Справа № 128/4447/15-к

УХВАЛА
Іменем України
26 жовтня 2016 року м. Вінниця

Вінницький районний суд Вінницької області в складі:

головуючого- судді: ОСОБА_1 ,при секретарі: ОСОБА_2 , за участю прокурора: ОСОБА_3 , захисника- ОСОБА_4 , особи, щодо якої вирішується питання про застосування примусових заходів медичного характеру- ОСОБА_5 , розглянувши у закритому судовому засіданні в місті Вінниці клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 0001323 від 05.09.2015 року відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Вінниці, українки, громадянки України, з вищою освітою, не працюючої, не судимої , зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , за підозрою у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 302 КК України,-

В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_5 , протягом 2015 року, точної дати та часу органом досудового розслідування встановити не виявилося можливим, діючи умисно , з корисливого мотиву, спрямованого на заняття звідництвом для розпусти, познайомилася із ОСОБА_6 , який представився ОСОБА_7 , в ході знайомства останній запропонував зустрітися та відпочити в сауні, а саме- для надання йому та його знайомому сексуальних послуг.
Так, 04 вересня 2015 року, до ОСОБА_5 зателефонував ОСОБА_6 і запропонував зустрітися 08 вересня 2015 року, для надання сексуальних послуг йому та його товаришу, разом з іншою жінкою. На виконання вказаної домовленості, ОСОБА_5 запропонувала своїй знайомій- ОСОБА_8 , надати послуги сексуального характеру за винагороду.
08 вересня 2015 року, біля 15:30 год., ОСОБА_5 разом із ОСОБА_8 приїхали на автомобілі служби таксі до готельного комплексу «Зачароване озеро», який розташований в смт. Стрижавка Вінницького району, по Київському шосе, де домовлялись про зустріч із чоловіками для надання сексуальних послуг за грошову винагороду. 08 вересня 2015 року зустрівшись із ОСОБА_6 , ОСОБА_5 , отримала грошову винагороду, за надання сексуальних послуг в загальній сумі - 1100 гривень, купюрами номіналом по 100 гривень та по 200 гривень. Із зазначених коштів ОСОБА_5 , 500 грн.- віддала ОСОБА_8 , за надання нею послуг сексуального характеру ОСОБА_9 , отримавши 100 гривень, за звідництво останніх, 500 гривень ОСОБА_5 залишила собі за надання послуг сексуального характеру ОСОБА_6 . Після отримання грошових коштів ОСОБА_5 та ОСОБА_8 , надали послуги сексуального характеру ОСОБА_6 та ОСОБА_9 , в приміщенні сауни готельного комплексу «Зачароване озеро», відповідно до попередньої домовленості. Після надання сексуальних послуг за винагороду та звідництво для розпусти у ОСОБА_5 та ОСОБА_8 , працівниками міліції при огляді вилучено грошові кошти в сумі 1100 гривень, якими розрахувався ОСОБА_6 .
В судовому засіданні ОСОБА_5 не визнала себе винною за ч.2 ст.302 КК України та суду показала, що у вересні 2015 році познайомилася із ОСОБА_7 , який запропонував сходити до сауни , з яким вона обмінялася номерами мобільних телефонів. 08.09.2015 року ОСОБА_7 подзвонив до неї і запропонували взяти із собою на відпочинок її подругу ОСОБА_10 і зустрітись з ним і іншим чоловіком, поїхати до сауни. Вона погодилася . Вона разом із ОСОБА_8 зустрілись з чоловіками в смт. Стрижавка, Вінницького району в сауні «Зачароване озеро» і ОСОБА_7 дав 600 грн., з них 500 грн. їй за послуги інтимного характеру, а 100 грн. на таксі. Через 20 хвилин , як вони прибули до номерів сауни , в її номер, де вона перебувала з ОСОБА_6 зайшли працівники міліції та вилучили гроші і мобільний телефон. Вважає , що належне лікування у психіатричному закладі вона не отримає, оскільки вже лікувалася, так як її захворювання є не виліковним, також у неї не має матеріальної змоги купувати ліки.

