Святошинський районний суд м. Києва
ун. № 759/8050/16-к
пр. № 1-кп/759/572/16
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
17 серпня 2016 року м. Київ

Святошинський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за№ 0005166, за обвинуваченням ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, українця, громадянина України, номер картки платника податків невідомий, який не одружений, здобув середню спеціальну освіту, не працює, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 263 КК України, -
сторони кримінального провадження: прокурор ОСОБА_4 , обвинувачений ОСОБА_3 ,

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_3 , у невстановлений досудовим розслідуванням та під час судового розгляду час та місці, у невстановлений спосіб, без передбаченого законом дозволу, придбав кастет, залишивши на зберігання, з метою його подальшого використання.

Коли ОСОБА_3 17.05.2016 приблизно о 16 год. 00 хв. знаходився біля під`їзду № 1 будинку № 56-А по вул. Зодчих у м. Києві, то він був зупинений працівниками поліції, якими при поверхневому огляді його речей було виявлено металевий предмет, схожий на кастет.

Згідно із висновком судово-трасологічної експертизи № 562 від 27.05.2016, наданий на дослідження металевий предмет схожий на кастет є кастетом, який належить до холодної зброї ударно-дробильної дії, виготовлений саморобним способом по типу кастетів спрощеної конструкції із використання заводського обладнання.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою вину в інкримінованому йому складі кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 263 КК України, визнав повністю, щиро розкаявся, підтвердив обставини вчинення ним кримінального правопорушення, вказавши на час, місце, спосіб і мету його вчинення та показав, що він за кілька днів до затримання взяв у друга кастет та залишив у себе на зберіганні. Дозволу на зберігання кастету він не мав і не знав, що такий дозвіл потрібен. 17.05.2016 приблизно о 16 год. 00 хв. він перебував біля під`їзду будинку в якому проживає, а саме: АДРЕСА_2 , коли до нього підійшли працівники поліції, які при огляді його речей виявили кастет. Огляд його речей працівниками поліції проводився з його добровільної згоди.
Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_3 та інші учасники судового провадження прокурор, не оспорюють всі обставини даного кримінального провадження і судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності їх позиції, заслухавши думку учасників судового провадження та роз`яснивши їм положення ч. 3 ст. 349 КПК України, суд при визначенні обсягу доказів, що підлягають дослідженню, обмежився показаннями обвинуваченого, дослідженням матеріалів кримінального провадження, що характеризують його особу, визначивши відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.
Таким чином, допитавши обвинуваченого ОСОБА_3 , дослідивши матеріали кримінального провадження, що характеризують його особу, суд вважає доведеним у судовому засіданні те, що обвинувачений ОСОБА_3 17.05.2016 приблизно о 16 год. 00 хв., знаходячись біля під`їзду № 1 будинку АДРЕСА_2 , носив кастет без передбаченого законом дозволу, а тому його дії кваліфікує за ч. 2 ст. 263 КК України.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 66 КК України обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченого, є щире каяття.
Відповідно до ст. 67 КК України обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого, судом не встановлено.
При призначенні обвинуваченому ОСОБА_3 покарання суд, згідно з вимогами ст. 50, 65 КК України, враховує характер і ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке згідно із ст. 12 КК України є середньої тяжкості; обставину, яка пом`якшує його покарання, та відсутність обставин, які обтяжують його покарання; дані про особу обвинуваченого, а саме те, що він не одружений, офіційно не працює, має постійне місце реєстрації та проживання, за яким характеризується позитивно, за даними облікової документації на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває, що свідчить про його осудність, раніше не судимий.
За сукупності вище наведених обставин, враховуючи принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, суд приходить до висновку про те, що покарання обвинуваченому ОСОБА_3 за ч. 2 ст. 263 КК України слід призначити у межах санкції вказаної частини ст. 263 КК України, а саме у виді обмеження волі.
Разом з тим, враховуючи вище наведене, суд приходить до висновку, що покарання обвинуваченому ОСОБА_3 слід призначити із застосуванням ст. 75 КК України, звільнення від відбування покарання з випробуванням, одночасно поклавши на нього обов`язки, передбачені ст. 76 КК України, які сприятимуть його виправленню та перевихованню.

Саме таке покарання, на думку суду, є справедливим, а також необхідним та достатнім для його виправлення та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень, злочинів.
При цьому, враховуючи особу обвинуваченого ОСОБА_3 , а саме те, що він офіційно не працює, не має сталих соціальних зв`язків, зі слів проживає з батьками, суд не вбачає підстав для призначення останньому іншого менш суворого покарання, передбаченого санкцією ч. 2 ст. 263 КК України.

Питання про долю речових доказів слід вирішити у відповідності до ч. 9 ст. 100 КПК України.
Також суд вважає за необхідне стягнути з обвинуваченого ОСОБА_3 процесуальні витрати за проведення експертизи, що підтверджується розрахунком її вартості.
Враховуючи викладене та керуючись ч. 9 ст. 100, ч. 2 ст. 124, ч. 3 ст. 349, ст.ст. 368-371, 373, 374, 376 КПК України,
УХВАЛИВ:
ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 263 КК України, і призначити йому покарання у виді обмеження волі на строк 2 (два) роки.
На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_3 звільнити від відбування покарання з випробовуванням, з іспитовим строком на 1 (один) рік.
Відповідно до ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_3 такі обов`язки: не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції; повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи або навчання; періодично з`являтися для реєстрації в кримінально-виконавчу інспекцію.
Речові докази:
- кастет, який передано на зберігання в камеру зберігання речових доказів Святошинського управління поліції Головного Управління Національної поліції в м. Києві, - знищити.

На підставі ч. 2 ст. 124 КПК України стягнути з ОСОБА_3 на відшкодування судових витрат за проведення експертизи, залученим стороною обвинувачення експертом спеціалізованої державної установи, 1407 (одну тисячу чотириста сім) грн 36 коп.
Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Апеляційного суду м. Києва шляхом подачі апеляційної скарги через Святошинський районний суд м. Києва протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учаснику судового провадження, який не був присутній в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.
Суддя: