Ухвала іменем україни 18 серпня 2016 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у кримінальних справах
Вищого спеціалізованого суду України
з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючогоОСОБА_1 ,
суддівОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
при секретарі за участю прокурора захисника засудженогоОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7
розглянула в судовому засіданні кримінальне провадження, внесене

до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001572

від 09 липня 2014 року за касаційною скаргою захисника ОСОБА_6 на вирок Придніпровського районного суду м. Черкас від 29 вересня

2015 року та ухвалу Апеляційного суду Черкаської області від 17 грудня 2015 року щодо

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця

с. Матусів Шполянського району Черкаської області, жителя АДРЕСА_1 , такого, що судимостей не мав.

За вироком Придніпровського районного суду м. Черкас від

29 вересня 2015 року, залишеним без зміни ухвалою Апеляційного суду Черкаської області від 17 грудня 2015 року, ОСОБА_7 засуджено за ч. 1 ст. 286 КК України до покарання у виді обмеження волі на строк 2 роки без позбавлення права керувати транспортними засобами.

На підставі ст. 75 цього Кодексу ОСОБА_7 звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком тривалістю

2 роки.

Згідно із судовими рішеннями ОСОБА_7 визнано винуватим

у тому, що він 08 липня 2014 року приблизно о 12.15 год., керуючи автомобілем «ГАЗ-3307», державний номерний знак НОМЕР_1 , рухаючись по просп. Хіміків у напрямку від вул. Сурікова

до вул. В. Черновола у м. Черкасах, порушив вимоги пунктів 2.3 (б), 10.1 Правил дорожнього руху України, проявив неуважність, перед початком зміни напрямку руху, не переконався, що це буде безпечно і не створить перешкод або небезпеки для інших учасників руху, під час виконання маневру повороту ліворуч не надав дороги мотоциклу «Ямаха», державний номерний знак НОМЕР_2 , який рухався в попутному напрямку по зустрічній смузі, виконуючи маневр обгону, допустив зіткнення з цим транспортним засобом.
У результаті дорожньо-транспортної пригоди водій мотоциклу ОСОБА_8 отримав тілесні ушкодження середньої тяжкості.
У касаційній скарзі захисник засудженого просить скасувати оскаржувані судові рішення і призначити новий розгляд у суді першої інстанції через неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність. При цьому він стверджує, що в діях його підзахисного відсутній склад злочину, оскільки зіткнення транспортних засобів, за його твердженням, сталось унаслідок порушення Правил дорожнього руху України ОСОБА_8 (потерпілим), а не ОСОБА_7 .
Заслухавши доповідь судді, доводи захисника та засудженого, які підтримали касаційну скаргу та просили її задовольнити, прокурора, який заперечив проти задоволення касаційної скарги і просив залишити без зміни оскаржувані судові рішення, перевіривши матеріали кримінального провадження й обговоривши доводи, наведені у скарзі, колегія суддів дійшла висновку, що підстави для задоволення касаційної скарги відсутні.
Так, відповідно до ст. 433 КПК України суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального й процесуального права, правильність правової оцінки обставин, і не має права досліджувати докази, встановлювати й визнавати доведеними обставини, яких не було встановлено в оскарженому судовому рішенні, а також вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

Тобто під час касаційного розгляду кримінального провадження колегія суддів виходить із фактичних обставин вчинення кримінального правопорушення, встановлених судом, а неповнота досудового розслідування чи судового розгляду, а також невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи не є предметом розгляду суду касаційної інстанції.
Доводи захисника про відсутність у діях його підзахисного складу кримінального правопорушення виявилися необґрунтованими і спростовуються доказами, наявними в матеріалах провадження.

Зокрема, доводи захисника про те, що в діях ОСОБА_7 відсутня об`єктивна сторона інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, оскільки останній не порушував Правил дорожнього руху України, спростовуються даними, які містяться у висновку судової автотехнічної експертизи № 4/349 від 26 серпня 2014 року, показаннями потерпілого та експерта.

Як убачається зі змісту наведеного документа, дорожньо-транспортна пригода (зіткнення автомобіля «ГАЗ-3307», державний номерний знак НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_7 , з мотоциклом «Ямаха», державний номерний знак НОМЕР_2 , яким керував ОСОБА_8 ) сталася при створенні небезпеки для руху водію мотоциклу ОСОБА_8 , який виконував обгін, тобто водій автомобіля ОСОБА_7 перед початком зміни напрямку руху повинен був упевнитися в безпечності виконання повороту ліворуч і не створювати перешкод для виконання обгону водію мотоциклу. Тому дії водія автомобіля не відповідали вимогам п. 10.1 Правил дорожнього руху України, що з технічної точки зору знаходились в причинному зв`язку з наступом даної події. Оскільки проведеними вище дослідженнями встановлено, що ОСОБА_8 не мав технічної можливості уникнути зіткнення з автомобілем, яким керував ОСОБА_7 , шляхом застосування екстреного гальмування, тому в діях ОСОБА_8 відсутні порушення вимог Правил дорожнього Руху України, які би знаходилися з технічної точки зору. у причинному зв`язку з настанням даної події.

Крім того, експерт ОСОБА_9 , який проводив зазначену експертизу, будучи допитаним у ході судового розгляду, показав, що ОСОБА_7 почав маневр повороту ліворуч коли ОСОБА_8 рухався по зустрічній смузі руху, тобто паралельно колоні автомобілів, і ОСОБА_7 перед початком маневру повинен був його бачити у дзеркало заднього виду.

За показаннями потерпілого ОСОБА_8 , у той час, коли він виконував маневр обгону, рухаючись по зустрічній смузі, водій автомобіля «ГАЗ», який рухався в попутному напрямку, раптово увімкнув поворот і почав повертати ліворуч. Оскільки відстань між мотоциклом, яким він керував, та автомобілем «ГАЗ» була невеликою, відбулося зіткнення зазначених транспортних засобів.

Зазначеними доказами було обґрунтовано висновок суду про обставини дорожньо-транспортної пригоди, відповідно до якого

ОСОБА_7 , не переконавшись у безпечності свого маневру для інших учасників дорожнього руху, почав здійснювати поворот ліворуч, у той час коли ОСОБА_8 уже рухався по зустрічній смузі, здійснюючи маневр обгону.

Тобто водій автомобіля ОСОБА_7 порушив вимоги п. 10.1 Правил дорожнього руху України, що і є об`єктом кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України.

При цьому, навіть за наявності порушень правил дорожнього руху України у діях ОСОБА_8 під час здійснення ним обгону, як про це стверджує сторона захисту, не позбавляло ОСОБА_10 обов`язку перед зміною напрямку руху переконатися в безпечності свого маневру, і в тому, що це не створить небезпеки чи перешкод для інших учасників дорожнього руху.

Що стосується тверджень захисника про відсутність у

ОСОБА_7 суб`єктивної сторони інкримінованого йому кримінального правопорушення, оскільки кожний учасник дорожнього руху має право розраховувати на те, що й інші учасники виконують Правила дорожнього руху України, а водій автомобіля не міг передбачити появи на дорозі, де він виконував маневр, водія мотоциклу, унаслідок чого станеться зіткнення їх транспортних засобів, то ці доводи також є безпідставними і спростовуються уже наведеними доказами.

Неспроможними є і твердження захисника про те, що негативне вирішення судом клопотань сторони захисту про призначення комплексної автотехнічної експертизи є істотним порушенням процесуального закону, оскільки позитивне вирішення заявлених у ході судового розгляду клопотань є правом, а не обов`язком суду. І відмова в їх задоволенні не може бути істотним порушенням процесуального закону.

Крім того, аналогічні доводи про відсутність у діях ОСОБА_7 складу кримінального правопорушення захисник наводив у своїй апеляційній скарзі, вони перевірялися судом апеляційної інстанції, який визнав їх безпідставними. Ухвала цього суду належним чином мотивована згідно з вимогами ст. 419 КПК України.

Отже, у задоволенні касаційної скарги сторони захисту необхідно відмовити.
Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які би перешкодили чи могли перешкодити суду повно й усебічно розглянути провадження і постановити законне, обґрунтоване та справедливе рішення,

у матеріалах провадження не встановлено.
Керуючись статтями 433, 434, 436 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

вирок Придніпровського районного суду м. Черкас від 29 вересня 2015 року та ухвалу Апеляційного суду Черкаської області від 17 грудня 2015 року щодо ОСОБА_7 залишити без зміни, а касаційну скаргу захисника ОСОБА_6 без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення й оскарженню не підлягає.

Судді:

_______________ ОСОБА_1 _______________ ОСОБА_2 _________________ ОСОБА_3