Ленінський районний суд м.Полтави
Справа № 553/2204/16-к
Провадження № 1-кп/553/138/2016
В И Р О К
Іменем України
21.07.2016м. Полтава

Ленінський районний суд м. Полтави в складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

з участю прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

потерпілого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Полтаві матеріали кримінального провадження, за обвинуваченням

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Полтави, громадянина України, із неповною середньою-спеціальною освітою, не одруженого, не працюючого, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

24.03.1997 року Ленінським районним судом м. Полтави за ч.3 ст.140, ч.2 ст.140 КК України до 3 років позбавлення волі з іспитовим строком на 2 роки;

03.03.2009 року Ленінським районним судом м. Полтави за ч. 2 ст.185, ч. 2 ст. 186, ч. 1 ст. 187, ч. 2 ст. 190, ч. 3 ст. 367, 70 КК України до 4 років позбавлення волі, 13.10.2015 року звільненого умовно-достроково на 1 рік 2 місяці 21 день;

29.05.2012 року Полтавським районним судом Полтавської області за ч.2 ст.185 КК України до 1 року обмеження волі з випробуванням на 1 рік; 08.10.2015 року Ленінським районним судом м. Полтави за ст.ст. 190 ч.2, 15 ч.3, 185 ч.2, 15 ч.3, 186 ч.2, 70 ч.1 КК України до 4 років 1 місяця позбавлення волі з випробуванням на 3 роки,

за статтею 121 ч.1 КК України,

В С Т А Н О В И В:
Обвинувачений ОСОБА_4 вчинив умисне тяжке тілесне ушкодження, тобто умисне тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння за наступних обставин.

08.09.2015 року близько 21 години 00 хв. ОСОБА_4 , перебуваючи біля кафе «Левадка» неподалік зупинки громадського транспорту «пр. Вавілова» в м. Полтаві, на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин з ОСОБА_5 через ревнощі до своєї цивільної дружини ОСОБА_6 , діючи умисно, з метою спричинення тілесних ушкоджень, наніс потерпілому ОСОБА_7 не менше двох ударів металевим ключем по правій нозі. Своїми умисними діями ОСОБА_4 заподіяв ОСОБА_5 тілесні ушкодження у вигляді: відкритого перелому середньої третини правої великогомілкової кістки та забійних ран правої гомілки, які згідно висновку судово-медичної експертизи № 179 від 26.02.2016 року, відносяться до тяжких тілесних ушкоджень по ознаці небезпеки для життя.

Обвинувачений ОСОБА_4 винним себе в пред`явленому обвинуваченні визнав повністю, не оспорював фактичних обставин справи та показав, що вони з потерпілим знайомі біля 20 років, ніколи раніше конфліктів в них не виникало. 8.09.2015 року в вечірній час на зупинці громадського транспорту «пр.Вавілова» біля бару «Левадка» він зустрівся зі своєю цивільною дружиною, другом, а також потерпілим. Потім вони разом відпочивали в кафе. На ґрунті ревнощів до цивільної дружини ОСОБА_6 між ним та потерпілим виникла сварка, та за його пропозицією вони разом з потерпілим вийшли на вулицю. В обвинуваченого були з собою інструменти, оскільки він їхав з роботи, він взяв гайковий ключ та наніс ним два удари потерпілому по правій нозі, тримаючи ключ в правій руці як палку. Після цього він пішов з кафе, забравши свою цивільну дружину та товариша, з яким вони відпочивали. Ступінь тяжкості спричинених тілесних ушкоджень не оспорював. У вчиненому розкаявся, пояснив, що він відвідував потерпілого в лікарні, просив в нього вибачення. Крім того, пояснив, що сварка між ним та потерпілим виникла раптово, ніколи раніше конфліктів між ними не відбувалось, та що вони з потерпілим примирились. Окрім цього обвинувачений пояснив, що він частково у розмірі 300 гривень відшкодував спричинену потерпілому шкоду. Цивільний позов прокурора на суму 15521 гривню 11 коп. визнав повністю.

Потерпілий ОСОБА_5 в судовому засіданні показав, що обвинувачений ОСОБА_4 все вірно розповів про обставини спричинення тілесних ушкоджень. Підтвердив, що дійсно 8.09.2015 року вони разом відпочивали в кафе «Левадка», та між ними виникла сварка, що обвинувачений наніс йому два удари металевим предметом. Через отримані тілесні ушкодження він перебував у лікарні з 08.09.2015 року по 2.11.2015 року. Вони з обвинуваченим знайомі більше 10 років, ніколи раніше між ними не відбувались конфлікти. Зазначив, що обвинувачений ОСОБА_4 дійсно розкаявся у вчиненому, частково, у розмірі 300 гривень, відшкодував понесені на лікування витрати. Сварка того дня між ними виникла спонтанно, проте в теперішній час вони з обвинуваченим примирились, він не має до нього претензій, вони домовились про порядок подальшого відшкодування обвинуваченим витрат. У зв`язку з викладеним просив суд призначити обвинуваченому ОСОБА_4 найбільш м`яке покарання та наполягав на тому, щоб обвинуваченого не позбавляти волі.

