Дата документу Справа № 322/546/15-к

АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/778/345/16
Єдиний унікальний № 322/546/15-к Головуючий в 1-й інстанції ОСОБА_1
Категорія ч. 2 ст. 121 КК України Доповідач в 2-й інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
02 листопада 2016 року м. Запоріжжя
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Запорізької області у складі:
головуючого - судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі ОСОБА_5 ,
за участю прокурора ОСОБА_6 ,
потерпілої ОСОБА_7 ,
представника потерпілої адвоката ОСОБА_8 ,
обвинуваченого ОСОБА_9 ,
захисників адвокатів ОСОБА_10 , ОСОБА_11 ,
ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця смт. Новомиколаївка Новомиколаївського району Запорізької області, не працюючого, з середньою освітою, одруженого, має на утриманні малолітнього сина, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого;
визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КК України та призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 9 років 6 місяців.
Початок строку відбування покарання ОСОБА_9 обчислюється з моменту його затримання, а саме з 20 березня 2015 року.
Запобіжний захід ОСОБА_9 у вигляді тримання під вартою залишено без змін до набрання цим вироком законної сили.
Цивільний позов ОСОБА_7 до ОСОБА_9 задоволено частково.
Стягнуто з ОСОБА_9 на користь ОСОБА_7 7 549,27 грн. (сім тисяч п`ятсот сорок дев`ять гривень 27 коп.) в рахунок відшкодування матеріальної шкоди, завданої злочином, а також 250 000,00 грн. (двісті п`ятдесят тисяч гривень 00 коп.) в рахунок відшкодування моральної шкоди.
В задоволенні решти позову відмовлено.
Вирішена доля речових доказів.
Згідно вироку, 11 листопада 2014 року, близько 18 год. 00 хв., ОСОБА_9 , перебуваючи біля продуктового магазину, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , маючи при собі заздалегідь заготовлений для нанесення тілесних ушкоджень предмет довгастої форми, схожий на биту, з метою спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_12 , з яким у нього за деякий час до цього виникли особисті неприязні відносини, реалізуючи свій умисел, зненацька вибіг із-за рогу вказаного магазину, та почав умисно наносити з особливою жорстокістю численні удари (понад 4 удари) вищевказаним предметом схожим на биту по голові, тулубу та по іншим частинам тіла ОСОБА_12 , який спочатку перебував на лавочці, розташованій поряд з входом до вказаного магазину, а потім від отриманих ударів упав на землю. Своїми умисними діями ОСОБА_9 заподіяв ОСОБА_12 тілесні ушкодження, а саме:
- внутрішньочерепна травма: крововилив під твердою мозковою оболонкою на зовнішній і базальній поверхнях правої півкулі головного мозку (обсягом 25 см3 при розтині і 150 см3 при операції); крововилив у м`яких мозкових оболонках на зовнішній поверхні і в області полюса правої скроневої частки: вогнища забою-розтрощення головного мозку на зовнішній поверхні і в області полюса правої скроневої долі, в області полюсів лівих лобової і скроневої долей, на зовнішній поверхні лівої потиличної долі крововиливи в м`яких тканинах, синці і садна волосистої частини голови і обличчя;
- закрита тупа травма грудної клітки: повний поперечний перелом 6 ребра по лінії лопатки зліва, крововиливи в м`яких тканинах і під пристінковою плеврою лівої половини грудної клітки; забій нижньої частки правої легені з крупноосередковим крововиливом на легеневій поверхні правого купола діафрагми, з розвитком у посттравматичному періоді гнійної пневмонії нижньої долі правої легені, правостороннього гнійно-фібринозного плевриту (30мл); масивний, широкий крововилив у м`яких тканинах і синець правої половини грудної клітки і поперекової області справа;
- синець і травматичний набряк м`яких тканин правого плеча правого ліктьового суглоба;
- крововиливи та садна, крововиливи в м`яких тканинах нижніх кінцівок.
Згідно з висновком судово-медичної експертизи № 232 від 18.12.2014 тілесні ушкодження у ОСОБА_12 , мають наступні ознаки:
*внутрішньочерепна травма, як небезпечна для життя і що спричинила смерть, має ознаки тяжких тілесних ушкоджень і знаходиться в прямому причинному зв`язку з настанням смерті;
*закрита тупа травма грудної клітини, зокрема повний поперечний перелом 6 ребра по лінії лопатки зліва, зазвичай, пов`язаний з розладом здоров`я на строк понад 21 день, і оцінюється по результату, але не менш ніж ушкодження середнього ступеня тяжкості; в причинному зв`язку з настанням смерті не перебуває;
*крововилив і травматичний набряк м`яких тканин правого плеча і правого ліктьового суглоба, а також синці і садна, крововилив в м`яких тканинах нижніх кінцівок, як у сукупності, так і окремо - мають ознаки легких тілесних ушкоджень; в причинному зв`язку з настанням смерті не перебувають.
Також, відповідно до вказаного висновку експерта № 232 від 17.11.2014 усі тілесні ушкодження у ОСОБА_12 утворилися за механізмом тупої травми:
*ушкодження в області голови утворилися в результаті не менше чотирьох ударних травматичних впливів тупими предметами в область обличчя та волосяну частину голови. Даний висновок підтверджується локалізацією та морфологічною характеристикою пошкоджень на шкірі і в м`яких тканинах голови;
*поперечний перелом 6-го ребра по лінії лопатки зліва, з ознаками розтягнення на внутрішній і стиснення на зовнішній його поверхнях - є локальними, тобто утворився в місці травматичного впливу твердим тупим предметом, з обмеженою травмуючою поверхнею; забій правої легені, крововилив на легеневої поверхні правого купола діафрагми, синець і крововилив в м`які тканини - утворилися в результаті травматичного (-их) впливу (-ів) тупим (-ми) об`єктом (-ами) в заднє-праву бокову поверхню грудної клітки і в поперекову область праворуч;
*синці та крововиливи в м`яких тканинах - утворилися в місцях травматичних
впливів тупими об`єктами, з обмеженою травмуючою поверхнею; садна - у місцях
травматичних впливів тупими об`єктами по дотичній.
Враховуючи морфологічні характеристики крововиливу на заднє-зовнішній поверхні верхньої третини лівого стегна, найбільш ймовірно, він утворився в результаті травматичного впливу тупим предметом, який має довгасту подовжену травматичну поверхню (ймовірно, трубою, палицею тощо).
Із вищевказаними тілесними ушкодженнями ОСОБА_12 12.11.2014 був госпіталізований до Новомиколаївської центральної районної лікарні, де після надання йому медичної допомоги, так і не прийшовши до тями, 17.11.2014, близько 11 годин 00 хвилин помер, що підтверджується протоколом огляду місця події від 17.11.2014, лікарським свідоцтвом про смерть від 18.11.2014.
В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_10 просить у судовому засіданні дослідити докази: висновок судово-медичної експертизи №232 від 18.12.2014р., повторно допитати свідків ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 . Вирок Новомиколаївського районного суду Запорізької області від 07 грудня 2015 року, яким ОСОБА_9 визнаний винним у скоєнні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, та призначене покарання у вигляді 9 років 6 місяців, скасувати повністю, кримінальне провадження відносно ОСОБА_9 закрити.
Свої доводи обґрунтовує тим, що органом досудового розслідування не встановлено, яким саме предметом було спричинено тяжкі тілесні ушкодження потерпілому ОСОБА_12 . Також слідством не встановлено, а державним обвинуваченням не доведено механізм спричинення тяжких тілесних ушкоджень потерпілому. У даному випадку не встановлено наявність у діях особи, яка спричинила тяжкі тілесні ушкодження, від яких настала смерть потерпілого ОСОБА_12 , особливої жорстокості.
