539 КПК України, питання тимчасового залишення засудженого у слідчому ізоляторі під час виконання вироку, враховуючи зміст положень ч.6 ст.9 КПК України, має вирішуватися місцевим судом, якицй ухвалив вирок (п.2 ч.2 ст.539 КПК України).

У зв*язку із зазначеним, оскільки вироком Шевченківського районного суду м.Києва ОСОБА_2 засуджений не був та на даний час судовий розгляд будь-якого кримінального провадження відносно останнього не здійснюється, а тому заявуОСОБА_2 не може бути розглянуто в Шевченківському районному суді м.Києва і вона підлягає поверненню заявнику, що не позбавляє його права звернутися з таким клопотанням до належного суду, яким було постановлено вирок відносно засудженого.

З огляду на викладене, керуючись, ст.ст.9, 537, 539 КПК України, суддя, -

У Х В А Л И В:
Заяву засудженого ОСОБА_2 про тимчасове залишення засудженого у слідчому ізоляторі - повернути особі, яка її подала.
Ухвала окремому оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1