АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ

Справа № 214/2325/15-к Суддя 1 інстанції ОСОБА_1
Номер провадження 11-кп/774/482/К/16 Суддя-доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
Колегія суддів судової палати з кримінальних справ Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді - ОСОБА_2

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4

секретар - ОСОБА_5

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі 23 червня 2016 року апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_6 та його захисника адвоката ОСОБА_7 , захисника обвинуваченого ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_9 , прокурора у об`єднаному кримінальному провадженні, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0004506 від 13.12.2014р., №0000329 від 02.02.2015р., на вирок Саксаганського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 18 квітня 2016 року, відносно :

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Дніпровське, Білозерського району, Херсонської області, українця, громадянина України, не одруженого, який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , не працюючого, раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186, ч. 2 ст. 187 КК України з призначенням покарання за ч.2 ст. 186 КК України, у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі;

за ч.2 ст. 187 КК України, у виді 7 (семи) років позбавлення волі з конфіскацією майна.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим покаранням, остаточно призначено ОСОБА_8 покарання у виді 7 (семи) років позбавлення волі з конфіскацією майна, з відбуванням покарання в кримінально-виконавчій установі закритого типу.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_8 у виді домашнього арешту залишити без змін до набрання вироком законної чинності.

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, українця, громадянина України, який зареєстрований та мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , не працюючого, раніше неодноразово судимого:

1)04.06.2005 року Саксаганським районним судом м. Кривого Рогу за ч.2 ст.186, ч.1 ст.309, ст. 70, ст. 76 КК України до позбавлення волі строком на 4 роки, на підставі ст. 75 КК України від відбування покарання звільнений з випробувальним терміном на 3 роки;

2)13.12.2006 року Саксаганським районним судом м. Кривого Рогу за ч.2 ст.186 КК України, ч.3 ст.186 КК України, ч.2 ст.190 КК України, на підставі ч.1 ст.70 КК України призначено покарання до 4 років 6 місяців позбавлення волі та на підставі ст. 71 КК України остаточно призначено покарання у виді 5 років позбавлення волі;

3)08.09.2011 року Саксаганським районним судом м. Кривого Рогу за ч.2 ст.185 КК України до 2 років позбавлення волі, на підставі ст. 71 КК України частково приєднано невідбуте покарання за вироком Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу від. 13.12.2006 року, та остаточно призначено до відбування покарання строком 2 роки 1 місяць позбавлення волі;

4)13.12.2011 року Довгинцівським районним судом Дніпропетровської області за ч.2, ст. 186 КК України та на підставі ч.4 ст.70 КК України остаточно призначено покарання 4 роки 1 місяць позбавлення волі.

Звільнений 14.10.2014 року за ухвалою Софіївського районного суду Дніпропетровської області від 06.10.2014 року умовно достроково на не відбутий термін 9 місяців 1 день відповідно до ст.81 КК України,

обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.186, ч. 2 ст. 187, ч. 4 ст. 187 КК України, з призначенням покарання за ч. 2 ст. 186 КК України, у виді 5 (п`ять) років позбавлення волі;
за ч. 2 ст. 187 КК України, у виді 7 (семи) років позбавлення волі з конфіскацією майна;
за ч. 4 ст. 187 КК України, у виді 10 (десяти) років позбавлення волі з конфіскацією майна.
На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, шляхом часткового складання призначених покарань, призначено ОСОБА_6 покарання у виді 11 (одинадцяти) років позбавлення волі з конфіскацією майна.
На підставі ч. 1 ст. 71 КК України до призначеного покарання частково приєднано не відбуте покарання за вироком Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу від 13.12.2011 року та остаточно призначено ОСОБА_6 покарання у виді 11 (одинадцяти) років 6 (шести) місяців позбавлення волі з конфіскацією майна, з відбуванням покарання в кримінально-виконавчій установі закритого типу.
Строк відбування покарання ОСОБА_6 відраховувати з моменту затримання, тобто з 20 лютого 2015 року (Т.4 а.с.22).
Запобіжний захід відносно ОСОБА_6 у виді тримання під вартою залишити без змін до набрання вироком законної чинності.
На підставі ч. 5 ст. 72 КК України, зарахувано строк попереднього ув`язнення ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у строку відбування покарання з 20 лютого 2015 року по день набрання вироком законної сили, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Питання з речовими доказами та судовоми витратами судом першої інстанціїї вирішено.

Учасники судового провадження:

прокурор- ОСОБА_10 ,

обвинувачені ОСОБА_8 , ОСОБА_6 ,
захисники - ОСОБА_9 , ОСОБА_7 ,
В С Т А Н О В И Л А :
В апеляційних скарга:

Обвинувачений ОСОБА_6 , просить вирок Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу від 18 квітня 2016 року скасувати, направити справу на новий судовий розгляд до суду першої інстанції.

Захисник ОСОБА_7 , просить вирок Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу від 18 квітня 2016 року скасувати як незаконний та необгрунтований. Кримінальне провадження по обвинуваченню ОСОБА_11 у скоєння злочину, передбаченого ст. ч.2 ст.186, ч. 2 ст. 187, ч. 4 ст. 187 КК України направити на новий судовий розгляд до Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу.

Захисника ОСОБА_9 , просить вирок Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу від 18 квітня 2016 року скасувати, виправдати ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 обвинуваченого за злочин передбачений ч.2 ст.187 КК України. Кримінальне провадження відносно ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000484 від 16.02.15 за ч.2 ст.187 КК України закрити. Призначаити ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_4 за злочин передбачений ч.2 ст.186 КК України покарання у вигляді 4 років позбавлення волі, застосувати положення ст.75 КК України та звільнити від відбування покарання з випробуванням з покладанням обовязків, передбачених ст.76 КК України.

Прокурор, просить вирок Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу від 18.04.2016 відносно ОСОБА_8 та ОСОБА_6 , скасувати у частині призначення покарання у зв`язку з невідповідністю призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особи обвинуваченого та ухвалити свій вирок, яким:призначити ОСОБА_6 покарання:за ч. 2 ст. 186 КК України у вигляді 5 років позбавлення волі;за ч. 2 ст. 187 КК України у вигляді 8 років позбавлення волі з конфіскацієюмайна;за ч. 4 ст. 187 КК України - у вигляді 10 років позбавлення волі з конфіскацією майна.;за ч. 1 ст. 70 КК України остаточно призначити покарання шляхом частково складання призначених покарань у вигляді 12 років позбавлення волі з конфіскацією майна.;на підставі ст. 71 КК України частково приєднати не відбуту частину покарання за вироком Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу від 13.12.2011 та остаточно призначити покарання у вигляді 12 років 6 місяців позбавлення волі з конфіскацією майна.Призначити ОСОБА_8 покарання:за ч,2 ст. 186 КК України у вигляді 4 років 6 місяців позбавлення волі;за ч.2 ст. 187 КК України у вигляді 8 років позбавлення волі з конфіскацією майна.;за ч. 1 ст. 70 КК України остаточно призначити покарання шляхом часткового складання призначених покарань у вигляді 8 років 6 місяців позбавлення волі з конфіскацією майна. В іншій частині вирок залишити без змін.
Вироком суду ОСОБА_6 , ОСОБА_8 визнано винними при наступних обставинах.

ОСОБА_6 , повторно, 12.12.2014 року приблизно о 19 год. 30 хв., знаходячись біля гіпермаркету «Метро» за адресою вул. Бикова, 31 Саксаганського району м. Кривого Рогу, реалізовуючи свій злочинний умисел, спрямований на відкрите викрадення чужого майна, із застосуванням фізичного насилля, яке виразилося в нанесенні ударів руками по обличчю, відкрито викрав сумку потерпілої ОСОБА_12 вартістю 250 грн., в котрій знаходились гроші в сумі 2000 грн., гаманець темно-коричневого кольору вартістю 400 грн. з грошима в сумі 100 грн., після чого покинув місце злочину з викраденим майном та розпорядились ним на власний розсуд, обернувши його на свою користь, спричинивши ОСОБА_12 , матеріального збитку на загальну суму 2750 гривень.
Також, ОСОБА_6 , повторно, 25.01.2015 року приблизно о 21 год. 30 хв., знаходячись в першому під`їзді буд. АДРЕСА_3 , реалізовуючи свій злочинний умисел, спрямований на відкрите викрадення чужого майна, із застосуванням фізичного насилля, яке виразилося в нанесенні удару рукою по обличчю, відкрито викрав із карману куртки потерпілого ОСОБА_13 мобільний телефон марки «Нокіа 1200» вартістю 370 грн., та покинув місце злочину з викраденим майном, розпорядившись ним на власний розсуд, обернувши його на свою користь, спричинивши ОСОБА_13 , матеріального збитку на суму 370 гривень.
Крім того, ОСОБА_6 , повторно 30.01.2015 року приблизно о 15 год. 30 хв., знаходячись біля будинку № 24 по вул. Балакіна, Саксаганського району, м. Кривого Рогу, реалізовуючи свій раптово виниклий умисел, спрямований на відкрите викрадення чужого майна, шляхом ривку, відкрито викрав з руки потерпілої ОСОБА_14 її мобільний телефон марки «Samsung GT S 5230» вартістю 264 грн., після чого покинув місце злочину з викраденим майном та розпорядився ним на власний розсуд, обернувши його на свою користь, спричинив ОСОБА_14 матеріального збитку на суму 264 гривні.
Крім того, ОСОБА_6 , повторно, 01.02.2015 року приблизно о 18-15 год., знаходячись поблизу будівлі пекарні, розташованої по вул. Бикова, 33, в Саксаганському районі, м. Кривого Рогу, реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на відкрите викрадення чужого майна, із застосуванням фізичного насильства, яке виразилося в умисному нанесенні ударів руками в ділянку голови, з корисливих мотивів, відкрито, викрав у потерпілої ОСОБА_15 належне їй майно: жіночу сумку, вартістю 400 грн., гаманець, вартістю 150 грн., грошові кошти в сумі 600 грн., косметику різноманітну, яка не має для потерпілої матеріальної цінності, дисконтні картки до різних торгівельних закладів, які не мають для потерпілої матеріальної цінності, банківську картку банка «Аваль» на ім`я потерпілої, яка не має для неї матеріальної цінності, ключі від замків, які не мають для потерпілої матеріальної цінності, мобільний телефон «Fly E190», вартістю 1000 гривень, після чого з викраденим майном з місця злочину втік, розпорядившись ним на власний розсуд та обернувши його на свою користь, тим самим спричинивши потерпілій ОСОБА_15 матеріального збитку на загальну суму 2150 гривень.
Також, ОСОБА_6 , повторно 03.02.2015 року приблизно о 14 год. 35 хв., знаходячись біля ПТУ 46, розташованого по вул. Корнійчука, 27, в Саксаганському районі, м. Кривого Рогу, реалізовуючи свій раптово виниклий умисел, спрямований на відкрите викрадення чужого майна, відкрито викрав ривком з руки малолітнього потерпілого ОСОБА_16 мобільний телефон марки «LG Р 705» вартістю 2555 грн., із сім-картою мобільного оператора «Київстар», вартістю 10 грн., та картою пам`яті на 4 ГБ, вартістю 100 грн., котрий належить батькові неповнолітнього потерпілого гр. ОСОБА_17 , після чого покинув місце злочину з викраденим майном та розпорядився ним на власний розсуд, обернувши його на свою користь, спричинивши батькові неповнолітнього потерпілого ОСОБА_17 матеріального збитку на загальну суму 2665 гривні.
Крім того, ОСОБА_6 , повторно, 12.02.2015 року приблизно о 19 годині 10 хвилин, знаходячись біля будинку № 20 по вул. Балакіна, Саксаганського району, м. Кривого Рогу, реалізовуючи свій злочинний умисел, спрямований на відкрите викрадення чужого майна, із застосуванням фізичного насилля, яке виразилося в нанесенні ударів руками по обличчю, відкрито викрав з кишені куртки потерпілої ОСОБА_18 належний їй мобільний телефон марки «Нокіа С5-03 вартістю 1000 грн. після чого покинув місце злочину з викраденим майном та розпорядились ним на власний розсуд, обернувши його на свою користь, спричинивши ОСОБА_18 матеріального збитку на суму 1000 грн.
Крім того, ОСОБА_6 , повторно, 19.02.2015 року приблизно о 19 год. 30 хв., знаходячись біля ПК «Батьківщина», Саксаганського району м. Кривого Рогу, реалізовуючи свій злочинний умисел, спрямований на відкрите викрадення чужого майна, із застосуванням фізичного насилля - нанесення ударів руками по обличчю, відкрито викрав сумку потерпілої ОСОБА_19 вартістю 250 грн., гаманець чорного кольору вартістю 100 грн., з грошима в сумі 200 грн., після чого покинув місце злочину з викраденим майном та розпорядились ним на власний розсуд, обернувши його на свою користь, спричинивши ОСОБА_19 , матеріального збитку на загальну суму 550 грн.
Дії обвинуваченого ОСОБА_6 належить кваліфікувати за: ч.2 ст. 186 КК України, за ознаками: відкрите викрадення чужого майна (грабіж), поєднаний з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, вчинений повторно.
Окрім того, ОСОБА_8 та ОСОБА_6 , за попередньою змовою, а останній повторно, 15.02.2015 року приблизно о 22 год. 20 хв., знаходячись біля будинку № 30 по вул. Житомирській, в Саксаганського району, м. Кривого Рогу, реалізовуючи свій злочинний умисел, спрямований на відкрите викрадення чужого майна, із застосуванням фізичного насилля - нанесенні ударів по обличчю, відкрито викрали з руки потерпілої ОСОБА_20 належний їй мобільний телефон марки «Nokia Asha 302» вартістю 1000 грн. після чого покинули місце злочину з викраденим майном та розпорядились ним на власний розсуд, обернувши його на свою користь, спричинивши ОСОБА_20 матеріального збитку на суму 1000 грн.
Також, ОСОБА_6 та ОСОБА_8 за попередньою змовою, 15.02.2015 року приблизно о 20 год. 30 хв., знаходячись біля будинку № 5 по вул. Житомирський, в Саксаганського району, м. Кривого Рогу, реалізовуючи свій злочинний умисел, спрямований на напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із насильством, небезпечним для життя та здоров`я потерпілої ОСОБА_21 , яке виразилося в нанесенні ударів ОСОБА_6 в область голови потерпілої, після чого ОСОБА_8 вирвав з її руки сумку чорного кольору із двома ручками, котра застібається на замок марки «ESPIRIT» (матеріальної цінності для потерпілої не становить), в котрій знаходився мобільний телефон марки «Самсунг» чорного кольору, вартістю 1500 грн., ключі від квартири у кількості 2 шт., (матеріальної цінності для потерпілої не становить), олівець у кількості 1 шт. (матеріальної цінності для потерпілої не становить), гроші у розмірі 400 грн., різними купюрами, після чого покинули місце злочину з викраденим майном та розпорядились ним на власний розсуд, обернувши його на свою користь, спричинивши ОСОБА_21 матеріального збитку на суму 1900 грн.
Згідно висновку експерта № 564 від 19.03.2015 року, (судово-медичний експерт ОСОБА_22 ) у потерпілої ОСОБА_21 , малися наступні тілесні ушкодження синець обличчя, забійні рани голови і обличчя; струс головного мозку, які відносяться до легких тілесних ушкоджень, які викликали короткочасний розлад здоров`я.
Дії обвинуваченого ОСОБА_6 кваліфіковані за ч.2 ст. 186 КК України, за ознаками: відкрите викрадення чужого майна (грабіж), поєднаний з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, вчинений повторно, за попередньою змовою групою осіб; за ч. 2 ст. 187 КК України, за ознаками: напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із насильством, небезпечним для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу (розбій), вчинений за попередньою змовою групою осіб.
Дії обвинуваченого ОСОБА_8 кваліфіковані за: ч. 2 ст. 186 КК України, за ознаками: відкрите викрадення чужого майна (грабіж), поєднаний з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, за попередньою змовою групою осіб; за ч. 2 ст. 187 КК України за ознаками: напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із насильством, небезпечним для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу (розбій), вчинений за попередньою змовою групою осіб.
Також, ОСОБА_6 , 19.02.2015 року в період часу з 18.30 до 18.50 год., знаходячись неподалік Палацу Культури «Батьківщина», розташованого по вул. Житомирська, 2, в Саксаганському районі, м Кривого Рогу, зустрів раніше йому не знайому неповнолітню ОСОБА_23 , та керуючись наміром на заволодіння чужим майном, з корисливих мотивів, напав на потерпілу ОСОБА_23 . З метою досягнення своїх злочинних намірів, ОСОБА_6 , застосував до потерпілої ОСОБА_23 насильство небезпечне для її життя та здоров`я, яке виразилося в умисному нанесенні ударів в ділянку голови, спричиняючи їй тим самим тілесні ушкодження. Після того, як потерпіла ОСОБА_23 від отриманих ударів впала на підлогу та не мала змоги здійснювати опір нападнику, ОСОБА_6 заволодів майном, яке належить потерпілому ОСОБА_24 , та знаходилося в кишені одягненій на потерпілій ОСОБА_23 куртки, а саме: мобільним телефоном «Huawei Ascend Y200», вартістю 2444 гривень, в якому знаходилася сім-картка оператора мобільного зв`язку «Київстар», яка не має для потерпілого матеріальної цінності, після чого з викраденим майном з місця злочину втік, розпорядившись ним на власний розсуд та обернувши його на свою користь, тим самим спричинивши потерпілому ОСОБА_24 матеріального збитку на суму 2444 гривень.
Крім того, своїми умисними діями ОСОБА_6 в ході вчинення розбійного нападу спричинив потерпілій ОСОБА_23 тілесні ушкодження у вигляді: відкритої черепно-мозкової травми, яка супроводжувалася переломом кісток склепіння та заснування черепу, забоєм головного мозку, епідуральною гематомою лобної області; перелому передньої стінки гайморової пазухи праворуч, перелому виличного відростку праворуч, перелому верхньої щелепи праворуч, перелому кісток спинки носу, перелому решітчастої кістки, перелому клиновидної кістки праворуч, перелому внутрішньої стінки орбіти праворуч, синців та саден обличчя, саден правої кисті, які згідно висновку судово-медичної експертизи №807 від 06.05.2015 року за своїм характером відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, за ознакою небезпеки для життя.
Дії обвинуваченого ОСОБА_6 належить кваліфікувати за ч. 4 ст. 187 КК України, за ознаками: напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із насильством, небезпечним для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу (розбій), вчинений особою, яка раніше вчинила розбій, поєднаний із заподіянням тяжких тілесних ушкоджень.
В обґрунтування вимог апеляційних скарг:

Обвинувачений ОСОБА_6 , посилаєтьсяна те, що він не скоював злочину, крім цього на його погляд судом не було всебічно і об`єктивно вивчені всі обстаятельства справи. Також посилається на те, що працівниками Саксаганської міліції після його затримання був проведений обшук у нього вдома, які не взяли у його матері дозволу, таким чином своїми деями вони порушили ст.234 КПК України. При обшуку вилучили мобільний телефон «Huawei» який він купив у раніше незнайомого хлопця, під час обшуку співробітники міліції могли підмінити цей телефон. Все вищевикладене доводиться тим що, він був затриманий 18.02.2015г. обшук проводився в той же день, а за документами він проходить як 20.02.2015г .Крім цього судом першої інтанціі відмовив показувати відезапісь обшуку , при цьому посилався на видеозапис і телефон, як на доказ його вини. На думку обвинуваченого ОСОБА_6 ці докази отримані в порушенні вимоги КПК України, таким чином були порушені його права. Крім цього, в мотивувальній частині вироку, суд посилається на впізнання свідка ОСОБА_25 (а.кп160, т.5) цієї людини він не знає, про нього вперше почув в судовому засіданні. Вважає що вирок незаконний, невідповідність фактичним обстаятельстве справи, винесено з грубим порушенням процесуального законодавства

Захисник ОСОБА_7 , вказує на те , що докази, які містяться в матеріалах кримінального провадження,які були досліджені під час судового розгляду і на які посилається у своєму вироку суд першої інстанції, у їх сукупності свідчать, що пред`явлене ОСОБА_6 обвинувачення у скоєнні ним злочину, передбаченого ч.4 ст. 187 КК України є недоведеним, оскільки сторона обвинувачення під час розгляду справи в суді ,ні суд в своєму обвинувальному вироку не надали тих достатніх та необхідних, належних та допустимих доказів, кожен з яких окремо та разом у їх сукупності, свідчили б про вину підсудного у вчиненні кримінального правопорушення.

На думку захисника досудовим слідством та судом першої інстанціїї порушено ст.64 КПК України, та ч.1,2 ст.65КПК України. Отже, джерелами доказів, на підставі яких можуть бути встановлені фактичні дані про вчинення обвинуваченим кримінального правопорушення, передбаченого ст.187 ч.4 КК України є винність цієї особи та інші обставини, які мають значення для встановлення істини у справі вважає що винуватість ОСОБА_6 у скоєні кримінального правопорушення передбаченого ст.187 ч.4 КК України не доведена в суді першої інстанції.

Захисника ОСОБА_9 , посилається на те, що вина ОСОБА_8 у скоєнні злочину передбаченого ч.2 ст.187 КК України не доведена, оскільки в матеріалах кримінального провадженння присутні лише не прямі докази злочину, а покази потерпілої не доводять, що саме ОСОБА_26 був присутній 15.02.2015р. о 20год.30хв. на місці злочину. Потерпіла ОСОБА_27 пояснила що начебно на неї напали двоє чоловіків, проте у Саксаганському райвідділку вона його не впізнала, що зазначено у протоколі від 26.03.2015р.. На думку захисника ОСОБА_8 повин бути виправданий за ч.2 ст.187 КК України, оскільки в материалах провадження відсутні фактичні докази його вини,вина ОСОБА_8 не може бути доведена лише не прямими доказамита здогадками або припущеннями. Що стосується ч.2 ст.186 КК України враховуючи що ОСОБА_8 вину визнав в повному обсязі , раніше не притягувався до кримінальної відповідальності, позовної заяви від потерпілої про відшкодування шкоди до суду не надходило,враховуючи , що обвинувачений ОСОБА_8 мешкає разом з дружиною у фактичному шлюбі ОСОБА_28 і неповнолітньою дитиною ОСОБА_29 , ІНФОРМАЦІЯ_5 вважає за можливе застосувати до ОСОБА_8 положення ст.75 КК України.

Прокурор, висновок суду про визнання ОСОБА_6 винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 186, ч,2 ст. 187, ч.4 ст. 187 КК України, за обставин, викладених у вироку не оспорює. Висновок суду про визнання ОСОБА_8 винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 186, ч.2 ст. 187 КК України, за обставин, викладених у вироку, не оспорює.Вважає , що зазначений вирок суду першої інстанції відповідно до вимог ст.409, ст.414 КПК України підлягає скасуванню у частині призначення покарання через невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінальних правопорушень та особи обвинуваченого, а в порядку п.2 ч.1 ст. 420 КПК України у зв`язку з необхідністю застосування більш суворого покарання суду апеляційної інстанції належить ухвалити свій вирок з наступних обгрунтувань.

На думку прокурора судом першої інстанціїї не дотримано вимог п. 2 ч. 3 ст. 374 , ч.ч. 1. 2. 3 ст. 65 КК України, Згідно ст. 50 КК України покарання має на меті запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим, так і іншими особами.

Таким чином, виходячи з принципів співмірності та індивідуалізації, покарання за своїм видом і розміром повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного.

Вищевказаних вимог закону судом першої інстанції не дотримано у повному обсязі.

У даному кримінальному провадженні встановлено, що ОСОБА_6 визнано винуватим та засуджено за вчинення злочину, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України. Згідно зі ст. 12 КК України цей злочин проти власності належить до категорії особливо тяжких злочинів.

Водночас, судом повною мірою не враховано при призначенні покарання те. що ОСОБА_30 жодним чином не розкаявся у скоєнні особливо тяжкого кримінального правопорушення, та фактично заперечував свою участь у здійсненні розбійного нападу на потерпілу ОСОБА_23 . Більш того, після нанесення ударів потерпілій, не зважаючи на її стан та можливі наслідки своїх дій, зухвало забрав майно потерпілої та з місця скоєння злочину з викраденим втік, обернувши майно на свою користь. Вищевказане свідчить про його не каяття у вчиненому злочинні, таким чином будь-які позитивні дії, які б підтверджували глибоке усвідомлення ним негативного характеру своєї поведінки, не вчиняв. Слідувало звернути увагу суду й на характеризуючи особу дані відносно ОСОБА_31 які наявні у провадженні, зокрема на те, що ОСОБА_6 раніше судимий за аналогічні корисливі злочини проти власності, зокрема останній раз за ч. 2 ст. 186 КК України, і звільнений 14.10.2014 на підставі ст. 81 КК України умовно-достроково на 9 місяців 1 день, належних висновків не зробив та знову через 2 місяці продовжив вчиняти кримінальні правопорушення. Характерною ознакою для дій обвинуваченого ОСОБА_6 є також обставина застосування фізичного насилля шляхом нанесення ударів по обличчю потерпілих у даному кримінальному провадженні за ч. 2 ст. 186 КК України, зокрема до потерпілих ОСОБА_20 ОСОБА_19 ОСОБА_18 ОСОБА_15 ОСОБА_13 .

Крім кого, на зухвалість поведінки обвинуваченого ОСОБА_6 під час вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 186 та ч. 4 ст. 187 КК України вказує здійснення грабежу відносно малолітнього потерпілого ОСОБА_16 та розбійного нападу відносно неповнолітньої потерпілої ОСОБА_23 .

Також, у даному кримінальному провадженні встановлено, що ОСОБА_8 визнано винуватим та засуджено за вчинення злочину, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України. Згідно зі ст. 12 КК України цей злочин проти власності належить до категорії тяжких злочинів. Проте, судом повною мірою не враховано факт, що обвинувачений ОСОБА_8 жодним чином не визнав вину за вчинення злочину, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України та фактично заперечував свою участь у здійсненні розбійного нападу, поєднаного із насильством, небезпечним для життя чи здоров`я потерпілої ОСОБА_21 , за попередньою змовою зі ОСОБА_6 . Вищевказане свідчить про його не каяття у вчиненому тяжкому злочинні, за яке законом передбачено більш суворе покарання, таким чином будь-які позитивні дії. які б підтверджували глибоке усвідомлення ним негативного характеру своєї поведінки, не вчиняв.

Хоча суд і перелічив вищевказані обставини, однак суд не надав цим обставинам належної оцінки.Наведене свідчить про підвищену суспільну небезпечність і неможливість виправлення та перевиховання засуджених ОСОБА_6 та ОСОБА_8 . У такому випадку мета покарання не може бути досягнута.

Тому вирок суду першої інстанції підлягає скасуванню як такий, що постановлений всупереч вимогам статей 65 КК України, а також з порушенням вимог ст. 374 КПК України.

Обвинувачений ОСОБА_6 в судовому засіданні, при апеляційному розгляді кримінального провадження, наполягав на задоволенні його апеляційної скарги, просить скасувати вирок і направити справу на новий судовий розгляд , повністю підтримав апеляційну скаргу свого захисника та не заперечуав проти апеляційної скарги захисника ОСОБА_9 ,заперечував проти апеляційної скарги прокурора

Захисник обвинуваченого ОСОБА_6 , - ОСОБА_7 підтримав свою апеляційну скаргу та апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 вважає , що вирок треба скасувати, а справу направити на новий судовий розгляд до суду першої інстанції, підтримав апеляцію захисника ОСОБА_9 , заперечував прити задоволення апеляційної скарги прокурора .

Обвинувачений ОСОБА_8 ,та захисник ОСОБА_9 в судовому засіданні при апеляційному розгляді кримінального провадження, кожен окремо підтримали апеляційну скаргу захисника ОСОБА_9 та не заперечували проти апеляційних скарг обвинуваченого ОСОБА_6 та його захисника, заперечували проти задоволення апеляційної скарги прокурора.

В судовому засіданні при апеляційному розгляді прокурор, який приймав участь у розгляді справи судом апеляційної інстанції, підтримав апеляцію прокурора , прохав колегію суддів задовольнити її в повному обсязі, а апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_6 його захисника ОСОБА_7 та захисника ОСОБА_9 залишити без задоволення.

Відповідно до ст.402 КПК України заперечення на апеляційні скарги сторонами судового провадження подані не були.

Заслухавши доповідь судді Апеляційного суду Дніпропетровської області, учасників судового провадження, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши наведені у апеляційних скаргах доводи, прослухавши в стадії підготовки справи до апеляційного розглядутехнічний запис перебігу судового засідання, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_6 та його захисника адвоката ОСОБА_7 , захисника обвинуваченого ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_9 , прокурора не підлягають задоволенню виходячи з наступного :

У відповідності з вимогами ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційних скарг.
За змістом ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Ці вимоги закону судом першої інстанції дотримані, вина обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень, у яких їх визнано винними за викладених у вироку обставин, підтверджується сукупністю зібраних та досліджених в судовому засіданні доказів, яким суд першої інстанції дав належну оцінку.

Дії обвинувачених кожного правильно кваліфіковано ОСОБА_6 за ч.2 ст.186, ч. 2 ст. 187, ч. 4 ст. 187 КК України, ОСОБА_8 ч.2 ст.186, ч.2 ст.187 КК України, а доводи апеляційних скарг захисника ОСОБА_7 , ОСОБА_9 та обвинуваченого ОСОБА_32 щодо незаконності та необґрунтованості вироку є безпідставними та спростовуються матеріалами кримінального провадженння.

Суд першої інстанціїї, провівши судовий розгляд даного кримінального провадження у відповідності до положень ч. 1 ст. 337 КПК України, згідно з якими, судовий розгляд проводиться лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акту, дотримуючись принципів змагальності сторін та свободи в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, дотримуючись принципу диспозитивності, а саме, діючи в межах своїх повноважень та компетенції, вирішуючи лише ті питання, що винесені на його розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створив необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.

Водночас, ст. 17 Закону України від 23 лютого 2006 року «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Відповідно до ч. 2 ст. 8 КПК України принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Згідно з п. 65 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Коробов проти України» від 21.10.2011 р., Суд повторює, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом».

Як на докази винуватості обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень, за яке їх засуджено, суд обґрунтовано послався на покази обвинувачених, свідків, потерпілих та ряд письмових доказів по кримінальному провадженню в тому числі отриманих під час проведення досудового розслідування та в суді першої інстанції, які отримано у відповідності до вимог КПК України.

У відповідності з вимогами ст.374 КПК України, в мотивувальній частині вироку суд першої інстанції проаналізувавши зібрані по кримінальному провадженю докази обґрунтував висновки щодо винуватості ОСОБА_6 та ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень, за яких кожного засуджено та навів мотиви, по яким не прийняв до уваги доводи сторони захисту, та обвинувачених щодо відсутності вини обвинувачених, правильно кваліфікувавши дії обвинувачених ОСОБА_6 за ч.2 ст.186, ч. 2 ст. 187, ч. 4 ст. 187 КК України, ОСОБА_8 ч.2 ст.186, ч.2 ст.187 КК України, обґрунтувавши кваліфікуючі ознаки .

Тому необґрунтованим є наведене в апеляційних скаргах захисників ОСОБА_7 , ОСОБА_9 та обвинуваченого ОСОБА_6 твердження про неповноту, однобічність та необ`єктивність досудового і судового слідства, невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи.

Так судом досліджено всі обставини кримінального провадження: допитані обвинувачені, потерпілі, свідки, досліджені письмові докази, що підтверджено матеріалами провадження, журналом судових засідань і звукозаписом судових засідань, що міститься на технічному засобі фіксування судового провадження і в свою чергу спростовує посилання обвинуваченого ОСОБА_6 і захисту на неповноту судового слідства

На думку колегії суддів, сукупності викладених у вироку доказів достатньо для того, щоб зробити висновок про доведеність вини ОСОБА_6 у скоєнні злочинів , передбачених за ч.2 ст.186, ч. 2 ст. 187, ч. 4 ст. 187 КК України та ОСОБА_8 ч.2 ст.186, ч.2 ст.187 КК України, навіть при невизнанні обвинуваченими своєї вини.

Докази, які б викликали сумнів в об`єктивності показань допитаних в суді свідків, потерпілих відсутні. Натомість, докази, зібрані по кримінальному провадженню, є достовірними, допустимими і достатніми. Ніяких даних про те, що вони здобуті незаконним шляхом або сфальсифіковані, на що вказує в апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_6 - немає . З усіма матеріалами кримінального провадження як і з усіма доказами як обвинувачені так і захист були ознайомлені повністю і вони були досліджені у суді першої інстанції.
Судом першої інстанції чітко встановлено склад злочину у тому числі і об`єктивну сторону злочинів.

Колегія суддів звертає увагу на те, що ні з боку захисту, ні з боку обвинувачених не було надано додаткових доказів, не було заявлено обгрунтованих клопотань про необхідність дослідження додаткових доказів як у суді першої інстанції, так і не надходило обгрунтованих клопотань про дослідження доказів у суді апеляційної інстанції

