АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/774/804/16 Справа № 201/5062/15-к Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - ОСОБА_2

У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 червня 2016 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:
головуючої судді: ОСОБА_2
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4
за участю секретаря: ОСОБА_5
розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000026 від 14 січня 2015 року за апеляційною скаргою прокурора який приймав участь в суді першої інстанції ОСОБА_6 , на вирок Жовтневого районного суду міста Дніпропетровська, відносно
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки міста Дніпропетровськ, українки, громадянки України, маючу середню спеціальну освіту, не одруженої, не працюючої , фактично проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимої
- виправдана у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 301 КК України.
Кримінальне провадження розглядається за участю:
прокурорів: ОСОБА_8 , ОСОБА_9
виправданої: ОСОБА_7
В С Т А Н О В И Л А:
Вироком Жовтневого районного суду міста Дніпропетровська від 03 березня 2016 року ОСОБА_7 виправдано за ч.2 ст. 301 КК України, за відсутністю в її діях складу кримінального правопорушення.

По справі відповідно до ст. 100 КПК України вирішена доля речових доказів.
Згідно з вироком суду, приблизно в вересні 2014 року, ОСОБА_7 , знаходячись за адресою: АДРЕСА_2 , будучи абонентом мережі Інтернет зареєструвалась на сайті «www.Peekshows.com» веб моделлю з обліковим ім`ям в мережі на сайті «Helenne».
Приблизно в першій декаді грудня 2014 року, знаходячись за адресою: АДРЕСА_2 , ОСОБА_7 , порушуючи принципи суспільної моралі, діючи всупереч суспільним відносинам, що складаються з приводу протидії розповсюдженню порнографії, діючи умисно, з корисливих мотивів, переслідуючи мету виготовлення та розповсюдження відеопродукції порнографічного характеру, використовуючи сайт «www.Peekshows.com» мережі Інтернет, приймаючи замовлення від громадян, які користуються послугами сайту «www.Peekshows.com» в режимі «онлайн», вчиняючи маніпуляції зі своїми статевими органами, виготовила і розповсюдила за своєю особистою участю відеозаписи з назвою: «Без названия (2)» та «Без названия» тривалістю 10 хвилин 40 секунд та 5 хвилин 09 секунд.
23 грудня 2014 року працівники міліції під час огляду сайту соціальної мережі «В контакте» всесвітньої мережі Інтернет в групі «веб модели и приват чаты» виявили відео порнографічного характеру, яке знаходилось у вільному доступі для користувачів за участю ОСОБА_7 , та яке фактично є відеопродукцією порнографічного характеру.
В апеляційній скарзі прокурор, вважає вирок суду підлягає скасуванню у зв`язку з неправильним застосуванням закону про кримінальну відповідальність та просить постановити вирок Апеляційного суду Дніпропетровської області, визнати ОСОБА_7 винною у вчиненні кримінального правопорушення за ч.2 ст. 301 КК України та призначити покарання у вигляді штрафу в розмірі 200 неоподаткованих мінімумів доходів громадян.

Так в обґрунтування апеляційної скарги прокурор зазначає що згідно висновку судово-мистецтвознавчої експертизи № 1 від 05.01.2015 року відеоматеріал наданий на дослідження на диску, являє собою відеопродукцію порнографічного характеру.

Прокурор зазначає, що судом першої інстанції під час ухвалення вироку, було неправильно трактовано ознаки предметів які відносяться до порнографії та їх носіїв.

Крім того, обґрунтовуючи свою апеляційну скаргу вказує, що суд першої інстанції вважав що відсутні достатні данні в матеріалах кримінального провадження які б підтверджували вину ОСОБА_7 , що саме вона виготовила відеозапис порнографічного змісту, та розповсюджувала в мережі Інтернет, без сторонніх осіб, водночас ОСОБА_7 в судовому засіданні визнала провину в повному обсязі.

