Справа № 536/1044/16-к
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
26 липня 2016 року

Кременчуцький районний суд Полтавської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

з секретарем судового засідання ОСОБА_2 ,

з участю прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілої ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Кременчуці кримінальне провадження по обвинуваченню ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця міста Кременчука, зареєстрованого у АДРЕСА_1 , фактично мешкаючого у АДРЕСА_2 , освіта базова загальна середня, одруженого, не працюючого, раніше судимого:

1) 09 грудня 2009 року Автозаводським районним судом міста Кременчука Полтавської області за ч. 2 статті 186 КК України до 4 років позбавлення волі;

2)10 жовтня 2014 року Автозаводським районним судом міста Кременчука Полтавської області за ч.1 статті 122 КК України до 2 років обмеження волі, звільненого з випробуванням з іспитовим строком на строк 1 рік відповідно до статті 75 КК України. Відповідно до ухвали Автозаводського районного суду міста Кременчука Полтавської області від 09 листопада 2015 року звільненого від відбування покарання призначеного вироком Автозаводського районного суду міста Кременчука Полтавської області від 10 жовтня 2014 року,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 статті 125 КК України,

В С Т А Н О В И В:

15 червня 2016 року, приблизно о 23 годині, ОСОБА_5 в стані алкогольного сп`яніння перебував біля продуктового магазину «Любава», розташованого у селі Червона Знам`янка, вулиця Гоголя, Кременчуцького району. В цей же час із вказаного магазину виходила ОСОБА_4 , з якою ОСОБА_5 знаходився у особистих неприязних стосунках з приводу давнього конфлікту між ним та її сином - ОСОБА_7 . При зустрічі між ОСОБА_5 та ОСОБА_4 розпочалася сварка, в ході якої у ОСОБА_5 виник умисел, направлений на спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_4 .

Реалізуючи свій умисел, ОСОБА_5 наніс ОСОБА_4 декілька ударів кулаком в ділянку потилиці, правого ока та верхніх кінцівок.

Внаслідок умисних дій ОСОБА_5 потерпілій ОСОБА_4 згідно висновку судово-медичної експертизи № 650 від 24.06.2016 року спричинені тілесні ушкодження у вигляді: синців на голові, обличчі, верхніх кінцівках, які утворилися від дії тупих предметів і по ступеню тяжкості відносяться до легких тілесних ушкоджень.

Обвинувачений ОСОБА_5 в судовому засіданні свою вину в пред`явленому обвинуваченні за ч.1 статті 125 КК України визнав повністю та щодо обставин вчинення кримінального правопорушення пояснив так, як викладено вище в мотивувальній частині вироку, в скоєному щиро розкаявся, попросив вибачення у потерпілої. Цивільний позов потерпілої не визнав з тих підстав, що ОСОБА_4 не надані докази в його обґрунтування.

Фактичні обставини справи як обвинуваченим, так ніким з інших учасників судового розгляду не оспорюються, а тому докази за згодою учасників судового розгляду не досліджувалися судом відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України, за виключенням розв`язання цивільного позову.

Дії обвинуваченого ОСОБА_5 суд кваліфікує за ч.1 статті 125 КК України, оскільки він вчинив умисне легке тілесне ушкодження.

При призначенні покарання обвинуваченому суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, який за класифікацією відповідно до статті 12 КК України є злочином невеликої тяжкості, особу винного, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, думку потерпілої ОСОБА_4 , яка наполягала на суворому покаранні обвинуваченого.

ОСОБА_5 раніше був судимий, характеризується за місцем проживання позитивно, повністю визнав свою вину і щиро розкаявся у скоєному, попросив вибачення у потерпілої.

Обставинами, які пом`якшують покарання ОСОБА_5 є повне визнання ним своєї вини, щире каяття.

Обставиною, яка обтяжує його покарання є вчинення злочину особою, що перебуває у стані алкогольного сп`яніння.

Статттею 17 Закону України від 23 лютого 2006 року Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини передбачено, що при розгляді справи суди застосовують Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Згідно ч.1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Відповідно до ч.2 цієї статті Конвенції кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

У справі Бакланов проти Росії (рішення від 09 червня 2005 року), як і у справі Фрізен проти Росії (рішення від 24 березня 2005 року) Європейський суд з прав людини вказав, що досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу законності і воно не було свавільним.

У справі Ізмайлов проти Росії (п.38 рішення від 16 жовтня 2008 року) Європейський суд зазначив, що для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити особистий надмірний тягар для особи.

За таких обставин обвинуваченому ОСОБА_5 має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для його виправлення і попередження нових злочинів у виді громадських робіт.

Потерпілою ОСОБА_4 до відповідача ОСОБА_5 був пред`явлений цивільний позов про відшкодування майнової шкоди в сумі 400 гривень та моральної шкоди в сумі 3000 гривень.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_4 позовні вимоги підтримала повністю, а відповідач ОСОБА_5 позов не визнав.

Позовна вимога потерпілої ОСОБА_4 про відшкодування майнової шкоди в сумі 400 гривень не підтверджена належними доказами у справі, тому суд у її задоволенні відмовляє.

Ураховуючи моральні страждання, які потерпіла ОСОБА_4 зазнала у зв`язку з ушкодженням її здоров`я та фізичних страждань, тривалості лікування, моральних страждань та психологічного стану, наведених у позовній заяві та у судовому засіданні обґрунтувань моральної шкоди позивачем, суд зробивши свою оцінку на справедливій основі, як того вимагає стаття 23 ЦК України, виходячи з засад розумності та виваженості, визначає розмір грошової компенсації моральної шкоди, яка підлягає відшкодуванню на користь позивача на підставі статті 1167 Цивільного кодексу України, у сумі 3 000 гривень, яка є реальною компенсацією завданої моральної шкоди відповідно до встановлених судом обставин кримінального провадження та позов в цій частині підлягає задоволенню в повному обсязі.

На підставі викладеного, керуючись статтями 127,129,373, 374 КПК України, суд

У Х В А Л И В :

ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 статті 125 КК України, призначивши йому покарання у виді громадських робіт на строк 160 (сто шістдесят) годин.

Цивільний позов ОСОБА_4 до відповідача ОСОБА_5 задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 моральну шкоду в сумі 3000 (три тисячі) гривень.

В інший частині позовних вимог ОСОБА_4 відмовити.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Апеляційного суду Полтавської області протягом 30 днів з дня його проголошення учасниками судового провадження через Кременчуцький районний суд.

Обвинуваченому та прокурору копію вироку вручити негайно після його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя ОСОБА_1