АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 11-сс/796/2775/2016 Головуючий у 1-й інстанції: ОСОБА_1
Категорія: ст. 170 КПК Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 вересня 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду м. Києва у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю прокурора ОСОБА_5 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_6 ,

власника майна ОСОБА_7 ,

представника власника майна - адвоката ОСОБА_8 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні в місті Києві апеляційну скаргу з доповненнями представника власника майна адвоката ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 15 червня 2016 року,

ВСТАНОВИЛА:

Цією ухвалою задоволено клопотання слідчого СГ ГСУ Національної поліції України ОСОБА_9 , погоджене прокурором першого відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням і підтримання державного обвинувачення Генеральної прокуратури України ОСОБА_5 , та накладено арешт на тимчасово вилучене майно, а саме грошові кошти в сумі 20000 грн. та 25 Євро, які вилучені за місцем мешкання ОСОБА_7 за адресою: АДРЕСА_1 .
Згідно ухвали суду, слідчий суддя, врахувавши обставини вчинення ймовірного кримінального правопорушення, так, як вони викладені в клопотанні органу досудового розслідування, правове обґрунтування клопотання, яке відповідає положенням ст.ст. 98, 167, 170, 171 КПК України, прийшов до висновку про наявність правових підстав для накладення арешту на грошові кошти в сумі 20000 грн. та 25 Євро, які вилучені за місцем мешкання ОСОБА_7 за адресою: АДРЕСА_1 , оскільки при розгляді клопотання встановлено достатньо даних для висновку, що вказані грошові кошти відповідають критеріям, визначених ст. 98 КПК України, та з метою збереження речових доказів, оскільки незастосування арешту може призвести до зникнення, втрати або пошкодження майна чи настання інших наслідків, які можуть перешкоджати кримінальному провадженню.

В апеляційній скарзі з доповненнями представник власника майна адвокат ОСОБА_8 просить скасувати ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 15.06.2016 року та постановити нову ухвалу, якою в задоволенні клопотання слідчого про арешт тимчасово вилученого майна, а саме грошових коштів в сумі 20000 грн. та 25 Євро, які вилучені за місцем мешкання ОСОБА_7 за адресою: АДРЕСА_1 відмовити.

Мотивуючи свої доводи, викладені в апеляційній скарзі, апелянт вказує на те, що слідчий суддя, ухвалюючи оскаржуване рішення, припустився порушень кримінального процесуального закону, з огляду на відсутність правових підстав для накладення арешту на належне ОСОБА_7 майно, оскільки остання не має жодного процесуального статусу в кримінальному провадженні № 0000564, в рамках якого слідчий звернувся з клопотання про накладення арешту на майно.
Додатково апелянт наголошує на тому, що слідчим не доведено, а слідчим суддею не обґрунтовано зв`язку ОСОБА_7 із ДСП «Чорнобильська АЕС», а також не підтверджено жодними доказами те, що легалізація коштів проводилася шляхом перерахунку Свято-Іллінському Храму Української православної церкви, яка в подальшому здійснювала перерахунок коштів іншим юридичним особам. Сама лише наявність правовідносин ОСОБА_10 православної церкви із підприємствами, однією із засновників яких є ОСОБА_7 , на переконання сторони захисту, не може бути підставою для накладення арешту на майно будь-якої фізичної чи юридичної особи.
Також, представник власника майна зазначає про відсутність в матеріалах, доданих до клопотання слідчого, будь-яких доказів, які б свідчили про те, що вилучені в ході проведення обшуку 09.06.2016 р. грошові кошти є такими, що здобуті незаконним шляхом, у тому числі внаслідок перерахування коштів від Свято-Іллінського Храму Української православної церкви.
В доповненнях до апеляційної скарги, представник власника майна вказує на порушення слідчим суддею вимог ст. 171 КПК України, з огляду на те, що відповідно до протоколу обшуку від 09.06.2016 р. обшук закінчився того ж дня о 12 год. 05 хв., тобто граничний строк звернення слідчого з відповідним клопотання про арешт тимчасово вилученого майна завершився 11.06.2016 р. о 12 год. 05 хв., однак слідчий звернувся з клопотання про арешт майна лише 13.06.2016 р., тобто після закінчення визначеного кримінальним процесуальним законом строку, однак слідчий суддя не звернув на це увагу.
Також в доповненнях до апеляційної скарги апелянт зазначає й про інші процесуальні порушення, які мали місце зокрема під час проведення обшуку 09.06.2016 р. на які слідчий суддя також не звернув уваги, а саме те, що ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 10.05.2016 р. дозвіл на проведення обшуку було надано старшому слідчому в ОВС ГСУ Національної поліції України ОСОБА_11 та прокурорам групи прокурорів, однак сам обшук проводився іншою не уповноваженою на те особою, а саме слідчим СГ ГСУ Національної поліції України ОСОБА_12 .
Заслухавши доповідь судді, пояснення власника майна та її представника, які підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити в повному обсязі, доводи прокурора, який вважає ухвалу слідчого судді законною та обґрунтованою, а апеляційну скаргу такою, що не підлягає задоволенню, перевіривши та обговоривши доводи апеляційної скарги, вивчивши матеріали судової справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.
При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Зокрема, при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та обґрунтованого рішення слідчий суддя, згідно ст. 94, ст. 132, ст. 173 КПК України, повинен врахувати: існування обґрунтованої підозри щодо вчинення злочину та достатність доказів, що вказують на вчинення злочину; правову підставу для арешту майна; можливий розмір шкоди, завданої злочином; наслідки арешту майна для третіх осіб; розумність і співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також у разі задоволення клопотання слідчий суддя, суд постановляючи ухвалу має зазначити перелік майна, яке підлягає арешту.

