Справа № 128/1610/16-к
ВИРОК
Іменем України
09 вересня 2016 року місто Вінниця

Вінницький районний суд Вінницької області в складі:

головуючого-судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря ОСОБА_2

та учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченої ОСОБА_4 ,

захисника обвинуваченої ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду обвинувальний акт в кримінальному провадженні, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000281, по обвинуваченню

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Щітки, Вінницького району Вінницької області, зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , українки, громадянки України, з середньо-спеціальною освітою, непрацюючої, неодруженої, раніше не судимої,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.185, ч.2 ст.185 КК України,

В С Т А Н О В И В:

27.02.2015 року приблизно о 17 год. 00 хв. ОСОБА_4 , знаходячись на своєму робочому місці у ТОВ «Епіцентр-К», який розташований за адресою: с. Зарванці, вул. Хмельницьке Шосе, 1а, Вінницького району Вінницької області, де працювала прибиральницею, маючи умисел, направлений на викрадення чужого майна, шляхом вільного доступу, скориставшись тим, що за нею ніхто не спостерігає та незамкнутими дверцятами шафи у жіночій роздягальні ТОВ «Епіцентр-К», вчинила крадіжку грошових коштів у сумі 500 гривень з сумочки, яка знаходилась у шафі під № 356, що перебуває у користуванні ОСОБА_6 , спричинивши останній матеріальну шкоду на вищевказану суму.
Також 29.06.2015 року приблизно о 17 год. 00 хв. ОСОБА_4 , знаходячись на своєму робочому місці у ТОВ «Епіцентр-К», який розташований за адресою: с. Зарванці, вул. Хмельницьке Шосе, 1а, Вінницького району Вінницької області, де працювала прибиральницею, маючи умисел, направлений на викрадення чужого майна, шляхом вільного доступу, скориставшись тим, що за нею ніхто не спостерігає та незамкнутими дверцятами шафи у жіночій роздягальні ТОВ «Епіцентр-К», повторно, вчинила крадіжку грошових коштів у сумі 200 гривень з сумочки, яка знаходилась у шафі під № 356, що перебуває у користуванні ОСОБА_6 , спричинивши останній матеріальну шкоду на вищевказану суму.
Крім того, 02.11.2015 року приблизно о 17 год. 00 хв. ОСОБА_4 , знаходячись на своєму робочому місці у ТОВ «Епіцентр-К», який розташований за адресою: с. Зарванці, вул. Хмельницьке Шосе, 1а, Вінницького району Вінницької області, де працювала прибиральницею, маючи умисел, направлений на викрадення чужого майна, шляхом вільного доступу, скориставшись тим, що за нею ніхто не спостерігає та незамкнутими дверцятами шафи у жіночій роздягальні ТОВ «Епіцентр-К», повторно, вчинила крадіжку грошових коштів у сумі 1000 гривень з сумочки, яка знаходилась у шафі під № 327, що перебуває у користуванні ОСОБА_7 , спричинивши останній матеріальну шкоду на вищевказану суму.
В судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_4 за пред`явленими їй обвинуваченнями у вчиненні кримінальних правопорушень вину визнала повністю при обставинах, викладених в обвинувальному акті. Суду показала, що дійсно вчиняла крадіжки грошей, оскільки перебуває в скрутному матеріальному становищі. Завдану потерпілим шкоду вона відшкодувала, просила в них вибачення. У вчиненому щиро розкаюється. Просить її суворо не карати, дати можливість довести, що вона виправилася.

Потерпілі ОСОБА_6 та ОСОБА_7 в судове засідання не з`явились, попередньо надали суду письмові заяви про розгляд кримінального провадження без їхньої участі, в заявах також зазначили, що претензій морального та матеріального характеру до обвинуваченої не мають, просять її суворо не карати та участі в судових дебатах приймати не бажають.

