05.10.2016 року КОЗЕЛЬЩИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ

№533/957/15-к
В И Р О К № 1-кп/533/85/15
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
5 вересня 2016 року селище Козельщина Полтаської області
Козельщинський районний суд Полтавської області
в складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,
з участю прокурора - ОСОБА_2
захисника обвинуваченого ОСОБА_3
обвинуваченого - ОСОБА_4
представника потерпілого ОСОБА_5
потерпілого ОСОБА_6
при секретарі ОСОБА_7
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця села Павлиш Онуфріївського району Кіровоградської області, зареєстрованого в АДРЕСА_1 , проживає у АДРЕСА_2 , громадянина України, одруженого, освіта середня-спеціальна, працюючого оператором ГРС УМГ «Черкастрансгаз» Кременчуцька ЛПУ МГ, паспорт НОМЕР_1 від 11.04.1997 року виданий Онуфріївським РВ УМВС України в Полтавській області, раніше не судимого,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, -
встановив:
ОСОБА_4 05.06.2015 року близько 18 години 35 хвилин, рухаючись по автомобільній дорозі Хорішки - Козельщина зі сторони села Хорішки Козельщинського району Полтавської області в напрямку селище Козельщина на власному автомобілі «Шевролет Авео» державний номерний знак НОМЕР_2 в порушення вимог п. 16.11 та п. 2.1 розділу 33 Правил дорожнього руху України без зупинки виїхав на головну дорогу Кременчук - Решетилівка і допустив зіткнення з мотоциклом «Чізета-350» державний номерний знак НОМЕР_3 під керуванням водія ОСОБА_8 , який рухався по головній дорозі зі сторони міста Кременчук в напрямку селища Решетилівка.
В результаті ДТП водій мотоцикла ОСОБА_8 отримав тяжкі тілесні ушкодження по ознаці небезпеки для життя та було пошкоджено належний потерпілому мотоцикл «Чізета-350» державний номерний знак НОМЕР_3 .
Допитаний в судовому засіданні підсудний ОСОБА_4 винним себе визнав повністю та показав, що 5 червня 2015 року він рухався по дорозі Хорішки Козельщина та на перехресті дороги Кременчук Решетилівка був засліплений сонцем і не побачив потерпілого, який рухався на мотоциклі і допустив з ним зіткнення. Він разом із свідками, які бачили дорожньо-транспортну пригоду викликали швидку допомогу та міліцію. Він придбавав ліки для надання первинної медичної допомоги потерпілому і частково відшкодував йому заподіяну матеріальну і моральну шкоду, яку останній відмовлявся отримувати. Прохав врахувати його каяття та сприяння досудовому розслідуванню у встановленні фактичний обставин справи, сімейний стан, наявність на утриманні неповнолітньої дитини, хворої непрацездатної матері, зменшити розмір відшкодування матеріальних та моральних збитків потерпілому, які вважав завищеними. Прохав не задовольняти вимогу в частині невикористаної путівки і витрат на пальне. Зазначив, що частково відшкодував завдані збитки, і має намір їх відшкодовувати надалі, але на даний час відшкодувати всю суму заявленого позову не має можливості, так як отримує невелику заробітну плату.
Крім повного визнання вини підсудним, його винуватість у вчиненні інкримінованого йому злочину підтверджується дослідженими, всебічно перевіреними судом доказами, які є належними, допустимими і достатніми, а саме:
- показаннями потерпілого ОСОБА_8 , який показав, що в той день рухався по дорозі з міста Кременчука в сторону Решетилівки із невеликою швидкістю, на перехресті другорядної дороги він отримав удар автомобіля обвинуваченого і упав на асфальт, втративши свідомість від отриманої політравми. Прийшовши до тями, відчув біль в нозі, в усьому тілі та побачив чоловіка, що схилився над ним та наніс йому удар в область грудної клітини, від якого він втратив свідомість вдруге. В автомобіль швидкої допомоги його вже транспортували з узбіччя дороги і він не міг зрозуміти, хто його туди переніс. Наполягав на відшкодуванні позовних вимог у повному обсязі, так як від отриманих травм він перебував на грані смерті, тривалий час лікувався, переніс ряд складних операції і потребує продовження реабілітаційного лікування, так як переломи були із зміщеннями, і не бажає вибачати підсудного, вимагає його суворого покарання.