Відповідні дані мають міститися і у клопотанні слідчого, який звертається з проханням арештувати майно, оскільки згідно ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

Однак, зазначених вимог закону слідчий суддя та слідчий не дотрималися.

Як вбачається з наданих апеляційному суду матеріалів, Головним слідчим управлінням Національної поліції України проводиться досудове розслідуванняу кримінальному провадженні, що внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000564 від 05.10.2015 р., за фактом розтрати службовими особами ДСП «Чорнобильська АЕС» державних коштів в великих та особливо великих розмірах, також зловживання службовим становищем, що призвело до тяжких наслідків, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч. 4, 5 ст. 191, ч. 2 ст. 364 КК України.

З матеріалів досудового розслідування вбачається, що ДСП «Чорнобильська АЕС» упродовж 2015-2016 років отримує міжнародну технічну допомогу від різних країн світу у вигляді коштів на придбання будівельних матеріалів, приладів, металевих конструкцій тощо, частину якої службові особи вказаного державного підприємства та інші співучасники привласнюють шляхом переведення коштів на рахунки іноземних компаній.

Органом досудового розслідування також встановлено, що службовими особами ДСП «Чорнобильська АЕС», починаючи з 2012 року по теперішній час проводились тендери щодо закупівлі робіт з демонтажу, переробки, звільнення від регулюючого контролю обладнання та конструкцій Чорнобильської АЕС, учасниками та переможцями яких були ПП «Промметбуд», ТОВ «Метресурс», ТОВ «Метал-сервіс плюс». З указаними підприємствами укладались договори про виконання робіт та надання послуг, частина з яких в дійсності не виконувалась.

В ході досудового розслідування також встановлено, що в подальшому демонтовані та радіоактивно забруднені металеві конструкції реалізовувались по заниженим цінам указаним підприємствам, ТОВ «ТД Стандарт - Плюс», ТОВ «Смесьмет», ТОВ «Флешкорп», ТОВ «Мірокон», ТОВ «Мегамет», ТОВ «Прогресгруп», ПП «Укрспеціндустрія» та іншим.

Крім того, встановлено, що упродовж 2013-2015 років службові особи ДСП «Чорнобильська АЕС» здійснили перерахування коштів на підприємства з ознаками фіктивності, а саме: ТОВ «Буденергомонтаж», ТОВ «Буд Перспектива», ТОВ «Вайт Роял», ТОВ «Активінвест Груп» на суму понад 17 871 673,50 за нібито виконані послуги, а також закупівлю товарів.

Досудовим розслідуванням також встановлено, що легалізація коштів, здобутих внаслідок їх незаконного заволодіння службовими особами ДСП «Чорнобильська АЕС» здійснюється шляхом переведення їх на рахунки Свято-Іллінської Єпархії Української православної церкви м. Славутич Київської обл. звідки спрямовуються на рахунки іноземних компаній, однією з яких є «МАСТЕ GZU OU», адреса: Естонія, м. Таллін, Нарвське шосе, 7-634.

При цьому компанія «МАСТЕ GZU OU» є співзасновником ТОВ «Славутич-Тревел», у якому засновниками та кінцевими бенефіціарами також є ОСОБА_7 , ОСОБА_13 - батько дружини ОСОБА_14 , а також його колишня дружина ОСОБА_15 .

