Справа № 480/1831/16-к
Провадження № 1-кп-480/182/16
Вирок
Іменем України
21 липня 2016 року Миколаївський районний суд Миколаївської області у складі:
Головуючого-судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря ОСОБА_2
прокурора ОСОБА_3
захисника ОСОБА_4
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Миколаєві справу за обвинуваченням: ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 уроженця с.Сергіївка, Новотроїцького району, Херсонської області, громадянина України, освіта повна загальна середня, не одруженого, не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого.
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.408 КК України, -
Встановив:
14.03.2015 року ОСОБА_5 був призваний ІНФОРМАЦІЯ_2 для проходження військової служби за мобілізацією.
Наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 14.03.2015 року № 51 солдат ОСОБА_5 зарахований до списків особового складу частини, поставлений на всі види забезпечення та призначений на посаду курсанта навчального батальону даної військової частини.
Відповідно до ст. 65 Конституції України захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності, шанування її державних символів є обов`язком громадян України.
Згідно ст. 1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» особливий період це період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.
Також, у ст. 1 Закону України «Про оборону України» надається визначення терміну особливий період це період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.
З моменту видання виконувачем обов`язків Президента України Указу «Про часткову мобілізацію» № 303/2014 від 17.03.2014 року на території України почав діяти особливий період, який триває до теперішнього часу.
Згідно п.п. 1, 3 ч. 3 ст. 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» військовослужбовці вважаються такими, що виконують обов`язок військової служби на території військової частини або в іншому місці роботи (занять) протягом робочого (навчального) часу, включаючи перерви, встановлені розпорядком (розкладом занять) чи поза військовою частиною, якщо перебування там відповідає обов`язкам військовослужбовця або його направлено туди за наказом відповідного командира (начальника).
Про особливий період несення військової служби та порядок проходження військової служби солдату ОСОБА_5 достеменно було відомо, і до часу самовільного залишення місця служби останній дотримувався встановленого порядку несення служби та виконував покладені на нього завдання.
28.03.2015 року солдат ОСОБА_5 діючи умисно, з метою ухилитися від військової служби, в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, самовільно залишив табірний збір військової частини НОМЕР_1 на території НОМЕР_2 загальновійськового полігону « ІНФОРМАЦІЯ_3 » АДРЕСА_2 та продовжував незаконно перебувати поза його межами до 28.05.2016 року, проводячи час на власний розсуд, приховуючи свою належність до Збройних Сил України, не повідомляючи про себе органам військового управління та правоохоронним органам, як про військовослужбовця, який самовільно залишив місце служби.
В судовому засіданні ОСОБА_6 визнав себе винними повністю і суду пояснив, що, дійсно, в період з березня 2015 року по травень 2016 року самовільно залишив місце служби, на навчальному полігоні в АДРЕСА_2 , де він проходив військову службу.
Дослідивши матеріали кримінального провадження, суд вважає доведеною вину обвинуваченого в інкримінованосу йому діянні. Це підтверджується сукупністю наступних доказів.
Відповідно до наказу № 51 від 14.03.2015 року командира військової частини НОМЕР_1 , солдат ОСОБА_5 зарахований до списків особового складу частини, поставлений на всі види забезпечення та призначений на посаду курсанта навчального батальону даної військової частини.
Відповідно до акту службового розслідування по факту самовільного залишення військової частини НОМЕР_1 військовослужбовцем ОСОБА_5 було проведено відповідну перевірку.
Таким чином, в судовому засіданні встановлено, що дії ОСОБА_6 належить кваліфікувати за ч.3 ст.408 КК України самовільне залишення місця служби з метою ухилитися від військової служби, вчиненому в умовах особливого періоду, крім воєнного стану.
При обранні покарання суд враховує, що ОСОБА_6 , раніше не судимий, за місцем проживання характеризується позитивно, повністю визнав свою вину і в скоєному розкаявся.
Враховуючи викладене, суд вважає, що у відношенні ОСОБА_6 можливо та доцільно призначити покарання із застосуванням ст.75 КК України та встановленням обмежень, передбачених ст.76 КК України.
Керуючись ст.ст.368, 370 КПК України суд,-
ОСОБА_5 визнати винними у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.408 КК України та призначити йому покарання - п`ять років позбавлення волі. На підставі ст..75 КК України, звільнити ОСОБА_5 від відбування призначеного покарання, якщо він протягом іспитового строку - три роки, не вчинить нового кримінального правопорушення. У відповідності до ст..76 КК України, зобов`язати ОСОБА_5 періодично з`являтися для реєстрації в органи кримінально-виконавчої системи, повідомляти органи кримінально-виконавчої системи про зміну місця проживання та роботи, не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу органів кримінально-виконавчої системи.
Міру запобіжного заходу у відношенні ОСОБА_5 у вигляді цілодобового домашнього арешту- скасувати.
На вирок може бути подана апеляція до судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Миколаївської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Суддя: