У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Колегія суддів Судової палати у кримінальних справах

Верховного Суду України у складі:

головуючого ОСОБА_7,
суддів ОСОБА_8 і ОСОБА_9,
розглянувши в судовому засіданні у м. Києві 6 жовтня 2016 року заяву захисника ОСОБА_4 про перегляд ухвали колегії суддів судової палати у кримінальних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 26 квітня 2016 року щодо ОСОБА_5,

в с т а н о в и л а:

вироком Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 9 липня 2015 року ОСОБА_5 засуджено за частиною другою статті 187 Кримінального кодексу України (далі - КК) із застосуванням статті 69 КК до позбавлення волі на строк шість років з конфіскацією Ѕ частини належного йому особистого майна.

Цим же вироком засуджено також ОСОБА_6, заяву про перегляд судового рішення щодо якого не подано.

Апеляційний суд Житомирської області ухвалою від 6 жовтня 2015 року вирок щодо ОСОБА_5 залишив без зміни.

Ухвалою колегії суддів судової палати у кримінальних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 26 квітня 2016 року вирок Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 9 липня 2015 року та ухвалу Апеляційного суду Житомирської області від 6 жовтня 2015 року залишено без зміни.

У заяві захисник ОСОБА_4 порушує питання про перегляд Верховним Судом України ухвали колегії суддів судової палати у кримінальних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 26 квітня 2016 року щодо ОСОБА_5 на підставі пункту 1 частини першої статті 445 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК). Вважає, що судом касаційної інстанції неправильно застосовано норми закону України про кримінальну відповідальність, а саме: частини другої статті 187 КК. Також стверджує про допущене судом першої інстанції істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, яке полягає в тому, що судове засідання від 9 липня 2015 року проводилося без фіксації технічними засобами та ведення журналу судового засідання. Просить скасувати зазначене рішення суду касаційної інстанції.

На обґрунтування своїх доводів захисник посилається на долучені нею до заяви копії ухвал Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 20 березня 2014 року, 12 і 26 березня 2015 року та 20 серпня 2015 року.

Водночас захисник ОСОБА_4 подала клопотання про поновлення строку на подання заяви про перегляд Верховним Судом України ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 26 квітня 2016 року щодо ОСОБА_5 Причину пропуску строку обґрунтовує тим, що ухвалу колегії суддів Судової палати у кримінальних справах Верховного Суду України в якій було визначено недоліки заяви та роз'яснено про можливість повторного звернення із заявою до Верховного Суду України було отримано нею 17 вересня 2016 року.

Заслухавши суддю-доповідача та перевіривши доводи заяви і клопотання про поновлення строку, колегія суддів дійшла висновку про таке.

Згідно з частиною першою статті 447 КПК, заява про перегляд судового рішення з підстави, передбаченої пунктом 1 або 2 частини першої статті 445 цього Кодексу, подається протягом трьох місяців з дня ухвалення судового рішення, стосовно якого заявлено клопотання про перегляд, або з дня ухвалення судового рішення, на яке здійснюється посилання на підтвердження підстави, передбаченої пунктом 1 або 2 частини першої статті 445 цього Кодексу, якщо воно ухвалено пізніше.

Відповідно до копій долучених до заяви документів, оскаржувана захисником ухвала Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ щодо ОСОБА_5 була постановлена 26 квітня 2016 року. Заява про її перегляд Верховним Судом України датована захисником 23 вересня 2016 року (надійшла до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ 30 вересня 2016 року), тобто після закінчення тримісячного терміну.

Судові рішення касаційної інстанції, надані заявником на підтвердження неоднакового правозастосування, постановлені у строк, який значно перевищує тримісячний процесуальний термін, встановлений у частині першій статті 447 КПК (останнє рішення постановлено 20 серпня 2015 року).

Отже, захисник ОСОБА_4 звернулась до Верховного Суду України з вказаною заявою поза межами визначеного процесуальним законом тримісячного терміну.

Відповідно до вимог частини шостої статті 447 КПК, у разі пропущення строку, встановленого частинами першою - третьою цієї статті, з причин, визнаних поважними, суд за клопотанням особи, яка подала заяву про перегляд судового рішення, може поновити цей строк.

Під поважними причинами пропущення процесуального строку слід розуміти неможливість особи подати заяву у передбачений законом строк у зв'язку з такими обставинами, які були чи об'єктивно є непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, що подала заяву про перегляд судових рішень, пов'язані з дійсно істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливили або ускладнили можливість своєчасного звернення до суду у визначений законом строк.

Такі обставини мають бути підтверджені належними та допустимими доказами.

Як убачається з матеріалів провадження, захисник ОСОБА_4 вперше звернулась до Верховного Суду України із заявою про перегляд Верховним Судом України судових рішень щодо ОСОБА_5 в межах визначеного статтею 447 КПК строку (заява датована 21 липня 2016 року). Ухвалою Верховного Суду України від 12 вересня 2016 року їй було відмовлено у допуску справи до провадження Верховного Суду України у зв'язку з тим, що подана заява є необґрунтованою.

Наступну заяву захисником подано з пропуском визначеного законом строку (заява датована 23 вересня 2016 року). Як убачається з поданої захисником ОСОБА_4 заяви, доводи викладені нею у цій заяві аналогічні доводам викладеним у заяві від 21 липня 2016 року. З огляду на зазначене, посилання як на підставу для поновлення процесуального строку на те, що ухвалу Верховного Суду України, в якій, на її думку, визначено недоліки поданої 21 липня 2016 року заяви, вона отримала 17 вересня 2016 року, не можуть бути визнані переконливими, а причини пропуску строку поважними. Інших доводів щодо поважності причин пропуску цього строку заявником не наведено, тому у його поновленні слід відмовити, а заяву захисника ОСОБА_4 залишити без розгляду.

Ураховуючи наведене, колегія суддів вважає, що відсутні підстави для задоволення клопотання ОСОБА_4 про поновлення строку для подання заяви про перегляд ухвали колегії суддів судової палати у кримінальних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 26 квітня 2016 року щодо ОСОБА_5

На підставі викладеного, керуючись частиною шостою статті 447, статтею 450 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

відмовити захиснику ОСОБА_4 у задоволенні клопотання про поновлення строку для подання заяви про перегляд Верховним Судом України ухвали колегії суддів судової палати у кримінальних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 26 квітня 2016 року щодо ОСОБА_5.

Заяву захисника ОСОБА_4 про перегляд Верховним Судом України ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 26 квітня 2016 року щодо ОСОБА_5 - залишити без розгляду.

С у д д і :

ОСОБА_8 ОСОБА_9ОСОБА_7