Справа № 282/825/16
Провадження № 1-кп/282/88/16
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
21 вересня 2016 року
смт.Любар

Любарський районний суд Житомирської області у складі

головуючого - судді: ОСОБА_1

при секретарі судових засідань: ОСОБА_2

за участю прокурора: ОСОБА_3

обвинуваченого: ОСОБА_4

захисника: ОСОБА_5

потерпілого: ОСОБА_6

представника потерпілого: ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні обвинувальний акт по кримінальному провадженню № 0000064 від 05.03.2016 року відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, на день розгляду справи не працюючого, не одруженого, на утриманні малолітніх дітей не має, раніше не судимого, у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 296 КК України, -

В С Т А Н О В И В:
05 березня 2016 року, близько 01 години 30 хвилин, ОСОБА_4 , знаходився біля вхідних дверей на території кафе «Кристал», що в смт. Любар по вул. Незалежності, 25-А Житомирської області. Неподалік від ОСОБА_4 , та вхідних дверей вказаного кафе знаходились ОСОБА_6 та ОСОБА_8 , які збираючись заходити до приміщення кафе оступилися зі сходинки та не втримавши рівноваги, обоє впали на землю. В цей момент у ОСОБА_4 безпричинно виник умисел на нанесення тілесних ушкоджень ОСОБА_6 .

Реалізуючи свій умисел, знаходячись у громадському місці, на території літнього майданчика вказаного кафе, в присутності інших осіб, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, умисно, з метою грубого порушення громадського порядку поєднаного з демонстративною зневагою до загальноприйнятих норм моралі, з особливою зухвалістю, яка виразилась у очевидній неповазі до суспільства та супроводжувалась нахабно-зневажливим ставленням до оточуючих, особистого життя інших людей, усвідомлюючи, що своїми протиправними діями порушує громадський порядок, нехтуючи загальноприйнятими правилами і нормами моралі, із хуліганських спонукань, безпричинно вчинив хуліганські дії відносно ОСОБА_6 , шляхом нанесення йому удару правою ногою в область обличчя, а саме в ділянку нижньої щелепи зліва, від даного удару останній втратив свідомість.

В результаті хуліганських дій обвинуваченого ОСОБА_6 заподіяно тілесні ушкодження у вигляді садна і синця лівої щоки, крововиливу в слизову лівої щоки, струсу головного мозку, які згідно висновку експерта №90 від 07.03.2016 року відносяться до легкого ступеню тяжкості тілесних ушкоджень з короткочасним розладом здоров`я.

Дії ОСОБА_4 які виразились у хуліганстві, тобто грубому порушенні громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалось особливою зухвалістю, органами досудового розслідування кваліфіковані правильно за ч. 1 ст. 296 КК України.

Обвинувачений ОСОБА_4 вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 296 КК України, визнав повністю, у вчиненому щиро зізнався, дав показання у відповідності з встановленими обставинами викладеними в обвинувальному акті, погодився з обсягом здобутих по справі доказів і не оспорював їх в суді, а також визнав недоцільним дослідження доказів відносно фактичних обставин справи, які ним та його захисником не оспорювалися.

Потерпілий ОСОБА_6 в судовому засіданні підтвердив викладені в обвинувальному акті обставини. Додав, що у неприязних відносинах із обвинуваченим не перебував, оскільки до цієї події не були знайомі. Матеріального відшкодування від ОСОБА_4 не бажає отримувати та вважає, що останній заслуговує на більш суворе покарання ніж штраф.

Враховуючи, що обвинувачений ОСОБА_4 не заперечував фактичних обставин справи, свою вину у пред`явленому обвинуваченні визнав повністю, судом встановлено, що він та інші учасники судового розгляду правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності їх позиції, заслухавши думку учасників судового розгляду та роз`яснивши їм положення ст. 349 КПК України, суд визнав недоцільним дослідження інших доказів у справі.

Оцінюючи докази в сукупності суд визнає їх допустимими, належними, достатніми та достовірними і такими, які об`єктивно і повно доводять вину обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого йому злочині за ч.1 ст.296 КК України з врахуванням наступного.

Згідно з диспозицією ст.173 КУпАП, дрібне хуліганство - це нецензурна лайка в громадських місцях, образливе чіпляння до громадян та інші подібні дії, що порушують громадський порядок і спокій громадян.

Відповідно до роз`яснень п.п. 3, 5 постанови Пленуму Верховного Суду України N 10 від 22 грудня 2006 року «Про судову практику у справах про хуліганство», при вирішенні питання про відмежування кримінально караного хуліганства від дрібного слід виходити з того, що відповідно до ч.1 ст. 296 КК України хуліганство - це умисне грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, яке супроводжується особливою зухвалістю або винятковим цинізмом. Якщо таке порушення не супроводжувалось особливою зухвалістю або винятковим цинізмом, його необхідно кваліфікувати як дрібне хуліганство за ст.173 Кодексу України про адміністративні правопорушення. За ознакою особливої зухвалості хуліганством може бути визнано таке грубе порушення громадського порядку, яке супроводжувалось, наприклад, насильством із завданням потерпілій особі побоїв або заподіянням тілесних ушкоджень, знущанням над нею, знищенням чи пошкодженням майна, зривом масового заходу, тимчасовим припиненням нормальної діяльності установи, підприємства чи організації, руху громадського транспорту тощо, або таке, яке особа тривалий час уперто не припиняла. Хуліганством, яке супроводжувалось винятковим цинізмом, можуть бути визнані дії, поєднані з демонстративною зневагою до загальноприйнятих норм моралі, наприклад, проявом безсоромності чи грубої непристойності, знущанням над хворим, дитиною, особою похилого віку або такою, яка перебувала у безпорадному стані, та інше.

При призначенні покарання суд керується наступним.

Згідно з п.3 ч.1 ст.65 КК України, суд призначаючи покарання враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_4 , згідно ст. 66 КК України є: щире каяття.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченому згідно ст. 67 КК України судом не встановлено.

Відповідно до п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2004р. «Про практику призначення судами кримінального покарання» при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, суди мають суворо додержуватися вимог ст.65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання. Призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.

Згідно з п.3 вищезазначеної Постанови, визначаючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, суди повинні виходити з класифікації злочинів (ст. 12 КК України), а також із особливостей конкретного злочину й обставин його вчинення (форма вини, мотив і мета, спосіб, стадія вчинення, кількість епізодів злочинної діяльності, роль кожного зі співучасників, якщо злочин вчинено групою осіб, характер і ступінь тяжкості наслідків, що настали, тощо).

Тому, виходячи з принципу індивідуалізації покарання суд враховує обставини вчинення кримінального правопорушення, тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, яке згідно з ст.12 КК України відноситься до злочинів невеликої тяжкості.

Враховуючи особу обвинуваченого ОСОБА_4 , який є особою молодого віку, раніше не судимий, має постійне місце проживання та реєстрації, за яким характеризується позитивно, те, що він не працює, думку потерпілого, обставини, що пом`якшують покарання щире каяття та відсутністю обставин, що обтяжують покарання і вважає за необхідне призначити покарання в межах санкції ч.1 ст.296 КК України у виді одного року обмеження волі.

Разом з тим, беручи до уваги дані про особу обвинуваченого та з врахуванням всіх обставин вчиненого злочину в їх сукупності суд дійшов до висновку, що також при призначенні покарання має бути застосований принцип гуманізації відповідальності з врахуванням засад закріплених у Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка підлягає застосуванню згідно зі ст.9 Конституції України та ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», а тому суд прийшов до переконання, що виправлення обвинуваченого ОСОБА_4 можливе без відбування призначеного покарання і його слід звільнити від відбування покарання з випробуванням, застосувавши ст.ст.75-76 КК України.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлений.

Судові витрати по кримінальному провадженні відсутні.

Речовими доказами розпорядитись відповідно до ст.100 КПК України.

Керуючись ст.ст.100, 370, 374, 393-394 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.296 КК України і призначити йому покарання у виді 1 (одного) року обмеження волі.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання з випробуванням, якщо він протягом іспитового строку 1 (один) рік не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.

На підставі ст.76 КК України покласти на ОСОБА_4 наступні обов`язки:

- не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції;

- повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, чи роботи ;

- періодично з`являтись для реєстрації в кримінально-виконавчу інспекцію.

Запобіжний захід до обвинуваченого не обирався.

Речові докази по справі : ком пакт-диск CD-R VIDEX-excellenti, який визнано речовим доказом постановою слідчого Любарського відділення поліції Бердичівського ВП ГУНП в Житомирській області ОСОБА_9 від 05.03.2016 року, знаходиться в матеріалах кримінального провадження залишити в матеріалах кримінального провадження.

Вирок може бути оскаржений обвинуваченим, потерпілим, прокурором виключно з підстав, передбачених ч. 2 ст. 394 КПК України в апеляційний суд Житомирської області через Любарський районний суд Житомирської області протягом тридцяти днів з моменту його проголошення.

Копію вироку, після його проголошення, негайно вручити обвинуваченому та прокурору, інші учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в суді.
Суддя ОСОБА_1