АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/793/897/16 Справа № 695/1538/16-к Категорія: ч.2 ст.286 КК УкраїниГоловуючий у І інстанції ОСОБА_1 Доповідач в апеляційній інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
29 вересня 2016 року Колегія суддів судової палати в кримінальних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючого суддів при секретарі ОСОБА_2 ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ОСОБА_5
з участю прокурораОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7

потерпілих ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,

законного представника

потерпілої ОСОБА_10 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Черкаси апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_6 на вирок Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 27.07.2016 року, яким:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин України, українець, уродженець та житель АДРЕСА_1 , раніше не судимий, -

засуджений за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, на 5 років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 2 роки з покладанням обов`язків, передбачених п.п. 2,3,4 ч. 1 ст. 76 КК України.

Вирішено стягнути з ОСОБА_7 процесуальні витрати на користь держави в сумі 3170,40 грн.

Вирішена доля речових доказів відповідно до ст. 100 КПК України.

в с т а н о в и л а :
Вироком Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області ОСОБА_7 визнаний винним та засуджений за те, що він 01.11.2015 року близько 15 години, керуючи автомобілем «Opel Vectra», д.н. НОМЕР_1 , експлуатація якого, згідно з вимогами п. 31.4.1 а) Правил дорожнього руху України, заборонена, рухаючись по автодорозі «Золотоноша-Вознесенське», неподалік повороту до с. Богуславець Золотоніського району Черкаської області, порушив вимоги п. 12.1, п. 12.6 г) Правил дорожнього руху України, під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху, не врахував дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно ним керувати, п. 12.6 г) Правил дорожнього руху України, поза населеними пунктами на всіх дорогах та на дорогах, що проходять через населені пункти, позначені знаком 5.47, дозволяється рух зі швидкістю не більше 90 км/год., виїхав на праве узбіччя та допустив перекидання транспортного засобу, внаслідок чого пасажир ОСОБА_9 отримала тілесні ушкодження середньої тяжкості, а пасажир ОСОБА_11 тяжкі тілесні ушкодження, за критерієм небезпеки для життя, від яких померла.

Порушення правил безпеки дорожнього руху ОСОБА_7 - вимог пунктів 12.1, 12.6 г) Правил дорожнього руху України, знаходяться у причинному зв`язку з виникненням даної дорожньо-транспортної пригоди та настанням наслідків у вигляді спричинення смерті ОСОБА_11 та заподіянні ОСОБА_9 тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості.

В апеляційній скарзі прокурор у кримінальному провадженні, не заперечуючи доведеності вини та кваліфікації дій ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, просить вирок суду скасувати через неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність та невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого в наслідок м`якості та постановити новий вирок, яким призначити ОСОБА_7 покарання за ч.2 ст.286 КК України 5 років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 3 роки, на підставі ст.75 КК України звільнити останнього від відбування призначеного основного покарання з випробування із встановленням іспитового строку на 3 роки з покладанням обов`язків, передбачених п.п. 2,3,4 ст. 76 КК України. В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що судом при винесенні вироку щодо обвинуваченого не застосовано додаткового покарання у вигляді позбавлення права керувати транспортними засобами та не обґрунтовано таке незастосування.

Заслухавши доповідь судді, думку прокурора, який підтримав подану апеляційну скаргу та просив її задовольнити; думку потерпілих ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , законного представника потерпілої - ОСОБА_10 , обвинуваченого ОСОБА_7 , які заперечили проти задоволення апеляційної скарги прокурора та просили вирок суду залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення, перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що подана апеляційна скарга не підлягає до задоволення виходячи з наступного.

Згідно ст. 370 КПК України вирок суду повинен бути законним, обґрунтованим та вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом, згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Висновок суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_7 у вчиненні злочину, за який він засуджений, відповідає фактичним обставинам справи, ґрунтується на доказах, досліджених судом в порядку ч.3 ст. 349 КПК України, та ніким не оспорюється.

Дії ОСОБА_7 за ч.2 ст.286 КК України кваліфіковано вірно.

Згідно ст.65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для виправлення та попередження нових злочинів, а згідно ст.50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого.

При призначенні ОСОБА_7 покарання відповідно до вимог ст. ст. 50, 55, 65 КК України суд першої інстанції, з врахуванням : ступеню тяжкості вчиненого злочину, даних про особу обвинуваченого, який за місцем роботи та проживання характеризується позитивно, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, раніше не судимий, відсутності претензій матеріального характеру з боку потерпілих, добровільного відшкодування збитків потерпілим, думки потерпілих, які просили суворо не карати обвинуваченого, з врахуванням обставин, що пом`якшують покарання: щире каяття та активне сприяння розкриттю злочинів, за відсутності обставин, що його обтяжують, обгрунтовано призначив ОСОБА_7 покарання у виді позбавлення волі в межах санкції кримінального закону 5 років позбавлення волі без позбавлення права керувати транспортними засобами.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції прийшов до правильного висновку про можливість виправлення обвинуваченого без відбування покарання, звільнивши його від відбування призначеного покарання з випробуванням згідно ст. 75 КК України з іспитовим строком на 2 роки, з покладенням на нього обов`язків, передбачених п.п. 2,3,4 ч. 1 ст.76 КК України, без застосування додаткового покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами ; враховуючи встановлені по даному кримінальному провадженню позитивно характеризуючі обвинуваченого дані : він раніше не судимий, має молодий вік, сталі соціальні зв`язки, постійне місце проживання та роботи ( з 18.03.2013 р. працює водієм СТОВ «Пальміра»), де характеризується виключно позитивно, як особа - не представляє собою підвищеної суспільної небезпеки, добровільно відшкодував потерпілим завдані матеріальні збитки; та враховуючи думки потерпілих, які просили апеляційний суд залишити вирок районного суду без змін та не позбавляти обвинуваченого права керування транспортними засобами, а також те, що ОСОБА_7 іншої професії, крім водія, не має, а його заробіток є єдиним джерелом доходу його сім`ї .

Твердження апелянта про те, що при призначенні обвинуваченому ОСОБА_7 покарання з застосуванням вимог ст. 75 КК України без додаткового покарання у виді позбавлення права керувати транспортним засобом районним судом не в достатній мірі враховано: суспільну небезпечність вчиненого тяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі до 8 років з застосуванням додаткової міри покарання у виді позбавлення права керувати транспортним засобом, є безпідставним, оскільки дані обставини не є такими, що обтяжують покарання, так як в ст. 67 КК України визначений вичерпний їх перелік, який розширенню не підлягає, а суспільна небезпечність вчиненого злочину в повній мірі була врахована районним судом при винесенні вироку.

Крім того, в ході апеляційного розгляду потерпілі не підтримала апеляційну скаргу прокурора та просили не позбавляти обвинуваченого ОСОБА_7 права керування транспортними засобами, оскільки претензій матеріального характеру до нього не мають, він добровільно з ними розрахувався, за професією є водієм, має постійну роботу водія, і позбавлення його права керування транспортними засобами залишить обвинуваченого без засобів до існування.

Колегія суддів вважає, що судом першої інстанції вірно визначено іспитовий строк обвинуваченому відповідно до вимог ст. 75 КК України тривалістю - 2 роки і підстав для його збільшення, як того просить в апеляційній скарзі прокурор не вбачає.

Виходячи з вищевикладеного, колегія суддів вважає, що призначене районним судом обвинуваченому ОСОБА_7 покарання, відповідає вимогам ст.ст. 50,55,65 КК України, належним чином мотивоване, і є необхідним та достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нових злочинів, адекватним вчиненому ним злочину та його особі, а тому не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги прокурора.

Керуючись ст. 405, ч.1 п.1 ст. 407, ст. 419 КПК України, колегія суддів судової палати, -

у х в а л и л а :
Вирок Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 27.07.2016 року щодо ОСОБА_7 залишити без змін, а апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_6 - без задоволення.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена у касаційному порядку протягом трьох місяців з дня проголошення.

Головуючий :

Судді :