Ухвала
іменем україни
24 жовтня 2016 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у кримінальних справах
Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши касаційну скаргу захисника ОСОБА_4 в інтересах засудженого ОСОБА_5 на ухвалу Апеляційного суду Київської області від 16 червня 2016 року,
В С Т А Н О В И Л А:

Вироком Києво-Святошинського районного суду Київської області від 03 березня 2016 року
ОСОБА_5 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 ,
уродженця м. Запоріжжя, громадянина України,
зареєстрованого за адресою:

АДРЕСА_1 , тимчасово мешкає в АДРЕСА_2 , раніше неодноразово судимого,

засуджено за ч. 2 ст. 289 КК України на 5 років позбавлення волі без конфіскації майна.
Вирішені питання про речові докази, судові витрати та цивільний позов у кримінальному провадженні.
Ухвалою Апеляційного суду Київської області від 16 червня 2016 року зазначений вирок змінено. ОСОБА_5 засуджено за ч. 2 ст. 289 КК України із застосуванням ст. 69 КК України на 3 роки позбавлення волі, без конфіскації майна.

У решті вирок щодо нього залишено без зміни.
Апеляційне провадження щодо ОСОБА_6 закрито на підставі ст. 417, п. 5 ч. 1 ст. 284 КПК України у зв`язку зі смертю обвинуваченого.
Судові рішення щодо ОСОБА_6 в касаційному порядку не оскаржуються.
За вироком суду ОСОБА_5 визнаний винним у тому, що він приблизно 01 год. 35 хв.11 грудня 2015 року за попередньою змовою з ОСОБА_6 прийшли на стоянку багатоповерхового будинку, яка розташована за адресою: АДРЕСА_2 та незаконно заволоділи автомобілем марки «ЗАЗ 1102», д/н НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_7 , чим спричинили потерпілому матеріальну шкоду в сумі 34819 грн.

Як вбачається зі змісту касаційної скарги захисник ставить питання про зміну ухвали апеляційного суду та просить призначити ОСОБА_5 покарання із застосуванням ст. 75 КК України. Вважає, що суд призначив його підзахисному суворе покарання, неповно врахувавши щире каяття, визнання вини, активне сприяння розкриттю злочину. Повідомляє, що його підзахисний працює, позитивно характеризується, має на утриманні дитину, в лавах Збройних Сил України перебував у зоні АТО, де отримав тяжку контузію, завдані потерпілому збитки зобов`язується повернути в повному обсязі. Наголошує, що з урахуванням всіх обставин справи, виправлення та перевиховання засудженого можливе без ізоляції від суспільства.

Перевіривши доводи касаційної скарги і надану до неї копію судового рішення, колегія суддів не вбачає підстав для її задоволення, з огляду на таке.
Із касаційної скарги вбачається, що доведеність винуватості ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення за викладених у вироку обставин та кваліфікація його дій за ч. 2 ст. 289 КК України захисником у касаційному порядку не оспорюються.

Що стосується призначеного апеляційним судом покарання, яке, на думку захисту, є несправедливим внаслідок суворості, то колегія суддів дійшла такого висновку.
Відповідно до вимог ст. 65 КК України, суд при призначенні покарання повинен урахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що обтяжують та пом`якшують покарання, а згідно з ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого.

Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
Згідно зі ст. 69 КК України призначення основного покарання нижчого від найнижчої межі, встановленої в санкції статті, або перехід до іншого, більш м`якого виду основного покарання може мати місце лише за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного.
Суд першої інстанції, постановляючи вирок щодо ОСОБА_5 зазначені вимоги врахував не в повній мірі, на що звернув увагу суд апеляційної інстанції.
Змінюючи вирок в частині призначеного покарання, апеляційна інстанція зазначила, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку щодо виду призначеного покарання. Разом із тим апеляційний суд вказав, що районний суд, призначаючи покарання, не повною мірою врахував всі пом`якшуючі обставини та дійшов обґрунтованого висновку про можливість застосування ст. 69 КК України.

Апеляційний суд із достатньою повнотою врахував характер та тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, дані про особу винного, який працює, позитивно характеризується за місцем роботи та проживання, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, на психічні захворювання не страждає, одружений, має неповнолітню дитину.

Також апеляційна інстанція обґрунтовано взяла до уваги стан здоров`я ОСОБА_5 , який має захворювання хронічного вірусного гепатиту «С», потребує стаціонарного лікування внаслідок захворювання в кардіологічному центрі. Зазначив апеляційний суд і про те, що ОСОБА_5 перебував на стаціонарному лікуванні після контузії важкого ступеня, яку отримав в АТО, що призвело до суттєвої втрати зору.
За наявності обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного апеляційний суд призначив ОСОБА_5 покарання нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції ч. 2 ст. 289 КК України.
Зваживши всі обставини справи, серед яких й ті, на які посилається захисник у скарзі, апеляційний суд призначив ОСОБА_5 покарання із застосуванням ст. 69 КК України, навів переконливі підстави такого рішення, зазначивши, що за таких обставин буде досягнута мета покарання. Апеляційний суд вказав, що ОСОБА_5 має не зняту та непогашену судимість, і дійшов обґрунтованого висновку про можливість його виправлення та перевиховання лише в умовах ізоляції від суспільства.
Таким чином, рішення про призначення ОСОБА_5 покарання у виді позбавлення волі належним чином умотивовано, воно є справедливим, необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових правопорушень. Підстав для застосування ст. 75 КК України колегія суддів не вбачає.

Доводи апеляції захисника про суворість призначеного покарання та безпідставність незастосування ст. 75 КК України, належно перевірені апеляційною інстанцією, на них надано обґрунтовані відповіді, ухвала суду відповідає вимогам ст. 419 КПК України.
Інших доводів, які були б підставами для зміни чи скасування судового рішення, у касаційній скарзі захисником не наведено.
Враховуючи викладене, суд касаційної інстанції не вбачає підстав для задоволення касаційної скарги та вважає, що у відкритті провадження за касаційною скаргою захисника на підставі п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України слід відмовити.

Керуючись п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України, колегія суддів

П О С Т А Н О В И Л А:

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою захисника ОСОБА_4 в інтересах засудженого ОСОБА_5 на ухвалу Апеляційного суду Київської області від 16 червня 2016 року відмовити.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

_________________ ________________ _________________
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3