Провадження №1-кп/331/361/2016
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
30 вересня 2016 року Жовтневий районний суд міста Запоріжжя у складі: головуючого - судді ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 ,, розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в місті Запоріжжі кримінальне провадження № 1-кп/331/361/2016 з обвинувальним актом у відношенні обвинуваченого
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився в cмт. Брацьке, Миколаївської області, громадянина України, який має середню освіту, офіційно не працевлаштованого, зареєстрований та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше повідомлено про підозру за ч.1 ст. 190 КК України,
у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст.190 КК України,
за участю:
прокурора ОСОБА_4
потерпілої ОСОБА_5
захисника ОСОБА_6
обвинуваченого ОСОБА_3
ВСТАНОВИВ:
07 червня 2016 року, приблизно о 12 годині 30 хвилин, ОСОБА_3 , маючи умисел на заволодіння чужим майном шляхом обману, будучи особою, яка раніше вчинила аналогічний злочин, діючи повторно, з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, перебуваючи у приміщенні орендованої ювелірної майстерні, яка розташована за адресою: АДРЕСА_2 , під приводом переробки та виготовлення ювелірного виробу, заволодів майном ОСОБА_5 , а саме:

-золотим ланцюжком вагою 10 грам, 585 проби, вартістю 6000 гривень;

-золотим кулоном вагою 4 грама, 585 проби, вартістю 3000 гривень;

-золотим хрестиком вагою 1,1 грама, 585 проби, вартістю 2000 гривень;

