Ухвала іменем україни 14 квітня 2016 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у кримінальних справах
Вищого спеціалізованого суду України
з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючогоОСОБА_1 ,
суддівОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
при секретарі за участю прокурора засудженогоОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6
розглянула в судовому засіданні кримінальне провадження, внесене

до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0005888,

за касаційною скаргою засудженого на вирок Апеляційного суду м. Києва від 28 грудня 2015 року щодо

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , раніше неодноразово судимого, останнього разу за вироком Солом`янського районного суду м. Києва від 09 липня 2015 року за ч. 2 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки.

За вироком Подільського районного суду м. Києва від 02 жовтня

2015 року ОСОБА_6 засуджено за ч. 2 ст. 185 КК України до покарання

у виді позбавлення волі на строк 2 роки.

Відповідно до ч. 4 ст. 70 цього Кодексу за сукупністю злочинів шляхом часткового складання призначених покарань ОСОБА_6 визначено остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки 1 місяць.

Оскаржуваним вироком зазначене рішення районного суду в частині призначеного покарання скасовано та призначено ОСОБА_6 покарання за ч. 2 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі на строк 2 роки.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів, враховуючи покарання, призначене за вироком Солом`янського районного суду м. Києва від 09 липня 2015 року, визначено остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки.

Відповідно до вироку суду ОСОБА_6 визнано винуватим у тому, що він у 2014 році у м. Києві неодноразово повторно викрадав чуже майно з автомобілів шляхом розбиття скла або відчинення ножицями, а саме:

- 18 серпня у нічний час на АДРЕСА_2 панель від автомагнітоли, завдавши ОСОБА_7 матеріальної шкоди на суму 341,66 грн;

- 23 серпня у нічний час на АДРЕСА_3 автомагнітолу, завдавши ОСОБА_8 матеріальної шкоди на суму 855 грн;

- 28 серпня у нічний час на АДРЕСА_4 бензопилу, завдавши ОСОБА_9 матеріальної шкоди на суму 330 грн;

- 05 вересня у нічний час на АДРЕСА_5 мобільний телефон з сім-карткою та карткою пам`яті, завдавши ОСОБА_10 матеріальної шкоди у розмірі 730 грн;

- 05 вересня приблизно об 11.00 год. на АДРЕСА_6 ноутбук, завдавши ОСОБА_11 матеріальної шкоди на суму 2500 грн;

- 12 вересня у нічний час на АДРЕСА_7 навігатор, мобiльний телефон з сім-карткою, завдавши ОСОБА_12 матеріальної шкоди на суму 1778,66 грн;

- 12 вересня у нічний час на АДРЕСА_8 автомагнітолу та портфель, завдавши ОСОБА_13 матеріальної шкоди на суму 500 грн;

- 15 вересня у нічний час на АДРЕСА_6 GPS навігатор, переносну радіостанцію, автомагнітолу, брелок від сигналізації, завдавши ОСОБА_14 матеріальної шкоди на суму 4147 грн;
- 15 вересня у нічний час на АДРЕСА_9 автомагнітолу, завдавши ОСОБА_15 , матеріальної шкоди у сумі 1734 грн;

- 18 вересня у нічний час на АДРЕСА_10 відеореєстратор, мобільний телефон, набір інструментів, болгарку, завдавши

ОСОБА_16 матеріальної шкоди на суму 2054,90 грн;

- 19 вересня у нічний час на вул. В. Порика відеореєстратор, завдавши ОСОБА_17 матеріальної шкоди на суму 570 грн;

- 24 вересня у нічний час на АДРЕСА_11 перфоратор, шуруповерт, дрель та елекролобзик, завдавши ОСОБА_18 матеріальної шкоди на суму 4 483,64 грн;
- 02 жовтня у нічний час на АДРЕСА_12 навігатор та зарядний пристрій, завдавши ОСОБА_19 матеріальної шкоди на суму 1049,40 грн;

- 05 жовтня у нічний час на АДРЕСА_13 відеореєстратор та карту пам`яті, завдавши ОСОБА_20 матеріальної шкоди у розмірі

1225,50 грн;

- 06 жовтня у нічний час на АДРЕСА_2 відеореєстратор, завдавши ОСОБА_21 матеріальної шкоди на суму 1197 грн;
- 07 жовтня у нічний час на АДРЕСА_14 відеореєстратор та карту пам`яті, завдавши ОСОБА_22 матеріальної шкоди на суму 696,66 грн;

