Справа № 369/4594/14-к Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/780/1148/16 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_2
Категорія 3 26.09.2016

УХВАЛА
Іменем України
26 вересня 2016 року м. Київ
Колегія суддів судової палати по розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Київської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_3 ,

суддів ОСОБА_4 , ОСОБА_5

при секретарі ОСОБА_6

за участю прокурора ОСОБА_7

представника потерпілої адвоката ОСОБА_8

захисника ОСОБА_9 , ОСОБА_10

обвинувачених ОСОБА_11 , ОСОБА_12

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Києві кримінальне провадження за апеляційними скаргами прокурора та захисника ОСОБА_13 на вирок Києво-Святошинського районного суду Київської області від 16.06.2016року, яким :
ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Ахтубінськ Астраханської області Російської Федерації, росіянина, громадянина Російської Федерації, з середньо спеціальною освітою, неодруженого, військовослужбовця, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , що не має на території України тимчасового місця проживання, раніше не судимого, засуджено за п. 12 ч. 2 ст. 115 КК України та призначено покарання у вигляді 13 років позбавлення волі. У скоєнні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України ОСОБА_11 визнано невинним і виправдано з причини відсутності в його діях складу вказаного злочину.

ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженць м. Солігорська Мінської області Республіки Білорусь, білоруса, громадянина Республіки Білорусь, що має середньо спеціальну освіту, неодруженого, не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , що не має на території України тимчасового місця проживання, раніше судимого вироком Солом`янського районного суду м. Києва від 07.10.2014 року за ч. 3 ст. 187 КК України до 7 (семи) років 6 (шести) місяцям позбавлення волі з конфіскацією майна, що належить йому на праві власності: засуджено за п. 12 ч. 2 ст. 115 КК України до 11 років позбавлення волі. На підставі ч. 1 ст. 71 УК України до призначеного покарання частково приєднано покарання, призначене вироком Солом`янського районного суду м. Києва від 07.10.2014р. і остаточно призначено покарання у вигляді 13 років позбавлення волі з конфіскацією майна. У скоєнні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України ОСОБА_12 визнаний невинним і виправданий з причини відсутності в його діях складу вказаного злочину.

Цивільний позов потерпілої ОСОБА_14 задоволено частково.

Також вироком вирішено питання про речові докази і судові витрати.

Колегія суддів, -

ВСТАНОВИЛА :
Згідно вироку суду, ОСОБА_11 і ОСОБА_12 визнані винними і засуджені за скоєння злочину при наступних обставинах.

04 січня 2014 року близько 5 годин у ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , які знаходилися за місцем проживання потерпілого ОСОБА_15 , - АДРЕСА_3 , під час розпиття спиртних напоїв, в ході сварки, яка виникла на грунті неприязних стосунків, викликаних обговоренням нетрадиційної сексуальної орієнтації ОСОБА_15 , виник злочинний намір, на позбавлення життя потерпілого. Реалізовуючи свій злочинний намір, ОСОБА_11 , діючи за попередньою змовою з ОСОБА_12 , завдав одного удару знайденою на місці повною пляшкою вина в лобову частину голови потерпілого, від якого останній впав на ліжко і знепритомнів.

Надалі, коли ОСОБА_15 отямився, у ОСОБА_12 , та ОСОБА_11 з останнім виникла бійка, в ході якої ОСОБА_16 завдав потерпілому 5 (п`ять) ударів кулаками по тулубу, після чого тримав його за руки. У свою чергу ОСОБА_12 наніс ОСОБА_15 п`ять ударів знайденою повною пляшкою з шампанським в різні частини голови, від чого потерпілий впав на підлогу. Надалі, коли потерпілий намагався встати, ОСОБА_16 , схопивши знайдений на місці ніж та умисно з метою заподіяння смерті останнього, завдав їм 7 (сім) ударів в передню і праву частині тіла потерпілого а ОСОБА_12 у свою чергу, схопивши знайдений на місці другий ніж та також умисно, з метою заподіяння смерті останнього, завдав їм 2 удари в ліву частину шиї потерпілого. Внаслідок вказаних злочинних дій ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , ОСОБА_15 були заподіяні тяжкі тілесні ушкодження від яких останній помер.

В апеляційній скарзі прокурор просить вирок суду відносно ОСОБА_11 та ОСОБА_12 скасувати у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального закону, невідповідністю висновків суду, викладених в рішенні фактичним обставинам кримінального правопорушення, невідповідністю призначеного судом покарання ступеню тяжкості та особі засуджених, внаслідок м`якості. Просить ухвалити новий вирок, яким визнати ОСОБА_11 і ОСОБА_12 винними в скоєнні злочинів, передбачених ч. 4 ст. 187, п. 6.12, ч.2 ст. 115 КК України та призначити покарання : ОСОБА_11 за п.п. 6, 12 ч. 2 ст. 115 КК України довічне позбавлення волі з конфіскацією всього майна, що є його власністю, за ч. 4 ст. 187 КК України 14 років позбавлення волі з конфіскацією всього майна, що є його власністю, на підставі ст. 70 УК України остаточно визначити покарання у вигляді довічного позбавлення волі з конфіскацією всього майна, що є його власністю; ОСОБА_12 за п.п. 6, 12 ч. 2 ст. 115 КК України довічне позбавлення волі з конфіскацією всього майна, що є його власністю, за ч. 4 ст. 187 КК України 14 років позбавлення волі з конфіскацією всього майна, що є його власністю, на підставі ст. 70 УК України визначити покарання у вигляді довічного позбавлення волі з конфіскацією всього майна, що є його власністю. На підставі ч. 4 ст. 70 КК України шляхом поглинення покарання за вироком Солом`янського районного суду м. Києва остаточно визначити ОСОБА_12 покарання у виді довічного позбавлення волі з конфіскацією всього майна, що є його власністю. Мотивуючи апеляційну скаргу прокурор зазначає, що виправдовуючи ОСОБА_11 і ОСОБА_12 за відсутністю в їх діях складу злочину, передбаченого ч. 4 ст. 187 УК України судом у вироку вказано, що їх провина не знайшла свого підтвердження в судовому засіданні. А слідчий експеримент, який був проведений за участю обвинувачених, суд не прийняв до уваги так як вважав проведеним з порушенням норм закону. З такими висновками прокурор не згоден, оскільки вони на його думку не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження. Зокрема, суд, оцінюючи свідчення свідків і інші докази за наявності протиріч, належним чином не мотивував, чому взяв до уваги одні докази і відкинув інші. Так само, на думку прокурора, судом не надано належної оцінки, обставинам, що обтяжують покарання те, що ОСОБА_11 і ОСОБА_12 скоїли злочин в стані алкогольного сп`яніння і характеризуються посередньо.

У апеляційній скарзі представник потерпілої ОСОБА_14 адвокат ОСОБА_13 просить вирок скасувати і постановити новий, яким призначити більш суворе покарання та задовольнити цивільний позов в повному об`ємі. Адвокат вказує, що суд при ухваленні вироку відносно ОСОБА_11 і ОСОБА_12 не врахував характер скоєного ними злочину, характеризуючі матеріали те, що вони скоїли злочин знаходячись в стані алкогольного сп`яніння, в скоєному не розкаялися, часто міняли свідчення і виніс безпідставно м`яке покарання.

Заслухавши суддю доповідача, думку прокурора та представника потерпілої, які підтримали подані апеляційні скарги, обвинувачених та їх захисників, які заперечили проти задоволення апеляційних скарг, провівши судові дебати та надавши обвинуваченим останнє слово, дослідивши матеріали кримінального провадження і обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів прийшла до наступного висновку.

Відповідно до вимог ст. 370 КПК України судове рішення має бути законним, обгрунтованим і мотивованим. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи і їх сукупності, керуючись законом.

