Справа №587/354/15-к Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 11-кп/788/124/16 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
Категорія - Умисне середньої тяжкості тілесне ушкодження
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
01 березня 2016 року колегія суддів з розгляду справ та матеріалів кримінального судочинства Апеляційного суду Сумської області в складі:

судді-доповідача - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

та секретаря судового засідання ОСОБА_5

розглянула у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Суми кримінальне провадження № 587/354/15-к за апеляційними скаргами прокурора Сумської місцевої прокуратури Сумської області у кримінальному провадженні ОСОБА_6 та захисника ОСОБА_7 на вирок Сумського районного суду Сумської області від 26 листопада 2015 року, за яким

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець с. Велика Чернеччина Сумського району Сумської області, мешканець АДРЕСА_1 , (зареєстрований по АДРЕСА_2 ), раніше не судимий

визнаний винуватим у пред`явленому обвинуваченні у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.125 і ч.1 ст.122 КК України,
з участю прокурора ОСОБА_9

потерпілого ОСОБА_10

представника потерпілого ОСОБА_11

обвинуваченого ОСОБА_12

захисників адвокатів ОСОБА_13 і ОСОБА_14 ,

ВСТАНОВИЛА:
В поданих апеляційних скаргах:

- прокурор Сумської місцевої прокуратури Сумської області у кримінальному провадженні ОСОБА_15 , не оспорюючи доведеність винуватості обвинуваченого та кваліфікацію його дій, просить скасувати вирок суду у зв`язку з істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону, неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, невідповідністю призначеного покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення і особі обвинуваченого через м`якість та ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_12 визнати винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.125 і ч.1 ст.122 КК України та призначити йому покарання: за ч.1 ст.125 КК України у виді двохсот годин громадських робіт; за ч.1 ст.122 КК України у виді обмеження волі на строк три роки. На підставі ст.70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначити покарання у виді обмеження волі на строк три роки. Свої вимоги обґрунтовує тим, що приймаючи рішення про звільнення ОСОБА_12 від відбування покарання з випробуванням на підставі ст.75 КК України, суд першої інстанції не врахував вчинення ним злочину повторно, що обтяжує його покарання, думку потерпілого про призначення найсуворішого покарання, а також, що обвинувачений свою вину не визнав та не відшкодував заподіяну майнову шкоду.

Першим заступником прокурора Сумської області ОСОБА_16 зазначена вище апеляційна скарга прокурора Сумської місцевої прокуратури була змінена. У зміненій апеляційній скарзі заступник прокурора області просить скасувати вирок суду у зв`язку з істотними порушенням вимог кримінального процесуального закону та неповнотою судового розгляду і призначити новий розгляд у суді першої інстанції, оскільки за відсутності відповідного клопотання прокурора, суд з власної ініціативи перейшов до дослідження доказів та визначив які з них підтверджують винуватість обвинуваченого. Крім того вказує на те, що суд першої інстанції не спростував суперечності в показаннях потерпілого щодо локалізації та кількості завданих йому тілесних ушкоджень, а також доводи ОСОБА_12 про його невинуватість та не дотримавшись ст.97 КПК України взяв до уваги показання з чужих слів на підтвердження винуватості обвинуваченого;

- захисник обвинуваченого ОСОБА_12 адвокат ОСОБА_7 просить скасувати вирок суду у зв`язку з невідповідністю висновків суду першої інстанції фактичним обставинам кримінального провадження, а кримінальне провадження закрити, оскільки судом не було встановлено достатніх доказів для доведеності винуватості ОСОБА_12 , показання потерпілого та протоколи слідчих експериментів за його участю були взяті до уваги лише в тій частині, які відповідають пред`явленому обвинуваченню, проте не підтверджуються іншими дослідженими в судовому засіданні доказами. Попри суперечливі показання свідка ОСОБА_17 та потерпілого відносно кількості та локалізації нанесених йому ударів, суд безпідставно не прийняв до уваги надані ними показання як під час проведення слідчого експерименту, так і в судовому засіданні щодо нанесення ОСОБА_10 більшої кількості ударів ніж один, а також показання свідків ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , та ОСОБА_20 . Також зазначає, що суд надав перевагу показанням свідків сторони обвинувачення, які є зацікавленими у розгляді справи та давали показання з чужих слів, які в свою чергу не підтверджуються іншими доказами та є суперечливими, а показання свідка ОСОБА_21 взагалі не були відкриті стороні захисту. Не був прийнятий до уваги і висновок судово-медичної експертизи та надані в судовому засіданні показання експерта відносно того, що всупереч показанням потерпілого, тілесні ушкодження у нього не могли утворитися від одного удару, і могли бути спричинені в один термін та утворитися як у строк, зазначений потерпілим, так і впродовж двох тижнів до подій. Крім того, на початку судового засідання за клопотанням прокурора суд долучив до матеріалів кримінального провадження всі матеріали досудового слідства, а не лише ті, які повинен був надати прокурор вкінці встановленого порядку дослідження доказів.

За вироком Сумського районного суду Сумської області від 26.11.2015 р. обвинувачений ОСОБА_12 визнаний винуватим у пред`явленому обвинуваченні у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.125 і ч.1 ст.122 КК України і йому призначено покарання: за ч.1 ст.125 КК України у виді ста шістдесяти годин громадських робіт; за ч.1 ст.122 КК України у виді обмеження волі на строк три роки. На підставі ст.70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначити покарання у виді обмеження волі на строк три роки. На підставі ст.ст.75 і 76 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком один рік шість місяців та покладенням на нього обов`язків не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу органу кримінально-виконавчої інспекції; повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи або навчання; періодично з`являтися для реєстрації в кримінально-виконавчу інспекцію.

Крім того, даним вироком було ухвалено стягнути з ОСОБА_12 на користь держави 3876,60 грн., а також на користь ОСОБА_10 816,37 грн. матеріальної шкоди та 24000 грн. моральної шкоди.

Відповідно до вироку суду першої інстанції, 12.09.2013 р. близько 08-00 години, між ОСОБА_10 та ОСОБА_12 , які знаходились на подвір`ї домоволодіння по АДРЕСА_2 зав`язалась словесна сварка, в ході якої ОСОБА_12 наніс ОСОБА_10 один удар кистю лівої руки в область правої щоки, чим умисно заподіяв йому легке тілесне ушкодження.

08.01.2014 р. близько 17-20 години, коли ОСОБА_10 знаходився за місцем свого мешкання в одній із кімнат жилого будинку по АДРЕСА_2 , до неї зайшов ОСОБА_12 , підійшов до потерпілого з лівого боку та розпочав з ним розмову, під час якої на ґрунті раптово виниклої неприязні до потерпілого, наніс ОСОБА_10 один удар кулаком лівої руки в область лівого боку, чим умисно заподіяв йому середньої тяжкості тілесне ушкодження.

Вислухавши суддю-доповідача про зміст оскарженого судового рішення, доводи прокурора ОСОБА_9 , яка підтримала змінену апеляційну скаргу першого заступника прокурора Сумської області та частково апеляційну скаргу захисника ОСОБА_13 , доводи потерпілого ОСОБА_10 та його представника ОСОБА_11 , які заперечили проти задоволення як зміненої апеляційної скарги прокурора, так і захисника, доводи обвинуваченого ОСОБА_12 та його захисників ОСОБА_13 і ОСОБА_14 , які підтримали свою апеляційну скаргу та частково змінену апеляційну скаргу прокурора, просили скасувати вирок суду та закрити кримінальне провадження, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи поданих апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що змінена апеляційна скарга першого заступника прокурора Сумської області ОСОБА_22 підлягає задоволенню у повному обсязі, а апеляційна скарга захисника ОСОБА_13 підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Згідно ч.ч.1 і 2 ст.22 КПК України, кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом. Згідно ч.6 цієї норми закону, суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізація сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, на початку судового розгляду прокурором було заявлено клопотання про приєднання в повному обсязі матеріалів досудового слідства СВ Сумського РВ УМВС України в Сумській області у справі № 587/354/15-к до матеріалів судового провадження. Попри те, що прокурор не конкретизував та не зазначив, які ж саме докази (протоколи слідчих експериментів, висновки експертів, характеризуючи особу обвинуваченого дані тощо) необхідно долучити до матеріалів судового провадження, а також не зважаючи на заперечення захисника, головуючий задовольнив вказане клопотання та долучив надані прокурором матеріали досудового слідства до обвинувального акта у повному обсязі.