-золотим брухтом загальною вагою 4 грама, 585 проби, вартістю 4000 гривень,

які, згідно усній домовленості досягнутої між ОСОБА_5 та ОСОБА_3 , передані останньому для переробки та виготовлення ювелірного виробу. У вказаний день, ОСОБА_3 , усвідомлюючи, що його дії незаконні, продовжуючи реалізовувати свій злочинний намір, заклав золотий хрестик вагою 1,1 грама, 585 проби до ломбардного пункту №2 "Топаз", який розташований за адресою М.Запоріжжя, пр. Соборний, буд.38. Отримані при цьому грошові кошти у розмірі 528 гривень, ОСОБА_3 витратив на власні потреби, решту вищезазначених золотих виробів потерпілій ОСОБА_5 не повернув. В результаті злочинних дій ОСОБА_3 , потерпілій ОСОБА_5 завдано матеріальну шкоду на загальну суму 15 000 гривень.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 провину у вчиненні інкримінованого йому злочині визнав повністю та пояснив, що він працює ювеліром та винаймає офіс на вул. Поштова для здійснення цієї діяльності. У червні 2016 року він отримав від ОСОБА_5 золоті вироби та брухт металу для виготовлення нового ювелірного виробу, однак під час роботи частину золота він зіпсував. Для відновлення металу він вирішив придбати певні реагенти, тому заклав золотий хрестик до ломбарду, однак у нього нічого не вийшло. На теперішній час він згоден відшкодувати спричинену ним шкоду, цивільний позов визнає у повному обсязі.
Потерпіла ОСОБА_5 у судовому засіданні пояснила, що у червні 2016 року вона прийшла до ювеліра, який знаходився в офісі біля ОСОБА_7 з метою переробити золоті прикраси на нові. Цього ювеліра їй порекомендували її донька. Вона залишила ОСОБА_8 золото вагою 14.1 гр., із якого він погодився на протязі двох тижнів зробити цепочку із кулоном. Однак через два тижні він став ухилятися від спілкування із нею, обіцяти все зробити у інший термін, однак до сьогоднішнього дня їй нічого повернути не було, тому вона наполягає на стягненні із ОСОБА_3 матеріальної шкоди у розмірі 15000 грн.
Крім того, провина ОСОБА_3 у вчиненні інкримінованого йому злочині підтверджується:
- протоколом тимчасового доступу до речей від 19.07.2016 року, згідно якого у працівника ломбарду ОСОБА_9 було вилучено золотий хрестик вагою 1.1 гр.;
- додатковою угодою до договору фінансового кредиту від 07.07.2016 року про те, що ОСОБА_3 заклав у ломбард золотий хрест вагою 1.1 грн.;
- протоколом пред`явлення особи для впізнання від 19.07.2016 року, згідно якого свідок ОСОБА_9 впізнала особу під № 4 ( ОСОБА_3 ), як особу, яка здала до ломбарду золотий хрест 07.07.2016 року
На підставі ст.. 349 ч.3 КПК України судом визнано недоцільним дослідження інших доказів, щодо тих обставин, які не оспорюються учасниками процесу.
Таким чином, аналізуючи наведені докази у їх сукупності, суд приходить до висновку про доведення провини ОСОБА_3 в інкримінованому йому злочині, через що дії обвинуваченого ОСОБА_3 необхідно кваліфікувати за ч. 2 ст. 190 КК України, тому що вiн вчинив умиснi дії, які виразилися у заволодінні чужим майном шляхом обману (шахрайство), вчинене повторно.
При визначенні міри покарання обвинуваченому ОСОБА_3 у відповідності до ст. 65 КК України суд приймає до уваги конкретні обставини, ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення: сукупність усіх характеризуючих його обставин, характер, ступінь його суспільної небезпеки, дані про особу винного.
Так, обвинувачений ОСОБА_3 вчинив злочин середньої тяжкості, раніше вчинив аналогічний злочин та був засуджений за вироком Жовневого районного суду м. Запоріжжя 18.04.2016 року, однак вирок суду чинності не набрав, має постійне місце проживання, працює не офіційно, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, неповнолітніх дітей на утриманні не має.
На підставі вищевикладеного, враховуючи особу обвинуваченого ОСОБА_3 , а також тяжкість вчиненого ним злочину, суд приходить до висновку про необхідність призначити ОСОБА_3 покарання в межах санкції ч. 2 ст. 190 КК України у вигляді обмеження волі, вважаючи таке покарання необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів. Однак, враховуючи особу винного та позицію потерпілої, яка не наполягала на позбавленні ОСОБА_3 волі, суд вважає можливим призначити дане покарання із випробуванням на підставі ст.. 75, 76 КК України.
Вирішуючи цивільний позов суд виходить з наступного.
Відповідно до ст. ст. 127-129 КПК України, суд, постановляючи обвинувальний вирок залежно від доведеності підстав і розміру цивільного позову, задовольняє позов повністю, частково, відмовляє в його задоволенні чи залишає без розгляду, роз`яснюючи цивільному позивачеві право звернення до суду в порядку цивільного судочинства.
На підставі статті 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Згідно з вимогами ст. 1166 ЦК України шкода, завдана майну фізичної чи юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Оскільки у судовому засіданні знайшла своє підтвердження провина ОСОБА_3 у тому що вiн вчинив умиснi дії, які виразилися у заволодінні чужим майном шляхом обману (шахрайство) потерпілої ОСОБА_5 на суму 15000 грн., суд вважає, що вказана сума обґрунтована, однак враховуючи, що частина майна повернута потерпілій, а саме: золотий хрестик вартістю 2000 грн., суд вважає необхідним зменшити суму відшкодування та стягнути із ОСОБА_3 на користь ОСОБА_5 13000 грн.
Долю речових доказів вирішити на підставі ст..100 КПК України.
На підставі викладеного, керуючись ст.100, 393 - 395 КПК України, суд
ЗАСУДИВ:
ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні злочину передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України та призначити йому покарання у вигляді двох років обмеження волі.
На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_3 звільнити від призначеного покарання, якщо він на протязі одного року випробувального терміну не вчинить нового злочину та виконає покладені на нього обов`язки.

На підставі ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_3 :

- повідомляти органи кримінально-виконавчої інспекції про зміну свого місця проживання, роботи або навчання;

- періодично з`являтися на реєстрацію в органи кримінально-виконавчої інстекції;

- не виїзжати за межі України на постійне проживання без дозволу органу кримінально-виконавчої інспекції.

Випробувальний термін обчислювати з моменту проголошення вироку.

Контроль за поведінкою ОСОБА_3 покласти на орган виконання покарання за місцем проживання засудженого.

Запобіжний захід у відношенні ОСОБА_3 у вигляді особистого зобов`язання залишити без змін до набрання вироком суду чинності.
Речові докази: золотий хрестик повернути за належністю ОСОБА_5 .
Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_5 матеріальну шкоду від злочину у розмірі 13000 грн.
В іншій частині позовних вимог відмовити.
Вирок суду може бути оскаржений до Апеляційного суду Запорізької області через Жовтневий районний суд м. Запоріжжя протягом 30 діб з моменту його проголошення.
Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору. Інші учасники судового провадження мають право отримати у Жовтневому районному суді м. Запоріжжя копію цього вироку, подавши відповідну заяву.

Суддя: ОСОБА_1