До вчинення вище вказаних кримінальних правопорушень, на переконання органу досудового розслідування, причетна ОСОБА_7 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_1 .

10.05.2016 р. ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва старшому слідчому в ОВС ГСУ Національної поліції України ОСОБА_11 та прокурорам групи прокурорів було надано дозвіл на проведення обшуку в житлових приміщеннях, розташованих за адресою: АДРЕСА_1 , які належать на праві приватної власності ОСОБА_7 , з метою виявлення та вилучення документів, які можуть свідчити про незаконне заволодіння коштами та майном ДСП «Чорнобильська АЕС».

09.06.2016 р. слідчим СГ ГСУ Національної поліції України ОСОБА_12 на підставі ухвали слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 10.05.2016 р. було проведено обшук в житлових приміщеннях, розташованих за адресою: АДРЕСА_1 , які належать на праві приватної власності ОСОБА_7 , в ході якого з поміж іншого були вилучені грошові кошти в сумі 20000 грн. та 25 Євро, про що було складено протокол обшуку.

13.06.2016 р. слідчий СГ ГСУ Національної поліції України ОСОБА_9 , за погодженням із прокурором першого відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням і підтримання державного обвинувачення Генеральної прокуратури України ОСОБА_5 , звернувся до Печерського районного суду м. Києва з клопотанням про арешт тимчасово вилученого майна, а саме грошових коштів в сумі 20000 грн. та 25 Євро, які були вилучені за місцем мешкання ОСОБА_7 , посилаючись на те, що підставами арешту вилучених у ОСОБА_7 грошових коштів є сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що вказані грошові кошти є доказом злочину, підлягають спеціальній конфіскації у третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна, запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення використання, перетворення, передачі, відчуження.
15.06.2016 р. ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва клопотання слідчого про арешт тимчасово вилученого майна, а саме грошових коштів в сумі 20000 грн. та 25 Євро, які вилучені за місцем мешкання ОСОБА_7 за адресою: АДРЕСА_1 було задоволено.
Разом з тим, колегія суддів Апеляційного суду м. Києва приходить до висновку про те, що дослідивши обставини кримінального провадження, слідчий суддя дійшов до помилкового висновку про необхідність в накладенні арешту на тимчасово вилучене майно, а саме грошові кошти в сумі 20000 грн. та 25 Євро, які вилучені за місцем мешкання ОСОБА_7 за адресою: АДРЕСА_1 , з огляду на те, що вказані грошові кошти можуть мати безпосереднє відношення до вчинення кримінального правопорушення та відповідають критеріям, визначеним у ст. 98 КПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України Арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

При цьому слідчий суддя вказаної норми закону не дотримався, оскільки не дивлячись на те, що кримінальне провадження № 0000564 зареєстроване ще 05.10.2015 року, повідомлення про підозру будь-кому , в тому числі й ОСОБА_7 не вручалося, отже на час розгляду клопотання слідчого та накладення арешту на вказане майно у вказаному кримінальному провадженні № 0000564 остання в статусі підозрюваної, обвинуваченої не перебувала, у зв`язку з чим у слідчого судді були відсутні правові підстави для накладення арешту на майно ОСОБА_7 .

Окрім цього, посилання слідчого судді на ту обставину, що вказані тимчасово вилучені грошові кошти відповідають критеріям, передбаченим ст. 98 КПК України також не містить під собою правового підґрунтя, оскільки дане твердження належним чином необґрунтоване та невмотивоване, а є тільки звичайним посиланням на відповідну норму кримінального процесуального закону. Слідчим суддею не дано належну оцінку тому, що клопотання слідчого про арешт майна не відповідає вимогам ст. 171 КПК України.

Відповідно до п.п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України, арешт майна є одним із видів заходів забезпечення кримінального провадження. Відповідно до п.п. 1 ч. 3 ст. 132 КПК України, застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження.

Враховуючи вищевикладене мотивування клопотання, слідчий в розумінні вимог ст. 132 КПК України не надав достатніх і належних доказів тих обставин, на які послався у клопотанні, а слідчий суддя у відповідності до ст. 94 КПК України, належним чином не оцінив ці докази, з точки зору їх достатності та взаємозв`язку для прийняття рішення. Апеляційний суд наявності таких доказів не вбачає.

Як встановлено колегією суддів, надані матеріали клопотання не містять процесуальних документів, що підтверджують належність ОСОБА_7 до категорії осіб, вказаних в ст. 170 КПК України в якості власників майна.

