справа №176/2031/16-к
провадження №1-в/176/1142/16
УХВАЛА
Іменем України
20 вересня 2016 р. Жовтоводський міський суд Дніпропетровської області

в складі: головуючої судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Жовті Води в залі суду, у режимі відеоконференції під час трансляції з Жовтоводської виправної колонії №26 УДПтС України в Дніпропетровській області, заяву про умовно-дострокове звільнення, на підставі ст. 81 КК України, яка надійшла від засудженого

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Новомосковська Дніпропетровської області, громадянина України, засудженого вироком Новозаводського районного суду міста Чернігова від 15 вересня 2014 року за ч. 3 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі та звільненого, на підставі ст. 75 КК України, від відбування призначеного покарання з іспитовим строком 2 роки та покладенням обов`язків, передбачених ст. 76 КК України, ухвалою Дарницького районного суду міста Києва від 18 лютого 2015 року скасовано звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлений для відбування покарання, ухвалою Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 26 травня 2016 року, на підставі Закону України «Про амністію у 2014 році», строк відбування покарання скорочено на половину,

за участю прокурора Жовтоводської місцевої прокуратури ОСОБА_4 , представника Жовтоводської виправної колонії №26 УДПтС України в Дніпропетровській області ОСОБА_5 , засудженого ОСОБА_3 ,-

ВСТАНОВИВ:
Засуджений ОСОБА_3 звернувсь до Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області із заявою про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання у вигляді позбавлення волі.

Засуджений ОСОБА_3 в судовому засіданні свою заяву підтримав, просив умовно-достроково його звільнити від подальшого відбування покарання.

Представник Жовтоводської виправної колонії №26 УДПтС України в Дніпропетровській області та прокурор Жовтоводської місцевої прокуратури в судовому засіданні просили суд вирішити питання щодо умовно-дострокового звільнення засудженого ОСОБА_3 на власний розсуд.

Суд, заслухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши матеріали особової справи засудженого ОСОБА_3 , вважає, що у задоволені заяви останнього слід відмовити з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів особової справи засудженого ОСОБА_3 останній засуджений вироком Новозаводського районного суду міста Чернігова від 15 вересня 2014 року за ч. 3 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі та звільненого, на підставі ст. 75 КК України, від відбування призначеного покарання з іспитовим строком 2 роки та покладенням обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.

Ухвалою Дарницького районного суду міста Києва від 18 лютого 2015 року ОСОБА_3 скасовано звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлений для відбування покарання

Ухвалою Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 26 травня 2016 року ОСОБА_3 , на підставі Закону України «Про амністію у 2014 році», строк відбування покарання скорочено на половину.

На даний час засуджений ОСОБА_3 відбуває покарання в Жовтоводській виправній колонії №26 УДПтС України в Дніпропетровській області.

При цьому, вчинений ОСОБА_3 злочин зач. 3 ст. 185 КК України є умисним та відносяться до категорії тяжкого злочину.
Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 81 КК України, до осіб, що відбувають покарання у виді виправних робіт, службових обмежень для військовослужбовців, обмеження волі, тримання в дисциплінарному батальйоні військовослужбовців або позбавлення волі, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання. Особу може бути умовно-достроково звільнено повністю або частково і від відбування додаткового покарання. Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Натомість, відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 81 КК України, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване після фактичного відбуття засудженим не менше двох третин строку покарання, призначеного судом за умисний тяжкий злочин.

На даний час ОСОБА_3 відбув більше 2/3 строку покарання і він має правові підстави для застосування до нього умовно-дострокового звільнення.

Водночас, згідно роз`яснень п.п. 2, 17 постанови №2 від 26 квітня 2002 року Пленуму Верховного Суду України «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можливі лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому, головною умовою прийняття такого рішення є доведеність при умовно-достроковому звільненні від відбування покарання - того, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення. Зокрема, слід ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених виправної установи, а також його наміри щодо залучення до суспільно корисної праці.

Критерієм сумлінної поведінки є неухильне дотримання всіх вимог режиму місця відбування покарання та всіх покладених на засудженого обов`язків. Чесним ставленням до праці є постійна старанність у роботі, прагнення до кращого виконання дорученої роботи, підвищення кваліфікації, бережливе ставлення до матеріалів, обладнання. Висновок про виправлення засудженого має ґрунтуватися на аналізі даних про його поведінку за весь період відбування покарання, а не за час, що безпосередньо передує розгляду питання про можливість застосування умовно-дострокового звільнення від покарання.

Згідно наявних у матеріалах особової справи характеристики та довідки про заохочення та стягнення, засуджений за період відбування покарання характеризується задовільно, має 2 заохочення, стягнень не має, працевлаштований на виробництві установи різноробочим в бригаді №92 дільниці ТНС, до праці ставиться сумлінно, норми виробітку виконує, провину у скоєному злочині визнає, в заподіяному розкаюється.

Разом з тим, ОСОБА_3 потребує додаткового нагляду з боку адміністрації установи, не завжди дотримується правомірних та ввічливих взаємовідносин з персоналом, на заходи виховного характеру реагує не завжди вірно.

Таким чином, суд приходить до висновку, що засуджений ОСОБА_3 став на шлях виправлення, проте, із наявної в матеріалах справи характеристики, своєю поведінкою не в повному обсязі довів своє виправлення, що є обов`язковою умовою умовно-дострокового звільнення.

Суд вважає за необхідне зазначити те, що сумлінна поведінка це не тільки пасивна форма поведінки засудженого, яка полягає у стримуванні від порушень режиму відбування покарання, порушення правил внутрішнього розпорядку тощо, а й активна форма його поведінки: активна участь у суспільному житті і сумлінне виконання громадських доручень у процесі відбування покарання, підвищення свого загальноосвітнього рівня, гарна поведінка в побуті, прагнення своєю діяльністю спокутувати вину за вчинений злочин.

У зв`язку з викладеним, суд приходить до неупередженого та об`єктивного переконання, що засуджений ОСОБА_3 хоч і має правові підставі для застосування до нього умовно-дострокового звільнення, проте не довів суду, що заслуговує на таке звільнення.

Керуючись ст. 81 КК України та у відповідності із ст.ст. 537, 539 КПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні заяви засудженого ОСОБА_3 про умовно-дострокове звільнення, на підставі ст. 81 КК України, відмовити.

Строк оскарження ухвали сім днів до апеляційного суду Дніпропетровської області шляхом подачі апеляційної скарги через Жовтоводський міський суд Дніпропетровської області.

Суддя Жовтоводського міського суду ОСОБА_1