АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
29 березня 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду м. Києва у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 ,
ОСОБА_3 ,
при секретарі ОСОБА_4 ,
з участю особи, яка подала скаргу ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві апеляційну скаргу ОСОБА_5 на ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 20 січня 2016 року,
в с т а н о в и л а:
Своє рішення слідчий суддя мотивував тим, що з матеріалів скарги не вбачається, що наявний предмет оскарження конкретна постанова слідчого про закриття кримінального провадження, оскільки в них відсутня копія оскаржуваної постанови і дані щодо конкретної уповноваженої особи слідчого, який її виніс, що перешкоджає суду пересвідчитися в тому, що у заявника виникло право на оскарження рішення слідчого та дотримання ним процесуального строку на її оскарження, тобто відомості, наведені у скарзі та доданих матеріалах, свідчать про відсутність об`єктивних даних на підтвердження існування рішення слідчого про закриття кримінального провадження, яке, у відповідності до ч. 1 ст. 303 КПК України, підлягає оскарженню.
Не погодившись з таким рішенням, ОСОБА_5 подав апеляційну скаргу, в якій, вказуючи на незаконність ухвали слідчого судді, просить її скасувати і постановити нову ухвалу про задоволення його скарги та відновлення кримінального провадження.
_______________________________________
Справа №11-сс/796/550/2016 Головуючий у першій інстанції ОСОБА_6
Категорія: ст.ст. 303, 304 КПК України Доповідач ОСОБА_1 .
В обґрунтування свого прохання, зазначає, що ухвала слідчого судді суперечить ст.ст. 8, 55 Конституції України, так як він оскаржив до суду не надану йому й досі постанову слідчого прокуратури м. Києва від 14.05.2015 року про закриття кримінального провадження щодо судді Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_7 , про існування якої його було повідомлено лише листом, без надання самої постанови, яка вочевидь була прийнята без проведення будь-яких слідчих дій та заходів по цьому провадженню, а тому суд повинен був витребувати зазначену постанову самостійно та вирішити його скаргу по суті.
Заслухавши доповідь судді, пояснення ОСОБА_5 на підтримку доводів апеляційної скарги, вивчивши матеріали судового провадження та матеріали закритого кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.
Відповідно до ч. 4 ст. 304 КПК України, слідчий суддя відмовляє у відкритті провадження за скаргою, якщо скарга подана на рішення, дію чи бездіяльність слідчого чи прокурора, що не підлягає оскарженню.
Частиною 1 ст. 303 КПК України встановлений вичерпний перелік рішень, дій чи бездіяльності слідчого або прокурора, які можуть бути оскаржені під час досудового розслідування. Зокрема, відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 303 КПК України, на досудовому провадженні може бути оскаржено рішення слідчого про закриття кримінального провадження заявником, потерпілим, його представником чи законним представником.
Отже, ОСОБА_5 оскаржена постанова слідчого про закриття кримінального провадження, що підлягає оскарженню до слідчого судді відповідно до ч. 1 ст. 303 КПК України.
Приймаючи ж рішення про відмову у відкритті провадження за скаргою ОСОБА_5 слідчий суддя послався на те, що матеріалами скарги не підтверджується факт існування постанови слідчого про закриття кримінального провадження, що може бути предметом оскарження до слідчого судді.
З урахуванням викладеного, колегія суддів приходить до висновку, що ухвала слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 20 січня 2016 року підлягає скасуванню з ухваленням апеляційною інстанцією згідно з положеннями ст. 407 КПК України нової ухвали за скаргою ОСОБА_5 на постанову слідчого про закриття кримінального провадження.
Згідно з приписами ст.ст. 2, 284 КПК України кримінальне провадження може бути закрито після повного, всебічного та об`єктивного дослідження всіх обставин справи та оцінки слідчим чи прокурором всіх зібраних та перевірених доказів.
У відповідності до вимог ст. 110 КПК України постанова про закриття кримінального провадження повинна містити зміст обставин, які є підставами для прийняття постанови, мотиви прийняття постанови, їх обґрунтування та посилання на положення цього Кодексу. Тобто таке процесуальне рішення повинно відповідати фактичним обставинам, встановленим матеріалами справи, зокрема в ній має бути викладено суть заяви особи, яка звернулась з метою захисту своїх прав та відповіді на всі поставлені нею питання, які виключають провадження у справі і обумовлюють її закриття, що є однією із гарантій забезпечення прав і законних інтересів учасників процесу.
Аналіз матеріалів кримінального провадження, а також зміст процесуального рішення слідчого про його закриття свідчать про те, що зазначені вимоги кримінального процесуального закону не були дотримані слідчим при прийнятті рішення про закриття кримінального провадження.
Проте, в матеріалах закритого кримінального провадження відсутні не лише ті процесуальні рішення, на які міститься посилання у постанові про закриття кримінального провадження, але й жодна із заяв ОСОБА_5 , на підставі яких було внесено відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань, що перешкоджає можливості оцінити повноту проведення перевірки доводів, викладених ОСОБА_5 у його заявах про злочини.
При цьому, матеріали кримінального провадження не містять даних про проведення будь-яких слідчих дій, спрямованих на перевірку доводів, викладених ОСОБА_9 у його заявах, та вжиттябудь-яких заходів, спрямованих на повне та всебічне встановлення обставин кримінального провадження, з огляду на зміст даних внесених до Єдиного реєстру досудових розслідувань на підставі заяв ОСОБА_5 .
Водночас, дійшовши висновку про відсутність в діянні складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 375 КК України, слідчий у постанові обґрунтував його лише тим, що висновок про законність чи незаконність (в тому числі і неправосудність) прийнятого суддею рішення може даватись лише вищим судом тієї ж юрисдикції - апеляційним судом, вищим спеціалізованим судом, а у передбачених законом випадках - Верховним Судом України, - в порядку апеляційного чи касаційного провадження.
Проте, до матеріалів провадження не лише не були долучені ті судові рішення, на неправосудність яких вказував ОСОБА_5 , але й відсутні дані, чи були вони предметом перегляду в апеляційному та касаційному порядку та про результати такого розгляду.
Також в матеріалах справи відсутні дані і про те, що ОСОБА_5 викликався для допиту з приводу обставин, про які він вказує у своїх заявах про кримінальні правопорушення, а відтак є голослівними твердження слідчого, що додаткових пояснень з приводу поданих заяв ОСОБА_5 не надав.
Поряд з цим, в матеріалах провадження відсутні дані і про те, що в даному кримінальному провадженні слідчим слідчого відділу прокуратури м. Києва ОСОБА_10 24.12.2014 року вже приймалась постанова про закриття кримінального провадження, яка ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 20.02.2015 року була скасована, а матеріали повернуті до прокуратури м. Києва для продовження досудового розслідування, дані про що були подані ОСОБА_5 під час апеляційного розгляду його скарги.
Тому, як вважає колегія суддів, слідчий не дотримався вимог ст. 9 КПК України, оскільки зробив висновки щодо обставин, які обумовлюють закриття провадження у справі, не лише без належної перевірки заяв ОСОБА_5 , а навіть не долучивши їх.
З огляду на наведене, колегія суддів приходить до висновку, що при закритті кримінального провадження слідчим не були дотриманні положення вимог кримінального процесуального закону щодо всебічності, повноти та неупередженості дослідження всіх обставин кримінального провадження, а тому постанова слідчого від 14 травня 2015 року про закриття кримінального провадження підлягає скасуванню з направленням кримінального провадження до слідчого відділу прокуратури м. Києва для подальшого провадження досудового розслідування.
Таким чином, доводи ОСОБА_5 про незаконність та необґрунтованість прийнятого слідчим рішення про закриття кримінального провадження знайшли своє підтвердження в ході апеляційного розгляду, а тому його апеляційна скарга підлягає задоволенню.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 404, 407 КПК України, колегія суддів,
Апеляційну скаргу ОСОБА_5 задовольнити.
Скаргу ОСОБА_5 на постанову про закриття кримінального провадження задовольнити.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

_________________ __________________ __________________
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_11