Ухвала
іменем україни
25 лютого 2016 року м. Київ

Колегія суддів Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:
головуючого: ОСОБА_1 ,
суддів: ОСОБА_2 та ОСОБА_3 ,

за участю секретаря ОСОБА_4 ,

розглянувши в судовому засіданні матеріали кримінального провадження за касаційною скаргою прокурора, який приймав участь у розгляді кримінального провадження судом апеляційної інстанції, на вирок Комсомольського районного суду м. Херсона від 28 травня 2015 року та ухвалу Апеляційного суду Херсонської області від 12 серпня 2015 року,

за участю прокурора ОСОБА_5 ,
в с т а н о в и л а:
вироком Комсомольського районного суду м. Херсона від 28 травня 2015 року
ОСОБА_6 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 ,
громадянин України, уродженець м. Херсона,
мешканець

АДРЕСА_1 , такий, що судимості не мав,

засуджений за частиною 1 статті 286 КК України до покарання у виді штрафу в розмірі 3400 грн.
Згідно з вироком, ОСОБА_6 визнаний винуватим та засуджений за те, що він, 24 лютого 2015 року о 18 годині 40 хвилин, керуючи технічно справним автомобілем "Фіат Крома", д.н.з. НОМЕР_1 , здійснюючи рух по вул. Ілліча зі сторони вул. Робочої у напрямку вул. Лавреньова м. Херсона, в районі перехрестя вул. Комкова, в порушення вимог пунктів 2.3 б), 4.16 а) та 18.1 Правил дорожнього руху України проявив неуважність та безпечність до дорожньої обстановки, яка склалась, наближаючись до нерегульованого пішохідного переходу, на якому перебувають пішоходи, своєчасно не вжив заходів для зменшення швидкості та зупинки свого транспортного засобу. Внаслідок чого, здійснив наїзд на пішохода ОСОБА_7 , який переходив проїзну частину по нерегульованому пішохідному переходу зліва на право по ходу руху автомобіля, чим останньому заподіяно тілесні ушкодження середньої тяжкості за критерієм тривалості розладу здоров`я.

Ухвалою Апеляційного суду Херсонської області від 12 серпня 2015 року вирок Комсомольського районного суду м. Херсона від 28 травня 2015 року щодо засудженого ОСОБА_8 залишено без зміни.

У касаційній скарзі прокурор ставить вимогу про зміну вказаних судових рішень в частині призначеного покарання шляхом зазначення кратності розміру штрафу, як виду покарання. Посилається на істотні порушення вимог кримінального процесуального закону та неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.

Свої вимоги прокурор обґрунтовує тим, що судом першої інстанції засудженому призначено покарання у виді штрафу не в певній кількості неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, а визначено його грошову суму. Вказує, що суд апеляційної інстанції доводи прокурора щодо зазначеного не перевірив та належним чином не вмотивував їх необгрунтованість.

Заслухавши суддю - доповідача, доводи прокурора, яка не підтримала касаційну скаргу, обговоривши доводи касаційної скарги та перевіривши матеріали кримінального провадження, колегія суддів вважає, що касаційна скарга підлягає до задоволення з наступних підстав.

Як убачається зі змісту касаційної скарги, доведеність винуватості ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 286 КК України, кваліфікація його дій та обраний останньому вид та розмір покарання у касаційному порядку не оспорюються.

Що стосується доводів касаційної скарги прокурора про неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність та істотні порушення вимог кримінального процесуального закону при визначенні розміру штрафу, то вони є слушними.

Відповідно до статті 53 КК України, розмір штрафу визначається судом залежно від тяжкості вчиненого злочину з урахуванням майнового стану винного в межах від 30 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян до 50000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, якщо статтями Особливої частини цього Кодексу не передбачено вищого розміру штрафу.

При цьому відповідно до пункту 5 підрозділу 1 розділу ХХ Податкового кодексу України, якщо норми інших законів містять посилання на неоподатковуваний мінімум доходів громадян, то для цілей їх застосування використовується сума в розмірі 17 гривень, крім норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень, для яких сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної підпунктом 169.1.1пункту 169.1 статті 169 розділу IV цього Кодексу для відповідного року.
Так, суд першої інстанції призначив засудженому покарання за частиною 1 статті 286 КК України у виді штрафу у твердій грошовій сумі, а саме 3400 грн. Однак, не у сумі, кратній встановленому неоподатковуваному мінімуму доходів громадян, як це встановлено законом України про кримінальну відповідальність.
Суд апеляційної інстанції, переглядаючи кримінальне провадження щодо ОСОБА_8 за апеляційною скаргою потерпілого щодо призначеного покарання, на вказане не зважив та допущену місцевим судом помилку не виправив.
Враховуючи викладене, колегія суддів вважає за необхідне касаційну скаргу прокурора задовольнити, а вирок суду першої інстанції та ухвалу суду апеляційної інстанції змінити.
На підставі наведеного та керуючись статтями 433, 434, 436, 438 КПК України, колегія суддів

п о с т а н о в и л а :

касаційну скаргу прокурора, який приймав участь у розгляді кримінального провадження судом апеляційної інстанції, задовольнити.

Вирок Комсомольського районного суду м. Херсона від 28 травня 2015 року та ухвалу Апеляційного суду Херсонської області від 12 серпня 2015 року щодо засудженого ОСОБА_6 змінити.

Вважати ОСОБА_6 засудженим за частиною 1 статті 286 КК України до покарання у виді штрафу в розмірі 200 (двісті) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 3400 грн.

В решті вирок суду першої інстанції та ухвалу суду апеляційної інстанції залишити без зміни.

Ухвала суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.
С у д д і:

_____________________ _______________________ ____________________
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3