Апеляційний суд Рівненської області
_______________________________________________________
У Х В А Л А
Іменем України
31 жовтня 2016 року м. Рівне

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Рівненської області в складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,
суддів - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

слідчого ОСОБА_6 ,

підозрюваного - ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали клопотання по кримінальному провадженню №0004423 за апеляційною скаргою прокурора Рівненської місцевої прокуратури ОСОБА_5 , який приймав участь у розгляді клопотання судом першої інстанції на ухвалу слідчого судді Рівненського міського суду Рівненської області від 19 жовтня 2016 року про відмову у застосуванні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_7 ,

В С Т А Н О В И Л А:

Вказаною ухвалою слідчого судді відмовлено у задоволенні клопотання старшого слідчого Рівненського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Рівненській області ОСОБА_6 , яке погоджене із прокурором Рівненської місцевої прокуратури Рівненської області ОСОБА_9 , за матеріалами досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 29 червня 2016 року за №0004423, про обрання запобіжного заходу у вигляді взяття під варту, та застосовано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, а саме заборони залишати житло за адресою АДРЕСА_1 , у період доби з 22 год 00 хв по 07 год 00 хв, терміном до 17 грудня 2016 року щодо ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, зареєстрованого та проживаючого в АДРЕСА_1 , з професійно-технічною освітою, неодруженого, раніше не судимого, підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.186 КК України.

З ухвали слідчого судді вбачається, що 28 червня 2016 року близько 24-ої години під безпосереднім керівництвом ОСОБА_7 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , діючи умисно, з корисливих мотивів та з метою відкритого викрадення чужого майна, за попередньою змовою групою осіб із невстановленими досудовим розслідуванням особами, проникли разом з ними на територію ПП «Вторма» за адресою: АДРЕСА_2 , де застосувавши психологічне насильство до охоронця вказаної території ОСОБА_12 та зірвавши навісний замок на дверях складського приміщення ПП «Вторма», яке орендується ФОП ОСОБА_13 , незаконно проникли до даного приміщення.

Після цього, ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , діючи за попередньою змовою групою осіб разом з іншими невстановленими досудовим розслідуванням особами під керівництвом ОСОБА_7 , відкрито завантажили на автомобіль марки «Рено Преміум», д.н.з. НОМЕР_1 , круги дуба першого та другого сорту кількістю 34 колоди загальним об`ємом 10,8 м3 та вартістю 78 тисяч гривень, які в подальшому вивезли з території ПП «Вторма» до складських приміщень, розташованих у с. Великий Житин Рівненського району Рівненської області, таким чином відкрито викравши вказане майно ОСОБА_13 та спричинивши йому майнову шкоду у зазначеному розмірі.

Таким чином, в діях ОСОБА_7 вбачаються ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.186 КК України, грабіж, поєднаний із погрозою застосування насильства, яке не є небезпечним для життя та здоров`я потерпілого, вчиненого за попередньою змовою групою осіб та поєднаному з проникненням у приміщення, що завдав значної матеріальної шкоди потерпілому, за вчинення якого передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 4 до 8 років.

06 жовтня 2016 року ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.186 КК України.

Ухвалою слідчого судді Рівненського міського суду від 07.10.2016 надано дозвіл на затримання підозрюваного ОСОБА_7 .

Постановою старшого слідчого Рівненського ВП ГУНП в Рівненській області ОСОБА_6 від 12.10.2016 підозрюваного ОСОБА_7 оголошено в розшук.

18.10.2016 близько 16-ої години підозрюваного ОСОБА_7 затримано на підставі ст.208 КПК України.

Відмовляючи у задоволенні клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_7 , слідчий суддя вказав, що обрання запобіжного заходу підозрюваному у вигляді тримання під вартою є недоцільним. При цьому врахувавши, що ОСОБА_7 раніше не судимий, його вік, стан здоров`я, майновий стан, наявність житла та постійне місце проживання у м. Рівне, що він особисто з`явився до правоохоронного органу, слідчий суддя дійшов висновку, що відносно підозрюваного ОСОБА_7 необхідно застосувати запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