Також, захисник вказує, що суд вважав за належні та допустимі докази винуватості ОСОБА_9 показання основних свідків державного обвинувачення - ОСОБА_13 та ОСОБА_14 . Однак, слід зазначити, що допит зазначених свідків проходив без участі захисника обвинуваченого, що унеможливило останнього належним чином захистити свої права. В даному випадку суд, провівши судове засідання 21.08.2015 року, порушив право обвинуваченого ОСОБА_9 на захист, передбачене як ст. 42 КПК України, так і абз. с) п. 3 статті 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод від 04.11.1950р.
Судом залишений поза увагою той факт, що однією з первісних версій скоєння злочину була наявність неприязних відносин між ОСОБА_16 та ОСОБА_12 , крім того ОСОБА_14 перевірявся на причетність до злочину, у зв`язку з чим були застосовані негласні слідчі (розшукові) дії - зняття інформації з транспортних телекомунікаційних мереж. І в судовому засіданні не було встановлено, чому ОСОБА_14 протягом тривалого часу не давав показання щодо начеб то винуватості ОСОБА_9 у заподіянні умисних тяжких тілесних ушкоджень ОСОБА_12 . А з наведеного цілком доречним є припущення, що саме ОСОБА_14 вигідно, щоб він залишився на волі, адже він на час злочину вже був раніше судимий.
Неналежним чином вмотивоване, на думку захисту, обґрунтування суду щодо не підтвердження доказами версії обвинуваченого про те, що на момент вчинення злочину він був на ставку. При цьому суд вважає головним чинником такого висновку наявність істотних розбіжностей у показаннях свідків захисту щодо часових інтервалів.
Враховуючи викладене, захисник вважає, що висновки суду щодо доведеності провини обвинуваченого ОСОБА_9 у спричиненні умисних тяжких тілесних ушкоджень, які спричинили смерть ОСОБА_12 не доведена належними та допустимими доказами.
Крім того, судом безпідставно прийнято до уваги документ, який начебто негативно характеризує ОСОБА_9 - «Довідка-характеристика» від 21.03.2015р. №413, підписана невідомою особою від імені селищного голови. При цьому суд не надав належної оцінки показанням свідків, допитаних у судових засіданнях, які характеризували обвинуваченого лише позитивно, як особу, що не вживає спиртних напоїв та не палить. Інформація, яка викладена у «Довідці-характеристиці» ніякими доказами не підтверджена. Однак, поза увагою залишились лист-подяка від «Сотні самооборони «Запоріжжя».
Заслухавши в засіданні апеляційної інстанції доповідь судді про сутність судового рішення та аргументи скарги; в судових дебатах: апелянта - адвоката ОСОБА_10 , обвинуваченого ОСОБА_9 , захисника адвоката ОСОБА_11 , які підтримали доводи апеляційної скарги і просили вирок суду першої інстанції скасувати і закрити провадження за недоведеністю винуватості ОСОБА_9 у скоєнні інкримінованого правопорушення, потерпілу ОСОБА_7 , її представника адвоката ОСОБА_8 , прокурора, які заперечували проти задоволення апеляції і просили вирок залишити без змін; перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи скарги, колегія суддів, вважає, що апеляційна скарга захисника ОСОБА_10 задоволенню не підлягає з огляду на наступне.
Висновки суду першої інстанції щодо доведеності вини ОСОБА_9 у скоєнні інкримінованого злочину відповідно до обставин, викладених у формулюванні обвинувачення, яке суд визнав доведеним, а також щодо кваліфікації його дій ґрунтуються на повному і всебічному дослідженні наданих доказів, їх належному аналізі і оцінці, не суперечить вимогам процесуального закону і не можуть бути визнані такими що тягнуть скасування вироку.
