Справа № 352/161/16-к
Провадження № 1-кс/352/70/16
У Х В А Л А
про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою
03 березня 2016 р. м. Івано-Франківськ

Тисменицький районний суд Івано-Франківської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретаря ОСОБА_2 ,

з участю прокурора ОСОБА_3

слідчого ОСОБА_4

підозрюваного ОСОБА_5

захисника ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Івано-Франківську кримінальне провадження внесеному в єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000172 від 28 жовтня 2015 року про обвинувачення ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 152 КК України, -

Клопотання надійшло до суду 03 березня 2016 року.

Слідчий суддя, перевіривши надані матеріали клопотання, включаючи витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань щодо кримінального провадження, у рамках якого було подано клопотання, та дослідивши докази по даних матеріалах, заслухавши думку прокурора, слідчого,-

в с т а н о в и в :

Клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_5 у кримінальному провадженні № 0000172 від 28 жовтня 2015 року, відповідає вимогам ст.ст. 183, 184 КПК.

Клопотання обґрунтовується тим, що що в період з листопада 2010 року по серпень 2015 року по місцю свого проживання в АДРЕСА_1 , діючи умисно, достовірно знаючи, що ОСОБА_7 є малолітньою особою та особою, що не досягла статевої зрілості, фактично являючись особою, що заміняє батька, із застосуванням фізичного насильства та погроз застосування такого насильства, використовуючи безпорадний стан останньої, зґвалтував її при наступних обставинах.

У 2009 році ОСОБА_5 познайомився та почав підтримувати близькі стосунки із ОСОБА_8 . Через деякий час вони почали спільно проживати у будинку ОСОБА_5 в АДРЕСА_1 . ОСОБА_5 та ОСОБА_8 офіційно не одружувались, однак вели подружній спосіб життя, спільне господарство, тобто жили як сім`я разом з малолітньою донькою ОСОБА_8 від першого шлюбу ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , для якої ОСОБА_5 став вітчимом.

В листопаді 2010 року, вечірнім часом, перебуваючи в господарському приміщенні за місцем свого проживання в АДРЕСА_1 спільно із малолітньою ОСОБА_7 , у ОСОБА_5 виник злочинний умисел, направлений на її зґвалтування.

Діючи умисно, з метою задоволення своєї статевої пристрасті, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, достовірно знаючи, що ОСОБА_7 є малолітньою особою та особою, що не досягла статевої зрілості, фактично являючись особою, що заміняє батька, запропонував малолітній падчерці ОСОБА_7 погратися у дорослі ігри та зв`язав її. В такий спосіб ОСОБА_5 довів ОСОБА_7 до стану, внаслідок якого остання через малолітній вік та будучи зв`язаною не буде чинити йому активного опору.

Реалізовуючи свій злочинний умисел, діючи умисно, усвідомлюючи малолітній вік останньої та розуміючи розпусний характер своїх дій, які він вчиняє, ОСОБА_5 , використовуючи безпорадний стан своєї малолітньої падчерки ОСОБА_7 , яка не досягла статевої зрілості, оголив статеві органи, почав погладжувати їх після чого вступив з нею у статеві зносини, тобто провів з ОСОБА_7 насильницький статевий акт природнім шляхом, тобто зґвалтував малолітню ОСОБА_7 .

Весною 2011 року, ОСОБА_5 вечірнім часом, перебуваючи за місцем свого проживання в АДРЕСА_1 , діючи умисно, достовірно знаючи, що ОСОБА_7 є малолітньою особою та особою, що не досягла статевої зрілості, фактично являючись особою, що заміняє батька, із застосуванням фізичного насильства шляхом нанесення ударів, а також погроз застосування такого насильства, шляхом залякування, які потерпіла сприймала реально, використовуючи безпорадний стан останньої, всупереч її волі вступив з останньою в статеві зносини природним способом, тобто зґвалтував її.

Після цього починаючи з весни 2011 року до серпня 2015 року з періодичністю 1-2 рази в тиждень ОСОБА_5 переважно у вечірній час, по місцю свого проживання, діючи умисно, достовірно знаючи, що ОСОБА_7 є малолітньою особою та особою, що не досягла статевої зрілості, фактично являючись особою, що заміняє батька, із застосуванням фізичного насильства шляхом побоїв та погроз застосування такого насильства, використовуючи безпорадний стан останньої, всупереч її волі вчиняв насильницькі статеві акти природним способом, тобто зґвалтував останню.

Своїми умисними діями, які виразилися у вчиненні зґвалтування малолітньої, тобто статевих зносин із застосуванням фізичного насильства, погрози його застосування та з використанням безпорадного стану потерпілої особи, вчиненого повторно, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 152 КК України.

У вчиненні вказаного кримінального правопорушення підозрюється ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець та житель АДРЕСА_1 , українець, громадянин України, не одружений, з середньою освітою, не працюючий, раніше не судимий.

03.03.2016 ОСОБА_5 здійснено повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 152 КК України.

Причетність ОСОБА_5 у вчиненні зазначеного кримінального правопорушення повністю підтверджується зібраними у ході досудового розслідування доказами в їх сукупності, а саме протоколом прийняття заяви про вчинення кримінального правопорушення, показаннями малолітньої потерпілої ОСОБА_7 , свідків ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , експерта ОСОБА_10 , висновком судово-медичної експертизи, висновком додаткової судово-медичної експертизи, висновком комплексної психолого-психіатричної експертизи та іншими доказами в їх сукупності.

Злочин у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_5 відноситься до категорії особливо тяжких злочинів, за вчинення якого відповідно до ч. 4 ст. 152 КК України передбачено від десяти до п`ятнадцяти років позбавлення волі.

Слідчий та прокурор підтримали клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Підозрюваний в судовому засіданні свою вину в інкримінованому неправомірному діянні не визнав.

Захисник просив застосувати до підозрюваного запобіжний захід у вигляді домашнього арешту із врахуванням недоведеності ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК.

Відповідно до ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 цього кодексу. Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Вирішуючи питання про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, слідчий суддя враховує вимоги п.п. 3, 4 ст.5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому ризик переховування підозрюваного від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення.

З урахуванням наявності обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_5 кримінального правопорушення, вагомість наявних доказів вчинення ним кримінального правопорушення, тяжкість злочину, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_5 з урахуванням його особи, віку, того, що він не працює; з огляду на наявність ризиків, передбачених п.п.1, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України, та недостатності застосування у даному випадку більш м`яких запобіжних заходів для запобігання наявним ризикам, приходжу до висновку про обґрунтованість клопотання.

До підозрюваного слід застосувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, оскільки більш м`які запобіжні заходи, зазначені у ст.176 КПК України, не зможуть забезпечити виконання ним процесуальних обов`язків, а також запобігти спробам переховування від органу досудового слідства і суду, впливу на свідків і потерпілого та перешкоджання встановлення істини у справі.

Відповідно до ст. 183 ч.4 КПК України, слідчий суддя при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначати розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрози його застосування.

Враховуючи наведене та керуючись ст. ст. 176-178, 183-184, 193, 194, 196, 197, 205 КПК України слідчий суддя,-

у х в а л и в:

Клопотання задовольнити.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з утриманням в УВП № 12 м. Івано-Франківська строком на 60 днів, тобто до 16 год. 20 хв. 02 травня 2016 року.

Контроль за виконанням ухвали покласти на слідчого, у провадженні якого перебуває кримінальне провадження.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду Івано-Франківської області шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до апеляційного суду протягом п`яти днів з дня оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1