У поданій апеляційній скарзі прокурор ОСОБА_5 вважає, що суд, виносячи ухвалу про відмову в задоволенні клопотання про застосування щодо підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та обираючи щодо ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, не врахував характер, ступінь суспільної небезпеки та тяжкість вчиненого злочину, наявність підстав, що існують ризики, передбачені ст.177 КПК України. Крім того, судом не враховано вимоги п.1 ст.178 КПК України щодо вагомості наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення, у вчиненні якого він підозрюється. Також, слідчим суддею не в повній мірі взято до уваги тяжкість покарання, що загрожує у разі визнання ОСОБА_7 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.186 КК України, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 4 до 8 років. Вказує, що підозрюваний може переховуватись від органів досудового розслідування, оскільки 07.10.2016 самовільно покинув приміщення Рівненського міського суду та до моменту затримання - 18.10.2016 переховувався від органу досудового розслідування та суду, що безпосередньо вказує на наміри підозрюваного не виконувати покладені на нього процесуальні обов`язки. Крім того, в матеріалах справи знаходиться копія допиту свідка ОСОБА_14 , який вказує, що від ОСОБА_7 на його адресу надходили погрози фізичною розправою відносно нього та членів сім`ї у випадку відмови виконання наказу підозрюваного щодо завантаження та розвантаження викраденого майна. Просить ухвалу слідчого судді Рівненського міського суду Рівненської області від 19 жовтня 2016 року скасувати та постановити нову, якою застосувати щодо підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк, що не перевищує 60 днів без визначення розміру застави.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи прокурора ОСОБА_5 щодо задоволення апеляційної скарги, доводи підозрюваного ОСОБА_7 та захисника ОСОБА_8 щодо залишення апеляційної скарги без задоволення, а ухвали суду без змін, вивчивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Встановлено, що у провадженні Рівненського ВП ГУНП в Рівненській області перебувають матеріали досудового розслідування внесеного до ЄРДР за №0004423 від 29 червня 2016 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.186 КК України.

06 жовтня 2016 року ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.186 КК України.

Під час розгляду зазначеного клопотання слідчий суддя дослідив клопотання і матеріали, які його обґрунтовують та встановив, що зазначені у клопотанні обставини підозри мають місце та підтверджуються на даному етапі досудового розслідування достатньою сукупністю даних.

Згідно ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

У відповідності до вимог ч.2 ст.177 КПК України, підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Згідно ст.5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, законним та обгрунтованим визнається арешт особи, коли він є необхідним для запобігання вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення, а також для забезпечення виконання будь-якого обов`язку, встановленого законом.

Пункт 3 статті 5 Конвенції вимагає, щоб обгрунтування будь-якого строку тримання під вартою - незалежно від того, наскільки коротким він є, - має бути переконливо доведено органами державної влади. Аргументи "за" і "проти" звільнення, включаючи ризик того, що обвинувачений може перешкоджати належному здійсненню провадження, не мають прийматися абстрактно, а повинні підтверджуватися фактичними доказами. Небезпека того, що обвинувачений буде переховуватися, не може оцінюватися виключно за ступенем тяжкості ймовірного покарання. Вона має оцінюватися з урахуванням низки інших відповідних факторів, які можуть або підтвердити існування небезпеки переховування, або зробити її настільки незначною, що вона не зможе обгрунтовувати досудове тримання під вартою (рішення ЄСПЛ від 4 жовтня 2005 року у справі "Бекчієв проти Молдови").

Згідно ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини справи.

Як вбачається з матеріалів клопотання, ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.186 КК України. Разом з тим, ОСОБА_7 раніше не судимий, його стан здоров`я незадовільний, хворіє на цукровий діабет, потребує постійного лікування, його син хворіє на епілепсію і якому він надає допомогу. У зв`язку з наведеним, а також враховуючи наявність у ОСОБА_7 житла та постійного місця проживання у м. Рівне, що він особисто з`явився до правоохоронного органу, колегія суддів погоджується з ухвалою слідчого судді місцевого суду та вважає її законною і обгрунтованою. Доказів перешкоджання підозрюваним у кримінальному провадженні прокурором ОСОБА_5 не наведено ні в апеляційній скарзі, ні при судовому розгляді в апеляційному суді. За таких обставин покликання прокурора на те, що підозрюваний може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на потерпілого, свідка, інших підозрюваних у кримінальному провадженні, є безпідставними.

На підставі вищевикладеного, колегія суддів прийшла до висновку, що ухвала слідчого судді, якою відмовлено у задоволенні клопотання слідчого про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_7 та застосовано до останнього запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, є законною та обґрунтованою, і підстав для її скасування не вбачає.

Керуючись ст. ст. 405, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Ухвалу слідчого судді Рівненського міського суду Рівненської області від 19 жовтня 2016 року про відмову у задоволенні клопотання слідчого про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_7 та застосування до підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою АДРЕСА_1 , раніше не судимого, запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, залишити без змін, а апеляційну скаргу прокурора Рівненської місцевої прокуратури ОСОБА_5 , який приймав участь у розгляді клопотання судом першої інстанції - без задоволення.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий суддя: _______________________ ОСОБА_1

Судді:___________________В.М.Піскунов___________________В.Я.Іващук