Справа № 309/3752/15-к
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАКАРПАТСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.05.2016 року м. Ужгород
Апеляційний суд Закарпатської області в складі суддів: ОСОБА_1 (головуючий),

ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

при секретарі судових засідань ОСОБА_4 , з участю прокурора ОСОБА_5 , засудженого ОСОБА_6 , захисника ОСОБА_7 , розглянув у відкритому судовому засіданні матеріали провадження № 11-кп/777/192/16 за апеляційною скаргою адвоката ОСОБА_7 в інтересах ОСОБА_6 на ухвалу Хустського районного суду від 27.01.2016 року.

Цією ухвалою задоволено подання начальника КВІ Хустського району відділу ДПтС України в Закарпатській області, скасовано звільнення від відбування покарання з випробуванням та направлено для відбування покарання, призначеного вироком Хустського районного суду від 09.12.2013 року

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Березово, Хустського району, Закарпатської області, громадянина України, з середньою освітою, неодруженого, не працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 .

Так, вироком Хустського районного суду від 09.12.2013 року ОСОБА_6 засуджено за ч.3 ст. 185 КК України до покарання у виді 3 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 2 роки.

Суддя постанову мотивував тим, що ОСОБА_6 систематично порушує умови та порядок відбування покарання з випробуванням: не з`являється для реєстрації в органи КВІ з травня 2014 року по вересень 2015 року, покинув місце проживання без повідомлення КВІ. З вказаних підстав суд прийшов до висновку про обґрунтованість подання начальника КВІ Хустського району відділу ДПтС України в Закарпатській області та необхідність направлення ОСОБА_6 для відбування покарання.

В апеляційній скарзі адвокат ОСОБА_7 просить скасувати ухвалу Хустського районного суду щодо ОСОБА_6 та постановити нову ухвалу, якою відмовити в задоволенні подання КВІ. Вказує на те, матеріали подання не містять даних про те, що на адресу проживання ОСОБА_6 надсилались застереження у вигляді письмових попереджень та вживались інші заходи для попередження засудженого щодо незаконності його дій.

Заслухавши доповідь судді, доводи захисника на підтримання поданої апеляційної скарги, промову прокурора, який вказав на її безпідставність, перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи сторін, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга адвоката підлягає задоволенню частково з таких підстав.

Так, частиною 2 статті 75 КК України передбачено, що суд за наявності визначених законом підстав може ухвалити рішення про звільнення засудженого від відбування покарання з випробуванням, якщо він протягом іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.

Застосування до засудженого звільнення від відбування покарання з випробуванням Кримінальний кодекс пов`язує із здійсненням контролю за поведінкою такого засудженого з метою встановлення факту його виправлення. Зміст контролю полягає у встановленні того, чи належно засуджений виконує покладені на нього обов`язки.

Вимогами ч.2 ст. 166 КВК України передбачено, що у разі, якщо засуджений не виконує покладені на нього обов`язки або систематично вчинює правопорушення, що потягли за собою адміністративні стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення, кримінально виконавча інспекція вносить до суду подання про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення засудженого для відбування призначеного покарання.

Згідно ч. 3 ст. 166 КВК України невиконанням обов`язків вважаються випадки , коли засуджений не виконав хоч один з обов`язків, які було покладено на нього судом. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 78 КК України, якщо засуджений не виконує покладені на нього обов`язки або систематично вчинює правопорушення, що потягли за собою адміністративні стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення, суд направляє засудженого для відбування призначеного покарання.

З матеріалів провадження вбачається, що ОСОБА_6 вироком Хустського районного суду від 09.12.2013 року засуджений за ч. 3 ст. 185 КК України до покарання у виді 3 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 2 роки з покладенням обов`язків: повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи або навчання; періодично з`являтись для реєстрації в кримінально-виконавчу інспекцію.

Так, 27.01.2014 року засуджений ОСОБА_6 з`явився до кримінально-виконавчої інспекції Хустського району, де з ним проведена бесіда профілактичного характеру, роз`яснено порядок та умови відбування у виді випробування, відібрано підписку про ознайомлення з покладеними на нього обов`язками, роз`яснено про наслідки, які можуть настати в разі невиконання покладених на нього обов`язків, про що свідчить підпис ОСОБА_6 ( а. с. 14-16).

Крім того, 27.01.2014 року ОСОБА_6 ознайомлено з постановою про встановлення днів явки до кримінально-виконавчої інспекції Хустського району першого понеділка кожного місяця, постанову під розписку оголошено засудженому ОСОБА_6 .. У подальшому, на підставі клопотання сільського голови с. Березово від 15.05.2014 року інспектором КВІ Хустського МРВ КВІ відділу ДПтСУ в Закарпатській області від 15.05.2014 року ОСОБА_6 встановлено дні явки до кримінально-виконавчої інспекції - першого понеділка щоквартально, з якою засудженого того ж дня ознайомлено ( а. с. 17,27,28).