Свідок ОСОБА_8 суду показала, що вона 08.09.2015 року приблизно о 16:00 год. із подругою ОСОБА_5 поїхали відпочити в смт. Стрижавка, Вінницького району в сауні «Зачароване озеро», їх зустрів знайомий ОСОБА_11 , розплатився за таксі і запросив їх до двоповерхового будинку із сауною. ОСОБА_12 пішла з одним чоловіком на другий поверх, а вона залишилась із іншим чоловіком на першому поверсі. Приїхала міліція і забрала у неї 500 грн. які їй дав друг ОСОБА_12 , за домовленість про надання йому сексуальних послуг. ОСОБА_12 теж заплатили 500 грн. і 100 грн. дали їй ще на таксі. Всі гроші які дали чоловіки забрала міліція.

Свідок ОСОБА_13 суду пояснила, що вона була понятою, її запросили у вересні 2015 року до міліції, де в кабінеті якийсь чоловік повідомив, що хоче скористатись послугами сексуального характеру за плату. Пізніше вони поїхали до сауни і зайшли до будинку і на першому поверсі побачили жінку в нижній білизні з чоловіком, яка віддала гроші, а потім піднялись на другий поверх і побачили іншу жінку з чоловіком, яка також віддала гроші та телефон.

Незважаючи на не визнання своєю вини ОСОБА_5 у вчинені злочину передбаченого ч.2 ст.302 КК України, суд вважає, що її винність повністю доказана зібраними по даному кримінальному провадженню доказами, а саме- поясненнями свідків - ОСОБА_8 , ОСОБА_13 , наступними письмовими доказами :

- протоколом огляду місця події від 08.09.2015 року, в присутності понятих: ОСОБА_13 , та ОСОБА_14 , яким є будівля Вінницького РВ УМВС, розташована за адресою: м. Вінниця, вул. Мечнікова,7, кабінет № 108, де громадянин ОСОБА_6 повідомив, що має намір скористатись послугами звідниці на ім`я ОСОБА_12 , яка займається звідництвом для розпусти за відповідну винагороду. Під час огляду виявлено та описано купюри грошових коштів, їх серійні номери, в загальній сумі 1100 грн. та повернуто ОСОБА_6 ( а.с.53-54) і фото таблицею до нього , з якої вбачається відображення грошей , номіналом по 200 грн. -3 купюри Серії ЕБ 5626488, КМ 0880597, ТЕ 8009572; 5 купюр номіналом 100 грн. серії ЗБ 0670778, КА 8209127, ЕЖ 3994683, ВЩ 2844550, ЕЧ 6278877 ( а.с.55-56);

- протоколом місця події від 08.09.2015 року,з якого вбачається, що в присутності понятих: ОСОБА_13 та ОСОБА_15 в будівля сауни, працівниками міліції було виявлено у ОСОБА_5 та ОСОБА_8 грошові кошти, серійні номери купюр збігаються із номерами купюр перелічених в протоколі огляду та фото таблицею до нього, які під час огляду були вилучені працівниками міліції грошові кошти та мобільні телефони ( а. с. 57-58) та фото таблицею до нього ( а.с. 59-61), з якої вбачається фіксування місця скоєння злочину, грошових купюр та мобільних телефонів;

