Справа № 190/847/16-к
Провадження №1-кп/190/54/16
ЄРДР №
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 квітня 2016 року м. П`ятихатки

П`ятихатський районний суд Дніпропетровської області

у складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря

судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілого ОСОБА_4 ,

обвинуваченої ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000144 за обвинуваченням

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка народилася в с. Трудолюбівка П`ятихатського району Дніпропетровської області, громадянки України, маючої повну вищу освіту, не замужем, не працюючої, раніше не судимої, зареєстрованого на АДРЕСА_1 , фактично проживаючої на АДРЕСА_2 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 185 ч. 3 КК України,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_5 10 січня 2016 року приблизно о 18.00 год., керуючись раптово виниклим корисливим умислом, спрямованим на таємне викрадення чужого майна, знаходячись за місцем свого проживання по АДРЕСА_2 , вирішила викрасти майно, належне ОСОБА_4 .. Реалізуючи свій злочинний умисел, з корисливої заінтересованості ОСОБА_5 цього ж дня близько 18.30 год. прийшла до садиби АДРЕСА_3 , скориставшись відсутністю господаря ОСОБА_4 , таємно проникла через хвіртку до садиби, підійшла до приміщення сараю, де шляхом пошкодження навісного замка вхідних дверей проникла в його приміщення, звідки таємно викрала велосипед марки «Україна». З викраденим з місця вчинення злочину ОСОБА_5 зникла, розпорядившись ним на власний розсуд, чим спричинила потерпілому ОСОБА_4 матеріальну шкоду на суму 1079 гривень.
Обвинувачена ОСОБА_5 свою вину в інкримінованому їй кримінальному правопорушенні, передбаченому ст. 185 ч. 3 КК України, визнала повністю і показала, що дійсно 10.01.2016 р. таємно викрала з приміщення сараю сусіда ОСОБА_4 велосипед, який мала намір реалізувати з метою виручити гроші, оскільки на той час склалися матеріальні труднощі. Велосипед прикотила за місцем свого проживання, а пізніше його було вилучено працівниками поліції. У вчиненому щиро кається і запевняла суд в тому, що не вчинятиме нові злочини.

Потерпілий ОСОБА_4 цивільний позов не заявляв, претензій до обвинуваченої не висловив.

Відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України за згодою учасників процесу судом визнано недоцільним дослідження доказів стосовно фактичних обставин провадження, які ніким з учасників процесу не оспорюються. При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений та інші учасники правильно розуміють зміст цих обставин, сумніву у добровільності та істинності їх позицій немає.

При вказаних обставинах суд вважає, що винуватість обвинуваченої ОСОБА_5 у вчиненні вищезазначеного кримінального правопорушення, віднесеного відповідно до ст. 12 ч. 4 КК України до категорії тяжких злочинів, в судовому засіданні доведена повністю, а її дії слід кваліфікувати за ст. 185 ч. 3 КК України як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднана з проникненням у сховище.

Призначаючи покарання ОСОБА_5 суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винної, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Так, ОСОБА_5 є особою, яка раніше до кримінальної відповідальності не притягувалася, на обліках у лікарів нарколога і психіатра не перебуває, за місцем проживання характеризується посередньо, не працює, авторитетом у жителів с. Мар`янівка не користується, скарг і заяв на її поведінку до сільської ради не надходило.

До обставин, що пом`якшують покарання ОСОБА_5 відповідно до ст. 66 КК України суд відносить щире каяття. Обставин, які б згідно ст. 67 цього Кодексу обтяжували її покарання, суд не встановив.

Враховуючи зазначені обставини суд вважає, що ОСОБА_5 слід обрати покарання у виді позбавлення волі, однак, враховуючи те, що вона є особою раніше не судимою, має постійне місце проживання і висловлює наміри щодо недопущення в подальшому протиправних діянь, дійшов висновку про можливість її виправлення без призначення реального покарання, що буде необхідним і достатнім для її виправлення і попередження вчинення нових злочинів, застосувавши положення п.п. 3, 4 ст. 76 КК України.

Цивільний позов у справі не заявлений.

Вирішуючи долю речових доказів суд дійшов висновку, що велосипед марки «Україна», визнаний речовим доказом у цій справі постановою слідчого від 29.02.2016 року, який переданий під розписку потерпілому ОСОБА_4 , слід залишити потерпілому, як такий, що має цінність для нього та є його власністю.

Керуючись ст.ст. 370, 371, 373-376 КПК України, суд

у х в а л и в:

ОСОБА_5 визнати винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 185 ч. 3 КК України, і призначити покарання 3 роки позбавлення волі.

Відповідно до ст.ст. 75, 76 п.п. 3, 4 КК України ОСОБА_5 звільнити від призначеного покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк тривалістю 2 роки з покладенням обов`язків: повідомляти органи кримінально-виконавчої системи про зміну місця проживання і роботи, періодично з`являтися для реєстрації.

Речові докази: велосипед марки «Україна» залишити потерпілому ОСОБА_4 ..

Вирок може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Дніпропетровської області через суд першої інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Головуючий суддя ОСОБА_1