В засіданні суду апеляційної інстанції задоволено клопотання захисту щодо допиту в судовому засіданні в якості спеціалістів представників ПрАТ «МТС Україна» щодо роз`яснення інформації про місцезнаходження телефону обвинуваченогоОСОБА_9 в час скоєння злочину. Так, спеціалісти ОСОБА_17 , який працює на посаді старшого інженера базових станцій ПрАТ «МТС Україна» і ОСОБА_18 , який працює на посаді старшого експерта з питань безпеки ПрАТ «МТС Україна» суду роз`яснили, що відповідно до роздруківки, наданій оператором мобільного зв`язку (т.1 а.с.139-140) телефон ОСОБА_9 з 17-39 до18-36 з великою вірогідністю дійсно перебував в місцевості с. Новоукраїнка, що відповідає формулюванню обвинувачення. Такий висновок спеціалісти зробили з даних, які є в роздруківці з використанням даних, що телефон діяв в зоні покриття станції, яка розташована в пос. Трудове азимут 270 і в зоні покриття станції, розташованій в пгт. Новомиколаївка, вул. Войкова, 92, азимут 120. Свої висновки спеціаліст ОСОБА_17 проілюстрував позначками на фрагменті мапи Новомиколаївського району Запорізької області. Колегія суддів вважає, що інформація, отримана від спеціалістів повністю підтверджує висновки суду першої інстанції про відповідність даних мобільного оператора обставинам, які встановлені судом і не спростовує зазначених висновків.
В судовому засіданні суду першої інстанції досліджені покази свідків ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , які покладені в обґрунтування висновків суду. Так, свідок ОСОБА_13 показав суду, що 11.11.2014 року він працював разом з потерпілим ОСОБА_12 в с. Київське, звідки їх після роботи привезли до с. Новоукраїнка. На телефон ОСОБА_21 почали дзвонити, розмови були з використанням нецензурних слів. Вони сходили до магазину і сиділи біля нього на лавочці, коли знов надійшов дзвінок на телефон ОСОБА_21 і сказали, що приїдуть примирятися. Приблизно через 40 хвилин із-за магазину вибігло декілька чоловік, один з них вдарив ОСОБА_22 ногою по голові, він упав на землю, де отримав ще удар в бік. ОСОБА_22 закривав голову руками, визирнувши з-під яких, побачив, що біля нього стоїть ОСОБА_23 , а біля ОСОБА_21 був ОСОБА_24 з биткою в руці і завдавав тому удари биткою по голові. Коли нападники пішли, ОСОБА_22 підійшов до ОСОБА_21 , який скаржився на головний біль. Також на місце події підійшов ОСОБА_19 .
Свідок ОСОБА_14 повідомив суду, що до ОСОБА_9 звертався ОСОБА_15 і просив його допомогти з ОСОБА_12 , який вимагав гроші за зламану пилку. 10.11.2014 року ОСОБА_9 дзвонив ОСОБА_21 не з власного телефону, а з телефону Гвозділка. 11.11.2014 року він, ОСОБА_14 , а також ОСОБА_9 , ОСОБА_25 та ОСОБА_26 на автомобілі останнього, близько 18 години поїхали в с. Новоукраїнка, ОСОБА_9 подзвонив ОСОБА_19 , щоб той подивився, чи сидить біля магазину ОСОБА_12 та отримав відповідь, що ОСОБА_21 сидить біля магазину у клітчастій сорочці. Прибувши у с. Новоукраїнка, вони заїхали до садиби ОСОБА_19 з боку городу. ОСОБА_19 дав ОСОБА_9 бейсбольну битку і останній разом з ОСОБА_25 і свідком пішли до магазину, а ОСОБА_26 залишився за магазином. Свідок ОСОБА_14 думав, що відбудеться розмова зі ОСОБА_21 з метою отримання грошей за образи під час телефонних розмов, але побачив, що ОСОБА_9 наніс ОСОБА_12 5-6 ударів биткою. Свідок чув, як ОСОБА_23 сказав обвинуваченому «досить» і чув постріл з садиби ОСОБА_27 . Після побиття вони знов зайшли до ОСОБА_27 і ОСОБА_9 віддав йому битку. Після цього всі поїхали до смт. Новомиколаївка, де ОСОБА_28 і ОСОБА_9 пішли до кафе «Дебют» для створення собі алібі.
Свідок ОСОБА_15 підтвердив той факт, що 10.11.2014 року він був в кафе «Дебют» і під час його телефонної розмови з ОСОБА_21 , ОСОБА_9 вирвав з його руки телефон і почав нецензурно висловлюватися на адресу ОСОБА_21 .
Свідок ОСОБА_29 показала суду, що під час телефонної розмови ввечері 10.11.2014 року ОСОБА_12 розмовляв по телефону з особою, яка користувалась телефоном ОСОБА_15 , через 5-10 хвилин телефон був переданий іншій особі, після чого почалися нецензурні висловлювання. Свідок пояснила, що особа, з якою розмовляв ОСОБА_21 запрошувала його приїхати до кафе «Дебют», але ОСОБА_12 відмовився і сказав, щоб приїхали до нього, а після розмови чекав прибуття цих осіб у вказаний день. Свідки ОСОБА_30 і ОСОБА_31 підтвердили наявність неприязних стосунків між ОСОБА_12 і ОСОБА_15 , а також факт телефонної розмови ОСОБА_12 з абонентом телефону ОСОБА_32 10.11.2014 року. Свідок ОСОБА_30 також показав, що ОСОБА_33 погрожував ОСОБА_12 «блатними».
Свідок ОСОБА_19 підтвердив факт пострілу з мисливської рушниці 11.11.2014 року близько 18 години і пояснив, що він готувався до полювання і хотів чистити рушницю, коли у світлі біля магазину побачив бійку чи побиття і зробив зауваження, але оскільки на неї не було реакції, він зробив постріл у повітря, щоб припинити протиправні дії невідомих осіб, після чого ті втекли з місця події.
Свідок ОСОБА_20 показала суду, що вона працює в магазині і 11.11.2014 року бачила, як ОСОБА_13 заходив купити пачку сигарет, через якийсь проміжок часу почула звуки, схожі на удари м`яча об стіну магазину 4 удари, виходячи, щоб подивитись, у тамбурі магазину, почула постріл. Вийшовши на вулицю, побачила ОСОБА_22 , який стояв над ОСОБА_12 , вона запитала у ОСОБА_27 , чи не він стріляв у ОСОБА_21 , на що той відповів, що стріляв у повітря.
Дослідивши в судовому засіданні роздруківки оператора мобільного зв`язку ПрАТ «МТС Україна» про час телефонних розмов телефонів, що належить ОСОБА_12 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_9 , ОСОБА_19 , ОСОБА_26 суд встановив і узгодив покази свідків із зазначеними даними оператора мобільного зв`язку, підтвердивши тим самим факт розмови 10.11.2014 року між ОСОБА_12 і телефоном, що належить ОСОБА_15 , 11.11.2014 року між телефоном, що належав ОСОБА_14 і телефоном ОСОБА_12 , 11.11.2014 року о 17-26 і 17-39 між телефоном, що належав ОСОБА_9 і телефоном ОСОБА_19 (т.1 а.с.80,84,85,128,139).
Суд першої інстанції також дослідив покази свідків ОСОБА_34 , ОСОБА_35 , ОСОБА_36 , ОСОБА_26 , ОСОБА_37 , ОСОБА_38 , ОСОБА_39 , ОСОБА_40 , ОСОБА_41 , ОСОБА_42 , ОСОБА_23 , яким надав відповідні оцінки. Так, свідки ОСОБА_43 , ОСОБА_44 , ОСОБА_45 істотних даних про обставини обвинувачення не надали.
В показаннях свідків ОСОБА_46 , ОСОБА_26 , ОСОБА_38 , ОСОБА_39 , ОСОБА_40 , ОСОБА_41 , ОСОБА_42 суд встановив істотні розбіжності щодо хронології подій і оцінив їх як такі, що не підтверджують версію обвинуваченого ОСОБА_9 про те, що він на час скоєння злочину перебував на ставку разом з ОСОБА_37 , після чого одразу повернувся до Новомиколаївки, і такими, що не спростовують доказове значення інших доказів. Так, свідок ОСОБА_26 повідомив, що події 11.11.2014 року він не пам`ятає, свідок ОСОБА_37 повідомила, що о 18 годині вона разом з обвинуваченим ОСОБА_9 перебувала на ставку, після чого ОСОБА_9 вийшов з машини біля бару «Сонечко», а вона повернулася додому приблизно о 18-20 або 18-30. Свідок ОСОБА_38 підтвердила факт зустрічі з ОСОБА_9 і ОСОБА_37 , але не змогла вказати точний час цієї зустрічі, вказуючи на проміжок часу між 17-40 і 17-45. Свідки ОСОБА_47 і ОСОБА_40 показали, що бачили ОСОБА_9 біля бару «Сонечко» близько 17-30 або 17-50, але в будь-якому разі до 18 години. Свідок ОСОБА_48 повідомив, що ОСОБА_9 11.11.2014 року повернувся додому о 17-20 -17-25, а на ставок з ОСОБА_37 поїхали через 5-10 хвилин, а також, що в цей день обвинувачений постійно був за адресою місця проживання, що суперечить як показам самого ОСОБА_9 , так і всім іншим доказам.
Суд надав критичну оцінку показам свідка ОСОБА_23 , який повідомив, що до подій 11.11.2014 року не мав причетності, оскільки це суперечить показам свідків ОСОБА_22 та ОСОБА_28 , а також показам свідка ОСОБА_49 , яка зазначила, що ОСОБА_23 погрожував їй у разі дачі показань суду, а згодом просив дати неправдиві покази про те, що ОСОБА_21 вбив не ОСОБА_9 , а ОСОБА_14 .
Дослідивши зазначені докази, суд першої інстанції дав оцінку доказового значення як кожного з них, так і їх сукупності, навівши у вироку аргументи, згідно з якими прийняв до уваги одні докази і відхилив інші. Суд дійшов обґрунтованого висновку про доведеність винуватості ОСОБА_9 у скоєнні вчинення тяжких тілесних ушкоджень, що спричинили смерть ОСОБА_12 відповідно до обставин, викладених у формулюванні обвинувачення, визнаного доведеним. Надавши розгорнуту оцінку кожному з доказів і навівши дані про узгодженість доказів між собою, суд спростував будь-які сумніви щодо обґрунтованості свого висновку. Окрім того, суд першої інстанції навів у вироку і мотиви, з яких відкинув доводи захисту щодо порушення права на захист обвинуваченого ОСОБА_9 під час допиту свідків ОСОБА_14 і ОСОБА_13 , пославшись на практику Європейського Суду з прав людини.
Дії ОСОБА_9 суд правильно кваліфікував за ст.121 ч.2 КК України.
Суд апеляційної інстанції вважає, що доводи апеляційної скарги не підлягають задоволенню з наступних підстав.
Колегія суддів не погоджується з доводами апеляційної скарги про те, що в судовому засіданні 21.08.2015 року було порушено право обвинуваченого на захист під час допиту свідків, оскільки суд першої інстанції здійснив всі належні заходи щодо забезпечення участі захисника в судовому засіданні, а саме повідомляв адвоката ОСОБА_11 , обраного обвинуваченим, про дату і час судових засідань, викликав його як письмовими повідомленнями, так і телефонними впродовж тривалого часу, однак той в судові засідання не з`являвся без повідомлення причин, залучив до участі в судовому засіданні в якості захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_50 , від участі якого ОСОБА_9 відмовився. Крім того, обвинувачений ОСОБА_9 в наступному після 21.08.2015 року засіданні відмовився від участі захисника ОСОБА_11 і залучив іншого захисника - адвоката ОСОБА_51 , якого згодом замінив на адвоката ОСОБА_10 . Таким чином, суд першої інстанції виконав всі необхідні дії щодо забезпечення права обвинуваченого на захист, але той не скористався створеними для нього умовами, оскільки обвинувачений мав захисника і мав змогу ставити питання свідкам обвинувачення, але вирішив цього не робити. Суд, беручи до уваги практику Європейського Суду з прав людини, а саме рішення у справі «Балліу проти Албанії» від 16.06.2005 року не допустив порушення права на захист обвинуваченого ОСОБА_9 .