- показаннями свідка ОСОБА_9 , яка показала, що прибула на місце пригоди в другій половині дня 05.06.2015 року і складала протокол огляду місця події, потерпілого вже не було. Заперечувала, що з дружиною потерпілого вела розмову про відсутність свідків події. В ході розслідування допитувався очевидець ДТП свідок ОСОБА_10
- показаннями свідка ОСОБА_10 , який бачив момент зіткнення автомобіля «Шевролет Авео» і мотоцикла «Чізета-350», так як він під`їжджав до перехрестя. Він зупинив свій автомобіль і вийшов з нього разом з водієм автомобіля, до них під`їхав працівник райдержадміністрації , який їхав слідом за обвинуваченим, водій мотоцикла лежав на перехресті, поруч пошкоджений мотоцикл. Вони повідомили про травмування людини Козельщинську районну лікарню і міліцію. Стверджував, що потерпілого ніхто не переміщав, так як боялись своїм втручанням йому зашкодити. Ударів йому обвинувачений не наносив, він бачив момент зіткнення, так як в цей час під`їхав до перехрестя.
- показанням свідка ОСОБА_11 , яка показала, що, отримавши повідомлення про травмування чоловіка, на таксі приїхала до Козельщинської районної лікарні, де надавали медичну допомогу чоловіку, стан якого був критичний. На її вимогу чоловіка доправили до Полтави, де тривалий час боролися за його життя? так як він був у тяжкому стані і переніс ряд операцій. Вона була вимушена відриватися від роботи і доглядати чоловіка в лікарні, годувати його, так як за станом здоров`я він не міг цього робити. Він потребував значних витрат на лікування, які сім`я знаходила можливість вишукувати. Вона була вимушена щодня відвідувати чоловіка в лікарні, годувати його рідкою їжею, так як він не міг самостійно її приймати, через що вона запізнювалась на роботу і користувалась послугами таксі, так як іншим видом транспорту добратися до роботи не мала можливості. При цьому обвинувачений матеріальної допомоги їм не надавав.
- протоколом огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 05.06.2015 року та схемою до нього, якими встановлено, що на перехресті другорядної дороги Хорішки - Козельщина та головної дороги Кременчук Решетилівка по правій полосі руху у бік Решетилівки лежить мотоцикл «Чізета-350» з пошкодженнями передньої частини, розбитими фарою та покажчиком повороту, біля якого на асфальтному покритті знаходиться сидіння та частини покажчика повороту. Автомобіль «Шевролет Авео» розташований на лівій полосі руху в напрямку селища Козельщина та має пошкодження у вигляді вм`ятин та лінійних подряпин правої сторони автомобіля, починаючи від бампера до заднього крила, лобового скла ( аркуші - 109-117 том 1).
- висновком автотехнічної експертизи №19 від 16.07.2015 року, якою встановлено, що в дорожній ситуації, яка мала місце 05.06.2015 року, в діях водія автомобіля «Шевролет Авео» державний номерний знак НОМЕР_2 ОСОБА_4 вбачаються невідповідності з вимогами п. 16.11 та п. 2.1 розділу 33 Правил дорожнього руху України, які з технічної точки зору знаходилися в причинному зв`язку з виникненням події даної пригоди:
16.11. На перехресті нерівнозначних доріг водій транспортного засобу, що рухається по другорядній дорозі, повинен дати дорогу транспортним засобам, які наближаються до даного перехрещення проїзних частин по головній дорозі, незалежно від напрямку їх подальшого руху.
2.1 розділу 33 «Дати дорогу». Водій повинен дати дорогу транспортним засобом, що під`їжджають до нерегульованого перехрестя по головній дорозі, а за наявності таблички 7.8- транспортним засобом, що рухаються по головній дорозі.
Дати дорогу-вимога до учасників дорожнього руху не продовжувати або не відновлювати рух, не здійснювати будь-яких маневрів (за винятком вимоги звільнити займану смугу руху), якщо це може примусити інших учасників дорожнього руху, які мають перевагу, змінити напрямок руху або швидкість.