Враховуючи думки учасників судового провадження, відповідно до ч.3 ст.349 КПК України, суд визнав недоцільним досліджувати докази по кримінальному провадженню стосовно тих обставин, які ніким не оспорюються. Суд визнав за необхідне обмежитись допитом обвинуваченої, а також дослідженням доказів стосовно особи обвинуваченої. При цьому судом з`ясовано, що учасники судового провадження правильно розуміють зміст встановлених досудовим розслідуванням обставин, сумнівів у добровільності їх позиції немає, а також судом роз`яснено, що в такому випадку вони будуть позбавлені можливості оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

На досудовому розслідуванні дії ОСОБА_4 по першому епізоду вірно кваліфіковані за ч.1 ст.185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка); по другому та третьому епізодах за ч.2 ст.185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно.

Згідно з п.3 ч.1 ст.65 КК України суд, призначаючи покарання, враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Відповідно до п.1 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, суди мають суворо додержуватися вимог ст.65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

Призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.

Тому при призначенні виду та розміру покарання обвинуваченій суд враховує характер та ступінь суспільної небезпечності вчинених нею злочинів, які відповідно до ст.12 КК України відносяться до злочинів середньої тяжкості, обставини їх вчинення, особу винної, яка раніше не судима, на даний час не працює, знаходиться в скрутному матеріальному становищі, за попереднім місцем роботи характеризується добре, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, повне визнання нею вини та відшкодування завданої майнової шкоди потерпілим.

Обставинами, що відповідно до ст.66 КК України пом`якшують покарання обвинуваченої, суд встановив щире каяття, активне сприяння розкриттю злочинів та відшкодування завданої шкоди потерпілим.

Обставин, які відповідно до ст.67 КК України обтяжували б покарання обвинуваченої, судом не встановлено.

При цьому суд також враховує, що відповідно до ст.50 КК України покарання є заходом примусу та полягає в передбаченому законом обмеженні прав та свобод засудженого та у відповідності до ч.2 ст.50 КК України має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Враховуючи вищевикладене, зважаючи на наявність пом`якшуючих та відсутність обтяжуючих покарання обвинуваченої обставин, відомостей щодо особи обвинуваченої, тяжкість вчинених нею злочинів, позицію потерпілих, державного обвинувача та сторони захисту щодо міри покарання обвинуваченій, суд дійшов висновку, що ОСОБА_4 не представляє підвищену суспільну небезпеку та її виправлення і перевиховання можливе без ізоляції від суспільства, і тому їй необхідно призначити покарання у виді позбавлення волі в межах санкцій статей обвинувачення, з застосуванням положень ст.70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим та з приміненням ст.ст.75, 76 КК України з випробуванням, з встановленням іспитового строку та покладенням відповідно обов`язків, що на переконання суду відповідатиме меті покарання, гуманності, справедливості.

Відносно обвинуваченої під час досудового розслідування запобіжний захід не застосовувався, підстав для його застосування до набрання вироком законної сили суд не вбачає.

Цивільні позови не заявлялися.

Речові докази та судові витрати по даному кримінальному провадженні відсутні.

При розгляді даного кримінального провадження суд керувався принципами Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, згідно статті 6 якої кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом; кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

Керуючись ст.ст.349, 373, 374 КПК України, суд -

З А С У Д И В:

Визнати винною ОСОБА_4 у вчиненні злочинів, передбачених ч.1 ст.185, ч.2 ст.185 КК України, та призначити їй покарання:

- за ч.1 ст.185 КК України позбавлення волі строком на 1 рік;

- за ч.2 ст.185 КК України позбавлення волі строком на 2 роки.

На підставі ч.1 ст.70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточне покарання за сукупністю злочинів призначити ОСОБА_4 у виді позбавлення волі строком на 2 (два) роки.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк тривалістю 1 (один) рік 6 (шість) місяців.

Відповідно до п.п.2, 3 ч.1 ст.76 КК України зобов`язати ОСОБА_4 :

- не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції;

- повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи.

Вирок суду може бути оскаржено до Апеляційного суду Вінницької області через суд першої інстанції протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок суду з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювались під час судового розгляду, відповідно до положень ч.3 ст.349 КПК України, не може бути оскаржений в апеляційному порядку.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченій та прокурору.

СУДДЯ: ОСОБА_1