У подальшому, вбачається , що ОСОБА_6 , відповідно до листка реєстрації у встановлені дні явки до КВІ 01.09.2014 року, 01.12.2014 року та 02.03.2015 року не з`явився, незважаючи на направлені на його адресу виклики. Так, 22.10.2014 року та 03.11.2014 року, 11.12.2014 року начальником Хустського МРВ КВІ відділу ДПтСУ в Закарпатській області внесено подання про здійснення приводу засудженого, однак згідно рапорту ДІМ Хустського МВ УМВС України в Закарпатській області від 12.02.2014 року засуджений ОСОБА_6 відсутній за місцем проживання.

Згодом, 20.04.2015 року начальник Хустського МРВ КВІ відділу ДПтСУ в Закарпатській області вніс подання виконуючому обов`язки начальника Хустського МВ УМВС України в Закарпатській області про передачу матеріалів для проведення подальших розшукових заходів щодо ОСОБА_6 .

З пояснень ОСОБА_8 , яка є матір`ю засудженого вбачається, що він виїхав 15.05.2014 року на сезонні роботи в м. Казань, Російської Федерації, планував через місяць повернутись, однак в нього виникли проблеми з працевлаштуванням, зв`язок з ним вона втратила.

Так, 14.09.2015 року засуджений ОСОБА_6 з`явився до КВІ та пояснив, що у зв`язку з скрутним матеріальним становищем змушений виїхати на заробітки до Російської Федерації, планував виїхати на один місяць, тому не повідомив органи КВІ про виїзд за межі області та України. Підтвердив, що під час реєстрації в КВІ був ознайомлений з покладеними на нього обов`язками та наслідками їх невиконання, намірів ухилятись від виконання обов`язків не мав.

Згідно п. п. 5.3 п. 5 розділу IV Інструкції про порядок виконання покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, та здійснення контролю щодо осіб, засуджених до таких покарань затвердженої наказом Державного департаменту з питань виконання покарань, від 19.12.2003, № 270/1560 якщо засуджена особа не виконує покладених на неї судом обов`язків після застереження у виді письмового попередження або три і більше разів вчинювала правопорушення, що потягли за собою адміністративні стягнення і свідчать про її небажання стати на шлях виправлення, а також коли засуджена особа не з`являється до інспекції два і більше разів без поважних причин /що повинно бути підтверджено матеріалами/ або зникла з метою ухилення від контролю за її поведінкою з постійного місця проживання, або засуджена жінка не займається доглядом, вихованням дитини, то інспекція вносить до суду подання про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення засудженої особи для відбування призначеного судом покарання.

На підставі наведеного суд першої інстанції прийшов до висновку , що матеріалами справи так і поясненнями ОСОБА_6 підтверджено, що він був ознайомлений з покладеними на нього обов`язками та наслідками їх невиконання, покинув місце проживання не повідомивши про це органи КВІ і не з`являвся до інспекції два і більше разів без поважних причин.

Однак , як вірно зазначено в апеляційній скарзі захисника , при скасуванні звільнення засудженого від відбування покарання з випробуванням суддя зобов`язаний з`ясувати, чи мав засуджений реальні можливості виконати покладені на нього обов`язки і чи можна розглядати факти, викладені у поданні органу, що відає відбуванням покарання, як свідчення небажання засудженого стати на шлях виправлення.

Відповідно до вимог ч.4 ст. 164 КВК України поважними причинами неявки засудженого до кримінально-виконавчої інспекції в призначений строк визнаються: несвоєчасне одержання запрошення, хвороба та інші обставини, що фактично позбавляють його можливості своєчасно прибути за викликом і які документально підтверджені.

Апеляційним судом встановлено, що ОСОБА_6 на момент звернення КВІ до суду з поданням не з`явився до кримінально-виконавчої інспекції в призначений строк три рази.

Однак , судом не проаналізовані причини неявки ОСОБА_6 і не дана оцінка фактам, викладеним у поданні органу, що відає відбуванням покарання, як свідчення небажання засудженого стати на шлях виправлення.

Так , при з`ясуванні причин неявки ОСОБА_6 суд першої інстанції не досліджував письмові пояснення матері останнього ОСОБА_8 та не допитав її у судовому засіданні.