В судовому засіданні встановлено, що обвинувачений та інші учасники процесу правильно розуміють зміст обставин справи, які ніким не оспорюються. Судом встановлено, що відсутні сумніви у добровільності та істинності позицій обвинуваченого ОСОБА_4 та інших учасників процесу. Тому враховуючи думку прокурора, обвинуваченого, потерпілого суд відповідно до ч. 3 статті 349 КПК України визнав недоцільним дослідження доказів відносно обставин справи, які ніким не оспорюються.

В зв`язку з викладеним, суд вважає, що дії обвинуваченого ОСОБА_4 правильно кваліфіковані за статтею 121 ч.1 КК України як умисне тяжке тілесне ушкодження, тобто умисне тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння.

Обираючи обвинуваченому ОСОБА_4 вид та міру покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, обставини кримінального провадження, взаємовідносини обвинуваченого та потерпілого та їх ставлення до події, що відбулась, особу обвинуваченого, те, що ОСОБА_4 раніше судимий, негативно характеризується за місцем проживання, в той же час громадський порядок не порушує. Крім того, згідно заяв сусідів обвинуваченого, які проживають з ним в одному під`їзді та в одному дворі, обвинувачений приймає активну участь в благоустрої під`їзду та двору тобто займається суспільно корисною працею. Згідно повідомлення начальника Ленінського РВ м. Полтави КВІ УДПтС України в Полтавській області за період іспитового строку покладені судом обов`язки виконує, до адміністративної відповідальності не притягувався. Окрім цього, суд враховує добровільне часткове відшкодування обвинуваченим спричиненої потерпілому шкоди.

Відповідно до статті 66 КК України суд визнає обставинами, які пом`якшують покарання: щире каяття ОСОБА_4 у вчиненому, активне сприяння розкриттю злочину, часткове добровільне відшкодування спричиненої потерпілому шкоди, а саме витрат на лікування.

Відповідно до статті 67 КК України суд визнає обставиною, що обтяжує покарання: рецидив злочину.

На підставі статті 70 ч.4 КК України при визначенні покарання суд вважає необхідним врахувати покарання, призначене ОСОБА_4 вироком Ленінського районного суду м. Полтави від 08.10.2015 року.

З урахуванням тяжкості злочину, обставин вчинення злочину та особи винного, з урахуванням позиції потерпілого, який в своїй письмовій заяві зазначив, що з урахуванням часткового відшкодування спричиненої шкоди та узгодженням подальшого порядку відшкодування шкоди він немає претензій до обвинуваченого та наполягає на призначенні обвинуваченому ОСОБА_4 найменш суворого покарання не пов`язаного з позбавленням волі, прокурора, який вважав можливим призначити обвинуваченому покарання з випробуванням, суд приходить до висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання і вважає за можливе звільнити ОСОБА_4 від покарання з випробуванням у відповідності зі ст. 75, 76 КК України та зобов`язати його не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу органу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти органи кримінально-виконавчої інспекції про зміну місця проживання, періодично з`являтися для реєстрації в кримінально-виконавчу інспекцію.

Суд вважає необхідним задовольнити заявлений прокурором позов в інтересах держави в особі Бюджетно-фінансового управління виконавчого комітету Полтавської міської ради до ОСОБА_4 про відшкодування матеріальних витрат на стаціонарне лікування потерпілого в розмірі 15521 гривня 11 коп.

Долю речових доказів у кримінальному провадженні суд вважає необхідним вирішити на підставі ст. 100 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись статтями 349, 369-371, 373-376 КПК України, -

З А С У Д И В:
ОСОБА_4 визнати винним за статтею 121 ч.1 КК України та призначити йому покарання у вигляді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років.

На підставі статті 70 ч.4 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання за вироком Ленінського районного суду м. Полтави від 08.10.2015 року більш суворим за цим вироком, остаточно призначити ОСОБА_4 покарання у вигляді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

Відповідно зі статтею 75 КК України ОСОБА_4 від відбування покарання звільнити з випробуванням на 3 (три) роки, якщо він протягом зазначеного строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього в силу статті 76 КК України обов`язки не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу органу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти органи кримінально-виконавчої інспекції про зміну місця проживання, періодично з`являтися для реєстрації в кримінально-виконавчу інспекцію.

Продовжити засудженому ОСОБА_4 до набрання вироком законної сили запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Заявлений прокурором цивільний позов в інтересах держави в особі Бюджетно-фінансового управління виконавчого комітету Полтавської міської ради до ОСОБА_4 про відшкодування матеріальних витрат на стаціонарне лікування потерпілого - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь Бюджетно-фінансового управління виконавчого комітету Полтавської міської ради матеріальні витрати на стаціонарне лікування потерпілого ОСОБА_5 в розмірі 15521(п`ятнадцять тисяч п`ятсот двадцять одна) гривня 11 коп.

Речові докази у кримінальному провадженні гайковий ключ, залишити на зберіганні в кімнаті зберігання речових доказів Відділення поліції № 2 Полтавського ВП ГУНП в Полтавській області.

Вирок може бути оскаржений сторонами судового провадження до Апеляційного суду Полтавської області через Ленінський районний суд м. Полтави протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку чи ухвали суду. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя Ленінського районного суду м.Полтави ОСОБА_1