Справа № 466/3905/16-к
У Х В А Л А
27 травня 2016 року м. Львів

Слідча суддя Шевченківського районного суду м. Львова ОСОБА_1 за участю прокурора ОСОБА_2 , підозрюваного ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , при секретарі ОСОБА_5 , розглянула клопотання слідчого військової прокуратури ОСОБА_6 ОСОБА_7 , погоджене прокурором військової прокуратури Львівського гарнізону ОСОБА_8 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Львова, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , українця, громадянина України, із середньою освітою, неодруженого, раніше не судимого, військовослужбовця військової частини польова пошта НОМЕР_1 , рядового,-

в с т а н о в и л а:

21 квітня 2016 року слідчий військової прокуратури Львівського гарнізону ОСОБА_9 звернувся до суду з клопотанням погодженим прокурором військової прокуратури Львівського гарнізону ОСОБА_8 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за матеріалами досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за за №0000011 від 05.01.2015, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 408 КК України.

В обґрунтування клопотання зіслався на те, що солдата ОСОБА_3 призвано 20.05.2014 року ІНФОРМАЦІЯ_2 для проходження військової служби за мобілізацією. Цього ж дня ОСОБА_3 вибув для проходження військової служби у військову частину польова пошта НОМЕР_1 , що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 , де наказом командира цієї частини № 112 від 20.05.2014 року зарахований до списків особового складу, на всі види забезпечення, на котлове забезпечення за нормою №1 та призначений на посаду стрільця регулювальника 1 комендантського відділення комендантського взводу штабного батальйону бригади.

Згідно до положень ч.1 п.4 ст.24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» початком проходження військової служби для громадян призваних на військову службу під час мобілізації, на особливий період, вважається день відправлення у військову частину з районного (міського) військового комісаріату.

Відтак, з 20.05.2014, тобто з моменту відправлення ОСОБА_3 у військову частину польова пошта НОМЕР_1 з ІНФОРМАЦІЯ_2 він набув статусу військовослужбовця особи, яка проходить військову службу та з цього ж дня розпочав виконання військового обов`язку проходження військової служби.

Відповідно до ст. 216 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24.03.1999 №548-XIV, виїзд офіцерів, прапорщиків, військовослужбовців, що проходять військову службу за контрактом, за межі гарнізону здійснюється з дозволу командира військової частини.

Про особливий період несення військової служби та порядок проходження військової служби солдату ОСОБА_3 достеменно було відомо і до часу самовільного залишення місця служби останній дотримувався встановленого порядку несення служби та виконував покладені на нього завдання.

Досудовим розслідуванням встановлено, що солдат ОСОБА_3 усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, з метою зовсім ухилитись від несення обов`язків військової служби та з мотивів небажання переносити труднощі військової служби, через особисту недисциплінованість та несумлінне ставлення до виконання своїх службових обов`язків, 10.12.2014 без дозволу командування військової частини, самовільно залишив місце служби військову частину польова пошта НОМЕР_1 , що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 , та по теперішній час ухиляється від проходження військової служби, проводячи час на власний розсуд.

Таким чином, військовослужбовець війської частини польова пошта НОМЕР_1 солдат ОСОБА_3 , будучи військовослужбовцем Збройних Сил України, призваним за мобілізацією усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, з метою зовсім ухилитись від несення обов`язків військової служби та з мотивів небажання переносити труднощі військової служби, через особисту недисциплінованість та несумлінне ставлення до виконання своїх службових обов`язків, 10.12.2014 без дозволу командування військової частини, самовільно залишив місце служби військову частину польова пошта НОМЕР_1 , що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 та по теперішній час ухиляється від проходження військової служби, тобто самовільно залишив військову частину (дезертирство) з метою ухилитися від несення військової служби, чим вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 408 КК України.

Слідчий зазначає, що обставинами, що дають підстави підозрювати солдата ОСОБА_3 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення є повідомлення командира військової частини польова пошта НОМЕР_1 про вчинене кримінальне правопорушення, допити свідків ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , а також інші матеріали кримінального провадження, зібрані у ході досудового слідства.

17.08.2015 року військовою прокуратурою Львівського гарнізону солдату ОСОБА_3 повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст.408 КК України, останнього оголошено у розшук, а досудове розслідування по кримінальному провадженню зупинено.

У діях ОСОБА_3 вбачаються ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 408 КК України, за вчинення якого законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 2 до 5 років.

Ухвалою слідчого судді від 21.04.2016 було надано дозвіл на затримання ОСОБА_3 з метою приводу в судове засідання для обрання запобіжного заходу.

У судовому засіданні прокурор просила відмовити у клопотанні про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою і застосувати більш м`який запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Підозрюваний ОСОБА_3 та захисник ОСОБА_4 в судовому засіданні заперечували в задоволенні клопотання, просили застосувати більш м`який запобіжний захід.

Дослідивши матеріали, що подані слідчим, заслухавши думку прокурора, пояснення слідчого, підозрюваного, за результатами розгляду клопотання в судовому засіданні слід дійти висновку про наступне.

Відповідно до ч.1 ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Згідно змісту ст.ст.131-132 КПК України, запобіжні заходи є заходами забезпечення кримінального провадження і застосовуються на підставі ухвали слідчого судді або суду.

Відповідно до ч.4 ст.194 КПК України слідчий суддя, при розгляді клопотання слідчого, прокурора вправі застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, якщо прокурор не доведе, що застосування більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою є недостатньо для запобігання ризикам, зазначених у клопотанні.

Згідно ч. 2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Як зазначено у ч.1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу.

Однак стороною кримінального провадження, слідчому судді не надано жодних вагомих доказів, які засвідчують факти того, що підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування та суду; знищити, сховати або спотворити документи, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінальних правопорушень; незаконно впливати на свідків; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інші кримінальні правопорушення, чи продовжити кримінальні правопорушення, у яких він підозрюється.

дного лише припущення в клопотанні про те, що ОСОБА_3 знаходячись на волі, може переховуватись від органів досудового розслідування або суду, з метою уникнення кримінальної відповідальності у вчиненому правопорушенні, незаконно впливати на свідків, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином та продовжувати займатись злочинною діяльністю, недостатньо. Зазначене повинно підтверджуватись відповідними матеріалами, яких слідчому судді, стороною кримінального провадження, не надано.

В ході розгляду клопотання стороною кримінального провадження не доведено, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, аніж тримання під вартою не зможе запобігти ризикам, пов`язаним із перешкоджанням здійсненню кримінального провадження у будь-яких формах.

Вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя враховує вимоги п.п.3,4,5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини, згідно із якими обмеження права на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому, ризик переховування від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення.

Слідчий суддя приходить до висновку, що обрання запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання сприятиме запобіганню спробам переховуватися від органів досудового розслідування та суду з метою уникнення можливого покарання за скоєне кримінальне правопорушення та запобіганню вчиненню ним інших кримінальних правопорушень чи продовження вчинення подібних кримінальних правопорушень та є менш суворим ніж тримання під вартою, передбаченого у КПК України запобіжного заходу. Крім того, як вбачається з доданих до клопотання про обрання запобіжного заходу матеріалів, підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні нею кримінального правопорушення.

Вивчивши матеріали кримінального провадження, тяжкість покарання передбаченого за вчинення вказаного кримінального правопорушення, вважаю що слід обрати підозрюваному ОСОБА_3 більш м`який запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання.

З огляду на викладене та керуючись ст. ст. 29, 55, 62, 63, 129 Конституції України,ст.ст.131,132, 176-179, 181-184,193, 194,197, 202, 205, 309, 369-372, 395 КПК України,-

у х в а л и л а:

відмовити у задоволенні клопотання слідчого військової прокуратури Львівського гарнізону ОСОБА_12 погодженого прокурором військової прокуратури Львівського гарнізону ОСОБА_8 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_3 .

Застосувати запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання відносно підозрюваного ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Львів, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , українця, громадянина України, із середньою освітою, неодруженого, раніше не судимого, військовослужбовця військової частини польова пошта НОМЕР_1 , рядового

Покласти на підозрюваного ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 :

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд, залежно від стадії кримінального провадження, про зміну свого місця проживання.

Строк дії ухвали становить шістдесят днів з дня постановлення ухвали.

Виконання ухвали покласти на ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Контроль за виконанням ухвали покласти на слідчого військової прокуратури Львівського гарнізону ОСОБА_13 .

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Львівської області протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Суддя ОСОБА_1