Отже, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції створив всі необхідні і достатні умови в судовому засіданні для реалізації обвинуваченим свого права на захист, але той не побажав ними скористатися і обрав таку форму поведінки, яка свідчить про його нехтування як інтересами правосуддя встановлення істини і розгляд провадження в розумні строки, так і власними інтересами використання всіх законних заходів для захисту від обвинувачення. Обвинувачений ОСОБА_9 саботував здійснені судом заходи щодо забезпечення участі захисника в судовому засіданні 21.08.2014 року, а коли суд вичерпав можливості для цього і почав допит свідків, відмовився ще й від свого права ставити питання свідкам і давати свої пояснення. Про те, що така поведінка обвинуваченого є осмисленою формою захисту свідчить і той факт, що до закінчення судового розгляду провадження в суді першої інстанції жоден з наступних захисників не звертався до суду з клопотанням про додатковий допит свідків, які давали покази 21.08.2014 року і лише в апеляційній скарзі таке клопотання з`явилося. Відмовляючи в задоволенні цього клопотання, суд апеляційної інстанції виходив з того, що під час дослідження зазначених доказів суд не припустився порушень вимог процесуального закону, зокрема неповноти їх дослідження. Передбачаючи продовження обраної форми захисту і в суді апеляційної інстанції, після того, як з причини неявки захисника в судове засідання воно було двічі відкладено, а обвинувачений ОСОБА_9 заявив про відмову від участі в якості захисника адвоката ОСОБА_10 , колегія суддів вжила заходів щодо забезпечення участі захисника шляхом його призначення через центр безоплатної юридичної допомоги, в судове засідання з`явились адвокати ОСОБА_52 і ОСОБА_53 , які за заявою ОСОБА_24 здійснюють його захист. Колегія суддів відкидає як невідповідаючий дійсності і той довід апеляції, що в судовому засіданні 21.08.2015 року ОСОБА_9 перебував у хворобливому стані, через що не мав можливості адекватно сприймати події, що відбувалися і ставити свідкам питання чи давати пояснення, оскільки в матеріалах провадження є довідка лікаря «Швидкої допомоги» про те, що ОСОБА_9 за станом здоров`я може приймати участь в судовому засіданні. Колегія суддів констатує, що за медичними критеріями стан обвинуваченого ОСОБА_9 був таким, що не перешкоджав йому адекватно сприймати навколишні події і розуміти їх значення.
Колегія суддів вважає за необхідне також зазначити про те, що клопотання захисту про виклик спеціалістів в галузі мобільного зв`язку мало метою поставити під сумнів доказове значення інформації оператора мобільного зв`язку, яка має форму роздруківки з позначенням часу розмови, номера телефону абонента і положення телефону відповідно до певної станції транслювання сигналу. Як вбачається зі змісту вироку, суд першої інстанції проаналізував зазначену інформацію і встановив її відповідність показам свідків за часом певних телефонних розмов. Місцезнаходження станції трансляції сигналу і азимут зони перебування телефону суд сприймає як додаткову доказову інформацію, яка не має чітких і конкретних характеристик місця перебування апарату, таких як відстань від станції, точний показник кута і таке інше, оскільки ці дані залежать від фізичних процесів розповсюдження радіохвиль. В той же час, надана спеціалістами інформація про вірогідне місце перебування телефону ОСОБА_9 не тільки не спростовує, а і підтверджує висновок суду про неправдивість показів обвинуваченого про його непричетність до подій, що є предметом дослідження.
Колегія суддів не вважає таким, що підлягає задоволенню і довід апелянта про невстановлення предмету, яким спричинені ушкодження потерпілому ОСОБА_12 . Суд апеляційної інстанції виходить з того, що в судовому засіданні суду першої інстанції з показів очевидців події свідків ОСОБА_22 і ОСОБА_28 такий предмет був встановлений і зазначений у формулюванні обвинувачення, визнаного доведеним як бейсбольна битка. Не суперечить такому висновку і зміст висновку судово-медичної експертизи, в якому зазначено про те, що тілесні ушкодження ОСОБА_12 спричинені предметом, який має довгасту подовжену травматичну поверхню (ймовірно трубою, палицею, тощо). Колегія суддів не вбачає жодних протиріч, які б ставили під сумнів визначення судом предмету злочину. В той же час, зазначений предмет не знайдений і не залучений до матеріалів провадження в якості речового доказу, але колегія суддів вважає, що ця обставина істотно не впливає на правильність висновків суду першої інстанції щодо доведеності виниОСОБА_9 і не може бути визнана такою, що тягне скасування вироку.
Суд апеляційної інстанції доходить висновку про те, що докази, покладені в обґрунтування висновків суду є належними, допустимими і такими, що доповнюють один одного, складаючи таким чином систему, яка спростовує як версію обвинуваченого про його перебування в іншому місці, так і покази свідків захисту, які суперечать як показам самого ОСОБА_9 , так і один одному.
Колегія суддів не вбачає також і послідовності у твердженнях захисту про ймовірність причетності до скоєння злочину ОСОБА_14 , хоча автор апеляційної скарги наголошує на тому, що у відношенні ОСОБА_28 були застосовані негласні слідчі (розшукові) дії - зняття інформації з транспортних телекомунікаційних мереж. Висловлене припущення про те, що саме ОСОБА_28 вигідно, щоб був звинувачений ОСОБА_9 спростовується саме відсутністю системи доказів про його винуватість.
Не погоджується суд апеляційної інстанції і з тим твердженням апелянта, що суд першої інстанції залишив поза увагою той факт, що однією з первісних версій скоєння злочину була наявність неприязних відносин між ОСОБА_16 та ОСОБА_12 . Навпаки, суд приділив зазначеному факту належну увагу і наголосив на тому, що саме в цей конфлікт втрутився ОСОБА_9 і прискорив його розвиток, ставши сам учасником і активною дієвою особою цього конфлікту.
Колегія суддів вважає також, що використання судом фрази «з особливою жорстокістю» не несе за собою жодних юридичних категорій, не є кваліфікуючою ознакою інкримінованого злочину, а тому і не підлягає виключенню з формулювання обвинувачення.
Відповідно до вимог ст.72 ч.5 КК України, суд апеляційної інстанції враховує в строк позбавлення волі ОСОБА_9 термін попереднього ув`язнення з 20.03.2015 року по 02.11.2016 року включно з розрахунку 1 день попереднього ув`язнення за 2 дні позбавлення волі.
Керуючись ст. ст. 404, 407 КПК України, колегія суддів
у х в а л и л а:
апеляційну скаргу захисника ОСОБА_10 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_9 залишити без задоволення.
Вирок Новомиколаївського районного суду Запорізької області від 07 грудня 2015 року щодо ОСОБА_9 залишити без змін.
Відповідно до вимог ст.72 ч.5 КК України, врахувати в строк позбавлення волі ОСОБА_9 термін попереднього ув`язнення з 20.03.2015 року по 02.11.2016 року включно з розрахунку 1 день попереднього ув`язнення за 2 дні позбавлення волі.
Ухвала Апеляційного суду Запорізької області набирає законної сили з моменту її проголошення, проте може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з часу її проголошення, а засудженим, який утримується під вартою, в той самий строк, - з моменту отримання копії судового рішення.
Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4