При цьому, після роз`яснення ОСОБА_12 суті обвинувачення, головуючий з`ясував думку учасників судового провадження про те, які докази потрібно дослідити, та порядок їх дослідження. На пропозицію прокурора спочатку допитати обвинуваченого, потерпілого, свідків та дослідити протоколи слідчих експериментів, висновки експертів і характеризуючі дані обвинуваченого, які містяться в матеріалах досудового слідства, визначив такий обсяг доказів та порядок їх дослідження.

У подальшому суд першої інстанції з власної ініціативи перейшов до дослідження матеріалів, які були долучені до обвинувального акта та вибірково, на власний розсуд почав їх оголошувати, надаючи перевагу документам на підтвердження винуватості ОСОБА_12 та не наводячи відповідних мотивів, чим істотно порушив право учасників судового провадження просити суд виключити той чи інший документ з числа доказів або ж заявляти клопотання про визнання цих доказів недопустимими.

Крім того, колегія суддів вважає, що таке не дотримання кримінального процесуального закону, в даному випадку, призвело також і до суттєвого порушення права обвинуваченого на захист в розумінні ст.20 КПК України.

Таким чином, доводи апеляційних скарг заступника прокурора області та захисника ОСОБА_13 щодо безпідставного долучення судом першої інстанції до обвинувального акта всіх без виключення матеріалів досудового слідства та їх вибіркового дослідження головуючим у судовому засіданні з порушенням вимог кримінального процесуального закону є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Заслуговують на увагу і твердження апеляційної скарги заступника прокурора області відносно того, що суд першої інстанції не усунув суперечності у показаннях потерпілого ОСОБА_10 щодо локалізації та кількості завданих йому обвинуваченим тілесних ушкоджень, оскільки допитаний під час судового розгляду кримінального провадження потерпілий ОСОБА_10 пояснив, що обвинувачений ОСОБА_12 наніс йому один удар кулаком, в той час як згідно висновку експерта пошкодження у вигляді перелому ребра та гематоми утворились від не менш ніж двох травматичних впливів.

Допитаний в судовому засіданні у якості свідка судово-медичний експерт ОСОБА_23 підтвердив висновки експертизи, а також додатково пояснив, що перелом ребра утворився не пізніше двох тижнів до моменту обстеження.

До того ж, визнаючи ОСОБА_12 винуватим у пред`явленому обвинуваченні та ухвалюючи відносно нього обвинувальний вирок, суд першої інстанції належним чином не вмотивував спростування доводів обвинуваченого ОСОБА_12 про його невинуватість та не навів у вироку відповідних допустимих доказів, як того вимагає кримінальний процесуальний закон.

Відповідно до ч.1 ст.404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги, а згідно ч.2 цієї норми закону, суд апеляційної інстанції вправі вийти за межі апеляційних вимог, якщо цим не погіршується становище обвинуваченого.

Згідно матеріалів кримінального провадження ОСОБА_12 було пред`явлено обвинувачення, крім іншого, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України.

Відповідно до ст.49 КК України, особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею злочину і до набрання вироком законної сили минули визначені даною нормою закону строки.

Згідно вимог п.1 ч.2 ст.284 КПК України, кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності, про що постановлюється ухвала, а відповідно до ч.8 цієї статті, закриття кримінального провадження з підстави, передбаченої п.1 ч.2 ст.284 КПК України, не допускається, якщо обвинувачений проти цього заперечує. В цьому разі кримінальне провадження продовжується в загальному порядку, передбаченому цим Кодексом.