- протоколом огляду предметів від 08.09.2015 року, відповідно до якого предметом огляду є мобільний телефон «SAMSUNG JT-E 1200 M» IMEI НОМЕР_1 , чорного кольору, який належить ОСОБА_6 , де здійснено перевірку вхідних і вихідних дзвінків на телефон, який оглядався та у якому знаходиться SIM-карта з номером НОМЕР_2 , за період часу з 09:00 год. 08.09.2015 року по 18:00 год. 08.09.2015 року, та доданими фото таблицями вказаного телефону ( а.с.62-67).
- протоколом огляду предметів від 09.09.2015 року, відповідно до якого предметом огляду є мобільний телефон «NOKIA» IMEI НОМЕР_3 , чорного кольору з синіми смужками, який належить ОСОБА_5 , де здійснено перевірку вхідних і вихідних дзвінків на телефон, який оглядався та у якому знаходиться SIM-карта з номером НОМЕР_4 , за період часу з 09:00 год. 04.09.2015 року по 18:00 год. 08.09.2015 року( а.с.68) - - протоколом огляду предметів від 09.09.2015 року, відповідно до якого предметом огляду є мобільний телефон «NOKIA» IMEI НОМЕР_5 , сірого кольору, який належить ОСОБА_8 де здійснено перевірку вхідних і вихідних дзвінків на телефон, який оглядався та у якому знаходиться SIM-карта з номером НОМЕР_6 , за період часу з 09:00 год. 08.09.2015 року по 18:00 год. 08.09.2015 року( а.с.69);
- висновком судово-психіатричної експертизи №161 від 05.11.2015 року, відповідно до якого експертами були надані відповіді на поставлені питання у постанові про призначення стаціонарної психолого-психіатричної експертизи від 02.10.2015 року, з якого вбачаються , що в період часу, до якого відноситься інкриміноване їй діяння, ОСОБА_5 страждала на хронічне психічне захворювання у вигляді шизофренії, параноїдної форми; в період часу, до якого відноситься інкриміноване їй діяння, ОСОБА_5 не могла усвідомлювати свої дії та керувати ними; в теперішній час ОСОБА_5 страждає на хронічне психічне захворювання у вигляді шизофренії, параноїдної форми; в теперішній час ОСОБА_5 не може усвідомлювати свої дії та керувати ними; ОСОБА_5 потребує застосування примусових заходів медичного характеру у вигляді примусового лікування в психіатричній лікарні із звичайним режимом нагляду.

В свою чергу, не визнання своєї вини ОСОБА_5 в обсязі підозри, суд оцінює як обрана нею позиція свого захисту.

Доводи захисника ОСОБА_4 про невинуватість ОСОБА_5 , спростовуються вище приведеними, дослідженими безпосередньо в судовому засіданні доказами, недовіряти яким у суду не має підстав, так як вони зібрані та представлені із дотриманням вимог закону, не суперечать один одному та ніким не заперечується їх належність та допустимість, а експертний висновок є належно вмотивованим та науково обґрунтованим.

Таким чином, судом встановлено, що ОСОБА_5 вчинила звідництво для розпусти з метою наживи, і її дії вірно кваліфіковані органом досудового розслідування за ч.2 ст.302 КК України, але таке діяння було вчинене ОСОБА_5 в стані неосудності, оскільки в момент вчинення даного кримінального правопорушення і на даний час ОСОБА_5 страждає на хронічне психічне захворювання у вигляді шизофренії, параноїдної форми та не могла і не може усвідомлювати значення своїх дії та керувати ними.

Згідно ст. 93 КК України, примусові заходи медичного характеру можуть бути застосовані судом до осіб, які вчинили суспільно небезпечні діяння у стані неосудності.

