Гусятинський районний суд Тернопільської області
Справа № 596/1448/16-к
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Гусятинський районний суд Тернопільської області
в складі:головуючого судді ОСОБА_1
за участю секретаря ОСОБА_2
прокурора ОСОБА_3
представника установи виконання
покарань ОСОБА_4 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду селища Гусятин у режимі
відеоконференцзв`язку заяву засудженого ОСОБА_5 про умовно-дострокове звільнення, ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з неповно-середньою освітою, одруженого, до засудження не працюючого, раніше судимого 07.03.2012 року Ковельським міськрайонним судом Волинської області за ст. 185 ч.3 КК України на 4 роки позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України звільненого від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 2 роки.
Засудженого: 20.03.2013 року Ковельським міськрайонним судом Волинської області за ст. 185 ч.3 КК України на 4 роки позбавлення волі. На підстав ст.71 КК України до призначеного покарання частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 07.03.2012 року і остаточно призначено покарання у виді 4 років 3 місяців позбавлення волі,-
Засуджений ОСОБА_5 відбуває покарання у Копичинецькій ВК 112 з 06.07.2013 року. Відбув 2/3 строку - 06.04.2016 року. За час відбування покарання характеризувався негативно, допустив 6 порушень встановленого порядку відбування покарання, за які було накладено дисциплінарні стягнення. Однак після проведеної з ним індивідуально-виховної та профілактичної роботи змінив свою поведінку в кращу сторону. Стягнення погашені та достроково зняті у встановленому законом порядку і на даний час характеризується позитивно. Дотримується норм, які визначають порядок, умови відбування покарання та розпорядок дня установи. Має 5 заохочень. Засуджений ОСОБА_5 п еріодично працював протягом строку відбування покарання в Копичинецькій ВК №112 за вказаним вище вироком, що підтверджується наказами за №161 від 01.08.2014 року, №196 від 15.01.2016 року, а також з 01.06.2016 року по даний час продовжує працювати в бригаді 89, що підтверджується наказом №206 від 01.06.2016 року. У взаємовідносинах із іншими засудженими не конфліктний. Дотримується правомірних та ввічливих відносин з персоналом. Спальне місце та при ліжкову тумбочку утримує у чистоті та порядку, має охайний зовнішній вигляд. Дбайливо ставиться до майна установи і предметів, яким користується при виконанні дорученої роботи, здійснює за ними належний догляд, використовує тільки за призначенням. Виконує передбачені законом вимоги персоналу установи. Виконує роботи із самообслуговування, має достатній рівень необхідних навичок. До виконання робіт із благоустрою установи ставиться з розумною ініціативою. Не допускає порушень вимог пожежної безпеки і безпеки праці. Приймає активну участь у програмі виховного диференційованого впливу на засуджених «Фізкультура і спорт». Приймав участь у програмі виховного диференційованого впливу на засуджених «Професія», яку повністю реалізував. У 2014 році закінчив Копичинський навчальний центр (№112) та здобув професію муляра.
Соціально-корисні зв`язки з рідними та близькими підтримує шляхом особистих побачень, листування та телефонних розмов. Вину в скоєному злочину визнав повністю. Позову на виконанні за виконавчими листами не має.
Заохочувальній нормі закону щодо зміни умов тримання, у відповідності до ст.ст. 100, 101 КВК України, підлягав після фактично відбуття 1/3 частини призначеного судом строку покарання 06.11.2014 року. Постійно-діючою комісією колонії засуджений не розглядався.
За статейними ознаками заохочувальній нормі закону щодо заміни невідбутої частини покарання більш м`яким, згідно ст. 82 КК України, підлягав після фактичного відбуття ? частини призначеного судом строку покарання 21.07.2015 року. Постійно діючою комісією Копичинської виправної колонії УДПтСУ в Тернопільській області (№112) засудженому було відмовлено у застосуванні до нього заохочувальної норми закону як такому, що не став на шлях виправлення, (протокол №24 від 24.07.2015 року).
За статейними ознаками заохочувальній нормі закону у вигляді умовно дострокового звільнення від відбування покарання, згідно ст. 81 КК України, підлягав після фактичного відбуття 2/3 частини призначеного судом строку покарання 06.04.2016 року, однак постійно-діючою комісією Копичинської ВК-112, (протокол №11 від 29.04.2016 року), засудженому було відмовлено у застосуванні даної заохочувальної норми закону, як такому, що не довів свого виправлення.
Заслухавши засудженого, представника Копичинецької ВК-112, думку прокурора, суд вважає, що ОСОБА_5 своєю сумлінною поведінкою, чесним ставленням до праці довів своє виправлення, а тому його слід умовно-достроково звільнити від відбування покарання на невідбутий строк покарання.
На підставі наведеного та керуючись ст. 537 КПК України, ст.81 КК України, п. 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 26.04.2002 року Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну не відбутої частини покарання більш м`яким , суд,-
ОСОБА_5 звільнити умовно-достроково від відбування покарання на невідбутий строк покарання, який становить 1 (один) рік 2 (два) місяці 7 (сім) днів.
На ухвалу суду протягом семи днів з моменту її оголошення прокурор, засуджений, вправі подати апеляцію до апеляційного суду Тернопільської області.
Суддя-підпис
Суддя Гусятинського районного суду ОСОБА_1