Відповідно до ст. 31 ч.3 КПК України кримінальне провадження в суді першої інстанції щодо злочинів, за вчинення яких передбачено довічне позбавлення волі, здійснюється колегіально судом у складі трьох професійних суддів, а за клопотанням обвинуваченого судом присяжних у складі двох професійних суддів та трьох присяжних. Кримінальне провадження стосовно кількох обвинувачених розглядається судом присяжних стосовно всіх обвинувачених, якщо хоча б один з них заявив клопотання про такий розгляд.

Так, з матеріалів справи вбачається, що 23.05.2014 під час підготовчого судового засідання в даному кримінальному провадженні було прийнято рішення про розгляд справи у відкритому судовому засіданні судом присяжних.

Відповідно до ст.35 КК України для визначення складу суду, який буде розглядати кримінальне провадження, в тому числі судом присяжних, присяжних з числа осіб, які внесені до списку присяжних визначається автоматизованою системою документообігу про що складається відповідна довідка і приєднується до матеріалів справи. В матеріалах провадження дана довідка відсутня.

В подальшому, 10.07.2014 року, від обвинувачених ОСОБА_16 та ОСОБА_12 надійшли заяви, в яких вони вказали що не бажають розглядати справу судом присяжних і просять справу розглядати колегію суддів. По даним заявам суд не прийняв ніякого процесуального рішення.

В судовому засіданні суду апеляційної інстанції обвинуваченні вказали, що вони відмовилися від подальшого розгляду кримінального провадження за участю суду присяжних, тому що їх на це вмовили, про що подали до суду відповідні заяви.

У відповідності до вимог ст. 319 КПК України, судовий розгляд у кримінальному провадженні повинен бути проведений в одному складі суддів. Зазначена норма закону передбачає, що в разі прийняття в підготовчому судовому засіданні рішення про розгляд справи судом присяжних, ця справа повинна бути розглянута саме судом присяжних. Однак, розглядаючи дане кримінальне провадження, суд першої інстанції зазначених вимог закону не дотримався та 15.07.2014 року продовжив розгляд справи вже колегією у складі 3-х суддів, тобто незаконним складом суду. Крім того, в матеріалах справи відсутня довідка автоматизованої системи документообігу, яка б визначала склад колегії суддів та присяжних для розгляду даного кримінального провадження.

Наряду з цим, в т 5 (а.с. 83) міститься довідка про повторний автоматизований розподіл справи між суддями від 19.03.2015 року, з якої вбачається не зрозумілим підстави заміни судді у складі визначеної колегії, так як склад суду що продовжував розглядати справу лишився попереднім.

У відповідності до п. 3 ч. 1 ст. 409 КПК України підставою для скасування або зміни судового рішення судом апеляційної інстанції є, зокрема, істотне порушення вимог кримінального процесуального закону.

Істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, у відповідності до ч. 1 ст. 412 КПК України є такі порушення вимог КПК України, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

Статтею 415 КПК України визначені випадки, коли суд апеляційної інстанції скасовує вирок чи ухвалу суду і призначає новий розгляд у суді першої інстанції. Одним з таких випадків зокрема є ухвалення судового рішення незаконним складом суду.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що вирок суду першої інстанції не може бути визнаний законним та обгрунтованим і тому підлягає скасуванню з призначенням нового розгляду в суді першої інстанції.

З приводу доводів апеляційної скарги прокурора та представника потерпілої стосовно необґрунтованого виправдання обвинувачених ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , за вчинення злочину передбаченого ст. 187 ч.4 КК України та призначення більш суворого покарання, то їх необхідно ретельно перевірити в суді першої інстанції при новому розгляді і в залежності від здобутих доказів прийняти законне і обґрунтоване судове рішення.

Колегія суддів враховуючи наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, знаходить за необхідне продовжити строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 409, 412, 415 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:
Вирок Києво-Святошинського районного суду Київської області від 16 червня 2016 року щодо ОСОБА_11 та ОСОБА_12 скасувати.

Призначити новий розгляд в суді першої інстанції зі стадії підготовчого судового засідання.

Строк дії запобіжного заходу щодо обвинувачених ОСОБА_11 та ОСОБА_12 у вигляді тримання під вартою продовжити до 20.11.2016 року.

С У Д Д І :