Коло осіб, щодо яких можуть бути застосовані примусові заходи медичного характеру визначено у ст. 93 КК України, а вичерпний перелік видів цих заходів у ст.94 цього Кодексу.
Для об`єктивної оцінки ступеня небезпечності психічно хворого для себе або інших осіб (ч.1 ст. 94 КК України) суд має спочатку з`ясувати думку експертів-психіатрів стосовно виду примусових заходів медичного характеру, які можуть бути призначені психічно хворій особі в разі визнання її неосудною, а потім, з урахуванням висновків експертів і характеру вчиненого цією особою суспільно небезпечного діяння, ухвалити рішення про вибраний ним вид примусових заходів медичного характеру (тип психіатричного закладу, який його здійснюватиме).
Згідно вимог ч.2 ст. 19 КК України не підлягає кримінальній відповідальності особа, яка під час вчинення суспільно небезпечного діяння, передбаченого цим Кодексом, перебувала в стані неосудності, тобто не могла усвідомлювати свої дії (бездіяльність) або керувати ними внаслідок хронічного психічного захворювання, тимчасового розладу психічної діяльності, недоумства або іншого хворобливого стану психіки. До такої особи за рішенням суду можуть бути застосовані примусові заходи медичного характеру.
Відповідно до положень ст.92 КК України примусовими заходами медичного характеру і надання амбулаторної психіатричної допомоги, поміщення особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого Особливою частиною цього Кодексу, в спеціальний лікувальний заклад з метою її обов`язкового лікування, а також запобігання вчиненню нею суспільно небезпечних діянь.
В силу ст.93 КК України примусові заходи медичного характеру можуть бути застосовані судом до осіб, які вчинили у стані неосудності суспільно небезпечні діяння.
Згідно вимог ч.1,3 ст.94 КК України залежно від характеру та тяжкості захворювання, тяжкості вчиненого діяння, з урахуванням ступеня небезпечності психічно хворого для себе або інших осіб, суд може застосувати такі примусові заходи медичного характеру: 1) надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку; 2) госпіталізація до психіатричного закладу із звичайним наглядом; 3) госпіталізація до психіатричного закладу з посиленим наглядом; 4) госпіталізація до психіатричного закладу із суворим наглядом.
Госпіталізація до психіатричного закладу із звичайним наглядом може бути застосована судом щодо психічно хворого, який за своїм психічним станом і характером вчиненого суспільно небезпечного діяння потребує тримання у психіатричному закладі і лікування у примусовому порядку.
Відповідно до ст. 512 КПК України судовий розгляд кримінального провадження, щодо застосування примусових заходів медичного характеру завершується постановленням ухвали про застосування примусових заходів медичного характеру, або про відмову в їх застосуванні, а в силу ст. 513 КПК України визнавши доведеним, що особа вчинила суспільно небезпечне діяння у стані неосудності або після вчинення кримінального правопорушення захворіла на психічну хворобу, яка виключає можливість застосування покарання, суд постановляє ухвалу про застосування примусових заходів медичного характеру.
Згідно ст. 19 Закону України "Про психіатричну допомогу" примусові заходи медичного характеру застосовуються за рішенням суду у випадках та в порядку встановлених Кримінальним та Кримінально процесуальним кодексами України, цим законом та іншими законами. За рішенням суду застосовуються вищевказані примусові заходи медичного характеру.
Враховуючи вищевикладене, зважаючи на особу ОСОБА_5 , яка не працює, позитивно характеризується за місцем свого мешкання , перебуває під диспансерним спостереженням Вінницької обласної психоневрологічної лікарні ім. акад. О.І.Ющенка, висновку стаціонарної психіатричної експертизи № 161 від 05.11.2015 року ( а.с.84), суд дійшов висновку , що обставини справи вочевидь становлять беззаперечні докази неосудності ОСОБА_5 , оскільки вона страждає на хронічне психічне захворювання у вигляді шизофренії параноїдної форми, та на час вчинення і на даний час не може усвідомлювати свої дії та керувати ними, та потребує застосування примусових заходів медичного характеру у вигляді примусового лікування у психіатричній лікарні зі звичайним наглядом.
Суд також враховує те, що невжиття відносно ОСОБА_5 примусових заходів медичного характеру може зумовити серйозну загрозу спричинення потенційної шкоди іншим особам.
Таким чином, у вказаних діях ОСОБА_5 , вбачається відповідні ознаки кримінального правопорушення за ч.2 ст. 302 КК України, але ці дії вона вчинила в стані неосудності , й на даний час судом не здобуто ніяких доказів щодо психічного одужання ОСОБА_5 , що є визначеними законом підставами для застосування до неї примусовго заходу медичного характеру у виді госпіталізації до психіатричного закладу із звичайним режимом нагляду.

Доводи захисника ОСОБА_4 , про те, що застосувавши до ОСОБА_5 такі примусові заходи медичного характеру не будуть ефективними, оскільки вона страждає на невиліковне захворювання і у неї не має матеріальної змоги купувати ліки, суд вважає хибними, оскільки такі особи в установі лікуються безкоштовно, а також те, що ОСОБА_5 вчинила суспільно-небезпечне діяння, але в стані неосудності, що виключає можливість застосування до неї покарання, тому і застосовуються судом примусове такий захід медичного характеру.

Керуючись ст.ст. 19, 92-94 КК України, ст.ст. 503, 512, 513 КПК України, суд -

У Х В А Л И В:
Клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 0001323 від 05.09.2015 року відносно ОСОБА_5 - задовольнити.

Застосувати відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , примусовий захід медичного характеру у виді госпіталізації до психіатричного закладу із звичайним режимом нагляду.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду Вінницької області через Вінницький районний суд Вінницької області протягом семі днів з дня її проголошення.

СУДДЯ: