Справа180/842/16-к
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
18 травня 2016 р.

Марганецький міський суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

з секретарем с/з ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Марганець кримінальне провадження №0000062, за яким

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець міста Марганець Дніпропетровської області, громадянин України, не одружений, із середньою освітою, не працює, не інвалід, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимий:

- 11.04.2000 року Марганецьким міським судом Дніпропетровської області за ст.ст.81 ч.3, 17, 81 ч.3, 140 ч.2, ч.3 КК України до позбавлення волі строком на 3 роки 6 місяців, на підставі ст.75 КК України з випробувальним терміном 3 роки;

- 13.08.2002 року Марганецьким міським судом Дніпропетровської області за ст.186 ч.3 КК України до позбавлення волі строком на 4 роки;

- 16.10.2006 року Марганецьким міським судом Дніпропетровської області за ст.185 ч.3 КК України позбавлення волі строком на 2 роки, на підставі ст.75 КК України з випробувальним терміном 2 роки;

- 05.06.2009 року Марганецьким міським судом Дніпропетровської області за ст.185 ч.2 КК України обмеження волі строком на 2 роки, 14.04.2011 року звільнений умовно-достроково з Дніпропетровської ВК № 133 з не відбутою частиною покарання 10 місяців 10 днів,

обвинувачується за ч.3 ст.185 КК України,

за участю:

прокурора ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_5

ВСТАНОВИВ:
В період часу з 13:25 години 13.06.2015 року по 00:20 годин 14.06.2015 року ОСОБА_3 та ОСОБА_6 (вирок відносно якого винесено Марганецьким міським судом 03.02.2016) з метою таємного викрадення чужого майна (крадіжки), з корисливих спонукань, за попередньою змовою між собою, підійшли до будинку АДРЕСА_3 , перелізли через паркан та потрапили на подвір`я вищевказаного будинку, звідки через вікно ванної кімнати ОСОБА_3 потрапив в середину будинку, а ОСОБА_6 у свою чергу залишився на подвір`ї вказаного будинку та спостерігав за обстановкою навколо, з метою убезпечення від викриття їх спільних злочинних намірів.

ОСОБА_3 , перебуваючи у будинку АДРЕСА_3 , діючи умисно, з корисливих спонукань, з метою виконання спільного з ОСОБА_6 злочинного умислу, виявив у будинку телевізор марки «Toshiba» модель 32 НV10С1, вартістю 2100,00 гривень, ноутбук «Lenovo» G470, вартістю 2500 гривень, належні потерпілому ОСОБА_7 , і переніс їх до ванної кімнати, звідки, через вікно, почергово передав ОСОБА_6 . З викраденим майном ОСОБА_3 та ОСОБА_6 з місця вчинення злочину зникли та розпорядились ним на власний розсуд, чим спричинили потерпілому матеріальну шкоду на загальну суму 4600 гривень.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою вину у скоєнні злочину за ч.3 ст.185 КК України за обставин, зазначених вище, визнав у повному обсязі. Надав пояснення щодо обставин, ідентичним тим, які викладені в обвинувальному акті. Суду додатково пояснив, що залізти до будинку АДРЕСА_3 його намовив ОСОБА_6 . У вчиненому розкаюється та не заперечує проти розгляду кримінального провадження щодо нього в порядку ч.3 ст.349 КПК України.

Враховуючи пояснення обвинуваченого, а також те, що останній не оспорює фактичних обставин справи, вказаних в обвинувальному акті, правильно розуміє зміст цих обставин, визнає себе за ч.3 ст.185 КК України винуватим повністю, не наполягає на дослідженні інших доказів, які є у справі, і розуміє неможливість в подальшому оскаржити в апеляційному порядку визнані ним фактичні обставини справи, суд, приймаючи також до уваги думку прокурора, визнає недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які сторонами не оспорюються, і вважає за можливе дослідити лише ті матеріали, які характеризують особу обвинуваченого.

Оцінюючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що винність обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення повністю доведена, а його дії належить кваліфікувати за ч.3 ст.185 КК України таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена за попередньою змовою групою осіб, поєднана з проникненням у житло.

Відповідно до ст.12 КК України кримінальне правопорушення, скоєне обвинуваченим ОСОБА_3 , відноситься до категорії тяжких злочинів.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого відповідно до ст.66 КК України є повне визнання ним своєї вини та щире розкаяння. Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого відповідно зі ст.67 КК України, судом не встановлено.

На підставі викладеного, враховуючи вимоги кримінального закону і передбачені цим законом санкції, суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_3 покарання в межах санкції ч.3 ст.185 КК України у виді позбавлення волі строком на 5 років.

Враховуючи особу обвинуваченого, який раніше неодноразово судимий, останній раз у 2009 році, на обліку у лікіря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває, має постійне місце проживання, створив сім`ю, неофіційно працює, тобто став на шлях виправлення, а також враховуючи ступінь тяжкості злочину, його обставини, те, що викрадене майно частково повернуто, обвинувачений щиро розкаявся, суд вважає за необхідне застосувати вимоги ст.75 КК України щодо звільнення його від покарання з випробуванням та встановленням іспитового строку.

З метою посилення впливу призначеного покарання, визнано доцільним покласти обов`язки, що обмежують права обвинуваченого згідно з п.2, 3, 4 ч.1 ст.76 КК України.

Таке покарання буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження нових кримінальних правопорушень.

Матеріальна шкоди, завдана кримінальним правопорушенням потерпілому ОСОБА_7 у сумі 4600,00 гривень, частково відшкодована шляхом повернення викраденого телевізора марки «Toshiba» модель 32 НV10С1, вартістю 2100,00 гривень.

Цивільний позов потерпілим не заявлений.

Згідно постанови про прилучення до справи речових доказів від 27 квітня 2015 року телевізор марки «Toshiba» модель 32 НV10С1», який належить потерпілому ОСОБА_7 , визнано речовим доказом.
Долю речових доказів слід вирішити відповідно до ст.100 КПК України.

Судові витрати відсутні.

Обраний ОСОБА_3 ухвалою Марганецького міського суду від 16.05.2016 року запобіжний захід у вигляді тримання під вартою підлягає скасуваню.

Керуючись ст.ст.368, 370, 371, 373-376 КПК України, суд

УХВАЛИВ:
ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.185 КК України, і призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років.

На підставі ст.75 КК України ОСОБА_3 звільнити від відбування покарання з випробуванням та встановити іспитовий строк на 2 (два) роки.

На підставі ст.76 КК України зобов`язати ОСОБА_3 не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу органу кримінально-виконавчої інспекції; повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання та роботи; періодично з`являтись для реєстрації до кримінально-виконавчої інспекції.

Контроль за поведінкою обвинуваченого покласти на кримінально-виконавчу інспекцію за місцем проживання.
Іспитовий строк обчислюється відповідно до положень ст.165 КВК України з моменту проголошення вироку суду.
Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, обраний ОСОБА_3 , - скасувати.

Звільнити ОСОБА_3 з-під варти в залі суду.
Речовий доказ телевізор марки «Toshiba» модель 32 НV10С1», переданий на зберігання потерпілому ОСОБА_7 , залишити потерпілому.
Копію вироку негайно вручити обвинуваченому, його захиснику та прокурору.

Вирок може бути оскаржено до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Марганецький міський суд Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з моменту його проголошення, з підстав, передбачених ст.394 КПК України.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя: ОСОБА_1