Справа № 466/503/16-к
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 січня 2016 року Шевченківський районний суд м. Львова

в складі: головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

з участю прокурора ОСОБА_3

обвинуваченої ОСОБА_4

потерпілої ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Львові кримінальне провадження про обвинувачення:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Львова; українки; громадянки України; з середньою освітою; не працюючої не одруженої; раніше не судимої; зареєстрованої та фактично проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 - ч. 1 ст. 185 КК України, -

в с т а н о в и в:

обвинувачена ОСОБА_4 30.12.2015 року близько 11.15 год., маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, з корисливих мотивів, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння та його суспільно-небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, переконавшись, що поряд немає сторонніх осіб та за нею ніхто не спостерігає, перебуваючи на 6-му поверсі в урологічному відділенні ЛКМ ДКЛ, що знаходиться по вул. П.Орлика, 4 у м. Львові, шляхом вільного доступу таємно викрала майно ОСОБА_5 , а саме: мобільний телефон марки «Samsung» моделі GT-M5650, чорного кольору, ІМЕІ: НОМЕР_1 , вартість якого згідно товарознавчої експертизи №9/12 від 14.0.2016 року становить175 грн., всередині якого знаходилась сім-картка із абонентським номером НОМЕР_2 мобільного оператора зв`язку «Київстар», вартістю 10 грн., на балансовому рахунку якої перебувало 26 грн., всього на загальну суму 211 грн., проте злочин не було закінчено з причин, що не залежали від її волі, оскільки була виявлена потерпілою.

Таким чином, ОСОБА_4 , своїми умисними діями вчинила закінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжку), тобто кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.15 - ч. 1 ст.185 КК України.

У підготовчому судовому засіданні в розпорядження суду поступила угода про примирення між потерпілою та обвинуваченою від 16.01.2016р., укладена між потерпілою ОСОБА_5 з одного боку, та обвинуваченою у кримінальному провадженні ОСОБА_4 з іншого боку, на підставі ст.ст. 468, 469, 471 КПК України, за умовами якої сторони погодились на повне визнання своєї винуватості обвинуваченою ОСОБА_4 та призначення їй покарання за ч.2 ст.15 - ч.1 ст.185 КК України у виді громадських робіт терміном 80 (вісімдесят) годин.

Потерпіла ОСОБА_5 підтверджує ту обставину, що діями обвинуваченої ОСОБА_4 їй матеріальна шкода не заподіяна, від заявлення цивільних позовів потерпіла ОСОБА_5 відмовляється, претензій до обвинуваченої ОСОБА_4 не має.

В підготовчому судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_4 підтримавши угоду, повністю визнала свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15 - ч. 1 ст.185 КК України та пояснила, що вона повністю розуміє права, надані їй законом, наслідки укладення та затвердження угоди, характер обвинувачення, щодо якого вона визнає себе винуватою, вид покарання, який буде застосовано до неї у разі затвердження угоди судом, відтак просить затвердити угоду, так як реально може виконати взяті на себе відповідно до угоди зобов`язання.

Потерпіла ОСОБА_5 в судовому засіданні просила затвердити угоду про примирення та пояснила, що на неї не чинився будь-який тиск при підписанні угоди. Жодних претензій до обвинуваченої ОСОБА_4 не має.

Заслухавши думку сторін судового провадження, суд приходить до висновку, що дії ОСОБА_4 вірно кваліфіковано за ч.2 ст.15 - ч. 1 ст.185 КК України закінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжку).

Відтак, слід затвердити угоду про примирення між потерпілою та обвинуваченою з тих підстав, що така відповідає вимогам ст. 471 КПК України, обвинувачена в судовому засіданні визнала себе винуватою за ч.2 ст.15 - ч. 1 ст.185 КК України та просила затвердити вказану угоду. Крім того, обвинуваченій ОСОБА_4 та потерпілій ОСОБА_5 роз`яснено вимоги ст.ст. 473, 474, 476 КПК України.

Суд прийшов до переконання, що обвинувачена ОСОБА_4 реально може виконати взяті на себе відповідно до угоди зобов`язання, встановив, що укладення угоди є добровільним, санкція статті, за якою кваліфіковано злочин передбачає громадські роботи.

Підстав для відмови у затвердженні угоди про примирення між потерпілим та обвинуваченим суд не вбачає.

Керуючись ст.ст. 472,474,475 КПК України, суд, -

З А С У Д И В:

затвердити угоду про примирення між потерпілою та обвинуваченою від 16.01.2016р., що укладена між потерпілою ОСОБА_5 з одного боку, та обвинуваченою у кримінальному провадженні ОСОБА_4 з іншого боку, на підставі ст.ст. 468, 469, 471 КПК України, за умовами якої сторони погодились на повне визнання своєї винуватості обвинуваченою ОСОБА_4 та призначення їй покарання за ч.2 ст.15 - ч. 1 ст.185 КК України у виді 80 (вісімдесяти) годин громадських робіт.

Визнати ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15 - ч.1 ст.185 КК України, призначивши покарання у виді 80 (вісімдесяти) годин громадських робіт.

Апеляційна скарга на вирок може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення через Шевченківський районний суд м. Львова з підстав, передбачених ст.394 КПК України.

Суддя ОСОБА_1