Справа № 359/6940/16-к Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-сс/780/452/16 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_2
Категорія 14.09.2016

УХВАЛА
Іменем України
14 вересня 2016 року. м. Київ.

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Київської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі ОСОБА_5 , за участю прокурора ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 7 вересня 2016 року у кримінальному провадженні № 0000777, якою задоволено клопотання слідчого та застосовано запобіжний захід у виді домашнього арешту щодо

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

який підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України, -

в с т а н о в и л а :
Органами досудового розслідування ОСОБА_8 підозрюється у вчиненні кримінального злочину, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України.

Згідно ухвали слідчого судді, 10 квітня 2016 року, близько 10 години, до магазину «Едельвейс», який розташований по вул. Першотравнева, 2В, у с. Сулимівка Бориспільського району Київської області, на автомобілі марки «Рено» прибув ОСОБА_8 . Перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, ОСОБА_8 умисно, грубо порушуючи громадський порядок, з хуліганських мотивів та явної неповаги до суспільства, що супроводжувалося особливою зухвалістю, прагнучи самоутвердитися та показати свою зневагу до існуючих правил і норм поведінки в суспільстві, під час проведення служби у приміщенні церкви, розташованої в безпосередній близькості від вказаного магазину, безпричинно, із заздалегідь заготовленого ним пристрою, схожого на пістолет, здійснив декілька пострілів у різні боки, виражаючись, при цьому, нецензурно в адресу присутніх, тим самим проявив явну неповагу до суспільства та очевидців даних подій.

Почувши постріли, люди та діти, що знаходились поруч, залишили свої звичайні справи та злякавшись, почали бігти від місця, де ОСОБА_8 вчиняв хуліганській дії.

Щоб припинити дії ОСОБА_8 , біля магазину «Едельвейс» до нього підійшов місцевий житель, інвалід II групи, ОСОБА_9 та зробив йому зауваження з приводу пострілів, став вимагати припинити його незаконні дії. Проте, ОСОБА_8 продовжуючи свої злочинні дії, грубо порушуючи громадський порядок, з хуліганських мотивів та явної неповаги до суспільства, безпричинно, з великою силою, наніс один удар ОСОБА_9 в область правого плеча, тим самим застосував до нього насильство із завданням побоїв. Від нанесеного удару ОСОБА_9 не встояв на ногах та впав на асфальт, від падіння відчув різкий біль в області правого та лівого плеча.

В цей час, ОСОБА_10 , який також став очевидцем вказаних події, став вимагати від ОСОБА_8 припинити незаконні дії. Однак, ОСОБА_8 , продовжуючи свої незаконні дії, грубо порушуючи громадський порядок, з хуліганських мотивів та явно неповаги до суспільства, став погрожувати застосуванням до ОСОБА_10 пристрою, схожим на пістолет, спрямувавши його у бік останнього, після чого, діючи з особливою зухвалістю, наніс ОСОБА_10 один удар кулаком правої руки в область грудної клітини, тим самим застосував до нього насильство із завданням побоїв.

Однак, незаконні дії ОСОБА_8 було припинено ОСОБА_11 та іншими особами.

Таким чином, ОСОБА_8 , підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України.

Не погоджуючись з рішенням суду захисник подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу суду першої інстанції, постановити нову ухвалу, якою обрати запобіжний захід ОСОБА_8 у виді особистого зобов`язання.

Свою апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що у клопотанні слідчого не наведено виклад обставин, на підставі яких, він дійшов висновку про наявність ризиків, зазначених у його клопотанні, не має посилання на матеріали, що підтверджують ці обставини; окрім фраз загального значення, передбачених діючим КПК не наведено та не додано жодного доказу, який би підтверджував реальність, а не припущення існування зазначених ризиків. Зазначене прямо суперечить вимогам п.5 ст. 132 КПК України, яка покладає відповідний обов`язок на сторону обвинувачення. слідчий не навів у клопотанні, жодних конкретних фактів які б свідчили про реальні дії підзахисного направлені, чи які б свідчили про вплив на потерпілого чи свідків. Навпаки у своїй постанові про повну відмову у задоволенні клопотання від 29 серпня 2016 року слідчий зазначив, що 28 серпня 2016 року до нього надійшла заява від потерпілого ОСОБА_12 про те, що жодних претензій до ОСОБА_8 він не має. Як вбачається з матеріалів кримінального провадження га змісту ухвали, що оскаржується, окрім припущень прокурора та слідчого судді про начебто не зменшення зазначених ризиків, викладених у клопотанні, не має жодного доказу на підтвердження зазначених ризиків, які б свідчили про реальні дії мого підзахисного направлені на ухилення від слідства чи протиправний вплив на потерпілого чи свідків, що говорить про те що відповідні припущення прокурора в судовому засіданні не доведені належними і допустимими доказами. А прийняте на підставі таких припущень судове рішення є прямим порушенням вимог ст. 62 Конституції України, відповідно до якої обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях.

