Провадження № 1-кп/127/1276/16
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
18 листопада 2016 року м. Вінниця
Вінницький міський суд Вінницької області
в складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
за участю прокурора ОСОБА_3 ,
неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_4 ,
законного представника неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_5
До Вінницького міського суду Вінницької області 02 вересня 2016 року надійшов обвинувальний акт за обвинуваченням ОСОБА_7 за ч.2 ст. 185 КК України.
Прокурор ОСОБА_3 у підготовчому судовому засіданні просила суд постановити ухвалу про призначення судового розгляду на підставі обвинувального акту, вважаючи, що під час досудового розслідування дотримані вимоги КПК України, підстав для закриття та повернення обвинувального акту не вбачає. В судове засідання просила викликати обвинуваченого, захисника, неповнолітнього обвинуваченого, законного представника неповнолітнього обвинуваченого та свідків згідно реєстру матеріалів досудового розслідування.
Захисник ОСОБА_6 в підготовчому судовому засіданні заперечував щодо призначення судового розгляду на підставі обвинувального акту, мотивуючи зазначене тим, що він не відповідає нормам КПК, про що надав письмове клопотання та просив повернути його прокурору, який направив його до суду.
Неповнолітній обвинувачений та законний представник неповнолітнього обвинуваченого в судовому засіданні підтримали думку захисника та просили повернути обвинувальний акт прокурору.
Вислухавши думку учасників процесу, дослідивши обвинувальний акт з додатками, суд вважає наявними підстави для повернення обвинувального акту у даному провадженні, оскільки він не відповідає вимогам Кримінального процесуального кодексу України.
Згідно п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право повернути обвинувальний акт прокурору, якщо він не відповідає вимогам КПК України.
Відповідно до ч.4 ст.110 КПК України обвинувальний акт є процесуальним документом, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні злочинів.
За змістом положень ч.1 ст.337 КПК України судовий розгляд проводиться не в межах повідомлення особі про підозру, а в межах висунутого їй обвинувачення відповідно до обвинувального акту, який є важливим процесуальним документом і основою для захисту обвинуваченого в суді.
Вимоги до обвинувального акту визначені ст. 291 КПК України.
Зокрема, ч. 1 ст. 291 КПК України визначено, що обвинувальний акт складається слідчим, після чого затверджується прокурором. Обвинувальний акт може бути складений прокурором, зокрема якщо він не погодиться з обвинувальним актом, що був складений слідчим. Частиною 3 ст. 291 КПК України визначено, що обвинувальний акт підписується слідчим та прокурором, який його затвердив, або лише прокурором, якщо він склав його самостійно.
Обвинувальний акт відносно ОСОБА_7 затверджений та підписаний лише прокурором Вінницької місцевої прокуратури ОСОБА_3 без зазначення особи, яка його склала. З вказаного суд дійшов висновків, що прокурором акт самостійно не складений, оскільки він містить відомості про його затвердження прокурором.
Разом з тим, обвинувачений акт, всупереч ч. 3 ст. 291 КПК України слідчим взагалі не підписаний.
Крім того, згідно з п.5 ч. 2 ст. 291 КПК України обвинувальний акт має містити виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.
Згідно з приписами Закону правова кваліфікація є юридичною оцінкою вчиненого особою діяння з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність.
Зазначене свідчить про те, що правова кваліфікація повністю залежна від фактичних обставин кримінального правопорушення, а відтак формулювання обвинувачення, виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими не можуть суперечити правовій кваліфікації, тобто юридичній оцінці зазначених дій.
Не вдаючись до аналізу доказів у справі, не оцінюючи правильність кваліфікації дій обвинуваченого та не вирішуючи питань, що притаманні для судового розгляду, суд дослідивши виключно обвинувальний акт, вважає, що він не відповідає вимогам закону, а призначення судового розгляду за ним буде грубим порушенням права обвинуваченого на захист, оскільки формулювання обвинувачення, виклад фактичних обставин справи та правова кваліфікація суперечать одне одному.
Вказаних висновків суд дійшов виходячи з того, що фактичні обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими та формулювання обвинувачення містять відомості про те що, «своїми умисними діями ОСОБА_7 вчинив кримінальне правопорушення передбачене ч. 2 ст. 185 КК України, крадіжка, тобто таємне викрадення чужого майна, кваліфікуючою ознакою якого є крадіжка вчинена повторно».
В той же час, з обвинувального акту слідує, що досудовим слідством при формулюванні обвинувачення дії ОСОБА_7 вже кваліфіковані іншим чином - «за ч.2 ст. 185 КК України, тобто крадіжка, вчинена повторно», що суперечить попереднім висновкам досудового слідства та вимогам Закону.
Так, поняття правової кваліфікації кримінального правопорушення, визначено Законом як - посилання на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність.
За таких підстав дії підозрюваного (обвинуваченого) мають кваліфікуватись прокурором у чіткій відповідності до положень КК України, якими визначено кримінальну відповідальність за ст. 185 КК України, тобто таємне викрадення чужого майна (крадіжку).
Разом з тим, обвинувальний акт вказаного обов`язкового визначення диспозиції злочинів (положення закону) не містить, що свідчить про недотримання прокурором вимог п.5 ч. 2 ст. 291 КПК України.
Враховуючи наявність вказаних суперечностей, суд позбавлений можливості встановити, яке обвинувачення висунуто ОСОБА_7 .
Вказане унеможливлює призначення справи до судового розгляду та її розгляд судом у відповідності до вимог КПК України та грубо порушує права самого обвинуваченого, оскільки незрозумілість того, в чому він обвинувачується позбавляє його можливості захищатись від висунутого обвинувачення та є порушенням його права на захист.
Вказане є підставою для повернення обвинувального акту прокурору, як такого, що не відповідає вимогам ст. 291 КПК України.
На підставі викладеного, керуючись ст. 291, 314 КПК України, суд
Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду Вінницької області на протязі 7 діб.

Суддя: