АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-сс/774/882/16 Справа № 201/5067/16-к Слідчий суддя - ОСОБА_1 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
Категорія: ст. КПК України
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 липня 2016 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

Головуючого судді доповідача ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі ОСОБА_5

за участю:

прокурора ОСОБА_6

представника третьої особи, щодо майна

якої вирішується питання про арешт майна ОСОБА_7

представника потерпілої ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_9 на ухвалу слідчого судді Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 14 квітня 2016 року про арешт майна, -

ВСТАНОВИЛА:
В апеляційній скарзі ОСОБА_9 порушує питання про скасування оскаржуваної ухвали слідчого судді Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 14.04.2016 р. про арешт майна та постановлення нової ухвали, якою у задоволенні клопотання адвоката ОСОБА_8 в інтересах цивільного позивача ОСОБА_10 про арешт майна відмовити.

Оскаржуваною ухвалою слідчого судді від 14.04.2016 р. клопотання адвоката ОСОБА_8 в інтересах потерпілого ОСОБА_10 про арешт майна було задоволене, накладений арешт на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 .

Обґрунтовуючи прийняте рішення, слідчий суддя зазначив, що представником потерпілого було доведено факт заподіяння кримінальним правопорушенням шкоди та розмір цієї шкоди, що дає підстави для арешту відповідного майна з метою встановлення об`єктивної істини по кримінальному провадженню та відшкодування заподіяних збитків.

Обґрунтовуючи вимоги своєї апеляційної скарги, ОСОБА_9 зазначає, що рішення слідчого судді є необґрунтованим та незаконним, арешт був накладений з порушенням вимог процесуального закону.

Так, слідчим суддею не було взято до уваги, що розслідуване кримінальне правопорушення було вчинене ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , яким у відповідному кримінальному провадженні повідомлено про підозру. При цьому власник арештованого майна ОСОБА_9 не має відношення до вчиненого кримінального правопорушення, не є підозрюваним у даному кримінальному провадженні, будь-яких збитків потерпілій не заподіював та не несе цивільної відповідальності за дії вищезгаданих осіб.

Вказує, що арешт був накладений за відсутності об`єктивних підстав вважати, що незастосування такого заходу може потягти зникнення, втрату, пошкодження арештованого майна або настання інших наслідків, що можуть перешкодити кримінальному провадженню.

Також зазначає, що раніше за ініціативою тих самих осіб неодноразово накладалися арешти на вищезгадану квартиру, втім всі вони у подальшому були скасовані як безпідставні.

Заслухавши суддю-доповідача; представника апелянта, що апеляційну скаргу підтримав; прокурора та представника потерпілої, що проти задоволення апеляційної скарги заперечували; дослідивши надані матеріали, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про те, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому зазначеним Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, а також для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.
Згідно ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення:
1) збереження речових доказів;
2) спеціальної конфіскації;
3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;
4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Як вбачається з наданих матеріалів, оспорюваний арешт був застосований ухвалою слідчого судді, постановленою за клопотанням представника цивільного позивача, поданою з метою забезпечення цивільного позову, що узгоджується з положеннями ч. 1 ст. 171 КПК України, яка надає цивільному позивачеві право ініціювання арешту майна виключно з цією метою.

Згідно ч. 6 ст. 170 КПК України, за таких обставин арешт може бути накладений на майно обмеженого кола осіб, а саме підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, фізичної чи юридичної особи, яка в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діями (бездіяльністю) підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, а також юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження.
Зважаючи на те, що апелянт ОСОБА_9 жодного з наведених процесуальних статусів не має, його майно у забезпечення цивільного позову ОСОБА_10 арешту не підлягає, що тягне необхідність задоволення його апеляційної скарги та скасування оскаржуваної ухвали слідчого судді про накладення арешту, з постановленням нової ухвали, якою у задоволенні клопотання представника цивільного позивача про арешт майна належить відмовити.
Заперечення прокурора та представника потерпілої ОСОБА_10 колегія суддів оцінює критично, оскільки вони не спростовують вищезазначених обставин.

Посилання представника потерпілої на пропущення ОСОБА_9 строку апеляційного оскарження та попередні процесуальні рішення щодо апеляційних скарг його представників не можуть бути прийняті до уваги зважаючи на те, що оскаржувана ухвала слідчого судді була постановлена без виклику апелянта, а отже за правилами ч. 3 ст. 395 КПК України строк її апеляційного скарження для ОСОБА_9 обчислюється з дня отримання ним копії даної ухвали. Інших правил визначення моменту початку строку апеляційного оскарження у цих правовідносинах процесуальний закон не містить Оскільки доводи апелянта про отримання ним та його представником копії оскаржуваної ухвали 18.07.2016 р. нічим не спростовуються, матеріали справи будь-яких відомостей про надання йому такої копії не містять, колегія суддів не вбачає підстав для обмеження ОСОБА_9 в його праві апеляційного оскарження, що випливає з положень ст. 129 Конституції України та ст. 7 КПК України.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 131, 132, 170-173, 405, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційну скаргу ОСОБА_9 задовольнити.
Ухвалу слідчого судді Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 14 квітня 2016 року про арешт майна скасувати.
Постановити нову ухвалу, якою клопотання адвоката ОСОБА_8 , представника цивільного позивача ОСОБА_10 , про арешт майна, - залишити без задоволення.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

____________________ ____________________ ____________________

ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3