Справа № 752/4543/16-к
Провадження №: 1-кп/752/444/16
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
18 травня 2016 року Голосіївський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участі прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

представника потерпілого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві кримінальне провадження № 0012659 від 31.12.2015 р. відносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Губенкове Володарсько-Волинського району Житомирської області, українця, громадянина України, маючого загальну середню освіту, одруженого, пенсіонера, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , не судимого,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, -
ВСТАНОВИВ:
25.12.2015 року приблизно о 15 годині 35 хвилин, ОСОБА_6 , керуючи технічно справним автомобілем марки «ЗИЛ 133 ГЯ КС 3575» д.н.з. НОМЕР_1 , рухаючись по третій смузі руху транспортних засобів, проїзної частини вул. Дмитра Луценка в м. Києві, зі сторони Кільцевої дороги у напрямку вул. Ак. Вільямса зі швидкістю приблизно 40 км/год., проявив неуважність та неправильно зреагував на зміну дорожньої обстановки, наближаючись до нерегульованого пішохідного переходу, розташованого біля будинку № 12 по вул. Дмитра Луценка в м. Києві, позначеного горизонтальною дорожньою розміткою 1.14.1 та дорожніми знаками 5.35.1, 5.35.2 Правил дорожнього руху України, не зменшив швидкість руху керованого ним автомобіля аж до повної зупинки та не надав дорогу пішоходу ОСОБА_7 , яка маючи перевагу в русі переходила проїзну частину вул. Дмитра Луценка в м. Києві по нерегульованому пішохідному переходу, з права на ліво по відношенню до руху автомобіля «ЗИЛ». В результаті чого здійснив наїзд передньою частиною керованого ним автомобіля на пішохода ОСОБА_8 , чим порушив вимоги п. 18.1 Правил дорожнього руху України.

Внаслідок даної дорожньо-транспортної пригоди, пішохід ОСОБА_8 , згідно висновку експерта №592/Е- від 18.03.2016 року отримала тяжкі тілесні ушкодження.

Порушення водієм ОСОБА_6 , вимог п.п. 2.3.б), 18.1 Правил дорожнього руху України знаходяться в прямому причинному зв`язку з виникненням даної дорожньо-транспортної пригоди і її наслідками.

Таким чином, ОСОБА_6 , своїми діями, які виразились у порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому тяжкі тілесні ушкодження, вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 286 КК України.

У справі заявлено цивільний позов потерпілою ОСОБА_8 до обвинуваченого ОСОБА_6 , ПАТ СК «Провідна» та громадянина ОСОБА_9 на відшкодування моральної шкоди в сумі 100 000 гривень та відшкодування матеріальної шкоди в сумі 22 816 гривень 20 копійок.

Допитаний в ході судового розгляду обвинувачений ОСОБА_6 , після роз`яснення йому обвинувачення, свою вину в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні визнав повністю і дав покази, які за своїм змістом повністю відповідають викладеним вище обставинам вчинення кримінального правопорушення.
Щиро розкаявся у вчиненому, просив суд не карати його суворо, оскільки інкримінований злочин він вчинив з необережності і дуже шкодує про вчинене.
Крім того, ОСОБА_6 зазначив, що частково відшкодував потерпілій ОСОБА_8 завдану шкоду, оскільки виплатив останній суму в розмірі 6700 грн. що підтверджується наданою суду розпискою про отримання потерпілою ОСОБА_8 суми в розмірі 5000 грн. за особистим підписом потерпілої ОСОБА_8 . Ще 1700 грн. він надав потерпілій одразу після ДТП.
За згодою сторін згідно ст. 349 ч. 3 КПК України судом було визнано недоцільним дослідження таких доказів по справі як покази потерпілого та інших доказів, що були зібрані в ході досудового розслідування стосовно фактичних обставин справи, оскільки обвинувачений та інші учасники судового розгляду правильно розуміють зміст цих обставин, немає сумнівів у добровільності та істинності їх позиції, а також фактичні обставини справи ніким не оспорюються.
Тому суд обмежив дослідження фактичних обставин справи допитом обвинуваченого та дослідженням таких матеріалів кримінального провадження, що характеризують його особу, та надійшов до висновку про те, що дії обвинуваченого ОСОБА_6 за ч. 2 ст. 286 КК України кваліфіковано правильно, як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому тяжкі тілесні ушкодження.

При обранні міри покарання ОСОБА_6 суд враховує наступні обставини провадження:
- ступінь тяжкості вчиненого обвинуваченим кримінального правопорушення: кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 286 КК України, віднесене кримінальним законом до категорії тяжких злочинів.
- особу обвинуваченого, який раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, за місцем проживання характеризується позитивно, на обліку у лікарів нарколога, психіатра не перебуває, є пенсіонером, цікавився станом здоров`я потерпілої та приймав добровільну участь в наданні посильної матеріальної допомоги потерпілій на лікування.
Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого, у відповідності зі ст. 66 КК України є щире каяття у вчиненому, активне сприяння розкриттю кримінального злочину, часткове відшкодування завданого збитку і заподіяної шкоди.
Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого, згідно ст. 67 КК України, судом не встановлено.
На підставі викладеного, враховуючи також те, що дане кримінальне правопорушення вчинене з необережності, суд надходить до висновку про те, що перевиховання та виправлення винного можливо без ізоляції від суспільства, а тому необхідно призначити йому покарання в межах санкції ч. 2 ст. 286 КК України у виді позбавлення волі без позбавлення права керувати транспортними засобами, та із застосуванням правил ст. 75 КК України.
На погляд суду, саме таке покарання, тобто не пов`язане з реальним позбавленням волі, та без позбавлення права керувати транспортними засобами буде достатнім для виправлення обвинуваченого.
З приводу цивільного позову до обвинуваченого суд вважає, що позов в цілому слід залишити без розгляду з наступних підстав.
Як встановлено, на час розгляду кримінального провадження потерпіла ОСОБА_8 отримала в рахунок часткового відшкодування шкоди від обвинуваченого грошові кошти у сумі 6700 грн.
Крім того, в якості цивільних відповідачів потерпіла вважала за необхідне залучити ПАТ СК «Провідна» та громадянина ОСОБА_9 .
Проте залучення інших цивільних відповідачів потребує більш детального та об`єктивного з`ясування суми збитків, можливості та потреби залучення до розгляду вказаного позову страхової компанії, оскільки ступінь цивільної відповідальності обвинуваченого залежить від вирішення питання щодо наявності підстав для відшкодування майнової і моральної шкоди страховою компанією, в зв`язку з чим суд позбавлений можливості прийняти обґрунтоване рішення з приводу заявленого позову та вважає за необхідне залишити позов без розгляду для вирішення його в порядку цивільного судочинства.
На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 368, 370, 374 КПК України, -
ЗАСУДИВ:
ОСОБА_6 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, та призначити йому покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі без позбавлення права керування транспортними засобами.
Відповідно до ст. 75 КК України звільнити засудженого ОСОБА_6 від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 (один) рік.
Цивільний позов потерпілої ОСОБА_8 - залишити без розгляду.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.
Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду м. Києва через Голосіївський районний суд м. Києва протягом 30 днів з дня проголошення.
Суддя ОСОБА_1