справа № 631/1804/16-к
провадження № 1-кп/631/113/16

ВИРОК
14 листопада 2016 року смт. Нова Водолага
Нововодолазький районний суд Харківської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2
обвинуваченого ОСОБА_4
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Тирвовичі Пінського району Брестської області, громадянина України, із неповною середньою освітою, не одруженого, не працюючого, в силу ст. 89 КК України не судимого, військовослужбовця військової частини НОМЕР_1 , призваного на військову службу під час мобілізації, на особливий період, стрільця 3 стрілецького відділення 3 стрілецького взводу 23 стрілецької роти 6 стрілецького батальйону військової частини НОМЕР_1 , солдата, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , у вчиненні кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України,
ВСТАНОВИВ:
25 травня 2015 року солдат ОСОБА_4 був призваний на військову службу під час мобілізації ІНФОРМАЦІЯ_2 на підставі Указу Президента України №15/2015 від 14 січня 2015 року «Про часткову мобілізацію» та 20 квітня 2015 року був направлений для проходження військової служби до військової частини НОМЕР_1 .
Наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 25 травня 2015 року №129 ОСОБА_4 зараховано до списків особового складу вказаної військової частини, призначено на посаду 3 стрілецького відділення 3 стрілецького взводу 23 стрілецької роти 6 стрілецького батальйону вказаної військової частини та поставлено на всі види забезпечення.
Проходячи військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, ОСОБА_4 відповідно до вимог ст.ст. 9, 11, 16, 49 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24 березня 1999 року № 548-ХІV, ст.ст. 1, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24 березня 1999 року №551-ХІV повинен був свято і беззаперечно дотримуватися Конституції України і законів України, Військової присяги, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, дорожити честю і гідністю військовослужбовця, берегти військову честь і поважати гідність інших людей, не допускати негідних вчинків, виконувати свої службові обов`язки, які визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою та дотримуватися вимог статутів Збройних Сил України.
Достовірно знаючи свої обов`язки, передбачені зазначеними вище вимогами законодавства, що регламентує порядок виконання військового обов`язку і проходження військової служби, та маючи можливість належно їх виконувати, 08 червня 2015 року ОСОБА_4 свідомо допустив їх порушення та вирішив стати на злочинний шлях і не з`явився до місця служби військового містечка № НОМЕР_2 військової частини НОМЕР_1 , яке дислокується у АДРЕСА_2 .
Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_4 , діючи умисно, з метою тимчасово ухилитись від виконання обов`язків військової служби в умовах особливого періоду, 08 червня 2015 року, в порушення вимог ст.ст. 1, 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст.ст. 2, 4, 12 Закону України «Про Національну гвардію України», ст.ст. 2, 9, 11, 16, 127, 128, 130 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст.ст. 1, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, без наказу або дозволу відповідних командирів і начальників, не з`явився вчасно на військову службу до військового містечка № НОМЕР_2 військової частини НОМЕР_1 , яке дислокується у АДРЕСА_2 та до 24 вересня 2016 року до місця служби не повертався, а отриманий у зв`язку із цим вільний час, використовував на власний розсуд, не пов`язуючи його з виконанням обов`язків.
У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 повністю визнав себе винним у вчиненні інкримінованого йому в вину кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.407 КК України, за обставин, викладених у обвинувальному акті, повністю погодився зі всіма зібраними в процесі досудового розслідування доказами, що підтверджують його винуватість, відмовившись від їх дослідження під час судового розгляду.
Прокурор у судовому засідання висловила думку про розгляд справи відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України з посилання на те, що обвинувачений ОСОБА_4 повністю визнав свою провину та вважала недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин справи, які ним не оспорюються.
Беручи до уваги повне визнання обвинуваченим ОСОБА_4 своєї вини, а також те, що сторони не піддають сумніву фактичні обставини справи, відсутність у суду сумніву в правильності розуміння обвинуваченим змісту цих обставин, добровільності та істинності його позиції, суд, заслухавши думку учасників судового розгляду, які не заперечували проти недоцільності дослідження доказів щодо тих обставин, які ними не оспорюються, розглянув дане кримінальне провадження в порядку ч. 3 ст. 349 КПК України, попередньо роз`яснивши наслідки такого порядку дослідження доказів, обмежившись допитом обвинуваченого, дослідженням матеріалів досудового розслідування, зокрема даних, що характеризують особу обвинуваченого.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 пояснив, що йому відомо про позбавлення його права оскаржити визнані обставини в апеляційному порядку відповідно ст. 349 КПК України.