Крім того, прокурор в своїй апеляційній скарзі звертає увагу на те в приміщенні під час обшуку 22 грудня 2014 року, де працювала виправдана ОСОБА_7 були предмети для виготовлення порнографії (а саме фалоімітатори), та зазначає що наявність цих предметів свідчить про те, що ОСОБА_7 ще до прийняття замовлень від громадян які користуються послугами сайту, в режимі онлайн заздалегідь підготовлена для виготовлення та розповсюдження порнографічної продукції.

В обґрунтування своєї апеляційної скарги прокурор вказує з протоколу огляду від 21 березня 2015 року який проводився слідчим СУ ГУМВС України в Дніпропетровській області ОСОБА_10 за участю виправданої ОСОБА_7 , вбачається, що обвинувачена вказала що даний відеозапис вона створила в грудні 2014 року, перебуваючи за адресою АДРЕСА_2 , тобто власноручно.

Також прокурор зазначає що під час судового розгляду йому було відмовлено в задоволенні клопотання про виклик свідків для допиту.

Заслухавши доповідь судді, доводи прокурорів ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , які просили виправдувальний вирок скасувати та ухвалити новий вирок, яким визнати винною та засудити ОСОБА_7 за ч.2 ст.301 КК України, пояснення обвинуваченої ОСОБА_7 , яка просила апеляційну скаргу залишити без задоволення, а вирок суду без змін, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги прокурора, колегія суддів вважає, що вимоги апеляційної скарги не підлягають задоволенню з таких підстав.
З огляду на положення ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судове рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги, дотримуючись при цьому правила щодо недопустимості виходу за її межі, якщо цим погіршується становище обвинуваченої.
Відповідно до вимог ст.370 КПК України вирок суду повинен бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.
Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбаченим цим кодексом.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 КПК України.
Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
Згідно з ч.1 ст.373 КПК України виправдувальний вирок ухвалюється у разі, якщо не доведено, що:
1) вчинено кримінальне правопорушення, в якому обвинувачується особа;
2) кримінальне правопорушення вчинене обвинуваченим;
3) в діянні обвинуваченого є склад кримінального правопорушення.
Виправдувальний вирок також ухвалюється при встановленні судом підстав для закриття кримінального провадження, передбачених пунктами 1 та 2 частини першої ст.284 КПК України.
Відповідно до ч.3 ст.374 КПК України мотивувальна частина виправдувального вироку повинна містити формулювання обвинувачення, яке пред`явлене особі і визнане судом недоведеним, а також підстави для виправдання обвинуваченого з зазначенням мотивів, з яких суд відкидає докази обвинувачення.
Виходячи зі змісту вказаної норми закону, у мотивувальній частині виправдувального вироку має бути викладений аналіз і оцінка доказів, як тих, що були зібрані на досудовому розслідуванні, так і поданих у судовому засіданні, та висновок суду про те, чому суд відкинув докази обвинувачення.
Виправдовуючи ОСОБА_7 за ч.2 ст.301 КК України, суд першої інстанції дотримався цих вимог закону.
Матеріали провадження свідчать, що ОСОБА_7 інкримінувалося кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.301 КК України, а саме, виготовлення і розповсюдження відеопродукції порнографічного характеру.
Згідно з диспозицією ч.2 ст.301 КК України об`єктивна сторона цього злочину передбачає вчинення хоча б однієї з дій, передбачених в ч.1 ст.301 КК України (ввезення в Україну творів, зображень або інших предметів порнографічного характеру з метою збуту чи розповсюдження або їх виготовлення, зберігання, перевезення чи інше переміщення з тією самою метою, або їх збут чи розповсюдження, а також примушування до участі в їх створенні), щодо кіно- та відеопродукції, комп`ютерних програм порнографічного характеру, а також збут неповнолітнім чи розповсюдження серед них творів, зображень або інших предметів порнографічного характеру.
Предметом злочину, передбаченого ст.. 301 КК є твори, предмети або інші зображення порнографічного характеру.
Не можуть бути віднесені до предмета вказаного злочину інформація, що не зафіксована на носіях, а передається мережами зв`язку ( сайти в мережі Інтернет).
Зафіксована інформація на жорстких дисках комп`ютерів , оптичних дисках набуває фізичної ознаки предмета вказаного злочину, але ж органами досудового слідство не встановлено власника жорсткого диску системного блоку, вилученого під час обшуку приміщення.
На думку колегії суддів, суд першої інстанції дослідивши докази по кримінальному провадженню, представлені органом досудового розслідування, та докази, здобуті під час розгляду кримінального провадження, обґрунтовано дійшов висновку, що в діянні обвинуваченої ОСОБА_7 відсутній склад інкримінованого їй кримінального правопорушення.
Обгрунтовуючи висновок про виправдання обвинуваченої, суд правильно послався на те, що органи досудового розслідування, пред`являючи ОСОБА_7 обвинувачення у виготовленні й розповсюдженні відеопродукції порнографічного характеру, належним чином не сформулювали в обвинувальному акті, якими саме своїми діями обвинувачена умисно, з корисливих мотивів виготовила і розповсюдила відеопродукцію порнографічного характеру.
Як убачається з матеріалів провадження та це знайшло своє відображення у вироку суду першої інстанції, органами досудового розслідування не було встановлено і не зафіксовано в обвинувальному акті, яку відеопродукцію і за яких обставин ОСОБА_7 виготовила та розповсюдила, чи містила ця продукція інформацію порнографічного характеру, чи усвідомлювала обвинувачена її зміст, чи мала умисел на розповсюдження цієї відеопродукції. Неконкретність висунутого ОСОБА_7 обвинувачення позбавило її можливості здійснювати належний захист від обвинувачення,що саме знайшло своє відображення у виправдувальному вироку суду.
Зазначене свідчить про істотне порушення органами досудового розслідування вимог кримінального процесуального закону та порушення права обвинуваченої на захист, адже згідно зі ст.42 КПК України обвинувачений має право знати, у вчиненні якого кримінального правопорушення його обвинувачують.
З огляду на вказане, суд першої інстанції на підставі всіх доказів, наявних у матеріалах кримінального провадження, дійшов обґрунтованого висновку про те, що органом досудового розслідування не було достовірно встановлено та закріплено належними доказами факти виготовлення і розповсюдження відеопродукції порнографічного характеру обвинуваченою.
Таке рішення суду належним чином мотивоване, обґрунтоване об`єктивними даними і, на думку колегії суддів, є правильним.
Доводи в апеляційній скарзі прокурора про наявність в матеріалах провадження достатніх доказів щодо винуватості ОСОБА_7 у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.301 КК України , не можна визнати слушними.
Як убачається з матеріалів кримінального провадження, на обґрунтування пред`явленого обвинувачення прокурор в судовому засіданні посилався на показання обвинуваченої ОСОБА_7 , свідка ОСОБА_11 , дані протоколу обшуку, висновок мистецтвознавчої експертизи та інші докази, які були досліджені судом і оцінені у вироку.
Проте суд, дослідивши ці докази, дійшов обгрунтованого висновку, що зазначене обвинувачення не знайшло свого підтвердження.
