1-кп/522/17/16

У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
28.09.2016 року Місто Одеса
Приморський районний суд м. Одеси у складі колегії суддів:
головуючого - судді ОСОБА_1
суддів - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
секретаря - ОСОБА_4 ,
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Чернівці, громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
за участю сторін кримінального провадження:
прокурора - ОСОБА_6 ,
захисників - ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,
обвинуваченого - ОСОБА_5
обвинуваченого у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ст.ст.109 ч.1, 156 ч.1, 263 ч.2, 27 ч.5, 258 ч.2, 301 ч.2 КК України,-
В С Т А Н О В И Л А:
За даним кримінальним провадженням обвинуваченому ОСОБА_5 обирався захід забезпечення кримінального провадження у вигляді тримання під вартою.
У судовому засіданні судом було поставлено на обговорення питання про доцільність продовження строку тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_5 .
Прокурор в судовому засіданні не заперечував проти продовження строку тримання під вартою щодо обвинуваченого, оскільки не відпали ризики того, що перебуваючи на свободі він може переховуватися від суду, незаконно впливати на свідків, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.
В судовому засіданні, яке за заявою ОСОБА_5 було проведено в режимі відео конференції в зв`язку з неможливістю доставки обвинуваченого ОСОБА_5 до Приморського райсуду м.Одеси за станом здоров`я, адвокати ОСОБА_7 і ОСОБА_8 та підзахисний ОСОБА_5 заперечували проти продовження строку тримання обвинуваченого під вартою в частині неможливості продовження обвинуваченим строку тримання під вартою по справі, вина за якою йому не доведена, тим більше, що він має постійне місце проживання, страждає рядом тяжких захворювань та є інвалідом 2-ї групи, що виключає можливість його тримання під вартою. Вимоги ч.5 ст.176 КПК України щодо обвинуваченого прийняті не можуть бути за тими підставами, що дана норма Закону була прийнята після обрання йому такого запобіжного заходу, тому мається можливість і необхідність скасувати арешт або змінити на менш тяжкий, що не протирічить вимогам ст.178 КПК України.
Відповідно до ч.3 ст.331 КПК України, незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинувачених під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та направляється уповноваженій службовій особі місця ув`язнення.
До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.
При вирішенні питання щодо доцільності продовження тримання обвинуваченого ОСОБА_5 під вартою, суд приймає до уваги те, що він обвинувачується в скоєнні ряду особливо тяжких злочинів в групі осіб, та при вирішенні питання продовження строку тримання під вартою суд також керується вимогами ч.5 ст.176 КПК України, відповідно до вимог якої призначення більш м`якого запобіжного заходу в даному разі неможливе.
Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України, крім випадків, передбачених ч. 5 ст.176 КПК України.
Відповідно до ч. 5 ст. 176 КПК України запобіжні заходи у вигляді особистого зобов`язання, особистої поруки, домашнього арешту, застави не можуть бути застосовані до осіб, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених статтями 109-114-1, 258-258-5, 260, 261 Кримінального кодексу України.
Вирішуючи питання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_5 на підставі ст. 9 Конституції України, та ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суд приходить до висновку, що тривале тримання під вартою обвинуваченого може бути виправданим у зазначеній справі, так як є специфічні ознаки суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає правило поваги до свободи особи (рішення Європейського суду «W. v/ Switherland judgement» of 26 January 1993. Series A no.254-A, p.15, §30).
Керуючись ст.ст.176, 177, 178, 183, 199, 331, 392 КПК України, колегія суддів, -
Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 продовжити на 60 (шістдесят) днів, тобто до 26.11.2016 року.
Копію ухвали направити обвинуваченому, прокурору та начальнику ОУВП-21 в Одеській області.
Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Головуючий суддя: ОСОБА_1

Суддя: ОСОБА_2

Суддя: ОСОБА_3