Ухвала
іменем україни
17 травня 2016 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у кримінальних справах
Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних

і кримінальних справ у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,
суддівОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши в судовому засіданні касаційну скаргу засудженого

ОСОБА_4 на ухвалу Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 15 лютого 2016 року та ухвалу Апеляційного суду Миколаївської області від 4 квітня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

ухвалою Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 15 лютого 2016 року частково задоволено клопотання засудженого ОСОБА_4 та за правилами, передбаченою частиною 5 ст. 72 КК України, зараховано в строк покарання за вироком Ленінського районного суду

м. Миколаєва від 3 жовтня 2011 року строк попереднього ув`язнення

з 11 червня 2009 року по 19 січня 2012 року, з розрахунку, що один такий день відповідає двом дням позбавлення волі.

Не погодившись з вказаним рішенням суду першої інстанції, засуджений ОСОБА_4 подав апеляційну скаргу,в якій просив ухвалу районного суду скасувати у зв`язкуз порушенням вимог кримінального закону.
Ухвалою Апеляційного суду Миколаївської області від 4 квітня 2016 року апеляційну скаргу засудженого залишено без задоволення, а ухвалу Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 15 лютого 2016 року без змін.

В касаційній скарзі засуджений посилаючись на неправильне застосування судами першої та апеляційної інстанції ст. 72 КК України, просить скасувати зазначені судові рішення. На обґрунтування своєї позиції посилається на те, що при перерахунку строку попереднього ув`язнення суди не врахували періоди його перебування в слідчих ізоляторах

м. Миколаєва та м. Києва після набрання вироком законної сили та звернення вироку суду до виконання, вважаючи це строком попереднього ув`язнення.
Перевіривши доводи касаційної скарги, дослідивши додані до неї копії судових рішень, колегія суддів дійшла до висновку, що у відкритті касаційного провадження слід відмовити з наступних підстав.
Як убачається зі змісту касаційної скарги, засуджений порушує питання, яке, згідно зі ст. 539 КПК України, пов`язане з виконанням вироку, а тому воно не є предметом перегляду суду касаційної інстанції.

Крім того, за наявності підстав, засуджений ОСОБА_4 має можливістьта право повторно звернутись до місцевого суду з аналогічною заявою, а суд повинен розглянути таку заяву по суті.
Оскільки оскаржуване судове рішення не може бути предметом розгляду суду касаційної інстанції та не перешкоджає засудженому повторно звернутися до місцевого суду з аналогічною заявою, тому колегія суддів приходить до висновку, що у відкритті провадження за касаційною скаргою засудженого ОСОБА_4 слід відмовити на підставі п. 1 ч. 2 ст. 428 КПК України.

З урахуванням викладеного, керуючись п. 1 ч. 2 ст. 428 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою засудженого ОСОБА_4 на ухвалу Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 15 лютого 2016 року та ухвалу Апеляційного суду Миколаївської області від 4 квітня 2016 року.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3