Більше того, слідчий суддя у своїй ухвалі зазначив, що до вчинення вище вказаних кримінальних правопорушень причетна ОСОБА_7 .. Разом з тим, з матеріалів справи вбачається що кримінальне провадження № 0000564 від 05.10.2015 року проводиться за фактом розтрати службовими особами ДСП «Чорнобильська АЕС» державних коштів в великих та особливо великих розмірах, також зловживання службовим становищем, що призвело до тяжких наслідків, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч. 4, 5 ст. 191, ч. 2 ст. 364 КК України та жодного повідомлення про підозру жодній особі не вручено. Зазначене трактування слідчим суддею причетності певної особи до вчинення інкримінованих кримінальних правопорушень, колегія суддів вважає припущенням, яке жодним чином не підтверджено матеріалами клопотання слідчого, а тому не може стосуватись ОСОБА_7 .

Так, згідно норм Глави 10 та Глави 17 КПК України, правові підстави, з яких слідчим вноситься клопотання про накладення арешту та, відповідно, накладається арешт слідчим суддею, мають співвідноситися з обставинами кримінального провадження.

З урахуванням викладеного, а саме того, що за матеріалами клопотання неможливо чітко встановити тих обставин, яке відношення майно ОСОБА_7 має до розслідуваних кримінальних правопорушень, апеляційний суд вважає, що у даному кримінальному провадженні слідчий не довів необхідності у накладенні арешту на майно ОСОБА_7 , що відповідно до ч. 1 ст. 173 КПК України мало стати підставою для відмови у задоволенні клопотання, однак безпідставно не було зроблено слідчим суддею.

Крім того, колегія суддів погоджується з доводами апеляційної скарги представника власника майна, щодо процесуальних порушень, які мали місце зокрема під час проведення обшуку 09.06.2016 р. а саме те, що ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 10.05.2016 р. дозвіл на проведення обшуку було надано старшому слідчому в ОВС ГСУ Національної поліції України ОСОБА_11 та прокурорам групи прокурорів, однак сам обшук проводився іншою не уповноваженою на те особою, а саме слідчим СГ ГСУ Національної поліції України ОСОБА_12 , що суперечить вимогам чинного кримінального процесуального закону.
Суд апеляційної інстанції, вирішуючи питання про скасування ухвали слідчого судді, звертає увагу, на те, що в клопотання слідчого про накладення арешту на тимчасово вилучене майно, а також в оскаржуваній ухвалі, немає жодних доказів наявності підстав вважати, що грошові кошти в сумі 20000 грн. та 25 Євро, які належать ОСОБА_7 відповідають критеріям, зазначеним ст. 98 КПК України.

Враховуючи вищевикладене, на думку колегії суддів, висновки слідчого судді не відповідають вимогам закону та не ґрунтуються на матеріалах справи і тим самим є передчасними.

На підставі вищевикладених обставин, які свідчать про однобічність і необ`єктивність судового розгляду, істотне порушення вимог КПК України, ухвала слідчого судді як незаконна підлягає скасуванню, а апеляційна скарга - задоволенню з постановленням апеляційним судом нової ухвали про відмову у задоволенні клопотання слідчого, як такого, що внесено до суду з порушенням вимог КПК України та за недоведеності необхідності арешту майна, який, при викладених у клопотанні обставинах, явно порушуватиме справедливий баланс між інтересами власника, гарантованими законом, і завданням цього кримінального провадження.

Керуючись ст.ст. 131, 132, 170, 173, 376, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу з доповненнями представника власника майна адвоката ОСОБА_8 задовольнити.
Ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 15 червня 2016 року, якою задоволено клопотання слідчого СГ ГСУ Національної поліції України ОСОБА_9 , погоджене прокурором першого відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням і підтримання державного обвинувачення Генеральної прокуратури України ОСОБА_5 , та накладено арешт на тимчасово вилучене майно, а саме грошові кошти в сумі 20000 грн. та 25 Євро, які вилучені за місцем мешкання ОСОБА_7 за адресою: АДРЕСА_1 скасувати.
Постановити нову ухвалу, якою в задоволенні клопотання слідчого СГ ГСУ Національної поліції України ОСОБА_9 , погоджене прокурором першого відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням і підтримання державного обвинувачення Генеральної прокуратури України ОСОБА_5 про накладення арешту на тимчасово вилучене майно, а саме грошові кошти в сумі 20000 грн. та 25 Євро, які вилучені за місцем мешкання ОСОБА_7 за адресою: АДРЕСА_1 відмовити.
Ухвала апеляційного суду оскарженню не підлягає.

С У Д Д І :

__________ _____________ _______________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4