Прокурор, обґрунтовуючи в апеляційній скарзі висновок про доведеність вини ОСОБА_7 у виготовленні та розповсюдженні відеопродукції перш за все посилався на показання обвинуваченої під час досудового розслідування та при розгляді провадження в суді, стверджуючи про те, що ОСОБА_7 визнала вину у вчиненні інкримінованого злочину.
Між тим, такі доводи прокурора не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження, про що обґрунтовано зазначив і суд у вироку.
Так, згідно з показаннями ОСОБА_7 при розгляді справи в суді першої інстанції вона не заперечувала, що в 2014 р. дійсно працювала в студії за адресою АДРЕСА_3 . Зазначила, що за умовами праці вона в Інтернеті в режимі «онлайн» спілкувалася з особами і виконувала їх сексуальні побажання. Заявила, що вона самостійно не реєструвалася на сайті. Стверджувала, що вона не орендувала вказане у вироку приміщення і що їй не належить комп`ютерне та інше обладнання, що знаходилося за вказаною адресою і яке було вилучено працівниками міліції під час обшуку.
Визнала, що під час досудового розслідування на пред`явленому їй відеозапису «без назви(2)» та «без назви» тривалістю 10 хвилин 40 секунд та 5 хвилин 09 секунд зображена вона під час спілкування з клієнтами у режимі «онлайн» в приват-чаті.
При цьому обвинувачена не заперечувала, що під час спілкування за побажанням клієнта роздягалася та здійснювала певні маніпуляції сексуального характеру.
Разом з тим, ОСОБА_7 заперечувала наявність у неї умислу на виготовлення і розповсюдження відеопродукції порнографічного характеру. Стверджувала, що їй невідомо, хто записав зазначений відеозапис та виклав його в Інтернеті.
Це саме обвинувачена стверджувала і під час апеляційного розгляду кримінального провадження.
В суді апеляційної інстанції ОСОБА_7 не заперечувала, що на відеозапису, який з диска їй демонстрував співробітник міліції, зображена вона під час спілкування у режимі «онлайн» в приват-чаті з одним із клієнтів.
Виправдана наполягала, що дій щодо виготовлення та розповсюдження відеопродукції порнографічного характеру не вчиняла. Особи, які записали її оголену на відео та розмістили відеофайл на сайті соціальної мережі «В контакту» всесвітньої мережі Інтернет в групі «веб-моделі и приват-чати», їй не відомі та вона не знає коли така відеозапис була виготовлена.
На сайті «www.Peekshows.com» вона самостійно не реєструвалась. Це зробила особа, яка виконувала функції адміністратора у вказаній студії.
Таким чином, ОСОБА_7 спростувала наведені в апеляційній скарзі доводи прокурора про те, що обвинувачена повністю визнала свою вину у виготовленні та розповсюдженні відеопродукції порнографічного характеру.
Твердження обвинуваченої про свою непричетність до вчинення нею дій, передбачених ч.2 ст.301 КК України, не були спростовані й іншими доказами, які були здобуті на досудовому розслідуванні та надані суду першої інстанції прокурором на обґрунтування доведеності вини ОСОБА_7 у вчиненні цього кримінального правопорушення.
Так, свідок ОСОБА_11 , яка працювала у вказаній студії без оформлення договору і познайомилася з ОСОБА_7 під час роботи, показала, що про обставини виготовлення і розповсюдження ОСОБА_7 відеозапису порнографічного характеру в мережі Інтернету їй нічого невідомо.
Згідно з даними протоколу обшуку приміщення АДРЕСА_4 від 22 грудня 2014 року, який виділено з іншого кримінального провадження №0000026 за вказаною адресою виявлено і вилучено комп`ютерну техніку та інше обладнання (а.с.93-103). За змістом зазначеного процесуального документа дані про те, що ОСОБА_7 має якесь відношення щодо вказаного приміщення, а також до комп`ютерної техніки та іншого обладнання, що було вилучено під час обшуку, відсутні.
