Справа № 460/1848/16-к
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Яворівський районний суд Львівської області
у складі головуючого судді: ОСОБА_1 ,
при секретарі: ОСОБА_2 ,
з участю прокурора: ОСОБА_3 ,
обвинуваченого: ОСОБА_4 ,
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, освіта середня, одруженого, безпартійного, демобілізованого військовослужбовця військової частини польова пошта НОМЕР_1 , тимчасово не працюючого, такого, який не має судимості,
за ст.407 ч.3 КК України, -
В С Т А Н О В И В:
21 травня 2014 року, молодший сержант ОСОБА_4 призваний ІНФОРМАЦІЯ_2 для проходження військової служби за мобілізацією і цього ж дня, він вибув для проходження військової служби у військову частину-польова пошта НОМЕР_1 , що знаходиться в АДРЕСА_2 , де наказом командира цієї ж військової частини від 21 травня 2014 року за №113 та наказом №119 від 28 травня 2014 року, він був зарахований до списків особового складу, поставлений на всі види забезпечення та призначений на посаду командира машини 2 реактивного артилерійського взводу 3 реактивної артилерійської батареї реактивного артилерійського дивізіону вказаної військової частини.
Вимогами ст.ст.17, 65 Конституції України визначено, що захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є обов`язком громадян України. Статті 1, 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» визначають, що військовий обов`язок встановлюється з метою підготовки громадян України до захисту Вітчизни, забезпечення Збройних Сил України військовослужбовцями.
Будучи військовослужбовцем Збройних Сил України, молодший сержант ОСОБА_4 , відповідно до вимог ст.ст.11, 16, 129-130, 199 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст.4 Дисциплінарного статуту Збройних сил України, зобов`язаний неухильно додержуватись Конституції та законів України, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, бути дисциплінованим, поводитися з гідністю й честю, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків, а також забезпечувати у військовій частині постійну бойову готовність, проводити заняття з бойової підготовки, підтримувати внутрішній порядок, військову дисципліну, а виконання службових обов`язків, зобов`язують військовослужбовців у службовий час постійно знаходитись в розташуванні військової частини або місця служби і не залишати їх без дозволу командира (начальника).
У відповідно до вимог ст.ст.11, 16-17, 30, 49 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст.ст.1, 4, 6 Дисциплінарного статуту Збройних сил України, молодший сержант ОСОБА_4 зобов`язаний неухильно додержуватись Конституції та законів України, військової присяги, віддано служити українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, беззастережно виконувати накази командирів, знати та виконувати свої обов`язки та додержуватись вимог статутів Збройних сил України, виявляти повагу до командирів (начальників), старших за військовим званням, сприяти їм у підтриманні порядку і дисципліни, виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою, бути зразком високої культури, скромності й витримки, берегти військову честь, захищати свою й поважати гідність інших людей, бути дисциплінованим, поводитися з гідністю й честю, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків та виконувати завдання, пов`язані із захистом Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України.
У порушення вищевказаних вимог нормативно-правових актів, молодший сержант ОСОБА_4 , з метою тимчасово ухилитися від військової служби, самовільно залишив місце дислокації військової частини-польова пошта НОМЕР_1 при наступних обставинах.
Так, 11 грудня 2014 року, молодший сержант ОСОБА_4 , без дозволу командира, самовільно залишив розташування військової частини-польова пошта НОМЕР_1 , що в АДРЕСА_2 та без поважних причин знаходився поза межами її розташування і проводив час на власний розсуд за місцем свого проживання до 24 липня 2015 року.
У вказаний період, молодший сержант ОСОБА_4 ухилявся від проходження військової служби та проводив час на власний розсуд. Під час незаконного перебування за межами військової частини-польова пошта НОМЕР_1 , молодший сержант ОСОБА_4 до органів місцевої влади та військового управління з питань подальшого проходження військової служби не звертався, хоча об`єктивно мав можливість це вчинити.
Відповідно до наказу командира військової частини-польова пошта НОМЕР_1 від 11 серпня 2015 року, молодшого сержанта ОСОБА_4 звільнено у запас за пунктом «є» ч.8 ст.26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» та направлено для зарахування на військовий облік до ІНФОРМАЦІЯ_2 .
18 квітня 2016 року, молодший сержант ОСОБА_4 самостійно прибув до військової прокуратури Львівського гарнізону та заявив про себе.
Таким чином, своїми діями обвинувачений ОСОБА_4 ,, будучи військовослужбовцем (крім строкової служби), вчинив самовільне залишення військової частини та місця служби, не з`явившись вчасно на службу без поважних причин тривалістю понад один місяць, тобто кримінальне правопорушення, передбачене ст.407 ч.3 КК України.
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 повністю визнав свою вину та підтвердив факт вчинення ним самовільного залишення військової частини та місця служби, тривалістю понад один місяць, за обставин, викладених у обвинувальному акті, пояснивши при цьому, що повернувшись із зони АТО, за станом здоров`я своєї матері, він змушений був знаходитися за місцем свого проживання, щоб допомогти сім`ї матеріально. Щиро розкаюється у вчиненому, завіривши, що подібного більше вчиняти ніколи не буде, просить також суворо його не карати.
Відповідно до ч.3 ст.349 КПК України, суд, заслухавши думку учасників судового розгляду визнає недоцільним подальше дослідження доказів, стосовно фактичних обставин самовільного залишення військової частини та місця служби, та нез`явлення ОСОБА_4 вчасно на службу без поважних причин тривалістю понад один місяць, так як вони ніким не оспорюються і учасники судового розгляду не заперечують проти цього.
При цьому, суд з`ясував правильне розуміння сторонами кримінального провадження змісту цих обставин, відсутність сумнівів у добровільності їх позиції, роз`яснивши їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.
Аналізуючи докази, що були дослідженні по справі, суд вважає, що вина обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ст.407 ч.3 КК України в судовому засіданні доведена повністю і кримінальне правопорушення кваліфіковано вірно, оскільки він, як військовослужбовець, вчинив самовільне залишення військової частини та місця служби, не з`явившись вчасно на службу без поважних причин тривалістю понад один місяць.
Обираючи вид і розмір покарання, суд враховує характер і ступінь суспільної небезпеки вчиненого кримінального правопорушення, особу винного, який вперше притягується до кримінальної відповідальності, сам утримує сім`ю, позитивно характеризується за місцем служби та місцем свого проживання, безпосередньо приймав участь у в антитерористичній операції, в даний час вже демобілізований з військової служби, повністю визнає свою вину, обставини, які пом`якшують покарання, як щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину, вважає за необхідне призначити обвинуваченому ОСОБА_4 більш м`яке покарання, ніж передбачене законом.
Керуючись ст.ст.373, 374 КПК України, суд,-
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.407 ч.3 КК України, призначивши йому покарання, із застосуванням ст.69 КК України, у виді штрафу в розмірі ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що нараховує суму 1700 гривень.
На вирок може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Львівської області, протягом тридцяти днів, з дня його проголошення, через Яворівський районний суд Львівської області.
Вирок виготовлений в нарадчій кімнаті в одному примірнику.

Суддя: ОСОБА_1