Справа № 362/387/16-к
Провадження № 1-кп/362/80/16
ВИРОК
Іменем України
26.02.2016 року м. Васильків
Васильківський міськрайонний суд Київської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2
за участі прокурора ОСОБА_3
потерпілого - ОСОБА_4
обвинуваченого ОСОБА_5
- у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України, а саме: у таємному викрадення чужого майна (крадіжка),-
19.12.2015 року, близько 23 год. 00 хв., ОСОБА_5 , будучи раніше судимим 04.12.2015 року вироком Васильківського міськрайонного суду Київської області за ч. 1 ст. 309 КК України до покарання у вигляді 2 років позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком на 1 рік, маючи прямий умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, корисливий мотив та мету незаконно збагатитися, перебуваючи біля будинку АДРЕСА_2 , пересвідчившись, що за його діями ніхто не спостерігає, зайшов на неогороджену територію вищевказаного домоволодіння, де з гаражного приміщення, яке не об лаштоване вхідними дверима таємно викрав керамічну плитку марки «Golden Tile» бежевого кольору в кількості 5 упаковок загальною вартістю 638 гривень 88 копійок та керамічну плитку марки «Golden Tile» коричневого кольору в кількості 10 упаковок вартістю 1405 гривень 05 копійок загальною вартістю 2043 гривень 93 копійки, яку в подальшому перевіз до місця свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 .
В подальшому ОСОБА_5 з місця вчинення кримінального правопорушення зник, викраденим майном розпорядився на власний розсуд, чим спричинив потерпілому ОСОБА_4 матеріального збитку на загальну суму 2043 гривні 93 копійки.
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України визнав повністю і показав, що 19.12.2015 року близько 24-ї години він прогулювався по вул. Окружній в смт. Глеваха, Васильківського району, Київської області і побачив на цій вулиці новобудову і якесь приміщення розташоване на цій земельній ділянці. Він підійшов туди і побачив якесь приміщення, яке не мало воріт і зайшов туди. Там він побачив на стелажах керамічну плитку, яка знаходилася в упаковках. Він взяв одну упаковку цієї плитки і поніс до дороги, яка виходить на вул. Боженка. Після цього він пішов до себе додому на АДРЕСА_1 , де взяв велосипед, пішов знову в це приміщення звідки взяв ще керамічну плитку та по дві упаковки почав перевозити на велосипеді до себе додому за вищезазначеною адресою. Після цього з дому взяв тачку, з якою приїхав до місця вчинення злочину, де викрав ще близько семи упаковок керамічної плитки, яку завантажив на тачку і привіз до себе додому, а всього викрав 15 упаковок керамічної плитки. В подальшому викрадену плитку повернув потерпілому ОСОБА_4 . У вчиненому щиро розкаявся.
Потерпілий ОСОБА_4 в судовому засіданні показав, що 19.12.2015 року близько 10 год. ранку йому майстер, який веде будівництво на його земельній ділянці по АДРЕСА_1 йому повідомив, що з приміщення, яке розташоване на його земельній ділянці, де знаходилась керамічна плитка було викрадено 15 упаковок керамічної плитки. Оглянувши відеокамери, які стояли на його земельній ділянці по АДРЕСА_1 , він побачив, що цього ж дня в нічний час невідома особа з приміщення, яке знаходиться на вищезазначеній ділянці без воріт, була викрадена керамічна плитка в кількості 15 упаковок, яка як видно було з камер відео спостережень, викрадену плитку вивозила спочатку на велосипеді, а потім на тачці, після чого було встановлено, що це вчинив обвинувачений ОСОБА_5 . В подальшому вкрадена керамічна плитка була повернута йому повністю і претензій до обвинуваченого з приводу викраденої плитки він до нього не має.
На підставі ч. 3 ст. 349 КПК України за згодою учасників судового провадження, судом визнано недоцільним дослідження доказів у кримінальному провадженні щодо тих обставин, які ніким з учасників судового розгляду не оспорюються. При цьому судом з`ясовано, чи правильно розуміють обвинувачений та інші учасники кримінального провадження зміст обставин, які ніким не оспорюються, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснив їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.
Враховуючи вище вказане, суд приходить до висновку про повну доведеність вини ОСОБА_5 в таємному викраденні чужого майна (крадіжка), а його дії правильно кваліфіковані за ч. 1 ст. 185 КК України.
Визнаючи винним обвинуваченого ОСОБА_5 і обираючи йому міру покарання, суд враховує характер і ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, що відноситься, відповідно до ст. 12 КК України, до злочинів середньої тяжкості, також повною мірою вивчена особа обвинуваченого: відповідно до вимоги ГІБ МВС України ОСОБА_5 , раніше судимий, на обліку в лікаря нарколога та психіатра не перебуває, за місцем проживання характеризується посередньо.
Судом, відповідно до ст. 66 КК України, беруться до уваги обставини, пом`якшуючі відповідальність обвинуваченого ОСОБА_5 : щире каяття.
Обставин, що обтяжують відповідальність обвинуваченого ОСОБА_5 , відповідно до ст. 67 КК України, судом не встановлено.
Підстав для застосування відносно обвинуваченого ОСОБА_5 положень ст. 69 КК України судом не вбачається.
Відповідно до ч. 2 ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів, як засудженими, так і іншими особами.
Відповідно до ч. 2 ст. 65 КК України, особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
Вироком Васильківського міськрайонного суду Київської області від 04.12.2015 року ОСОБА_5 визнано винним та засуджено за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України і призначено покарання у виді 2 (двох) років позбавлення волі, з іспитовим строком тривалістю 1 (один) рік.
Відповідно до ч. 4 ст. 70 КК України за правилами, передбаченими частинах першій третій цієї статті, призначається покарання, якщо після постановлення вироку в справі буде встановлено, що засуджений винен ще в іншому злочині, вчиненому ним до постановлення попереднього вироку. У цьому випадку в строк покарання остаточно призначеного за сукупністю злочинів, зараховується покарання, відбуте повністю або частково за попереднім вироком, за правилами, передбаченими в статті 72 цього Кодексу.
Беручи до уваги те, що особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів, одночасно враховуючи посередню характеристику на ОСОБА_5 за місцем його проживання, те, що він раніше судимий, думку потерпілого ОСОБА_4 , який стосовно міри покарання обвинуваченому ОСОБА_5 просив призначити йому покарання більш суворе ніж було призначено за попереднім вироком, суд вважає за можливе призначити ОСОБА_5 покарання в межах санкції ч. 1 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі на певний строк, але з застосуванням ст. 75, 76 КК України, оскільки його виправлення та перевиховання можливе без ізоляції від суспільства.
Враховуючи вищезазначене, суд при призначенні остаточного покарання ОСОБА_5 застосовує вимоги ч. 4 ст. 70 КК України щодо часткового складання призначених покарань за вироком Васильківського міськрайонного суду Київської області від 04.12.2015 року, яка становить 2 (два) роки позбавлення волі, з застосуванням ст. 75 КК України іспитовий строк один рік, до покарання, призначеного за даним вироком, і призначає йому покарання у виді позбавлення волі на певний строк, але з застосуванням ст. 75, 76 КК України, оскільки кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 185 КК України було вчинене ОСОБА_5 до набрання попереднього вироку від 04.12.2015 року законної сили.
Цивільний позов потерпілим ОСОБА_4 в даному кримінальному провадженні не заявлявся.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 369-371, 373-374 КПК України, суд
ЗАСУДИВ:
ОСОБА_5 визнати винним за ч. 1 ст. 185 КК України і призначити йому покарання у виді 2 (двох) років позбавлення волі.
На підставі ч. 4 ст. 70 КК України остаточне покарання ОСОБА_5 призначити, шляхом часткового складання призначених покарань за попереднім вироком у виді 3 (трьох) років 6 (шести) місяців позбавлення волі.
Застосувати до призначеного покарання ОСОБА_5 ст. 75 КК України і звільнити його від відбування покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк терміном 3 (три) роки.
Відповідно до ст. 76 КК України, покласти на ОСОБА_5 обов`язки: не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи або навчання; періодично з`являтися для реєстрації в кримінально-виконавчу інспекцію.
Іспитовий строк ОСОБА_5 відраховувати з дня постановлення вироку.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.
Вирок може бути оскаржено протягом 30 днів з дня його проголошення до Апеляційного суду Київської області.

Копію вироку після його проголошення вручити обвинуваченому, потерпілому та прокурору.

Учасники судового розгляду мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя ОСОБА_1