АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ

Справа № 171/2046/15-к Суддя 1 інстанції ОСОБА_1
Номер провадження 11-кп/774/542/К/16 Суддя-доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
Колегія суддів судової палати з кримінальних справ Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

секретар ОСОБА_5

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі 12 липня 2016 року апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 на вирок Апостолівського районного суду Дніпропетровської області від 13 травня 2016 року, у кримінальному провадженні №0000885 відносно:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, працюючого оглядачем вагонів ПТО ст. Апостолове, перебуває у шлюбі, раніше не судимого,
обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.125 КК України, якого визнано винним та засуджено за ч.2 ст.125 КК України до покарання у вигляді 1 року виправних робіт, з відрахуванням із заробітку 20 відсотків в дохід держави.

Учасники судового провадження:

прокурор - ОСОБА_7

обвинувачений - ОСОБА_6

потерпілий - ОСОБА_8 .

В апеляційній скарзі обвинувачений просить вирок змінити, пом`якшити йому покарання, зменшивши відрахування із заробітку до 10 відсотків у дохід держави.
Вироком Апостолівського районного суду Дніпропетровської області від 13 травня 2016 рокуобвинувачений ОСОБА_6 визнаний винним за ч.2 ст.125 КК України та йому призначено покарання у виді одного року виправних робіт з відрахуванням в доход держави двадцяти відсотків із заробітку.

Вирішено питання щодо речових доказів та цивільного позову у порядку, передбаченому ст.ст. 100, 129 КПК України.

Згідно вироку суду першої інстанції, обвинувачений ОСОБА_6 21 липня 2015 року близько 19 год. 40 хв. знаходився на подвір`ї будинку АДРЕСА_1 , де між ним та дружиною ОСОБА_9 відбувалася сварка. В ході сварки батько ОСОБА_9 - ОСОБА_8 , намагаючись зупинити сварку, став відводити ОСОБА_9 з подвір`я. В цей час у ОСОБА_6 виник умисел на заподіяння тілесних ушкоджень ОСОБА_8 , після чого він вкусив ОСОБА_8 за 3-й палець лівої кисті. Далі, продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел, направлений на спричинення тілесних ушкоджень, ОСОБА_6 , після того, як ОСОБА_8 вийшов за межі подвір`я будинку, кинув в область голови потерпілого цеглину.
Внаслідок злочинних дій ОСОБА_6 потерпілому ОСОБА_8 було заподіяно тілесні ушкодження у вигляді синця в параорбітальній області ліворуч, крововиливу в склеру лівого ока, забійної рани лівої тім`яної області, забійно-рваної рани на долонній поверхні 3-го пальця лівої кисті, які відносяться до тілесних ушкоджень легкого ступеня тяжкості, що спричинили короткочасний розлад здоров`я.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги обвинувачений ОСОБА_6 зазначає про те, що судом при обранні йому міри кримінального покарання не враховано ряд обставин, у зв`язку з чим його слід визнати занадто суворим. Зокрема, судом не враховано те, що відрахування на користь держави двадцяти відсотків для нього і його сім`ї є неможливим, за причиною малого сімейного бюджету та хворобою двох малолітніх дітей, та поставить його сім`ю в скрутне матеріальне становище.

В судовому засіданні, при апеляційному розгляді, прокурор заперечував проти доводів апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_6 , просив колегію суддів залишити її без задоволення, а вирок суду першої інстанції без змін.

Обвинувачений ОСОБА_6 при апеляційному розгляді просив задовольнити його апеляційну скаргу та знизити відсоток, який підлягає відрахуванню з його заробітної плати.

Потерпілий ОСОБА_8 при розгляді апеляційної скарги обвинуваченого поклався на розсуд суду.

Відповідно до ст. 402 КПК України, заперечення на апеляційну скаргу сторонами судового провадження надані не були.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду Дніпропетровської області, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши наведені у апеляційній скарзі доводи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга обвинуваченого ОСОБА_6 , підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав.

У відповідності з вимогами ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

На підставі викладеного, колегія суддів, відповідно до ст. 404 ч.1 КПК України, не перевіряє висновки суду першої інстанції щодо фактичних обставин кримінального провадження, які не оскаржуються.
Кваліфікація дій ОСОБА_6 за ч.2 ст.125 КК України в апеляційній скарзі також не оскаржується.

При цьому, колегія суддів вважає безпідставними доводи апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_6 , щодо надмірної суворості призначеного йому покарання та можливості обрання обвинуваченому більш м`якої міри покарання, виходячи з наступного.

На думку колегії суддів, при призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_6 , суд першої інстанції керувався вимогами ст.65 КК України, врахував ступінь тяжкості вчиненого обвинуваченим кримінального правопорушення, яке відповідно до ст.12 КК України, відноситься до категорії злочинів невеликої тяжкості, дані про особу винного, який за місцем проживання характеризується з позитивної сторони, має дружину та 2-х малолітніх дітей, раніше не судимий, працює, а також те, що обвинувачений не визнавав вину у скоєному злочині, і прийшов до правомірного висновку, що необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження інших правопорушень з його боку, є призначення покарання в межах санкції ч.2 ст.125 КК України, у вигляді виправних робіт.
Колегія суддів приходить до висновку про те, що наведені судом обставини ґрунтуються на матеріалах кримінального провадження та даних судового розгляду справи.
Однак, колегія суддів приходить до висновку про те, що при визначені розміру відсотків, які підлягають відрахуванню із заробітної плати обвинуваченого ОСОБА_6 на користь держави, суд, відповідно до вимог закону, не в повній мірі врахував всі обставини, в тому числі і ті, на які обвинувачений посилається в апеляційній скарзі, а саме те, що на утриманні обвинуваченого перебувають двоє неповнолітніх дітей, які часто хворіють.

Тому, колегія суддів, з урахуванням матеріального стану обвинуваченого, позитивної характеристики за місцем проживання, перебування на утриманні обвинуваченого двох неповнолітніх дітей, вважає за можливе зменшити розмір відсотків, які підлягають відрахуванню з заробітної плати обвинуваченого ОСОБА_6 на користь держави з 20 % до 10 % щомісячно.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 задовольнити частково, а вирок Апостолівського районного суду Дніпропетровської області від 13 травня 2016 рокувідносно ОСОБА_6 , засудженого за ч.2 ст.125 КК України змінити.

Вважати засудженим ОСОБА_6 за ч.2 ст.125 КК України до одного року виправних робіт, з відрахуванням із заробітної плати 10 % , в дохід держави.

Ухвала набирає законної сили з дня її проголошення.

На судові рішення судів першої та апеляційної інстанції може бути подана касаційна скарга до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.

Судді Апеляційного суду

Дніпропетровської області

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4