Справа № 448/22/16-к Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/783/367/16 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 квітня 2016 року м. Львів.

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Львівської області

під головуванням судді ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
секретаря судового засідання ОСОБА_5
розглянула у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги заступника прокурора Львівської області ОСОБА_6 та прокурора Городоцької місцевої прокуратури на вирок Мостиського районного суду Львівської області від 28.01.2016 року відносно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с.О.Розово Чебулинського району Кемеровської області РФ, жительки та зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , обвинуваченої за ч.2 ст.191, ч.1 ст.366 КК України

з участю прокурора ОСОБА_8

ВСТАНОВИЛА:

заступник прокурора Львівської області ОСОБА_6 та прокурор Городоцької місцевої прокуратури подали апеляційну скаргу на вирок Мостиського районного суду Львівської області від 28.01.2016 року, в якій просять провести судове слідство у кримінальному провадженні стосовно ОСОБА_7 за ч. 2 ст. 191, ч. 1 ст. 366 КК України.

Вирок Мостиського районного суду Львівської області від 28.01.2016 року відносно ОСОБА_7 скасувати у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність.

Ухвалити новий вирок, яким засудити ОСОБА_7 за ч.2 ст.191 КК України на 1 (один) рік 2 (два) місяці позбавлення волі з позбавленням права обіймати посади, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських обов`язків, строком на 1 (один) рік 2 (два) місяці; за ч.1 ст.366 КК України - до штрафу в розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 510 (п`ятсот десять) гривень, з позбавленням права обіймати посади, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських обов`язків, строком на 1 (один) рік.

На підставі ч.1 ст.70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим визначити ОСОБА_7 до відбуття остаточне покарання 1 (один) рік 2 (два) місяці позбавлення волі з позбавленням права обіймати посади, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських обов`язків, строком на 1 (один) рік 2 (два) місяці.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_7 від відбування основного покарання у виді позбавлення волі з іспитовим строком на 1 (один) рік. Врешті вирок залишити без змін.

Вироком Мостиського районного суду Львівської області від 28.01.2016 року визнано винною та засуджено ОСОБА_7 за ч.2 ст.191 КК України на 1 (один) рік 2 (два) місяці позбавлення волі з позбавленням права обіймати посади, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських обов`язків, строком на 1 (один) рік 2 (два) місяці; за ч.1 ст.366 КК України - до штрафу в розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 510 (п`ятсот десять) гривень, з позбавленням права обіймати посади, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських обов`язків, строком на 1 (один) рік.

На підставі ч.1 ст.70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим визначено ОСОБА_7 до відбуття остаточне покарання 1 (один) рік 2 (два) місяці позбавлення волі з позбавленням права обіймати посади, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських обов`язків, строком на 1 (один) рік 2 (два) місяці та штраф в сумі 510 (п`ятсот десять) гривень.

Ухвалено відповідно до вимог ч.3 ст.72 КК України покрання у виді штрафу виконувати самостійно.

На підставі ст.75 КК України ОСОБА_7 від відбування основного покарання у виді позбавлення волі звільнено з випробуванням з іспитовим строком на 1 (один) рік з покладенням відповідно до ст.76 КК України обов`язку не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи, та періодично з`являтись в цю інспекцію для реєстрації, якщо вона протягом визначеного судом іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на неї обов`язки.

Цивільний позов прокурора Мостиського району в інтересах держави в особі Мостиської комунальної центральної районної лікарні залишено без розгляду. Вирішено питання з речовими доказами та процесуальними витратами.

На думку прокурорів, які не оспорюють доведеність вини обвинуваченої та правильності кваліфікації її дій, вирок Мостиського районного суду Львівської області від 28.01.2016 року відносно ОСОБА_7 є незаконним і таким, що підлягає скасуванню з підстав неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність в частині призначення покарання.

В своїх доводах зазначає, що призначаючи ОСОБА_7 покарання, суд першої інстанції припустився помилки. У резолютивній частині вироку суд, призначивши покарання за кожен злочинок ремо, визначив остаточне покарання ОСОБА_7 на підставі. 1 ст. 70 КК України, із застосуванням принципу поглинання менш суворого покарання більш суворим, 1 (один) рік 2 (два) місяці позбавлення волі з позбавленням права обіймати посади , пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно- господарських обов`язків, строком на 1 рік 2 місяці та штраф в сумі 510 грн.

Такім чином, суд першої інстанції невірно застосував принцип поглинення менш суворого покарання більш суворим, оскільки при такому, покарання у виді штрафу поглинається покаранням у виді позбавлення волі.

Крім цього, судом після застосування принципу поглинання менш суворого покарання більш суворим безпідставно визначено у вироку про самостійне виконання покарання у виді штрафу, на підставі ч. 3 ст. 72 КК України.

Вважає, що суд першої інстанції не застосував закон, який підлягав застосуванню, а це відповідно є підставою для скасування вироку.

При апеляційному розгляді справи прокурор підтримав вимогу та доводи його апеляційної скарги.

Згідно вироку суду, обвинувачена ОСОБА_7 , перебуваючи згідно наказу головного лікаря Мостиської комунальної центральної районної лікарні №44 від 18.03.1976р. на посаді завідувача фельдшерсько-акушерським пунктом с. Липники Мостиського району, будучи наділеною організаційно-розпорядчими та адміністративно-господарськими функціями, тобто будучи службовою особою, зловживаючи своїм службовим становищем, з корисливих мотивів та з метою заволодіння чужим майном в період з лютого 2012р. по грудень 2014р., зокрема під час встановлених годин робочого часу згідно табелю робочого часу здійснювала перетин державного кордону України, тобто у робочий час залишала робоче місце та фактично здійснювала виїзд за межі території України, натомість вносила в офіційний документ - табелі обліку робочого часу (за лютий 2012р., березень 2012р., квітень 2012р., травень 2012р., червень 2012р., липень 2012р., листопад 2012р., грудень 2012р., січень 2013р., березень 2013р., квітень 2013р., червень-липень 2013р., березень 2014р., червень 2014р., липень 2014р. та грудень 2014р.) завідомо неправдиві відомості щодо перебування її у той час на робочому місці, підтверджувала такі своїм підписом та передавала в бухгалтерію Мостиської комунальної центральної районної лікарні, на підставі чого їй нараховано та зайво виплачено заробітну плату в загальній сумі 3 675,26 грн. (в тому числі за 10.02.2012р., 11.02.2012р., 23.03.2012р., 24.03.2012р., 02.04.2012р., 11.05.2012р., 12.05.2012р., 14.05.2012р., 18.05.2012р., 19.05.2012р., 29.06.2012р., 30.06.2012р., 06.07.2012р., 07.07.2012р., 09.07.2012р., 10.07.2012р., 11.07.2012р., 12.07.2012р., 13.07.2012р., 14.07.2012р.. 10.11.2012р., 28.12.2012р., 29.12.2012р., 31.12.2012р., 02.01.2013р., 07.03.2013р., 09.03.2013р., 11.03.2013р., 22.03.2013р., 23.03.2013р., 04.04.2013р., 01.06.2013р., 06.07.2013р., 03.03.2014р., 04.03.2014р., 05.03.2014р., 27.06.2014р., 30.06.2014р., 08.07.2014р., 24.12.2014р.).

Заслухавши доповідача, прокурора, колегія суддів вважає, що апеляції прокурора Львівської області ОСОБА_6 та прокурора Городоцької місцевої прокуратури підлягають задоволенню частково з наступних підстав.

Висновок місцевого суду про доведеність винуватості ОСОБА_7 у вчиненні зазначених у вироку злочинних дій відповідає фактичним обставинам справи, підтверджується зібраними у справі та перевіреними в судовому засіданні доказами і є обгрунтованим.

Вина ОСОБА_7 та правильність кваліфікації її дій не оспорюється в апеляційних скаргах, які, на думку колегії суддів, вірно кваліфіковано за ч.2 ст.191 та ч.1 ст.366 КК України.

Щодо призначення судом покарання обвинуваченій ОСОБА_7 , то слід зазначити наступне.

Згідно з ч. 1 ст. 70 КК України, при сукупності злочинів суд, призначивши покарання (основне і додаткове) за кожний злочин окремо, визначає остаточне покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим або шляхом повного чи часткового складання призначених покарань.

Однак, у разі призначення за один із злочинів такого виду покарання, яке не підлягає складанню, згідно з положеннями ч. 3 ст. 72 КК України це є штраф та позбавлення права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю, закон не виключає і можливість його поглинення більш суворим покаранням, призначеним за інший злочин, оскільки це не суперечить вимогам ч. 1 ст. 70 КК України.

Згідно п. 21 Постанови Пленуму ВСУ від 24.10.2003р., суд вправі визначити остаточне покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим при призначенні за окремі злочини, що входять у сукупність, покарання як одного виду, так і різних.

Колегія суддів вважає, що слід погодитися із доводами прокурорів, що місцевий суд, призначаючи покарання засудженому, не дотримався вимог ст.70 КК України, невірно застосував принцип поглинення менш суворого покарання більш суворим, оскільки при такому, покарання у виді штрафу поглинається покаранням у виді позбавлення волі.

Крім цього, судом після застосування принципу поглинання менш суворого покарання більш суворим безпідставно визначено у вироку про самостійне виконання покарання у виді штрафу, на підставі ч. 3 ст. 72 КК України.

Враховуючи наведене, апеляційний суд вважає, що вирок Мостиського районного суду Львівської області від 28.01.2016 року в частині призначення покарання ОСОБА_7 підлягає зміні у зв`язку із неправильним застосуванням закону про кримінальну відповідальність, зокрема ч. 1 ст. 70 КК України.

Керуючись ст.ст. 376, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

апеляційні скарги заступника прокурора Львівської області ОСОБА_6 та прокурора Городоцької місцевої прокуратури задоволити частково.

Вважати ОСОБА_7 засудженою:

за ч.2 ст.191 КК України на 1 (один) рік 2 (два) місяці позбавлення волі з позбавленням права обіймати посади, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських обов`язків, строком на 1 (один) рік 2 (два) місяці;

за ч.1 ст.366 КК України - до штрафу в розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 510 (п`ятсот десять) гривень, з позбавленням права обіймати посади, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських обов`язків, строком на 1 (один) рік.

На підставі ч.1 ст.70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим визначити ОСОБА_7 до відбуття остаточне покарання 1 (один) рік 2 (два) місяці позбавлення волі з позбавленням права обіймати посади, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських обов`язків, строком на 1 (один) рік 2 (два) місяці.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_7 від відбування основного покарання у виді позбавлення волі з іспитовим строком на 1 (один) рік з покладенням на неї відповідно до ст.76 КК України обов`язку не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи, та періодично з`являтись в цю інспекцію для реєстрації, якщо вона протягом визначеного судом іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на неї обов`язки.

В решті вирок Мостиського районного суду Львівської області від 28.01.2016 року відносно ОСОБА_7 залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ шляхом подачі касаційної скарги упродовж трьох місяців з моменту його проголошення.
СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4