Код суду 233 Справа № 233/3785/16-к
Вирок
Іменем України
01 вересня 2016 року Костянтинівський міськрайонний суд Донецької області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2 ,
за участю прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
ОСОБА_4 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Кременчук Полтавської області, громадянина України, з вищою освітою, неодруженого, помічника начальника служби пально-мастильних матеріалів військової частини польова пошта НОМЕР_1 , лейтенанта, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,
у скоєнні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України,
27 лютого 2016 року лейтенанта ОСОБА_4 призначено на посаду помічника начальника служби пально-мастильних матеріалів військової частини польова пошта НОМЕР_1 .
14 березня 2016 року лейтенант ОСОБА_4 у складі військовослужбовиів військової частини польова пошта НОМЕР_1 вибув для проходження військової служби на територію проведення антитерористичної операції в Луганській та Донецькій областей з тимчасовим місцем дислокації вказаної військової частини - АДРЕСА_2 .
Відповідно до ст. 65 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про оборону України», ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України, які проходять військову службу відповідно до законодавства.
Являючись військовослужбовцем військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період лейтенант ОСОБА_4 у відповідності до вимог ст.ст. 9, 11, 49, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст. 1 - 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, зобов`язаний свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, суворо дотримуватися Статутів Збройних Сил України, бути дисциплінованим, не допускати негідних вчинків самому та утримувати від них інших військовослужбовців.
Згідно наказу командира військової частини польова пошта НОМЕР_1 лейтенант ОСОБА_4 вибув з тимчасового розміщення підрозділу військової частини у службове відрядження до АДРЕСА_3 , при цьому ОСОБА_4 повинен був повернутися до базового табору військової частини польова пошта НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 ) 02.06.2016 року.
Проте, лейтенант ОСОБА_4 , у порушення вищезазначених вимог законодавства, будучи військовослужбовцем військової частини польова пошта НОМЕР_1 військової служби за контрактом, діючи умисно, в умовах особливого періоду, з метою тимчасово ухилитись від проходження військової служби, усвідомлюючи, що своїми діями скоює злочин, з наданого відрядження 02 червня 2016 року до місця проходження військової служби територію базового табору військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 ) не з`явився та незаконно, без поважних причин, ухилявся від проходження військової служби до 28.07.2016 року, перебуваючи весь вказаний період за місцем свого проживання за адресою: Полтавська область, Крюківський район, м.Кременчук, проводячи при цьому службовий час на власний розсуд.
Обвинувачений ОСОБА_4 , в судовому засіданні свою вину у тому, що він скоїв кримінальне правопорушення при обставинах, вказаних у вироку, визнав у повному обсязі та пояснив, що він дійсно з 02.06.2016 р. по 28.07.2016 р., не маючи будь-яких поважних причин для звільнення від обов`язків військової служби перебував за місцем свого проживання за адресою: Полтавська область, Крюківський район, м.Кременчук, проводячи час на власний розсуд, не пов*язуючи його з виконанням обов`язків військової служби. Зараз розуміє, що не повинен був так поступати, шкодує про свій вчинок, щиро розкаявся. Має намір продовжити військову службу.
Оскільки обвинувачений ОСОБА_4 , у повному обсязі визнав свою вину у вчиненні інкримінованого йому злочину та, приймаючи до уваги, що прокурор також не оспорював встановлені фактичні обставини, при яких скоєно злочин, і судом встановлено, що учасники судового провадження, в тому числі обвинувачений, правильно розуміють зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності їх позиції, роз`яснивши положення ч. 3 ст. 349 КПК України, вислухавши думку учасників судового провадження, які не заперечували проти розгляду кримінального провадження, в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, суд визнає недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин скоєння злочину, які ніким не оспорюються.
Враховуючи викладене, допитавши у судовому засіданні обвинуваченого та дослідивши матеріали кримінального провадження, що характеризують його особу, суд прийшов до висновку, що вина обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого йому злочину при встановлених судом обставинах доведена повністю, а його дії слід кваліфікувати за ч. 4 ст. 407 КК України як самовільне залишення військової частини військовослужбовцем в умовах особливого періоду.
При призначенні обвинуваченому ОСОБА_4 , покарання суд враховує ступінь тяжкості скоєного злочину, особу обвинуваченого, який раніше не судимий, за місцем проходження служби характеризується посередньо, на медичних обліках за станом здоров`я не перебуває, не одружений.
Як обставини, що пом`якшують покарання ОСОБА_4 , суд визнає його щире каяття, сприяння розкриттю злочину, з`явлення із зізнанням.
Обставин, що обтяжують відповідальність ОСОБА_4 , судом не виявлено.
При таких обставинах, суд вважає, що покарання обвинуваченого повинно бути пов`язано з позбавленням волі на мінімальний строк, передбачений санкцією відповідної частини статті, оскільки вважає, що саме таке покарання є необхідним та достатнім для його виправлення та попередження скоєння ним нових злочинів.
Беручи до уваги те, що обвинувачений скоїв злочин вперше, щиро розкаявся в скоєному, співпрацював з органами досудового розслідування, суд приходить до висновку, що виправлення обвинуваченого можливе без ізоляції від суспільства, оскільки відсутні відомості щодо нього, які давали б підстави стверджувати про його підвищену суспільну небезпеку, як особистості, і до нього необхідно застосувати ст. 75 КК України, звільнивши його від відбування покарання з випробуванням та відповідно до ст. 76 КК України з встановленням спеціальних обмежень.
Цивільний позов не заявлений.
Відомості про речові докази в обвинувальному акті не зазначені.
Запобіжний захід відносно обвинуваченого ОСОБА_4 , не обирався.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 349, 366-368, 371, 374, 376, 395 КПК України, суд,-
ЗАСУДИВ:
ОСОБА_4 визнати винним у скоєнні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України, та призначити йому покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі.
Відповідно до ст. 75 КК України, звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з іспитовим строком на 1 (один) роки.
Відповідно до ст. 76 КК України в період іспитового строку покласти на ОСОБА_4 такі обов`язки: повідомляти командира військової частини або кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи; не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу командира військової частини або кримінально-виконавчої інспекції.
Контроль за поведінкою ОСОБА_4 , покласти на командира військової частини за місцем
проходження служби, а у разі звільнення з військової служби на кримінально-виконавчу інспекцію за місцем його проживання.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Апеляційна скарга на вирок може бути подана до Апеляційного суду Донецької області через Костянтинівський міськрайонний суд Донецької області протягом тридцяти днів з моменту його проголошення.

Суддя