Доводи апеляційних скарг захисників ОСОБА_7 , ОСОБА_9 та обвинуваченого ОСОБА_6 про те, що судом допущено однобічність та неповноту судового слідства, суттєві порушення вимог кримінально процесуального закону, невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність- безпідставні.
Винуватість обвинувачених ОСОБА_6 та ОСОБА_8 кожного, у скоєнні інкримінованих їм злочинів при обставинах вказаних у вироку, підтверджується сукупністю зібраних і досліджених у судовому засіданні доказів, яким дана належна правова оцінка, та які містяться в матеріалах кримінального провадження досудового розслідування належним чином досліджені у суді першої інстанції і вказані у вироку суду , а саме:
Так, допитана в судовому засіданні у суді першої інстанціїї потерпіла ОСОБА_33 пояснила, що 12.12.2014 року, приблизно о 19 год. 30 хв., знаходячись неподалік гіпермаркету «Метро» в м. Кривому Розі, де невідома особа, обличчя якої вона не бачила, оскільки на очі особи була натягнута шапка, вдарила її лівою рукою по голові, від чого вона впала в калюжу, а особа вдруге вдарила її лівою рукою по обличчю та вирвала в неї з рук сумку, в якій знаходились гроші 2000 грн., гаманець з грошима в сумі 100 грн., та почала втікати через пустир. Після чого вона викликала працівників міліції. Особа, яка скоїла відносно неї злочин, була приблизно 180 см. і більшою на зріст, приблизно 40-45 років, одягнута в куртку з горизонтальними полосами. Всього їй завдано збитку на загальну суму 2750 грн.
потерпілий ОСОБА_13 судупояснив, що 25 січня 2015 року приблизно о 21:00-21:30 год. він підійшов до 1-го під`їзду будинку 24, доки відкривалась двері в під`їзд, до нього підійшов чоловік, це був ОСОБА_6 , якого він пізніше впізнав в міліції, з жінкою. Обвинувачений ОСОБА_6 був одягнутий в куртку чорного кольору та штани зі світлими полосами. Він зайшов до освітленого під`їзду, а за ним зайшли обвинувачений ОСОБА_6 разом з жінкою. Зайшовши до ліфту, обвинувачений ОСОБА_6 , підійшов до нього та почав вимагати у нього телефон, кажучи: «Дай мені телефон». У зв`язку з відмовою віддати телефон ОСОБА_6 , останній вдарив його по обличчю правою рукою, забравши телефон. В цей момент дівчина, з якою ОСОБА_6 зайшов до під`їзду, чекала біля сходів на площадці. Він запам`ятав її. На його викрадений телефон дзвонив зять, взяла трубку жінка, сказала що сімку з викраденого телефону вона знайшла біля скоросного трамваю, та з тих пір користується цією сім-картою.
потерпіла ОСОБА_14 суду пояснила, що знала раніше обвинуваченого ОСОБА_6 , оскільки вони разом проживають в одному під`їзді одного дому, вона на дев`ятому поверсі, а він на першому. Коли ОСОБА_6 повернувся з місць позбавлення волі він почав вимагати повернути борг його матері. 30 січня 2015 року, в день, точного часу не пам`ятає, ОСОБА_6 , біля буд. АДРЕСА_3 , вихватив у неї з рук мобільний телефон, сказавши, що це в рахунок боргу.
потерпіла ОСОБА_15 суду пояснила, що 01 лютого 2015 року, у вечері, приблизно о 18-00 год., виходячи з магазину, який розташований біля пекарні, розташованої по АДРЕСА_4 , відчула сильний удар ззаду по голові, після чого впала на землю та втратила свідомість. Прийшовши до тями та почавши кричати, невідома особа вихватила сумку з її рук, в якій знаходилися телефон «Fly Е190», ключі від роботи, будинку, гаманець з грошима та втекла. Обличчя нападника вона не бачила, а розгледіла силует.
Допитаний в судовому засіданні у суді першої інстанціїї, в присутності законного представника ОСОБА_34 , малолітній потерпілий ОСОБА_16 , суду пояснив, що він навчається в 7-Б класі та його школа знаходиться по вул. Корнійчука, напроти ПТУ-46. Він у лютому 2015 року, вийшов зі школи після занять, разом з товаришем, та діставши телефон LG, вирішив зателефонувати бабусі. В цей момент до нього підійшов ОСОБА_6 зі сторони ПТУ-46, якого він пізніше впізнав у міліції за незвичною лівою рукою та лівим оком, та вихватив в нього з рук вказаний телефон «LG р 705». На всі неодноразові прохання до ОСОБА_6 повернути йому мобільний телефон, він отримував відмову, а у разі підняття крику, обвинувачений пригрозив вдарити його по голові. У зв`язку з цим, потерпілий був вимушений звернутися до сторонньої допомоги, щоб наздогнати ОСОБА_35 , але обвинувачений втік.
потерпіла ОСОБА_18 суду пояснила, що 12 лютого 2015 року після 19:00 год., повертаючись з роботи до дому, вона рухалась неподалік будинку №20 по вул. Балакіна, м. Кривого Рогу, біля ПТУ-46, в темну пору доби, за відсутності освітлення, побачила як на углу стояв чоловік, який згодом почав рухатись їй на зустріч, а в подальшому поваливши на землю почав наносити їй численні удари по голові, після чого витягнув з карману її куртки телефон «Nokia С 5-03» та втік. При проведенні впізнання в міліції, вона одразу впізнала обвинуваченого ОСОБА_6 , по статурі та по зросту. Побоїв вона не знімала, писала заяву в міліцію.
потерпіла ОСОБА_19 суду пояснила, що 19.02.2015 року, приблизно о 20-00 год., точного часу не пам`ятає, повертаючись з роботи через неосвітлений парк, рухаючись по вул. Житомирській, біля ПК «Батьківщина», із-за рогу якого вийшов один чоловік та став у тіні, а згодом пішов їй напереріз та пройшов повз неї. Вказаний чоловік був ростом вище середнього, в теплій куртці, не товстий, на голові був капюшон, а тому його обличчя побачити було не можливо. Пройшовши ОСОБА_36 , згодом, вона відчула як цей чоловік почав її наздоганяти, а в подальшому, відчула удар по потиличній частині голові, від якого впала на землю, трохи набік. Її продовжували бути з обох боків, коли вона продовжувала лежала на землі, а після того, як вона перестала рухатися, відчула, що у неї з рук вирвана сумка та розірваний пакет. В сумці, яку викрали, знаходилися продукти, гроші, приблизно 200 грн. та кредитна картка. Вставши та повернувшись додому, її син викликав міліцію. По приїзду працівників міліції, вони поїхали на місце події. В райвідділі вона впізнала обвинуваченого ОСОБА_6 по зросту. На впізнанні ОСОБА_6 не заперечував та визнавав вину у вчиненому проти неї злочині. Сумку згодом їй повернули.
потерпіла ОСОБА_37 суду пояснила, що приблизно о 22-30 год. 15.02.2015 року, поверталась додому по неосвітленій тропці, по вул. Житомирській, біля буд.30, м. Кривого Рогу та не доходячи до свого будинку, до неї тихо ззаду підбігли двоє чоловіків, один з яких стояв осторонь, а інший почав бити по шиї та голові, після чого повалив її на землю та продовжував бити ногами, вимагаючи віддати їм гроші та вирвав з рук мобільний телефон «Nokia» золотистого кольору. Після повернення додому, разом з чоловіком вона викликала міліцію. На впізнанні вона впізнавала двох нападників по одежі, зросту та по голосу, які її пограбували це були ОСОБА_6 та ОСОБА_8 , які вдень впізнання були в тій самій одежі, як і в той день, коли все сталось, а саме, ОСОБА_6 був одягнений в куртку з білими смугами та шапку або капюшон, а ОСОБА_8 був одягнений в світлій куртці та шапку або капюшон. Вона раніше їх не знала. При впізнанні ніхто з працівників міліції їй не підказував, кого впізнавати. Її телефон повернули співробітники міліції, сказавши, що його знайшли у ОСОБА_6 . Фотографію ОСОБА_6 їй показали після того, як вона впізнала останнього. На момент вчинення, вона розуміла що обвинувачені діють разом, оскільки відчувала, що один б`є, нагинаючи її голову, не даючи їх впізнати, а другий дивився, щоб ніхто не йшов. Також в судовому засіданні вона впізнає голос ОСОБА_6 , це саме той чоловік, що вимагав у неї гроші в день вчинення злочину. ОСОБА_8 зараз також є в судовому засіданні, це той чоловік, що у світлій куртці був на впізнанні.
потерпіла ОСОБА_21 суду пояснила, що 15.02.2015 року, точного часу не пам`ятає, в дощову погоду, дуже пізно, у вечері, поверталася від батьків до свого гуртожитку по вул. Світлогірській, і вирішила звернути в район Жилкому, в кварталах по вул. Житомирській, нікого не було. Йшла вона швидко, на зустріч вийшли двоє невідомих, які пройшли повз неї, прискоривши рух, вона дійшла до вул. Житомирської, до нового будинку, де було людно, але за 2-3 метра до освітленого місця вона почула позаду себе кроки та відчула удар у висок в область правого ока, в результаті чого почала падати, при цьому відчувала, що на неї напали двоє чоловіків, один з яких виривав в неї сумку. Одночасно, від першого удару та ривка сумки вона впала на землю, де її продовжували бити ногами по ребрах, спині, по голові та по всьому тілі, в результаті чого втратила свідомість. Через деякий час вона прийшла до тями та підвелася, а особи, які її били втікали, в темний бік вулиці, де її зустріли. Вона зрозуміла, що це були ті самі люди, які йшли їй на зустріч до моменту нападу на неї, які викрали в неї сумку, котра застібається на замок марки «ESPIRIT», з телефоном «Samsung» чорного кольору, гаманцем з грошима 400 грн., маминою пенсією, ключами від гуртожитку та кімнати. Чекала приїзду міліції біля гуртожитку на лавочці. На неї напали два чоловіки, один був високого зросту, а другий - менший, це вона бачила чітко, адже вони здавались їй на вид знайомими. На впізнанні впізнала свою сумочку, в якій залишився олівець та яку не забрала. На впізнання її запросили до райвідділу міліції, де вона впізнала тільки ОСОБА_6 за статурою. Її били двоє, які наносили удари одночасно, один вищий, а інший меншого зросту. Потім планувалося проведення впізнання іншої особи, але вона на той час себе погано почувала, і за станом здоров`я не змогла приймати участь у впізнанні, у зв`язку з цим впізнання другої особи, яка на неї нападала не проводилось. В залі судового засідання вона впізнала другого нападника по зовнішньому обліку, статурі та ногах, ним є ОСОБА_8 , це він був в брудному одязі, коли напав на неї. Це ті самі особи, ОСОБА_6 та ОСОБА_8 , яких вона раніше бачила на смітнику. На впізнанні їй ніхто не підказував, кого треба впізнавати.
неповнолітня потерпіла ОСОБА_23 суду пояснила, що 19 лютого 2015 року вона вийшла з дому приблизно о 18 год. 20 хв., вже було темно. Вона вийшла з будинку та йшла по АДРЕСА_3 . Повинна була піти до молитвенного дому. Відстань, яку вона повинна була пройти вона не пам`ятає. Вранці вона проснулась в лікарні, їй було дуже погано. Боліла голова, була забентована. Лікарі їй повідомили, що її побили, били по голові. Вона не знайомилась з судово-медичним висновком, у неї було 7 переломів на голові, череп, ніс, щелепи. Вона пролежала в лікарні три неділі. Синці були під очима. Експерт встановив тяжкі тілесні ушкодження. Вона нічого не пам`ятає взагалі. Вона пам`ятає, що її хтось довів додому. Все, що трапилось їй розповіли батьки. До її будинку, від того місця де вона знаходилась приблизно 15 хвилин ходу. Коли вона йшла по вул. Казаченка, то втратила свідомість, та у неї був викрадений мобільний телефон Huawei Ascend Y 200, який їй був повернутий працівниками міліції, які повідомили її, що знайшли телефон у ОСОБА_6 , але в ньому не було сім-карти, однак залишилися її фотознімки та пароль.
законний представник неповнолітньої потерпілої ОСОБА_23 ОСОБА_24 суду пояснив, що його дочка ОСОБА_23 вийшла із дому, який знаходиться по АДРЕСА_5 , в четвер, 19 лютого 2015 року приблизно о 18 год. 20 хв. та збиралась йти до церковного хору. Приблизно о 19-00 год. дочка повернулась додому з саднами на обличчі та в брудному одязі та взутті. Прийшовши до тями, в дитини почав напухати лоб, почали проявлятися синці під очима. Приблизно о 19-00 год. вони викликали швидку медичну допомогу, лікар якої після приїзду повідомив про тяжкий стан дитини, можливі переломи. Коли вони зробили томографію, лікар повідомив про наявність великої кількості переломів. У дочки було 7 переломів, зламана щелепа, ніс. Вони поїхали в Дніпропетровськ лікуватися. Дочка лежала в реанімації, за ці дні в лікарні дочка нічого не згадувала, єдине, що вона згадала що хтось її назвав по імені, та привів додому.
свідок ОСОБА_38 суду пояснив, що в лютому 2015 року в магазин «Техномобіл», який знаходиться по вул. Косіора, де він працює, приходив ОСОБА_6 , який приносив телефон «Нокіа С5» та запропонував йому купити його за 250 грн., оскільки йому потрібні були гроші. Обвинуваченого ОСОБА_6 він впізнав на впізнанні в міліції. Він купив телефон у обвинуваченого, про що зробив в зошиті запис. Та згодом продав цей телефон за 400-450 грн.
свідок ОСОБА_39 суду пояснив, що на початку лютого 2015 року в магазин «Техномобіл», який знаходиться по вул. Косіора, де він працює, ОСОБА_6 приносив телефон «Fly», в якому був дефект батареї. Він купив його у ОСОБА_6 за 250 грн. та розібрав на запчастини, а згодом телефон вилучили працівники міліції. Впізнання ОСОБА_6 проводили по фотознімках, він впізнав його по травмованому оку.
свідок ОСОБА_40 суду пояснила, що 15 лютого 2015 року, у вечері приблизно о 18-00 год., точного часу не пам`ятає, вона приїхала у гості до своєї сестри ОСОБА_41 , яка проживає в районі Шахти «Родіна», точної адреси не пам`ятає. У сестри ОСОБА_41 вже були ОСОБА_42 та ОСОБА_43 та інші особи, які розпивали спирті напої. Вона погано знає обвинувачених. З часом ОСОБА_42 та ОСОБА_43 виходили на вулицю. Після повернення, приблизно через 30-40 хв., руки ОСОБА_44 та ОСОБА_45 були в крові. Вони про щось розмовляли, ОСОБА_42 подарував їй сумку, чи дарував він їй флеш карту пам`яті вона не пам`ятає. Десь приблизно о 22-00 год. вона з ОСОБА_46 та ОСОБА_47 пішли гуляти, Згодом вони залишили її на вулиці, біля парку одну, просили почекати, вона дуже образилась на них. Вона одна повернулась до сестри, там вже був ОСОБА_42 та ОСОБА_43 , який подарував їй телефон, точно якого кольору не пам`ятає, може червоного, марку якого вона також не пам`ятає. Згодом прийшли працівники міліції разом з ОСОБА_47 та забрали вказаний телефон та сумку.
свідок ОСОБА_48 суду пояснила, що вона 20.02.2015 року йшла з магазину по вул. Житомирській та підходячи до свого дому, напроти буд. 18, вона побачила в кущах пакет, з якого виглядала жіноча сумка чорного кольору. Підійшовши ближче, вона підібрала цей пакет та побачила в ньому декілька банківських карток та якісь платіжні квитанції на яких був написаний номер телефону, на який вона зателефонувала, відповіла жінка, а у вечері до неї прийшла ОСОБА_19 та забрала вказану сумку.
Колегія суддів вважає, що вина обвинувачених ОСОБА_8 та ОСОБА_6 повною мірою доведена поясненнями потерпілих та свідків, які є послідовними та співпадають між собою. Крім того, допитуючи свідків, суд попередив їх про кримінальну відповідальність за ст.ст.384, 385 КК України та надав можливість всім учасникам процесу задавати їм питання. Тому колегія суддів не вбачає підстав сумніватися в достовірності їх показів.
Пояснення потерпілих, свідків є логічними та послідовними, узгоджуються між собою, не викликають будь-якого сумніву у їх достовірності та в своїй сукупності вказують на вчинення обвинуваченими інкримінованих їм кримінальних правопорушеннь.
Оцінюючи наведені докази надані сторонами кримінального провадження суд виходить з того, що допустимість доказів це властивість, яка визначає здатність фактичних даних бути використаними у розгляді судової справи. Ця властивість забезпечується дотриманням таких правил: доказ повинен бути отриманий належним суб`єктом; із належного джерела; із додержанням належної правової процедури; доказ не повинен бути отриманий на підставі неприпустимого джерела та не повинен засновуватись на чутках.

Відповідно до рішення Конституційного Суду України № 12 рп/2011 від 20.10.2011 р. визнаватися допустимими і використовуватися як докази у кримінальній справі можуть тільки фактичні дані, одержані відповідно до вимог кримінально-процесуального законодавства. Перевірка доказів на їх допустимість є найважливішою гарантією забезпечення прав і свобод людини і громадянина в кримінальному процесі та ухвалення законного і справедливого рішення у справі.