У заданій дорожній ситуації водій автомобіля «Шевролет Авео» державний номерний знак НОМЕР_2 ОСОБА_4 мав технічну можливість уникнути зіткнення з мотоциклом «Чізета-350» шляхом виконання вимог п. 16.11 та п. 2.1 розділу 33 Правил дорожнього руху України, що їх виконати у нього не було будь-яких перешкод технічного характеру;
В діях водія мотоцикла «Чізета-350» ОСОБА_8 невідповідності з вимогами Правил дорожнього руху України, які б технічної точки зору знаходились в причинному зв`язку з виникненням даної пригоди не вбачається, він не мав технічної можливості уникнути зіткнення ( аркуші 142-145 том 1);
Речовими доказами автомобілем «Шевролет Авео» державний номерний знак НОМЕР_2 , належним обвинуваченому та мотоциклом «Чізета-350» державний номерний знак НОМЕР_3 , належним потерпілому ОСОБА_8 , на яких виявлені сліди пошкоджень, в результаті зіткнення ( аркуш -127 том 1);
Відповідно до даних обліку РЕП 5 МРВ с. Бутенки Кобеляяцького району у Полтавській області автомобіль«Шевролет Авео» державний номерний знак НОМЕР_2 , належить обвинуваченому ОСОБА_4 на підставі свідоцтва НОМЕР_4 ( аркуш 123 том 1);
Мотоциклом «Чізета-350» державний номерний знак НОМЕР_3 належить потерпілому ОСОБА_8 на підставі свідоцтва НОМЕР_5 , виданого Полтавським МРЕВ 01.08.1997 року ( аркуш 126 том 1);
- висновком експерта № 1188 від 07.09.2015 року, яким у ОСОБА_8 виявлені тілесні ушкодження у вигляді полі травми: забою головного мозку легкого ступеню тяжкості; закритої травми грудної клітини: забою серця, легень, більше зліва та закритого перелому 7-го ребра справа по лопаточній лінії; закритих переломів 4,7 та 8 ребер зліва по лопаточній лінії зі зміщенням з розвитком після травматичного пульмоніту лівобічного пневмотораксу, пневмомедіастинум, емфіземи м`яких тканин зліва в підкрильцевій ділянці та садна шкіри грудної клітини зліва; закритого перелому дистального кінця лівої ключиці зі зміщенням; закритого косо-поперечного уламкового перелому в середній третині лівого стегна зі зміщенням та кутовою деформацією; забійно-рваної рани м`яких тканин правого передпліччя та травматичного шоку 1-2 ступеню, які утворились від дії тупого(их) предмету(ів) і в своїй сукупності не характерні для утворення при падінні тобто від однократної (одномоментно) та кваліфікується як тяжкі тілесні ушкодження по ознаці небезпеки для життя відпорвідно до п. 2.1.2, 2.1.3 «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених Наказом №6 МОЗ України від 17.01.1995 року (аркуші 134-139 том 1);
Із повідомлення Станції екстреної медичної допомоги №2 м. Кременчука від 06.11.2015року № 212 вбачається, що о 18 год.45хв. зареєстрований виклик бригади екстреної медичної допомоги ( аркуш 212 т.1);
Відповідно до історії хвороби, оглянутої в судовому засіданні, ОСОБА_8 знаходився на лікуванні в Козельщинській ЦРЛ з 19 год.40хв. 05.06.2015 року по14 год.40 хв. 07.06.2015 року з приводу полі травми; закритого перелому с/з лівого стегна, закритої травми грудної клітини із зазначенням медичних призначень ( аркуш 128, 131 том 1);
З 07.06.2015 року по 18.06.2015 року ОСОБА_8 лікувався у відділенні анестезіології та інтенсивної терапії та в ортопедичному - травматологічному відділенні з 18.06.2015 року по 03.07.2015року, що підтверджується повідомленням ПОКЛ із зазначенням призначених ліків і необхідних обстежень( аркуш 132 том 1);
Витрати на лікування ОСОБА_8 підтверджуються квитанціям на придбання медичних препаратів і проведення досліджень на суму 7703,78грн ( аркуші 61 -94 том 2);
Із амбулаторної картки хворого ОСОБА_8 вбачається, що йому до жовтня 2015 року проводились повторні операції в ортопедичному - травматологічному відділенні Полтавської обласної клінічної лікарні і він амбулаторно продовжує лікування в 4-й Полтавській міській лікарні з приводу отриманих травм ( аркуш - 69-76 том 1).
В ході розгляду провадження обвинуваченим перераховано в рахунок відшкодування шкоди 40 000грн ( аркуші 233 том 1, 121 том 2);
На звернення ОСОБА_4 з повідомленням про подію ДТП 08.06.2015 року проведено дослідження ТОВ «Гарант - Асістанс» № 3092 ПОМ-21.10/5, яким визначено розмір матеріального збитку, завданого потерпілому ОСОБА_8 в результаті пошкодження належного йому мотоцикла «Чізета-350», в сумі 3386,96грн (аркуш 186-197);
За медичним висновком ОСОБА_4 здоровий, працездатний, примусового лікування від алкоголізму та наркоманії не потребує ( аркуш 150 том 1).
Обвинувачений на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, що підтверджується довідкою Козельщинської ЦРЛ від 15.06.2015 року № 013-10/920 ( аркуш 149 том 1).