З пояснень ОСОБА_8 ( ас. 61) вбачається, що її сім`я перебуває у скрутному матеріальному становищі , а тому син відпросився виїхати на сезонні роботи в Російську Федарацію. Після цього, у телефонному режимі повідомив, що фізично не може повернутися на територію України , оскільки за виконану роботу з ним не розрахувалися. Після цього родина втратила з ним зв`язок, і лише згодом, через соціальну мережу ОСОБА_6 повідомив , що повернеться додому на весні , а також про те, що наміру ухилятися від працівників КВІ не мав і не має.

Пояснення ОСОБА_8 підтверджуються клопотанням Березівського сільського голови( а.с.27) у якому він звернувся до начальника Хустського МРВ КВІ з повідомленням про те, що сім`я ОСОБА_9 є малозабезпеченою. Сім`я проживає за рахунок сезонних робіт ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у зв`язку з цим , з урахуванням становища сім`ї та позитивної характеристики ОСОБА_6 просив при можливості встановити явку останньому щоквартально.

Суд першої інстанції вказане клопотання не досліджував , ретельного аналізу наведеній інформації, яка має значення для правильного вирішення подання не проводив.

Крім того , суд першої інстанції не звернув уваги на постанову від 15.05.2014 року інспектора Хустського МРВ КВІ , затверджену начальником підрозділу ( а.с.28) , відповідно до якої вбачається, що враховано клопотання сільського голови, і з врахуванням позитивної характеристики ОСОБА_6 та проживання у малозабезпеченій сім`ї йому встановлено періодичність явки щоквартально.

У своїх поясненнях, наданих начальнику Хустського МРВ КВІ ОСОБА_6 повідомив, що виїхав на сезонні роботи і планував вчасно повернутися додому, однак, роботодавець відібрав у нього паспорт , що фізично перешкодило виконати зобов`язання. Намірів ухилятися чи не виконувати покладених на нього обов`язків не мав. Відразу після повернення , з`явився у Хустський МРВ КВІ ( а.с.75). Суд першої інстанції вказаним поясненням оцінки не дав, в ухвалі не навів мотивів їх відхилення.

За таких обставин, колегія суддів прийшла до висновку , що суд першої інстанції при постановленні судового рішення своїх висновків не вмотивував, та ухилився від всебічного дослідження всіх обставин , що мають значення для вирішення подання Хустського МРВ КВІ відділу ДПтСУ в Закарпатській області. У судовому рішенні відсутні також судження про визнання чи не визнання поважними наведені ОСОБА_6 причини неявки засудженого до кримінально-виконавчої інспекції в призначений строк.

Оскільки суд повинен оцінити докази за своїм внутрішнім переконанням , що ґрунтується на всебічному , повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і постановити законне та обґрунтоване рішення , то апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції цих вимог кримінального процесуального Закону не дотримався.

Підставами для скасування чи зміни судового рішення судом апеляційної інстанції є такі порушення норм кримінального процесуального закону, які шляхом позбавлення чи обмеження гарантованих КПК України прав учасників кримінального провадження, недотримання процедури судочинства чи іншим шляхом вплинули чи могли вплинути на винесення законного, обґрунтованого та вмотивованого судового рішення.

Колегія суддів вважає , що встановлені та наведені в ухвалі апеляційного суду порушення процесуального закону є істотними , оскільки торкаються прав та законних інтересів засудженого , які перешкодили суду повно і всебічно розглянути подання і вплинуло на постановления законного й обґрунтованого судового рішення , а тому воно підлягає до скасування.

Оскільки в апеляційній скарзі захисника не порушувалися питання про дослідження доказів та їх оцінки, а наведені доводи апеляційної скарги колегія суддів відхиляє , то суд апеляційної інстанції позбавлений можливості усунути виявленні порушення кримінального процесуального закону, що зумовлює скасування ухвали , і з метою захисту прав та дотримання інтересів сторін кримінального провадження, направлення цього провадження до суду першої інстанції з призначенням нового розгляду .

При новому розгляді суду першої інстанції необхідно усунути встановлені недоліки, всебічно, повно й об`єктивно дослідити всі обставини справи , ретельно перевірити доводи засудженого щодо причин неявки , дати відповідну оцінку доказам в їх сукупності та ухвалити законне і обґрунтоване рішення.

Керуючись ст.ст.405, 418 - 419, 539 КПК України, апеляційний суд,-

п о с т а н о в и в :

апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_7 в інтересах ОСОБА_6 задовольнити частково.

Ухвалу Хустського районного суду від 27.01.2016 року, якою задоволено подання кримінально-виконавчої інспекції про скасування звільнення від покарання з випробуванням та направлення його для відбування покарання ОСОБА_6 скасувати , та призначити новий судовий розгляд у суді першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і в касаційному порядку оскарженню не підлягає.

Судді: