Єдиний унікальний номер 243/1799/16-к
Провадження номер 1-кп/243/284/2016
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
«03» березня 2016 року м. Слов`янськ

Слов`янський міськрайонний суд Донецької області у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

за участю:

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

захисника адвоката ОСОБА_5

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду м. Слов`янська кримінальне провадження по обвинуваченню:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Антрацит Луганської області, українця, громадянина України, пенсіонера, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий,

у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 260 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Угода про визнання винуватості досягнута під час досудового розслідування.

Відповідно до обвинувального акта ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення з таких підстав:

На початку квітня 2014 року, на території Донецької області України, невстановленими особами для насильницького підтримання влади незаконної самопроголошеної так званої «Донецької народної республіки» було створено непередбачене законами України збройне формування, яке мало організовану структуру військового типу, а саме єдиноначальність, підпорядкованість, чітку ієрархічність та дисципліну, були озброєні вогнепальною зброєю, вибухівкою а також мали тяжке військове озброєння та військову техніку. Крім того в зазначеному формуванні було визначено механізм вступу до нього, порядок проходження служби, в кожному структурному підрозділі ставились завдання щоденної діяльності, яка полягала в здійсненні методами військових операцій силової підтримки незаконно створених структур ДНР, придушення організованого опору населення на окупованій території, депортації населення Донецької області, встановлення режиму військового стану, протистояння правоохоронним органам державної виконавчої влади України, знищення їх живої сили і матеріальних засобів, а також скоєння інших тяжких і особливо тяжких кримінальних правопорушень. Вказані формування дислокувались в різних населених пунктах та місцевостях Донецької області та мали загальну координацію керівництва.

В період часу з 12 квітня 2014 року до 05 липня 2014 року ОСОБА_4 , діючи з прямим умислом, перебуваючи в м. Слов`янськ Донецької області, вступив до незаконного законом збройного формування самопроголошеної, так званої «Донецької народної республіки».

При цьому, ОСОБА_4 , вступаючи до незаконного збройного формування самопроголошеної так званої «Донецької народної республіки», був достовірно обізнаним, що останнє не відноситься до збройних формувань, передбачених Законами України «Про Збройні Сили України», «Про Службу Безпеки України», «Про міліцію», «Про Державну прикордонну службу України», «Про національну гвардію України», «Про державну охорону органів державної влади України та посадових осіб» та іншими законодавчими актами України, якими передбачено створення та функціонування збройних формувань України.

Діючи далі, усвідомлюючи протиправність своїх дій, з метою участі у діяльності непередбаченого законом збройного формування, ОСОБА_4 , увійшов до незаконного збройного формування, під командуванням невстановленої особи. Ознайомившись з встановленими правилами поведінки, правами та обов`язками члена вказаного збройного формування, ОСОБА_4 , дав свою згоду на їх дотримання та виконання, тим самим, підтвердив свої наміри на участь у вищевказаному незаконному збройному формуванні та виконанню його цілей і завдань.

Продовжуючи протиправну діяльність, у період часу з 12 квітня 2014 року до 05 липня 2014 рік ОСОБА_4 , здійснюючи свої умисні протиправні дії у складі непередбаченого законом збройного формування, систематично виконував накази свого керівництва та будучи відповідальним за господарську частину НЗФ «ДНР» в м. Слов`янську, знаходився на барикаді яка була розташована біля буд. №73 по вул. Юних Комунарів у м. Слов`янську, в розпорядженні якого була вогнепальна зброя - пістолет системи «Макарова», з набоями до нього, внаслідок чого здійснював контрольно-пропускний режим на блокпості та був відповідальний за господарську частину НЗФ ДНР у м. Слов`янську.

Таким чином, дії ОСОБА_4 , та невстановлених осіб носили тривалий характер та виразились в активній участі в діяльності непередбаченого законами України збройного формування, що супроводжувались вчиненням опору представникам влади із застосуванням вогнепальної зброї,

В результаті діяльності зазначеного не передбаченого законами України збройного формування на території Донецької області було вчинено низку тяжких та особливо тяжких злочинів.

05 липня 2014 року, ОСОБА_4 добровільно вийшов зі складу вищезазначеного незаконного збройного формування.

Дії ОСОБА_4 органом досудового слідства кваліфіковані за ч.2 ст.260 КК України, як участь у діяльності непередбачених законом збройних формуваннях

На стадії досудового слідства 22 лютого 2016 року між прокурором відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням і підтримання державного обвинувачення управління нагляду прокуратури Донецької області ОСОБА_3 та підозрюваним ОСОБА_4 , захисником ОСОБА_5 укладено угоду про визнання винуватості, згідно вимог ст.ст. 468, 469, 470, 472 КПК України.

Згідно даної угоди сторони дійшли згоди щодо правової кваліфікації дій обвинуваченого за ч. 2 ст. 260 КК України, істотних для даного кримінального провадження обставин, а також визначено узгоджене ними покарання, яке ОСОБА_4 повинен понести за вчинене кримінальне правопорушення, у вигляді 5 (п`яти) років позбавлення волі та на підставі ст. 75 КК України, звільнення від відбування покарання з випробуванням. В угоді передбачені наслідки її укладення, затвердження та невиконання, які роз`яснені підозрюваному.

У підготовчому судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні даного кримінального правопорушення визнав та зазначив, що він розуміє наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, визначені ст. 473 КПК України, характер пред`явленого обвинувачення та вид покарання, який до нього буде застосований в результаті затвердження угоди та наполягав на затвердженні угоди.

Вирішуючи питання про затвердження угоди суд виходить з такого.

Згідно п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України, при прийнятті рішення у підготовчому судовому засіданні суд має право, зокрема, затвердити угоду.

Згідно з ч. 4 ст. 469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 260 КК України, що віднесено до тяжких злочинів.

Суд, з`ясувавши думку сторін кримінального провадження, переконався, що укладання сторонами угоди про визнання винуватості є добровільним, тобто, не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Враховуючи викладене, суд вважає, необхідним затвердити угоду, оскільки пред`явлене обвинувачення є обґрунтованим, дії ОСОБА_4 правильно кваліфіковані за ч. 2 ст. 260 КК України, узгоджені вид і міра покарання обвинуваченим є такими, що відповідають ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого.

Частина 3 ст. 75 КК України містить імперативну вимогу про визначення тривалості іспитового строку та обов`язків, покладених на особу, звільнену від відбування покарання, виключно судом.

Отже, відповідно до частин 2, 3 ст. 75 КК України у редакції Закону України від 13 квітня 2012 р. N 4652-VI, суд перевіривши угоду на відповідність діючому законодавству та за відсутності визначених п. 1 - 6 ч. 7 ст. 474 КПК підстав для відмови, переконавшись, що угоду може бути затверджено, вважає за необхідне визначити ОСОБА_4 іспитовий строк тривалістю 2 (два) роки, з покладанням обов`язків відповідно ст. 76 КК України.

Речових доказів у провадженні не має.

Кримінальним злочином майнова шкода не спричинена.

Цивільний позов не заявлявся, судових витрат не має.

Керуючись п. 1 ч. 3 ст. 314, ч. 2 ст. 373, статтями 374, 474, 475 КПК України, суд -

ЗАСУДИВ:
Угоду про визнання винуватості, укладену 22 лютого 2016 року між прокурором відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням і підтримання державного обвинувачення управління нагляду прокуратури Донецької області ОСОБА_3 та підозрюваним ОСОБА_4 ., захисником ОСОБА_5 - затвердити.

Визнати ОСОБА_4 винним у скоєнні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 260 КК України і призначити йому за цією статтею Кримінального Закону покарання у вигляді п`ять років позбавлення волі.

У силу ст.ст. 75, 76 КК України ОСОБА_4 звільнити від відбування призначеного покарання з випробуванням строком в два роки, зобов`язавши його не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти кримінальну-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи або навчання, періодично з`являтися в даний орган для реєстрації.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_4 обчислювати з дня постановлення цього вироку.

Запобіжний захід у відношенні ОСОБА_4 у кримінальному провадженні не обирався.

Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Донецької області через Слов`янський міськрайонний суд Донецької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Згідно ч.4 ст.394 КПК України вирок суду першої інстанції на підставі угоди між прокурором та підозрюваним про визнання винуватості може бути оскаржений в апеляційному порядку:

обвинуваченим, його захисником, законним представником виключно з підстав: призначення судом покарання, суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених ч.4.6,7 ст.474 КПК України, в тому числі не роз`яснення йому наслідків укладення угоди;

прокурором виключно з підстав: призначення судом покарання, менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди, затвердження судом угоди у провадженні, в якому згідно з частиною четвертою статті 364 КПК України угода не може бути укладена.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду. Копію вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Вирок складено у єдиному екземплярі у нарадчій кімнаті.
Суддя ОСОБА_1