МАКАРІВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"05" серпня 2016 р. Справа № 370/1105/16-к

Макарівський районний суд Київської області у складі:

Головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю прокурора ОСОБА_4 ,

обвинувачений ОСОБА_5 ,

потерпілий ОСОБА_6

при розгляді у судовому засіданні в залі суду в смт. Макарів Київської області кримінального провадження №0000467 від 18.05.2016 року, за яким обвинувачується

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Києва, українець, громадянин України, з середньо - спеціальною освітою, неодружений, тимчасово не працюючий, раніше не судимий, такий що не має державних нагород, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2

у вчиненні кримінального злочину, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України,

в с т а н о в и в:
ОСОБА_5 , (далі обвинувачений, ОСОБА_5 ), обвинувачується в тому, що 23 квітня 2016 року, близько 18 години, знаходився біля магазину "Продукти" в с. Чорногородка Макарівського району Київської області по вул. Поліська, де спілкувався зі своїми товаришами. Під час спілкування товариші ОСОБА_6 та ОСОБА_7 вирішили піти до магазину придбати кави, а ОСОБА_5 та ОСОБА_8 залишилися за магазином, при цьому ОСОБА_6 , залишив свій мобільний телефон марки «NOКІА-220» на сходах за магазином та попросив ОСОБА_5 приглянути за ним. В цей момент у останнього виник умисел на крадіжку телефона. Діючи з прямим умислом, ОСОБА_5 , з метою збагачення за рахунок чужого майна, з корисливих мотивів, скориставшись відсутністю своїх товаришів та сторонніх осіб, таємно, викрав мобільний телефон марки «NOКІА-220», забравши його зі сходів, поклав до кишені своїх штанів, тобто незаконно заволодів мобільним телефоном марки «NOКІА-220», вартістю 700 гривень, де знаходилася сім карта мобільного оператора «МТС - Україна», вартістю 15 гривень та картка пам`яті на 2 ГБ вартістю 50 гривень.

Після чого ОСОБА_5 поїхав до м. Києва та в подальшому розпорядився викраденим мобільним телефоном на власний розсуд.

Своїми умисними протиправними діями, ОСОБА_5 завдав потерпілому ОСОБА_6 матеріальних збитків на загальну суму 765 гривень.

22 травня 2016 року між ОСОБА_5 , та ОСОБА_6 , було укладено угоду про примирення, за змістом якої сторони визнають, що обставини вчинення кримінального правопорушення досудовим розслідуванням встановлено правильно. ОСОБА_5 , в повному обсязі визнає свою вину у вчиненому кримінальному правопорушенні, яке інкримінується йому органом досудового розслідування за викладених вище обставин. Сторони визнають правильність кваліфікації дій ОСОБА_5 , за ч. 1 ст. 185 КК України та узгоджують вид і розмір його покарання з урахуванням тяжкості вчиненого злочину (середньої тяжкості), а також того, що обвинувачений щиро кається.

Сторони цієї угоди узгоджують таке покарння обвинуваченому ОСОБА_5 , за ч. 1 ст. 185 КК України у вигляді громадських робіт строком 80 (вісімдесят) годин.

Обвинувачений дає згоду на застосування до нього узгоджуваного за цією угодою покарання.

В судовому засіданні ОСОБА_5 , після роз`яснення прав, передбачених КПК України, наслідків укладення та затвердження угоди про примирення, характеру обвинувачення, виду покарання, узгодженого сторонами, просив суд затвердити зазначену угоду.

Проти затвердження угоди про примирення між обвинуваченим та потерпілим не заперечував також прокурор.

Розглянувши угоду про примирення, заслухавши думки учасників процесу щодо можливості її затвердження, суд керується наступним.

Оскільки обвинувачений повністю визнав вину у вчиненому, суд погоджується із кваліфікацією її дій за ч. 1 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), що відповідно до ст. 12 КК України є злочином середньої тяжкості.

Відповідно до ч. 3 ст. 469 КПК України угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.

Зміст угоди про примирення між обвинуваченим та потерпілим відповідає вимогам ст. 471 КПК України. Підстав для відмови у затвердженні угоди, передбачених ч. 7 ст. 474 КПК України судом не встановлено.

Покарання обвинуваченому за укладеною угодою про примирення відповідає межам санкції, передбаченої ч. 1 ст. 185 КК України з урахуванням того, що він щиро кається, за місцем проживання характеризується добре, раніше не судимий, шкода відшкодована, претензій майнового характеру потерпілий ОСОБА_6 до ОСОБА_5 не має.

Арешт на майно не накладався.

Цивільний позов у ході досудового розслідування кримінального провадження не заявлявся.

Будь-які експертизи в ході досудового розслідування не проводились, витрати на залучення експерта відсутні.

Керуючись ст. ст. 369-370, 374, 468-475 КПК України, суд,-

з а с у д и в :
Угоду від 22 травня 2016 року про примирення між ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та потерпілим ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 затвердити.

Визнати винним ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України, та призначити йому покарання у вигляді громадських робіт строком 80 (вісімдесят) годин.

Речові доказ: довідку ПТ «Ломбард «Кредит Юніон» № 585/5 від 19 травня 2016 року зберігати при матеріалах кримінального провадження.

Вирок може бути оскаржено в порядку, передбаченому ст. 393 КПК України, з урахуванням особливостей, встановлених 394 КПК України, у строки, встановлені ст. 395 КПК України.

Вирок набирає законної сили по закінченню строку на його апеляційне оскарження, якщо він не був оскаржений. В інакшому випадку після його перегляду апеляційним судом.

Головуючий ОСОБА_1