Заслухавши доповідь судді, думку прокурора, яка заперечувала проти задоволення апеляційної скарги та просила ухвалу слідчого судді залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення, перевіривши матеріали судової справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Згідно ч. 1 ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється; вік та стан здоров`я підозрюваного; міцність соціальних зв`язків підозрюваного в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність у підозрюваного постійного місця роботи або навчання; репутацію підозрюваного; майновий стан підозрюваного; наявність судимостей у підозрюваного; дотримання підозрюваним умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.

При вирішенні питання щодо обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту відносно ОСОБА_8 , як видно з ухвали, слідчий суддя врахував особу підозрюваного, його молодий вік, тяжкість скоєного, відношення потерпілих, свідків, що з таким запобіжним заходом погодився і Апеляційний суд Київської області в ухвалі від 14 липня 2016 року. Зазначивши також, що знаходження його місця роботи поза територією місця проживання не зможе відобразитись ні на його працевлаштуванні, а ні на виконанні ним покладених обов`язків.

Відповідно до ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Розглядаючи клопотання про застосування запобіжного заходу до ОСОБА_8 слідчий суддя встановив наявність пред`явленої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, обґрунтував наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, врахував характеризуючі дані про особу підозрюваного та дійшов висновку про застосування щодо підозрюваного запобіжного заходу у виді домашнього арешту з покладенням на нього ряду обов`язків в тому числі і не відлучатися з населеного пункту , в якому він проживає, без дозволу слідчого.
Разом з тим, як вважає колегія суддів, застосовуючи до ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, слідчий суддя не в повній мірі дотримався вимог кримінального процесуального законодавства України, а саме припустився таких порушень вимог ст.ст. 177, 178,183, 194 КПК України, які істотно вплинули на правильність прийнятого рішення та тягнуть за собою його скасування.
Так, колегією суддів з`ясовано, що у клопотанні слідчого, в порушення вимог ч. 1 ст. 194 КПК України, невмотивована недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні.
Як видно із матеріалів кримінального провадження раніше щодо ОСОБА_8 було обрано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту. Під час дії запобіжного заходу підозрюваний виконував всі покладені на нього обов`язки, своєчасно з`являвся до слідчого, в повній мірі дотримався встановленого щодо нього режиму. Термін дії обраного судом запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту закінчився 2 вересня 2016 року. Після закінчення терміну дії запобіжного заходу , як видно із пояснень прокурора, ОСОБА_8 своєчасно з`являвся до слідчого, жодних зауважень до нього не має, працевлаштований в м. Біла Церква, за місцем роботи характеризується позитивно. Незважаючи на ці обставину 6 вересня 2016 року слідчий знову звернувся до слідчого судді з клопотанням про обрання щодо ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту навівши ті ж підстави, щодо ризиків, які зазначались раніше. Однак при цьому, з врахуванням конкретної ситуації слідчий в клопотанні не навів жодних доказів щодо недостатності застосування більш м`яких запобіжних заходів

Перевіряючи справу в апеляційній інстанції, колегією суддів встановлено, що необхідності в застосуванні щодо ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту не має, необхідність застосування даної міри запобіжного заходу ні слідчим в клопотанні, ні прокурором в судовому засіданні не доведена, а тому ухвалу слідчого судді слід скасувати та застосувати до ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання.

З урахуванням викладеного, ухвала слідчого судді, якою задоволено клопотання слідчого та обрано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту щодо ОСОБА_8 , як така, що постановлена з порушенням вимог кримінального процесуального закону України, підлягає скасуванню, з постановленням нової ухвали про застосування до підозрюваного ОСОБА_8 запобіжного заходу у виді особистого зобов`язання з покладенням на підозрюваного обов`язку з`являтись за викликом до слідчого та суду.
Керуючись ст. ст. 407, 422 КПК України, колегія суддів,
У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 задовольнити.

Ухвалу слідчого судді Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 7 вересня 2016 року, про обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту відносно ОСОБА_8 скасувати.

Постановити нову ухвалу. Застосувати до ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання. Покласти на підозрюваного ОСОБА_8 обов`язок прибувати за кожною вимогою до слідчого та суду.

Контроль за виконанням ухвали покласти на слідчого.

Ухвала є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий ОСОБА_2

Судді ОСОБА_3

ОСОБА_4