У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 квітня 2016 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних

і кримінальних справ у складі:

головуючогоОСОБА_1 ,
суддівОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю секретаря судового засідання прокурораОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

розглянувши в судовому засіданні матеріали провадження за касаційною скаргою заступника прокурора Дніпропетровської області на ухвалу Апеляційного суду Дніпропетровської області від 15 жовтня 2015 року про повернення апеляційної скарги,
в с т а н о в и л а:

За вироком Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 17 червня 2015 року ОСОБА_6 засуджено за ч. 1 ст. 213 КК до покарання у виді громадських робіт на строк 150 годин.

На цей вирок заступник прокурора Дніпропетровської області подав апеляційну скаргу та клопотання про поновлення йому строку на апеляційне оскарження вироку. Обґрунтовуючи своє клопотання, прокурор вказує на неможливість виконання вироку, оскільки його постановлено з порушенням вимог закону, що є, на думку прокурора, поважною причиною для поновлення пропущеного строку на оскарження вироку.

Ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 15 жовтня 2015 року клопотання прокурора залишено без задоволення, а його апеляційну скаргу повернуто. При цьому апеляційний суд зазначив, що прокурор у встановленому законом порядку отримав копію вироку місцевого суду в день його проголошення, а отже, мав реальну можливість вчасно його оскаржити. Сам факт невідповідності вимогам закону призначеного покарання з урахуванням участі прокурора в судовому засіданні та його позиції в судових дебатах стосовно призначення покарання не може бути поважною причиною пропуску строку на апеляційне оскарження вироку.

У касаційній скарзі прокурор просить скасувати ухвалу суду апеляційної інстанції та призначити новий розгляд у цьому суді на підставі істотного порушення вимог кримінального процесуального закону. Прокурор зазначає, що апеляційний суд усупереч вимогам ст. 398 КПК ретельно не проаналізував усіх доводів, викладених в апеляційній скарзі прокурора та в його клопотанні про поновлення строку на апеляційне оскарження вироку, не навів доводів на спростування тверджень про незаконність цього вироку та неможливість його виконання і безпідставно відмовив у задоволенні клопотання.

Заслухавши доповідь судді, доводи прокурора, який не підтримав скаргу, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши викладені у скарзі доводи, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню на таких підставах.

Відповідно до вимог п. 1 ч. 2 ст. 395 КПК апеляційну скаргу на вирок місцевого суду може бути подано протягом тридцяти днів із дня його проголошення.

Як убачається з матеріалів кримінального провадження, вирок суду щодо ОСОБА_6 було проголошено 17 червня 2015 року в судовому засіданні у присутності прокурора ОСОБА_7 . Цього ж дня прокурор отримав копію вироку в суді першої інстанції (а.с. 59). Перший заступник прокурора Дніпропетровської області звернувся з апеляційною скаргою на цей вирок 30 вересня 2015 року, тобто після закінчення встановленого законом строку на оскарження, а також заявив клопотання про поновлення пропущеного строку, мотивуючи його тим, що вирок суду стосовно ОСОБА_6 було повернуто кримінально-виконавчою інспекцією без виконання у зв`язку з неможливістю такого виконання внаслідок неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність.

Згідно з п. 4 ч. 3 ст. 399 КПК апеляційна скарга повертається, якщо вона подана після закінчення строку апеляційного оскарження і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку або суд апеляційної інстанції за заявою особи не знайде підстав для його поновлення.

Розглянувши клопотання прокурора, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про відсутність поважних підстав для пропуску такого строку, оскільки сам факт невідповідності закону призначеного покарання не може слугувати поважною підставою для пропуску строку на апеляційне оскарження, адже прокурор відповідно до вимог КПК мав об`єктивну можливість встановити порушення закону та своєчасно оскаржити вирок.

З таким висновком колегія суддів погоджується, оскільки під поважними підставами пропущення процесуального строку слід розуміти неможливість особи подати скаргу у визначений законом строк у зв`язку з обставинами, які були об`єктивно непереборними, тобто не залежали від волевиявлення особи, пов`язаними з дійсно істотними перешкодами чи труднощами, що унеможливили або ускладнили можливість своєчасного звернення до суду у визначений законом строк. Такі обставини мають бути підтверджені належними та допустимими доказами.

Посилання прокурора як на підставу для поновлення строку на неможливість виконання вироку щодо ОСОБА_6 за наявності об`єктивних можливостей вчасно подати апеляційну скаргу обґрунтовано визнано таким, що не є поважною підставою для пропуску строку на апеляційне оскарження цього вироку.

За таких обставин колегія суддів дійшла висновку, що касаційну скаргу прокурора слід залишити без задоволення.

Керуючись статтями 433 - 436 КПК, колегія суддів

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу заступника прокурора Дніпропетровської області залишити без задоволення, а ухвалу Апеляційного суду Дніпропетровської області від 15 жовтня 2015 року про відмову у поновленні строку на подачу апеляційної скарги на вирок суду щодо ОСОБА_6 та про повернення апеляційної скарги прокурору без зміни.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення й оскарженню не підлягає.
С у д д і:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3