Відповідно до вимог ст.285 КПК України, особа звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених законом України про кримінальну відповідальність. Обвинуваченому, який може бути звільнений від кримінальної відповідальності, повинно бути роз`яснено суть обвинувачення, підставу звільнення від кримінальної відповідальності і право заперечувати проти закриття кримінального провадження з цієї підстави. У разі якщо обвинувачений, щодо якого передбачене звільнення від кримінальної відповідальності, заперечує проти цього, судове провадження проводиться в повному обсязі в загальному порядку, а згідно ч.3 ст.288 цього Кодексу суд своєю ухвалою закриває кримінальне провадження та звільняє обвинуваченого від кримінальної відповідальності у випадку встановлення підстав, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

Однак, не врахувавши того, що з дня вчинення ОСОБА_12 злочину, передбаченого ч.1 ст.125 КК України на час здійснення судового провадження минув дворічний строк давності, у зв`язку з чим маються підстави для звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності на підставі ст.49 КК України, суд першої інстанції залишив поза увагою зазначені вище вимоги закону, не роз`яснив обвинуваченому ОСОБА_12 право на можливість такого звільнення, підставу звільнення і право заперечувати проти закриття кримінального провадження з цієї підстави, а закінчив з`ясування обставин та перевірку їх доказами, провів судові дебати і видалився до нарадчої кімнати, де визнав його винуватим у вчиненні вказаного кримінального правопорушення та призначив покарання, чим істотно порушив вимоги кримінального процесуального закону, що перешкодило суду ухвалити законне та обґрунтоване рішення.

Відповідно до приписів п.3 ч.1 ст.409 КПК України, підставою для скасування судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції, крім іншого, є: істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, а згідно ч.1 ст.412 цього Кодексу істотним порушеннями вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог цього Кодексу, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає за необхідне скасувати вирок суду першої інстанції у зв`язку з істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону та неповнотою судового розгляду, задовольнивши таким чином у повному обсязі змінену апеляційну скаргу заступника прокурора області та частково апеляційну скаргу захисника ОСОБА_13 .

Що стосується доводів апеляційних скарг захисника ОСОБА_13 про скасування вироку суду у зв`язку з невідповідністю висновків суду першої інстанції фактичним обставинам кримінального провадження та закриття кримінального провадження через не встановлення достатніх доказів для доведеності винуватості ОСОБА_12 та прокурора про недопустимість показань з чужих слів, а також всіх інших доводів апеляційних скарг прокурора та захисника, то колегія суддів не може прийняти їх до уваги, оскільки всі ці питання спочатку підлягають ретельній перевірці та безпосередньому дослідженню в судовому засіданні при новому судовому розгляді в суді першої інстанції після скасування вироку, а вже потім при наявності остаточного судового рішення бути предметом перевірки при повторному розгляді даного кримінального провадження в апеляційному суді, так як суд апеляційної інстанції відповідно до положень ч.2 ст.415 КПК України не має права вирішувати наперед питання про доведеність чи недоведеність обвинувачення, достовірність або недостовірність доказів, переваги одних доказів над іншими, застосування судом першої інстанції того чи іншого закону України про кримінальну відповідальність та покарання.

На підстав викладеного, колегія суддів вважає за необхідне після скасування судового рішення призначити новий судовий розгляд у суді першої інстанції.

Керуючись ст.ст.404, 405, 407, 418 і 419 КПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:
Змінену апеляційну скаргу першого заступника прокурора Сумської області ОСОБА_24 задовольнити повністю, а апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 задовольнити частково.

Вирок Сумського районного суду Сумської області від 26 листопада 2015 року відносно ОСОБА_25 скасувати у зв`язку з істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону та неповнотою судового розгляду і призначити новий судовий розгляд у суді першої інстанції в іншому складі суду.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4