Крім того, саме непричетність ОСОБА_12 до злочину в якому вона підозрюється, вбачається з рапорту оперуповноваженого УБЗПТЛ ГУМВС України в Дніпропетровській області ОСОБА_13 , який за дорученням слідчого під час огляду вилученого при обшуку обладнання виявив відеофайли, які містять інформацію, що може бути віднесена до відеопродукції порнографічного характеру(а.с.105).
Вказані відеофайли були виготовлені, як це зазначено в протоколі огляду від 23 грудня 2014 р., невстановленою групою осіб(а.с.106-111).
Як убачається з матеріалів провадження і це зазначено в обвинувальному акті, у подальшому отримані відео файли співробітник міліції скопіював на оптичні CD-R-диски, які було направлено на експертне дослідження та саме ці диски стали предметом кримінального провадження, які саме не виготовляла обвинувачена.
За висновком судово-мистецтвознавчої експертизи, надані експерту зазначені диски є носіями інформації порнографічного характеру( виготовлені саме працівниками міліції).
Як видно з матеріалів кримінального провадження вилучена під час обшуку комп`ютерна техніка та інше обладнання, що за версію слідчого використовувалися для створення і розповсюдження порнографії, спеціалістами не досліджувалися, комп`ютерно-технічна експертиза у провадженні для з`ясування питання, за допомогою чого відбувалося завантаження та розповсюдження файлів, які за твердженням прокурора містяться у вилученому обладнанні, не призначалась, а об`єктом дослідження мистецтвознавчої експертизи були CD-R диски, на яких співробітники міліції розмістили відео файли порнографічного змісту.
Крім наведених вище, судом досліджувались й інші надані прокурором докази, які були зазначені ним як докази вини ОСОБА_7 у вчиненні злочину, а саме: рапорти і доручення слідчого; рапорти оперативних працівників міліції; дані протоколу оглядів; дані протоколу впізнання свідком ОСОБА_11 фотознімку ОСОБА_7 ; дані протоколів огляду диску, який містить відеозапис і визнаний речовим доказом, за участю обвинуваченої ОСОБА_7 та свідка ОСОБА_14 .
Однак зазначені документи, як достатньо обгрунтовано їх оцінено судом у вироку, не містять ніяких фактичних даних, на підставі яких можливо встановити наявність в діянні ОСОБА_7 складу інкримінованого їй кримінального правопорушення.
Більше того, в рапорті від 04 лютого 2015 року, який прокурор надав суду як доказ вини ОСОБА_7 , начальник відділу УБЗПТЛ ГУМВС України в Дніпропетровській області ОСОБА_15 доповів слідчому ОСОБА_10 про те, що встановити особу, яка розмістила відео файли за участю ОСОБА_7 в соціальній мережі «В контакті» в групі «веб-моделі і приват-чати», не має можливості (а.с.148).
Перевіркою матеріалів кримінального провадження колегією суддів встановлено, що інших доказів, які б підтверджували пред`явлене ОСОБА_7 обвинувачення, прокурор не представив суду першої інстанції. Про наявність таких доказів у сторони обвинувачення, прокурори не заявляли і при розгляді апеляційної скарги .
Посилання в скарзі прокурора на те, що виявлення під час обшуку у приміщенні за місцем роботи ОСОБА_7 певних предметів сексуального характеру свідчить про наміри обвинуваченої заздалегідь виготовляти і розповсюджувати порнографічну продукцію, є припущенням прокурора, яке не ґрунтується на матеріалах провадження. Крім того, зазначена прокурором обставина не інкримінувалася обвинуваченій, а тому не може розглядатися апеляційною інстанцією.
Зазначені положення узгоджуються також із практикою Європейського суду з прав людини, який, зокрема у справі Сокуренко і Стригун проти України констатував, що розгляд справи Верховним Судом України з виходом за межі повноважень, чітко передбачених законом, не може вважатися як розгляд справи «судом, встановленим законом», і визнав такий розгляд справи як порушення пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на справедливий суд).

Вихід за межі визначених законом повноважень апеляційним судом суперечитиме принципам законності та юридичної визначеності.

Тому виходячи з вимог ст.337 КПК України, згідно з якими судовий розгляд проводиться лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, доводи прокурора є необґрунтованими.
З таких же підстав колегія суддів визнає необґрунтованими і твердження прокурора про те, що особи, які спілкувалися з ОСОБА_7 у режимі приватного відео-чату бачили не її особисто, а відеопродукцію, яку остання виготовила та розповсюдила використовуючи сайт «www.Peekshows.com» мережі Інтернет.
Не можна погодитися і з доводами апеляційної скарги прокурора про неповноту і однобічність розгляду кримінального провадження, оскільки суд, на думку апелянта, необґрунтовано відхилив заявлене ним клопотання про необхідність допиту в якості свідків слідчого ОСОБА_10 і начальника відділу УБЗПТЛ ГУНП України в Дніпропетровській області ОСОБА_15 , які брали участь в розслідуванні цього провадження.
Як убачається з матеріалів провадження, зазначені особи в ході досудового розслідування не допитувались в якості свідка, тому відповідно до ч.12 ст. 290 КПК України суд не має права допустити відомості, що містяться в них, як докази.
До того ж названі особи відповідно до глави 3 КПК України не можуть виконувати державні функції у конкретному кримінальному провадженні і одночасно бути задіяними у ньому як свідки сторони обвинувачення, оскільки цим порушується одна із засад кримінального провадження щодо змагальності сторін та свобода в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості (п.4 ч.1 ст.129 Конституції України, ст.22 КПК України).
Неприйнятними також є посилання прокурора на обвинувальні вироки за ст. 301 КК України, які є в Єдиному державному реєстрі судових рішень, як на доведення доказу вини обвинуваченої ОСОБА_7 , оскільки відповідно до ст.17 КПК України особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили.
Враховуючи викладене, колегія суддів вважає обґрунтованим , що факт спілкування ОСОБА_7 в режимі «онлайн» з клієнтами через мережу Інтернет та вчинення нею дій, які містять інформацію порнографічного характеру, не можна вважати виготовленням і розповсюдженням відеопродукції .
Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що надані прокурором докази у їх сукупності та взаємозв`язку не підтверджують вини ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого їй правопорушення, оскільки не доводять факту виготовлення та розповсюдження відеопродукції порнографічного характеру названою особою.
Відповідно до вимог ст.62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях, усі сумніви щодо доведеності
За таких обставин суд обґрунтовано виправдав ОСОБА_7 в пред`явленому їй обвинуваченні за ч.2 ст.301 КК України.
Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які тягнуть за собою скасування чи зміну оскаржуваного судового рішення, під час перевірки матеріалів кримінального провадження не встановлено.
Виходячи з наведеного апеляційні доводи прокурора про скасування виправдувального вироку щодо ОСОБА_7 у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність є безпідставними, тому не підлягають задоволенню.
Однак, колегія суддів вважає за необхідне, змінити рішення суду щодо долі речових доказів.
Як вбачається з постанови прокурора про виділення матеріалів досудового розслідування від 19 січня 2015 року, 22 грудня 2014 року слідчим ОСОБА_10 на підставі ухвали слідчого судді Бабушкінського суду міста Дніпропетровська проведено обшук за адресою: АДРЕСА_2 . Обшук провадився по кримінальному провадженню за № 0000591 від 11.09. 2014 року, за ознаками кримінального провадження за ч.3 ст. 301 КК України.
У ході обшуку по зазначеному провадженню було вилучено 12 системних блоків та один ноутбук та інші комп`ютерні периферійні засоби.
Виходячи з того, що кримінальне провадження за № 0000591 від 11.09. 2014 року, за ознаками кримінального провадження за ч.3 ст. 301 КК України не закрито , колегія суддів вважає необхідним системний блок, який було визнано речовим доказом ( а.с.157 т.1), зберігати при кримінальному провадженні, оскільки власник вказаної речі органом досудового розслідування не встановлено.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 404, 407 КПК України, колегія суддів
ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу прокурора, який брав участь у розгляді кримінального провадження судом першої інстанції , залишити без задоволення.
Вирок Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 03 березня 2016 року щодо ОСОБА_7 за ч.2 ст. 301 КК України, змінити в частині вирішення долі речових доказів.
Замість повернення власнику системного блоку персонального комп`ютера чорно-сірого кольору з надписом «super multi LG», вилученого під час обшуку за адресою: АДРЕСА_2 , який відповідно до квитанції № 164490 від 27 березня 2015 року передані на збереження до камери схову СУ ГУМВС України в Дніпропетровській області, зберігати системний блок при матеріалах кримінального провадження.
В решті вирок залишити без змін.
Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення.
На ухвалу суду може бути подана касаційна скарга до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.

Судді
Апеляційного суду
-------------------------- ------------------------ --------------------
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4