14.03.2016 Справа №607/1213/16-к
Слідчий суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , за участю старшого слідчого СВ Тернопільського ВП ГУ НП в Тернопільській області ОСОБА_3 , розглянувши у судовому засіданні в залі суду в місті Тернополі клопотання старшого слідчого СВ Тернопільського ВП ГУ НП в Тернопільській області ОСОБА_3 , за погодженням прокурора Тернопільської місцевої прокуратури ОСОБА_4 , про накладення арешту на майно,
В С Т А Н О В И В :
У судовому засіданні старший слідчий Тернопільського ВП ГУ НП в Тернопільській області ОСОБА_3 , клопотання підтримала та просила його задовольнити.
Заслухавши пояснення старшого слідчого Тернопільського ВП ГУ НП в Тернопільській області ОСОБА_3 , вивчивши клопотання та додані до нього копії документів, якими обґрунтовується клопотання, слідчий суддя приходить до наступного висновку.
Встановлено, що ОСОБА_7 під час перебування на посаді генерального директора ПП «Будівельна компанія Сатурн» зловживаючи службовим становищем, привласнив квартиру АДРЕСА_1 , яка йому не належала, спричинивши тяжкі наслідки ПП «Будівельна компанія Сатурн».
Також встановлено, що ОСОБА_5 перебуваючи на посаді генерального директора ПП «Будівельна компанія Сатурн» (в період часу з 02.01.2009 року по 30.11.2015 року), у відповідності до внутрішніх наказів підприємства, здійснював керівництво реконструкцією адміністративного будинку під багатоквартирний житловий будинок з вбудованими приміщеннями громадського призначення, розміщеного за адресою: м. Тернопіль, вул. Микулинецька, 64, за залученими грошовими коштами від фізичних осіб, шляхом укладення договорів про дольову участь, а також із залученням грошових коштів приватного підприємства. Так, 28.11.2013 року реконструкція будинку була завершена та інспекцією ДАБК в Тернопільській області видано декларацію про готовність об`єкта до експлуатації.
Крім цього, в ході досудового розслідування встановлено, що ОСОБА_7 будучи генеральним директором ПП «БК Сатурн», та виконуючи організаційно-розпорядчі та адміністративно-господарські обов`язки, та не укладаючи із приватним підприємством в особі директора ОСОБА_8 інвестиційного договору на реконструкцію адміністративного будинку під багатоквартирний житловий будинок з вбудованими приміщеннями громадського призначення, розміщеного за адресою: АДРЕСА_3 , а також не оплативши вартість будівництва 2-х кімнатної квартири, 19 березня 2015 року оформив право власності на вищезазначену квартиру, шляхом подання в реєстраційну службу підроблених документів, а саме: інвестиційного договору на реконструкцію адміністративного будинку під багатоквартирний житловий будинок з вбудованими приміщеннями громадського призначення від 08.02.2012 року, на квартиру розміщену в АДРЕСА_3 ; акту прийому-передачі до Інвестиційного договору від 08.02.2012 року; довідки щодо виплати ОСОБА_7 загальної вартості квартири АДРЕСА_4 . внаслідок чого використавши своє службове становище всупереч інтересам ПП «БК Сатурн», з корисливих мотивів, оформив право власності на вищезазначену квартиру, чим завдав матеріальної шкоди ПП «БК Сатурн» приблизно на загальну суму 873 500 гривень.
Згідно ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.
Відповідно до п.1 ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.
У відповідності до ч.3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
Згідно ч.1 ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Відповідно до п.1 ч.10 ст. 170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.
Ч.11 ст. 170 КПК України передбачено, що заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування,
Однак, слідчим не вказано, а матеріали, долучені до клопотання в його обґрунтування, не містять доказів того, що ОСОБА_5 , а також члени його сім`ї чи родини не проживають у квартирі АДРЕСА_1 на законних підставах, що прямо порушує норми ч.12 ст. 170 КПК України,відповідно до якої заборона використання житлового приміщення особам, які на законних підставах проживають у такому житловому приміщенні, не допускається, тому в цій частині клопотання задоволенню не підлягає.
Крім цього, слідчий просить суд задовольнити клопотання та накласти арешт на вищевказану квартиру, власником якої є ОСОБА_5 шляхом заборони відчуження, розпорядження та користування нею як ОСОБА_5 та і іншими особами, не надавши при цьому доказів, того, що квартирою АДРЕСА_1 має право розпоряджатися,відчужувати чи користуватися хтось інший ніж власник, а саме ОСОБА_5 , тому слідчий суддя вважає, що в цій частині клопотання слід відмовити.
На думку слідчого судді, є підстави вважати, що приміщення квартири АДРЕСА_1 , яка перебуває у власності ОСОБА_5 відповідає критеріям ст.. 98 КПК України, а саме може бути предметом злочину чи набутою кримінально протиправним шляхом.
Одночасно роз`яснюю, що згідно ст. 174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково, якщо буде доведено, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.
На підставі наведеного та керуючись ст. ст. 167, 170, 172, 173 КПК України, -
Клопотання старшого слідчого СВ Тернопільського ВП ГУ НП в Тернопільській області ОСОБА_3 , за погодженням прокурора Тернопільської місцевої прокуратури ОСОБА_4 , про накладення арешту на майно задовольнити частково.
Накласти арешт на майно, а саме квартиру АДРЕСА_1 , яка перебуває у власності ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_2 , шляхом заборони відчуження та розпорядження нею ОСОБА_5 .
Ухвала про арешт майна виконується негайно старшим слідчим СВ Тернопільського ВП ГУ НП в Тернопільській області ОСОБА_3 .

Контроль за виконанням даної ухвали покласти на старшого слідчого СВ Тернопільського ВП ГУ НП в Тернопільській області ОСОБА_3 .

Апеляційна скарга на ухвалу слідчого судді може бути подана безпосередньо до апеляційного суду Тернопільської області протягом п`яти днів з дня її оголошення, а особою, яка не була присутньою при оголошенні ухвали протягом п`яти днів з дня отримання копії ухвали.

Слідчий суддя Тернопільського
міськрайонного суду Тернопільської області ОСОБА_1 .