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 у вільній формі дав суду свої пояснення, чим повністю підтвердив свої первинні пояснення, дані в ході досудового слідства. Так по суті справи ОСОБА_4 пояснив, що 25 травня 2015 року Красноградським РВК Харківської області він був призваний на військову службу під час мобілізації та прибув до розподільчого пункту військової частини НОМЕР_1 , яка дислокується у АДРЕСА_2 . Пробувши там близько 8 днів, він самовільно, без дозволу вищестоящого керівництва, покинув військову частину, у зв`язку з тим, що його мати, яка є особою похилого віку, потрапила до лікарні. Згодом, до військової частини, він не повернувся через страх бути покараним та у зв`язку з тим, що не офіційно працевлаштувався на завод. Також ОСОБА_4 повідомив, що порядок проходження військової служби та порядок виконання військового обов`язку йому відомий, оскільки у 1996 1998 роках, він проходив строкову службу. Про скоєне дуже шкодує та просив суд суворого його не карати.
Аналізуючи обставини, що визнаються учасниками судового провадження, суд дійшов висновку, що вина обвинуваченого ОСОБА_4 в обсязі пред`явленого обвинувачення відповідно до ст. 337 КПК України є доведеною, а його дії правильно кваліфіковані за ч. 4 ст. 407 КК України, як нез`явлення вчасно на службу без поважних причин, вчинене в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, військовослужбовцем (крім строкової служби).
При обранні міри покарання обвинуваченому, суд враховує характер та ступень вчиненого ним кримінального правопорушення, конкретні обставини його вчинення, а також ступень винуватості обвинуваченого, дані про його особу, а також обставини, що пом`якшують та обтяжують відповідальність.
Так, Кримінальним Законом злочин, що вчинений обвинуваченим ОСОБА_4 за ч. 4 ст. 407 КК України віднесений до категорії тяжких злочинів.
Вивченням особи обвинуваченого, судом встановлено, що ОСОБА_4 в силу ст. 89 КК України не судимий, за місцем служби характеризується позитивно, має задовільний стан здоров`я, на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває.
Обставиною, що пом`якшує покарання ОСОБА_4 у відповідності до ст. 66 КК України, суд визнає щире каяття.
Обставин, що обтяжує покарання обвинуваченого, відповідно до ст. 67 КК України, судом не встановлено.
Враховуючи вищевикладене, суд вважає за можливе призначити ОСОБА_4 покарання у відповідності з вимогами ст.ст. 50, 65 Кримінального кодексу України відносно законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, а також з метою виправлення та запобігання можливості вчинення ним нових злочинів, йому за скоєне необхідно призначити покарання у вигляді позбавлення волі в межах санкцій статті Закону, що передбачає відповідальність за скоєний ним злочин, передбачений ч. 4 ст. 407 КК України.
При цьому, суд враховує обставину, що пом`якшує покарання ОСОБА_4 щире каяття, особу обвинуваченого, його вік, те, що на його утриманні знаходиться матір - особа похилого віку, пенсіонер, а тому приходить до висновку про можливість виправлення ОСОБА_4 без відбування покарання і приймає рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням, у відповідності до ст.75 КК України.
Водночас, суд вважає, що з метою забезпечення належної поведінки ОСОБА_4 у період дії іспитового строку, на нього у відповідності до ст.76 КК України необхідно покласти певні обов`язки.
Потерпілих у кримінальному проваджені немає.
Речові докази та процесуальні витрати у справі відсутні.
Цивільний позов не заявлено.
Заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувались, запобіжний захід стосовно ОСОБА_4 не обирався.
Керуючись ст.ст. 7, 337, 349, 368 371, 373, 374, 376 КПК України, суд, -
УХВАЛИВ:
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України та призначити йому покарання у вигляді трьох років позбавлення волі.
На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_4 звільнити від відбуття призначеного покарання із іспитовим строком на один рік шість місяців.
У відповідності до ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_4 наступні обов`язки:
- не виїздити за межі України на постійне проживання без дозволу територіального органу Управління Державної пенітенціарної служби України в Харківській області;
- повідомляти органи Управління Державної пенітенціарної служби України в Харківській області про зміну місця мешкання, роботи або навчання;
- періодично з`являтись для реєстрації в кримінально-виконавчу інспекцію Управління Державної пенітенціарної служби України в Харківській області.
Судове рішення суду першої інстанції не може бути оскаржене в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень ч. 3 ст. 349 КПК України.
Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Харківської області через Нововодолазький районний суд Харківської області протягом 30 днів з дня його проголошення, обвинуваченим у той же строк з моменту вручення копії вироку.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1