Ці норми закону судом першої інстанції дотримано.
Як було встановлено при прослуховуванні аудіозаписів судових засідань, під час яких судом першої інстанції були допитані свідки, жодних суттевих протиріч або будь-яких непослідовностей в їх поясненнях колегією суддів виявлено не було.
Крім того, вина обвинувачених ОСОБА_6 у скоєнні злочинів, передбачених за ч.2 ст.186, ч. 2 ст. 187, ч. 4 ст. 187 КК України та ОСОБА_8 ч.2 ст.186, ч.2 ст.187 КК України,також підтверджується вивченими, оголошеними та проаналізованими у судовому засіданні письмовими матеріалами кримінального провадження, а саме:
- протоколом огляду місця події від 10.03.2015 року, відповідно до якого об`єктом огляду являється підвальне приміщення буд. АДРЕСА_3 . Під час огляду підвального приміщення, на підлозі, було виявлено наступні предмети, гаманець чорного кольору без вмісту речей у ньому, платок жіночий, пакет чорного кольору поліетиленовий із насінням укропу, візитка Мукачівський замок «Паланок» зі номером телефону НОМЕР_1 , НОМЕР_2 , та надпис « ОСОБА_49 », а вище напис «пасажирські перевезення» (т. 3 а.кп. 26);
- протоколом пред`явлення особи для впізнання від 10.03.2015 року з фототаблицею, відповідно до змісту якого ОСОБА_12 в присутності двох понятих, серед представлених для впізнання чотирьох осіб, впізнала чоловіка під № 2 ( ОСОБА_6 ) (т. 3 а.кп.31-32);
- протоколом проведення слідчого експерименту від 27 березня 2015 року з фототаблицею, відповідно до змісту якого обвинувачений ОСОБА_6 , в присутності захисника ОСОБА_50 , вказав на місце та детально показав та пояснив обставини вчинення ним злочину відносно потерпілої ОСОБА_12 та інших злочинів, яких він вчинив 12.12.2014 року, 15.02.2015 року. 03.02.2015 року, 18.02.2015 року, 25.01.2015 року (т.3, а.кп. 37-44);
- протоколом огляду місця події від 03.02.2015 року з фото таблицею, відповідно до якого в присутності двох понятих та потерпілого ОСОБА_16 , оглянуто місце вчинення злочину відносно останнього, а саме ділянка місцевості зі сторони школи №19 до Криворізького професійного ліцею по вул. Корнійчука, 27 (т.3 а.кп. 53-54);
- видатковою накладною №РНКRH-000000845 від 22 листопада 2012 року. Відповідно до змісту якого ОСОБА_51 придбав телефон «LG Р705» (т.3 а.кп. 63);
- квитанцією про придбання телефону «LG Р705» за ціною 2 555 грн. (т.3, а.кп. 64);
- протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 25.02.2015 року, відповідно до змісту якого ОСОБА_52 в присутності двох понятих, серед представлених за фотознімками для впізнання чотирьох осіб, впізнав чоловіка під № 1 ( ОСОБА_6 ) та пояснив, що на початку лютого 2015 року до нього в кіоск прийшов невідомий чоловік та запропонував купити мобільний телефон марки LG P 705 I, IMEI НОМЕР_3 , який він купив за 1100 грн. Прикмети останнього 30-35 років, зріст 180-187 см., особливі прикмети: немає лівого ока (т.3 а.кп.93);
- протоколом пред`явлення особи для впізнання від 26.02.2015 року, відповідно до змісту якого неповнолітній потерпілий ОСОБА_16 в присутності двох понятих, серед представлених для впізнання чотирьох осіб, впізнала чоловіка під № 4 ( ОСОБА_6 ) (т.3 а.кп.96-97);
- протоколом пред`явлення особи для впізнання від 26.02.2015 року, відповідно до змісту якого ОСОБА_52 в присутності двох понятих, серед представлених для впізнання чотирьох осіб, впізнав чоловіка під № 2 ( ОСОБА_6 ) (т.3 а.кп.99-100);
- протоколом огляду мобільного телефону від 25.02.2015 року з фототаблицею, відповідно до змісту якого об`єктом огляду є мобільний телефон «Samsung GT-S 5230» без сім-карти в приміщенні магазину «А-Мобайл» за адресою: вул. Мелешкіна, буд. 51, Саксаганського району м. Кривого Рогу (т.3 а.кп.118-119);
-протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 09.02.2015 року, відповідно до змісту якого ОСОБА_52 в присутності двох понятих, серед представлених для впізнання за фотознімками чотирьох осіб, впізнав чоловіка під № 1 ( ОСОБА_6 ) та пояснив, що 01.02.2015 року у вечірній час до нього завітав незнайомий чоловік з наступними прикметами: вік 30-35 років, зріст приблизно 180 см., худорлявої статури, був одягнений у спортивну форму темного кольору, який саме одяг не розгледів, крім цього в нього була кепка на голові, а також в нього не було лівого ока. Коли він зайшов та попрохав купити в нього мобільний телефон, оглянувши телефон, йому стало відомо, що це мобільний телефон марки «Samsung GT S 5230». Він повідомив, що зможе купити в нього телефон за 60 грн., на що останній погодився, отримавши гроші та покинувши приміщення магазину. Більше він його не бачив. (т.3 а.кп.136-137);
- актом судово-психіатричного експерта №4 від 24.02.2015 року, відповідно до якого, у ОСОБА_6 виявлена легка розумова відсталість з поведінковим порушенням за своїм психічним станом, при вчиненні інкримінованих йому правопорушень, він міг усвідомлювати свої дії та керувати ними (т.3 а.кп.170-175);
-протоколом огляду від 30.02.2015 року, відповідно до якого, оглянута сумка чорного кольору «ESPIRIT» під час огляду якої виявлено два металевих ключі від дверей, олівець звичайний зеленого кольору (т.3 а.кп.201-201а);
-протоколом пред`явлення особи до впізнання від 26.03.2015 року, відповідно до якого ОСОБА_21 в присутності двох понятих, серед представлених для впізнання чотирьох осіб, впізнав чоловіка під № 2 ( ОСОБА_6 ) (т.3 а.кп.216);
-протоколом пред`явлення особи до впізнання від 26.03.2015 року, відповідно до якого ОСОБА_21 в присутності двох понятих, серед представлених для впізнання чотирьох осіб, не змогла впізнати жодного у зв`язку з поганим самопочуттям (т.3 а.кп.216а);
-висновком експерта № 564 від 19.03.2015 року, відповідно до якого у ОСОБА_27 малися наступні тілесні ушкодження синець обличчя,забійна рана голови і обличчя, струс головного мозку. Виявлені тілесні ушкодження відносяться до легких тілесних ушкоджень, які викликали короткочасний розлад здоров`я. Ушкодження виникли від тупих твердих предметів, які могли мати як обмежену так і необмежену травмуючи поверхню. Час виникнення ушкоджень, згідно представлених медичних документів може відповідати 15.02.2015 року. Тілесні ушкодження у потерпілої могли виникнути при обставинах, вказаних в постанові про призначення судово-медичної експертизи. Виникнення усіх тілесних ушкоджень у потерпілої при само травмуванні малоймовірно (т.3 а.кп.214-220);
-протоколом огляду від 25.02.2015 року, відповідно до змісту якого встановлено, що предметом огляду є мобільний телефон Hокіа Asha золотистого кольору, ІМЕІ НОМЕР_4 , в чохлі червоного кольору, вилучений у ОСОБА_53 ІНФОРМАЦІЯ_6 , проживаючої за адресою: АДРЕСА_6 (т.4 а.кп.11);
-протоколом пред`явлення особи до впізнання від 20.02.2015 року з фототаблицею, відповідно до якого ОСОБА_20 в присутності двох понятих, серед представлених для впізнання чотирьох осіб, впізнала чоловіка під № 2 ( ОСОБА_6 ) (т.4 а.кп.15-16);
-протоколом пред`явлення особи до впізнання від 20.02.2015 року з фототаблицею, відповідно до якого ОСОБА_20 в присутності двох понятих, серед представлених для впізнання чотирьох осіб, впізнала чоловіка під № 2 ( ОСОБА_8 ) (т.4 а.кп.17-18);
-протоколом огляду місця подій від 20.02.2015 року з фото таблицею, відповідно до змісту якого, оглянута трьохкімнатна квартира, яка розташована в першому під`їзді дев`ятиповерхового будинку, а саме, кв. АДРЕСА_7 , в одній із кімнат якої на великому килимі на підлозі, під диваном, виявлений мобільний телефон марки Huawei Ascend Y 200, чорного кольору, в телефоні розбитий екран в правій частині (т.4 а.кп.36-38);
- актом судово-психіатричного експерта №73 від 19.03.2015 року, відповідно до якого, ОСОБА_8 на теперішній час будь якими хронічними психічними захворюваннями не хворіє, виявлена легка розумова відсталість з поведінковим порушенням, ускладненим алкогольною залежністю. ОСОБА_8 в момент скоєння інкримінованого йому правопорушення (15.02.2015 року), якими-небудь психіатричними захворюваннями не хворів, в тому числі, в стані тимчасового захворювання розладу психічної діяльності не знаходився. Виявляв легку розумову відсталість з поведінковим порушенням, ускладненим алкогольною залежністю, і по своєму психічному стану міг усвідомлювати свої дії та керувати ними. (т.4 а.кп.69-75);
- протоколом пред`явлення особи до впізнання від 25.02.2015 року з фототаблицею, відповідно до якого ОСОБА_54 в присутності двох понятих, серед представлених для впізнання по фотокарткам чотирьох осіб, впізнав чоловіка під № 1 ( ОСОБА_8 ) та пояснив, що на початку лютого 2015 року до нього підійшов незнайомий йому чоловік, який зображений на фото №1 та запропонував купити в нього мобільний телефон Нокіа С5 (т.4 а.кп.100);
- протоколом пред`явлення особи до впізнання від 26.02.2015 року з фототаблицею, відповідно до якого ОСОБА_18 в присутності двох понятих, серед представлених для впізнання чотирьох осіб, впізнала чоловіка під № 4 ( ОСОБА_6 ) (т.4 а.кп.107-108);
- протоколом пред`явлення особи до впізнання від 27.02.2015 року з фототаблицею, відповідно до якого ОСОБА_55 в присутності двох понятих, серед представлених для впізнання чотирьох осіб, впізнав чоловіка під № 2 ( ОСОБА_6 ) (т.4 а.кп.109-110);
- протоколом огляду від 10.03.2015 року, відповідно до змісту якого, оглянута жіноча сумочка чорного кольору, яка має два відділення всередині, які зачинені на блискавку замок. В середині даної сумки був виявлений гаманець схожий на покриття з крокодилової шкіри, який має два відділення всередині (т.4 а.кп123-124);
- протоколом пред`явлення особи для впізнання від 12.03.2015 року з фототаблицею, відповідно до якого ОСОБА_19 в присутності двох понятих, серед представлених для впізнання чотирьох осіб, впізнала чоловіка під № 1 ( ОСОБА_6 ) (т.4 а.кп.133-134);
- протоколом огляду диску від 17.03.2015 року, на якому мається відеозапис з камер відео-спостереження від 26 січня 2015 року, яке здійснювалось в приміщенні магазину, де відображено дії жінки та чоловіка (т. 4 а.кп.144);
- протоколом пред`явлення особи для впізнання від 17.03.2015 року з фототаблицею, відповідно до якого ОСОБА_13 в присутності двох понятих, серед представлених для впізнання чотирьох осіб, впізнав чоловіка під № 1 ( ОСОБА_6 ) (т.4 а.кп.150-151);
- протоколом огляду предмету від 03.02.2015 року, відповідно до змісту якого, об`єктом огляду є гаманець прямокутної форми фіолетового кольору, що має застібку блискавка, який в приміщенні службового магазину «Метро» по вул. Бикова, 31 у м. Кривому Розі, ОСОБА_56 пояснив, що даний гаманець він знайшов 03.02.2015 року біля будівлі закладу. У гаманці міститься паспорт на ім`я ОСОБА_15 ІНФОРМАЦІЯ_7 серії НОМЕР_5 , декілька дисконтних карт, пропуск до магазину «Метро» на ім`я ОСОБА_15 та інші речі, які належать ОСОБА_15 (т.5 а.кп.11);
- протоколом огляду речей від 03.02.2015 року, відповідно до змісту якого, об`єктом огляду є паспорт на ім`я ОСОБА_15 , гаманець, банківська карта КБ «Аваль» та дисконтні карти, які належать ОСОБА_15 (т.5 а.кп.12-13);
- паспортом на телефон «Fly Е190», ІМЕІ НОМЕР_6 2 ІМЕІ НОМЕР_7 , чорного кольору наданим потерпілою ОСОБА_15 , до протоколу допиту останньої (т.5, а.кп. 58);
- протоколом огляду предмету від 16.04.2015 року, а саме телефон «Fly Е190», ІМЕІ НОМЕР_6 2 ІМЕІ НОМЕР_7 , чорного кольору з сенсорним екраном, в присутності ОСОБА_39 , який в подальшому був вилучений працівниками міліції (т.5, а.кп. 58);
- протоколом пред`явлення особи для впізнання від 29.04.2015 року за фотознімками, відповідно до якого ОСОБА_39 в присутності двох понятих пояснив, що на початку лютого 2015 року до нього звернувся чоловік з проханням придбати мобільний телефон «Fly», який він придбав, а після цього даний телефон вилучили співробітники міліції. Крім того пояснив, що він впізнає чоловіка, який зображений на фотознімку під № 2 ( ОСОБА_6 ). Саме цей чоловік продав йому мобільний телефон «Fly» (т.5 а.кп.74-75);
- протоколом огляду мобільного телефону від 20.03.2015 року з фототаблицею, відповідно до змісту якого, оглянутий телефон Huawei Ascend Y 200 (т.5 а.кп.108-109);
- висновком товарознавчої експертизи №20 від 06.04.2015 року, відповідно до змісту якої вартість викраденого майна, смартфону Huawei Ascend Y 200 складає 2444 грн. (т.5 а.кп.118);
- висновком експерта №807 від 06.05.2015 року, відповідно до змісту якого, у ОСОБА_23 ІНФОРМАЦІЯ_8 малися наступні тілесні ушкодження: відкрита черепно-мозкова травма, яка супроводжувалася переломом кісток склепіння і застування черепу; забоєм головного мозку; епідуральною гематомою лобної області; перелом передньої стінки гайморової пазухи праворуч; перелом величного відростку праворуч; перелом верхньої щелепи праворуч; перелом кісток спинки носу; перелом решітчастої кістки, перелом клиновидної кістки праворуч, перелом внутрішньої стінки орбіти праворуч; синці та садна обличчя, садна правої кісті. За своїм характером виявленні ушкодження відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, за ознакою небезпеки для життя п.2.1.3 Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень, затверджених наказом МОЗ України від 17.01.1995 року №6. Ушкодження виникли від дії тупих твердих предметів, які могли мати як обмежену так і необмежену травмуючи поверхню. Виникнення усіх тілесних ушкоджень у потерпілої при одноразовому падінні з висоти власного зросту малоймовірно. Час виникнення ушкоджень, згідно представлених медичних документів, може відповідати 19.02.2015 року. (т.5 а.кп.150-152);
- протоколом пред`явлення особи для впізнання від 30.04.2015 року за фотознімками, відповідно до змісту якого, ОСОБА_25 впізнав ОСОБА_6 , який знаходився поблизу Парку Культури 19.02.2015 року приблизно між 18-00 та 19-00 год. (т.5 а.кп.160).
Посилання захисника ОСОБА_9 на те , що обвинувачений ОСОБА_8 не вчиняв злочину за ч.2 ст.187 КК України і не був на місці скоення злочину спростовується як вище викладеними письмовими доказами, показами допитаних потерпілих ОСОБА_27 . ОСОБА_20 в судовому засіданні в суді першої інстанції які підтвердили правильність наданих показів.

Крім того посилання захисника ОСОБА_9 на те , що обвинуваченого ОСОБА_8 не впізнали потерпілі спросовується показами потерпілих у суді першої інстанції , де ОСОБА_57 чітко вказала на ОСОБА_58 , а ОСОБА_59 вказала , що вона чітко впізнає ОСОБА_58 . Версія ОСОБА_8 про те , що у час здійснення нападу на потерпілих він перебуав у гостях, спростована як показами потерпілих так і матеріалами провадження та нічим не підтверджена.
Крім того у вироку суду першої інстанції проаналізовано всі докази і зроблено законний і обгрунтований висновок про те , що саме ОСОБА_8 був разом з ОСОБА_6 . Судом першої інстанції піддіно аналізу досліджені докази і обґрунтовано зроблено висновок про те , що ОСОБА_8 як і ОСОБА_6 кожен винний і кожен скоював напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із погрозою застосування насильства небезпечного для життя чи здоров`я особи , яка зазнала нападу , вчинений за попередньою змовою групою осіб , тоб- то злочин який кваліфіковано за ч. 2 ст. 187 КК України, а також ОСОБА_6 за ч.4 ст.187 КК України, скоював напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із погрозою застосування насильства небезпечного для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу, вчинений особою, яка раніше вчинила розбій, поєднаний із заподіянням тяжких тілесних ушкоджен з чим погоджується і колегія суддів.

Суд першої інстанціїї проаналізував сукупність досліджених доказів, та критично відноситься до версії обвинуваченого ОСОБА_8 щодо непричетності до вчинення інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.187 КК України, відносно ОСОБА_21 , а також версії обвинуваченого ОСОБА_6 , що вказаний злочин він вчинив один, та сприймає такі версії, як бажання уникнути обвинуваченими відповідальності за скоєний злочин.
Також суд критично розцінює, показання ОСОБА_6 про не вчинення інкримінованого йому злочину за ч.4 ст.187 КК України, оскільки вони спростовуються: протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 30.04.2015 року, відповідно до змісту якого, ОСОБА_25 впізнав ОСОБА_6 , який знаходився поблизу Парку Культури 19.02.2015 року, приблизно, між 18-00 та 19-00 год.; протоколом огляду місця подій від 20.02.2015 року, з фото таблицею, відповідно до змісту якого, за місцем фактичного проживання обвинуваченого ОСОБА_6 , за адресою: АДРЕСА_2 , був виявлений мобільний телефон марки «Huawei Ascend Y 200», чорного кольору, з розбитим екраном в правій частині (Т.4 а.с.36-38).
У відповідності до протоколу огляду цього мобільного телефону від 20.03.2015 року вищезазначений мобільний телефон «Huawei Ascend Y 200» знаходився у користуванні малолітньої потерпілої ОСОБА_23 (Т.5 а.с.108-109).
Крім того, малолітня потерпіла ОСОБА_23 у судовому засіданні показала, що 19.02.2015 року, приблизно о 18-20 год., її вдарили та викрали мобільний телефон «Huawei Ascend Y 200», який їй згодом повернули працівники міліції, але в ньому вже не було сім-карти, однак залишилися її фотографії та пароль, з цими висновками погоджується колегія суддів.
При цьому судом першої інстанції на підставі досліджених доказів піддіних аналізу обгрунтовано зроблено восновок про направленість умислу розбійного нападу з метою заволодіння чужим майном спільнними діями обвинувачених щодо розбійного нападу, судом враховано спрямованість спільних дій .

Окрім цього, оцінивши всі докази в їх сукупності суд першої інстанціїї обгрунтовано дійшов висновку про винність ОСОБА_8 за ч.2 ст.187 КК України у вчиненні розбійного нападу за попередньою змовою групою осіб з погрозою застосування насильства небезпечного для життя та здоров`я потерпілого. Його дії правильно кваліфіковані за ч. 2 ст. 187 КК України. Тому підстав для виправдання обвинуваченого ОСОБА_8 за цим епізодом, як наголошує в своїй апеляційній скарзі захисник ОСОБА_60 , немає.
Посилання захисників,та обвинуваченого ОСОБА_6 на те, що в вироку суду в супереч вимогам КПК України не вказано, чому суд бере до уваги лише частину показань обвинувачених, потерпілих, свідків і відкидає, а фактично не звертає уваги, на іншу частину показань, що суд безпідставно посилаеться на докази, які є неприпустими з точки зору обвинувачених і захисників , залишаються побудованими на припущеннях, які не відповідають фактичним обставинам справи і яким можуть бути протиставлені будь-які інші, такі ж самі припущення з цього приводу, що для правильної оцінки зібраних по справі доказів з точки зору їх допустимості, достовірності і достатності для вирішення питань, зазначених у ст.324 КПК України, - є неприпустимим, через що колегія суддів вважає доводи апеляції безпідставними, непереконливими і відхиляє їх як такі.
Крім того, та обставина, що суд по-іншому оцінює наведені у вироку докази порівняно з їх оцінкою захисниками в апеляційних скаргах, не свідчить про необ`єктивність чи упередженість суду. Тому доводи в скарзі захисників щодо неправильної оцінки доказів судом у вироку, на упередженість суду нічим не підтверджені і є безпідставними.
Посилання обвинуваченного ОСОБА_61 та захисників про недопустимість доказів не є обґрунтованим і законним і не підлягає задоволенню повністю

Посилання обвинуваченого ОСОБА_6 і захисників на те , що в основу вироку покладено недопустимі докази не є такими , що підлягають задоволенню .

Так, обвинувачений ОСОБА_6 і захисник вважають недопустимим доказом протокол огляду місця подій від 20.02.2015 року з фото таблицею, відповідно до змісту якого, оглянута трьохкімнатна квартира, яка розташована в першому під`їзді дев`ятиповерхового будинку, а саме, кв. АДРЕСА_7 , в одній із кімнат якої на великому килимі на підлозі, під диваном, виявлений мобільний телефон марки Huawei Ascend Y 200, чорного кольору, в телефоні розбитий екран в правій частині (т.4 а.кп.36-38); посилаються на те, що зазначений протокол сфальсифікований, вважають що при обшуку вилучили мобільний телефон «Huawei» який він купив у раніше незнайомого хлопця,вважають що під час обшуку співробітники міліції могли підмінити цей телефон. Крім того ОСОБА_6 посилається на те , що був затриманий 18.02.2015г. обшук проводився в той же день, а за документами він проходить як 20.02.2015г .,а також суд першої інтанціі відмовив показувати відезапісь обшуку, при цьому посилався на видеозапис і телефон, як на доказ його вини.Але при огляді від 20.02.2015 року не застосовувались технічни засоби фіксациї, а саме відеозйомка, а застосовувалась фотогрофуванння на мобільний телефон . Крмі того огляд був в присутності понятих що виключає можливості заміни телефона, у зв`яку з цим колегія суддів важає доводи обвинуваченого в цій частині безпідставними та неогрунтованими.
Доводи апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_6 щодо істотного порушення вимог кримінального процесуального закону, а саме ст.234 КПК України які, на його думку, були допущені на стадії досудового розслідування, а саме - порушення права на захист, оскільки не спитали дозволу на обшук у його матері, та не відповідність дати затримання процесуальним документам колегія суддів вважає надуманими, оскільки як вбачається із матеріалів кримінального провадження, протоколу затримання в порядку ст. 208 КПК України (а.к.п.22,т.4), а також протоколу, всі процесуальні документи датовани 20.02.2015року, ці обставини також судом перевіврено повністю , тому колегія суддів не знаходить підстав для задоволення апеляції обвинуваченого і в цій частині .
Перевіряючи доводи апеляційної скарги прокурора щодо невідповідності призначеного покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особам обвинувачених, колегія суддів вважає, що покарання призначене обвинуваченим з урахуванням ступеню тяжкості кримінального правопорушення, даних про особу кожного з обвинувачених, обставин, що пом`якшують і обтяжують покарання, в тому числі й тих, про які зазначає прокурор в своїй апеляційній скарзі. Призначене покарання ґрунтується на вимогах Загальної частини КК України і в межах санкції статті, є достатнім і справедливим, тому колегія суддів робить висновок про те , що суд належним чином виконав вимоги ст.ст. 50, 65 КК України.
Твердження прокурора, що суд не врахував невизнання вини та відсутність розкаяння обвинувачених, то колегія суддів зазначає, що визнання або невизнання вини, бажання давати пояснення або відмовитись від цього, є правом обвинуваченого і не може розцінюватись як обставина, що обтяжує покарання.
Що стосується призначеного покарання обвинуваченим, то згідно з роз`ясненнями, що містяться у п.1 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24 жовтня 2003 року Про практику призначення судами кримінального покарання, суди при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, мають суворо дотримуватись вимог ст.65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.
Як витікає з вимог ст.65 КК України суд призначає покарання з урахуванням ступеню тяжкості скоєного злочину, особи винного та обставин, які пом`якшують або обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
На думку колегії суддів, покарання обвинуваченим ОСОБА_8 Та ОСОБА_6 призначено згідно з вимогами ст.65 КК України.
Обвинувачений ОСОБА_6 по відношенню до інкримінованого йому кримінального правопорушення підпадає під дію ч. 1 ст. 19 КК України ( т. 3 а.кп.170-175).
Так, призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_6 суд першої інстанції у повній мірі врахував ступінь тяжкість вчиненого обвинуваченим злочинів,відповідно до ст. 12 КК Україниякі відносяться до тяжких,а один з яких відноситься до особливо тяжких злочинів, особистість обвинуваченого, який за місцем мешкання характеризується з нейтральної сторони (т. 4 а.кп.181 ), раніше неодноразово судимий (т. 4 а.кп.183-184), вчинив злочини в період умовно-дострокового звільнення від відбування покарання (т.4 а.кп.182), перебував на обліку в ОКЗ «Психоневрологічний диспансер»: у лікаря нарколога з жовтня 2007 року, знятий через відсутність відомостей (т. 4 а.кп.180), у лікаря психіатра на обліку не перебуває ( т. 3 а.кп.170-175). Так, відповідно до ч.1 ст. 66 КК України, обставин, які пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_6 судом не встановлено. Обставиною, відповідно до ст. 67 КК України, яка обтяжує покарання обвинуваченому, є рецидив злочину. У звязку з цим судом першої інстанціїї враховані всі обставини у своїй сукупності та вірно прийшов до висновку що обвинуваченому ОСОБА_6 , повинно бути призначено покарання у виді позбавлення волі.
Крім того, при визначенні остаточної міри покарання обвинуваченому ОСОБА_6 , застосовано ч. 4 ст. 81 КК України та на підставі ч.1 ст. 71 КК України до призначеного покарання частково приєднано не відбуте покарання за вироком Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу від 13.12.2011 року (т.5 а.кп.176).
Підстав для застосування ст.ст. 69, 75 КК України судом першої інстанціїї та колегією судів апеляційного суду не встановлено.
Обвинувачений ОСОБА_8 по відношенню до інкримінованих йому кримінальних правопорушень підпадає під дію ч. 1 ст. 19 КК України (Т. 4 а.с.69-75).
Вирішуючи питання про призначення покарання обвинуваченому ОСОБА_8 , судом першої інстанціїї враховано ступінь тяжкості скоєних злочинів, один з яких відноситься до тяжких злочинів, особистість обвинуваченого, який раніше не судимий (т. 4 а.кп175), на обліку в ОКЗ «Психоневрологічний диспансер»: у лікаря нарколога та лікаря психіатра на обліку не перебуває (т. 4 а.кп.69-75).Відповідно до ст. 66 та ст. 67 КК України, обставин, які пом`якшують та обтяжують покарання обвинуваченому ОСОБА_8 судом не встановлено.З урахуванням усіх зазначених обставин, суд вірно прийшов до висновку, що мірою покарання, необхідною для виправлення обвинуваченогота попередження вчинення ним нових злочинів, є реальне позбавлення волі . Підстав для застосування ст.ст. 69, 75 КК України судом першої інстанції так і судом апеляційної інстанціїї не встановлено.
При цьому, посилання захисника ОСОБА_9 на підстави, які на його думку дають можливості застосування до обвинуваченого ОСОБА_8 ст.75 КК України з огляду на мотив, спосіб, характер та суспільну небезпеку кримінальних правопорушень не не є такими, що суттєво знижують його тяжкість, дані про особу обвинуваченого є характеризуючими ОСОБА_8 даними, яким суд першої інстанції дав належний аналіз при обранні покарання останньому згідно вимог КК України.

Враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу кожного з обвинувачених, усі обставини кримінального провадження, відсутність підстав для застосування ст.ст. 69,75 КК України стосовно кожного, колегія суддів вважає, що в зазначеному випадку покарання визначено саме таке, яке є необхідним і достатнім для досягнення встановленої ч.2 ст. 50 КК України мети і можливе лише в умовах ізоляції обвинувачених,тоб-то призначене покарання ОСОБА_8 та ОСОБА_6 , його вид і строк визначено судом правильно індівідуально і є справедливим за своїм видом і розміром.
Істотних порушень кримінально процесуального закону чи неправильного застосування кримінального закону, які могли б вплинути на правильність, і обґрунтованість постановленого по кримінальному провадженню судового рішення, та які є безумовною підставою для його скасування, колегія суддів не вбачає.

З урахуванням викладеного, керуючись ст. ст. 404,405,407,408,409,412,419 КПК України, колегія суддів,-
П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_6 та його захисника адвоката ОСОБА_7 , захисника обвинуваченого ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_9 , прокурора залишити без задоволення .

Вирок Саксаганського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 18 квітня 2016 року щодо обвинувачених ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних злочинів, передбачених ч.2 ст.186, ч.2 ст.187КК України, ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних злочинів, передбачених ч.2 ст.186, ч.2 ст. 187,ч.4 ст.187КК України залишити без змін.
Запобіжний захід відносно ОСОБА_6 у виді тримання під вартою
ОСОБА_8 у виді домашнього арешту залишити без змін.
Ухвала набирає чинності з моменту проголошення.

Касаційна скарга на ухвалу може бути подана протягом трьох місяців з дня її проголошення безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, а обвинуваченим, який тримається під вартою, в той же строк з моменту вручення копії судового рішення.

Судді Апеляційного суду

Дніпропетровської області

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4