За місцем проживання ОСОБА_4 характеризується позитивно, одружений, має на утриманні доньку ОСОБА_12 , 2000 року народження і батьків ОСОБА_13 1942 року народження та ОСОБА_14 1956 року народження, яка перебуває на диспансерному обліку з 2003 року з приводу гіпертонічної хвороби 11 ст., сахарного діабету 11 ст. ( аркуші 148, 153 том 1, 119-120 том 2);.
Згідно інформаційної довідки УІТ ГУНП в Полтавській області обвинувачений до кримінальної відповідальності не притягувався ( аркуші 156 том 1).
Дії обвинуваченого ОСОБА_4 органами досудового слідства кваліфіковані за частиною 2 ст. 286 КК України, як необережні дії, які виразились в порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому ОСОБА_8 тяжкі тілесні ушкодження.
Даючи всебічну і об`єктивну оцінку проаналізованим доказам,суд вважає що вина ОСОБА_4 у вчинені інкримінованого йому злочину доведена. Необережні дії ОСОБА_4 , що виразились у порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому небезпечні для життя тяжкі тілесні ушкодження, вірно кваліфіковані
за ч.2 ст.286 КК України.
Обираючи обвинуваченому покарання, суд враховує характер і ступінь суспільної небезпеки скоєного правопорушення, дані про його особу та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Суд враховує, що обвинувачений не судимий, повністю визнав себе винним та щиросердно розкаявся у вчиненому, активно сприяв розкриттю злочину, частково відшкодував завдані потерпілому матеріальні збитки.
Наведені обставини суд визнає такими, що пом`якшують відповідальність обвинуваченого.
За місцем проживання обвинувачений характеризується позитивно, має сталі сімейні стосунки, виховує неповнолітню дитину, має батьків, похилого віку, які потребують його підтримки, у лікарів нарколога та психіатра на обліку не перебуває.
Обставини, що обмежують покарання, судом не встановлені окрім того, від слідства і суду обвинувачений не ухилявся.
Ці обставини у сукупності з виключено позитивними даними про особу обвинуваченого і його поведінку свідчать про істотне зниження ступеня тяжкості вчиненого злочину.
Обставин, що обтяжували б його відповідальність, судом не встановлено.
З урахуванням наведеного, обставин вчиненого діяння та практику Європейського суду з прав людини щодо призначення покарання, враховуючи дані про особу винного і те, що покарання є формою реалізації кримінальної відповідальності, а також другорядну роль кари як мети покарання, його поведінку за період кримінального провадження, суд приходить до висновку що виправлення ОСОБА_4 та попередження нових злочинів можливо досягти без ізоляції його від суспільства, застосувавши до обвинуваченого статтю 75 КК України і, призначивши останньому покарання у виді позбавлення волі у межах санкції ст. 286 ч.2 КК України та додаткове покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами, звільнити від відбування основного покарання з випробуванням з іспитовим строком, з покладанням обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.
На переконання суду саме таке покарання є необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження нових злочинів.
При цьому суд не приймає до уваги вимогу потерпілого про призначення обвинуваченому реальної міри покарання з відбуванням його в місцях позбавлення волі з наступних підстав.
Стаття 17 ЗУ «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23.02.2006 року зобов`язує суди при розгляді справ застосовуватьи Конвенцію та практику Суду як джерело права.
У справі «Бакланов проти Росії (рішення від 9.06.2005 року), так і в справі «Фрізен проти Росії» (рішення від 24.03.05) Європейський суд з прав людини зазначив, що «досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільними».
У справі «Ізмайлов проти Росії» (п.38 рішення від 16.10.08 року) Європейський суд сказав, що «для того, щоб втручання вважалось пропорційним, воно має відповідними тяжкості порушення і не становити «особистий надмірний тягар для особи».
Призначення обвинуваченому покарання в місцях позбавлення волі не лише порушить права обвинуваченого на справедливе правосуддя, передбачені Конвенцією з прав людини, але й в значній мірі обмежить потерпілого в можливості отримувати відшкодування заподіяної шкоди.
Вирішуючи цивільний позов про стягнення з обвинуваченого заподіяної потерплому ОСОБА_8 матеріальної шкоди, вислухавши доводи позивача, думку відповідача, дослідивши надані потерпілим докази, суд задовольняє частково позов, виходячи із наступного:
- вимоги позивача до підсудного про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки ґрунтуються на статті 1187 ЦК України, оскільки відповідач під час ДТП правомірно керував автомобілем на підстав запису у свідоцтві про реєстрацію,
- вчинення злочину підсудним і заподіяння шкоди позивачам доведено вході судового слідства,
- підсудний визнав цивільно-правові вимоги про стягнення витрат на лікування,
- вони документально підтверджені на суму 7703,78грн.
Суд вважає доведеними і підлягаючими відшкодуванню моральні страждання потерпілого ОСОБА_8 , які оцінює у 150 000грн. Саме таким грошовим еквівалентом у даному випадку мають оцінюватись страждання потерпілого від травмування, перенесеного фізичного болю, ряду складних хірургічних операцій, ускладнення здоров`я після отримання травми в ДТП, триваючого лікування, порушення нормального перебігу і якості життя, та інших негативних наслідків травмування, докладання додаткових зусиль до організації свого життя за умов, що склались після ДТП. При цьому задоволені позовні вимоги не виходять за розумні межі і суд вважає їх справедливими.
Суд також не приймає до уваги твердження захисту обвинуваченого про необхідність стягнення заподіяної шкоди з страховика, виходячи з наступного.
Відповідно до ст. 128 КПК України особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.
Частиною 1 статті 62 КПК України відповідачем у кримінальному провадженні може бути фізична або юридична особа, яка в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану злочинними діями (бездіяльністю) підозрюваного, обвинуваченого, або неосудної особи, яка вчинила суспільно-небезпечне діяння та до якої пред`явлено цивільний позов у порядку, встановленому цим Кодексом. Із змісту наведених норм закону видно, що підприємства, установи та організації, несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану злочинними діями обвинуваченого лише у випадках, коли це прямо передбачене законом. Страховик як особа, що перебуває у договірних відносинах з обвинуваченим несе відповідальність перед третіми особами в силу договору, а тому не може бути відповідачем у кримінальному провадження в порядку ст. 128 КПК України, вимоги до неї повинні вирішуватись в порядку цивільного судочинства.
Як встановлено, потерпілий категорично відмовився пред`явити вимогу до залученого до участі у страві страховика НАСК «Оранта», з яким обвинуваченим укладено договір страхування цивільно-правової відповідальності, вважаючи, що шкоду повинна відшкодовувати особа, яка вчинила кримінальне правопорушення. Це право потерпілого є абсолютним і не може бути припинене чи обмежене договором. Заподіювач шкоди після її компенсації може пред`явити майнові вимоги до страховика, з яким уклав договір на підставі ст. 636 ч.4 ЦК України.
Таку правову позицію висловив Верховний суд України у Постанові від 17.02.1916 року у справі 6-2471цс15 ВС.
Для забезпечення виконання вироку запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_4 обрати підписку про невиїзд з місця постійного проживання до набуття вироком законної сили.
Речові докази відповідно до ст. 100 КПК України повернути власникам.
Суд не поділяє позицію представника потерпілого про необхідність звернення стягнення на автомобіль, належний обвинуваченому, так як із матеріалів кримінального провадження видно, що вказаний автомобіль визнаний речовим доказом та є власністю ОСОБА_4 .
За змістом ч.6 ст. 100 КПК України речові докази, як правило, передаються власнику. Звернення на майно боржника відбувається в процесі виконання судового рішення.
Судові витрати по проведенню експертиз підлягають стягненню з обвинуваченого .
На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 368-374 КПК України, суд, -
ухвалив:
Визнати винним ОСОБА_4 за ч.2 ст.286 КК України та призначити йому покарання за даною статтею у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 3 (три) роки.
На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 3 (три) роки.
В порядку ст.76 КК України зобов`язати ОСОБА_4 повідомляти органи кримінально-виконавчої інспекції про зміну місця проживання, роботи, не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу кримінально - виконавчої інспекції, з`являтися на реєстрацію в кримінально - виконавчу інспекцію.
Запобіжний захід підсудному ОСОБА_4 до набуття вироком законної сили залишити підписку про невиїзд.
Початок іспитового строку рахувати з моменту проголошення вироку.
Стягнути із ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (паспорт НОМЕР_1 , виданий Онуфріївським РВ УМВС України в Полтавській області) на користь ОСОБА_8 в рахунок відшкодування матеріальної та моральної шкоди 133159грн.
Стягнути із ОСОБА_4 на користь Науково-дослідного експертно - криміналістичного центру ГУНП в Полтавській області (Код ЄДРПОУ ) судові витрати за проведення автотехнічної експертизи 491,04грн.
Речові докази: автомобіль ««Шевролет Авео» державний номерний знак НОМЕР_2 залишити власнику ОСОБА_4 , мотоциклом «Чізета-350» державний номерний знак НОМЕР_3 - потерпілому ОСОБА_8 .
Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Полтавської області протягом 30 днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги через Козельщинський районний суд Полтавської області.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано, або після винесення рішення апеляційною інстанцією, якщо воно не скасоване.
Головуючий ОСОБА_1