- 08 жовтня у нічний час на АДРЕСА_15 автомагнітолу, завдавши ОСОБА_23 матеріальної шкоди на суму 230 грн.
У касаційній скарзі засуджений просить змінити оскаржуваний вирок апеляційного суду через невідповідність призначеного йому покарання тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та його особі, унаслідок суворості.
Заслухавши доповідь судді, доводи засудженого, який просив задовольнити його касаційну скаргу, прокурора, який заперечував проти задоволення цієї скарги і просив залишити без зміни оскаржуване судове рішення, перевіривши матеріали кримінального провадження й обговоривши доводи, наведені у скарзі, колегія суддів дійшла висновку, що підстави для задоволення касаційної скарги відсутні.
Так, згідно зі ст. 433 КПК України суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального й процесуального права, правильність правової оцінки обставин, і не має права досліджувати докази, встановлювати й визнавати доведеними обставини, яких не було встановлено в оскарженому судовому рішенні, а також вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

При цьому засуджений не оспорює доведеності своєї винуватості

у вчиненні інкримінованих йому протиправних діянь та правильності кваліфікації своїх дій за ч. 2 ст. 185 КК України.

Доводи ж про невідповідність призначеного ОСОБА_6 покарання тяжкості вчинених протиправних діянь та особі засудженого унаслідок суворості є необґрунтованими.

Так, мотивуючи своє рішення щодо справедливого виду та міри покарання, яке необхідно призначити ОСОБА_6 , суд урахував тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, яке відноситься до злочинів середньої тяжкості, дані про особу засудженого, а також обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання. Зокрема, суд взяв до уваги, що ОСОБА_6 раніше був судимий, позитивно характеризується за місцем проживання, не перебуває на обліку у лікарів нарколога чи психіатра.
Обставиною, що пом`якшує покарання ОСОБА_6 , суд визнав щире каяття, а обставиною, що обтяжує, рецидив злочинів.

Оцінивши наведені обставини в їх сукупності, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про необхідність призначення винній особі покарання у виді позбавлення волі у межах санкції частини інкримінованої їй статті закону України про кримінальну відповідальність, визначивши остаточне покарання за сукупністю злочинів на підставі положень ч. 4 ст. 70 КК України.
Апеляційний суд, оцінюючи правильність та справедливість призначеного ОСОБА_6 покарання, урахував зазначені обставини, а також узяв до уваги, що засуджений, будучи неодноразово судимим, у тому числі за скоєння корисливих злочинів, після відбування покарання знову вчинив 17 крадіжок з автомобілів, завданої потерпілим шкоди не відшкодував, не працює, на підставі чого суд дійшов обґрунтованого висновку про те, що остаточне покарання, призначене ОСОБА_6 за сукупністю злочинів, не можна вважати достатнім за його розміром.

При цьому суд апеляційної інстанції, встановивши факт несправедливості призначеного засудженому покарання унаслідок м`якості, усунув таке порушення, скасувавши вирок в частині призначеного покарання та постановивши своє рішення, призначивши ОСОБА_6 остаточне покарання за сукупністю злочинів у виді позбавлення волі на строк 3 роки.

З урахуванням наведених обставин, які мають значення для визначення справедливого виду та розміру покарання винній особі, кількості епізодів протиправних діянь, скоєних ОСОБА_6 , що свідчить про його схильність до протиправної діяльності, покарання у виді та розмірі, які було визначено судом апеляційної інстанції, є справедливим і відповідає вимогам ст. 65 КК України щодо мети покарання. З огляду на загальну характеристику особи засудженого воно сприятиме його виправленню та перевихованню, а також попередить вчинення нових протиправних діянь.

Підстав вважати це покарання несправедливим унаслідок суворості, підстав для його пом`якшення чи застосування положень ст. 69 або

ст. 75 зазначеного Кодексу колегія суддів не вбачає навіть з урахуванням доводів засудженого, наведених у його касаційній скарзі.
Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які би перешкодили чи могли перешкодити суду повно й усебічно розглянути провадження і постановити законне, обґрунтоване та справедливе рішення, у матеріалах провадження не встановлено.
Керуючись статтями 433, 434, 436 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

вирок Апеляційного суду м. Києва від 28 грудня 2015 року щодо ОСОБА_6 залишити без зміни, а касаційну скаргу засудженого без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення

й оскарженню не підлягає.

Судді:

_______________ ОСОБА_1 __________________ ОСОБА_2 _________________ ОСОБА_3