Ухвала
іменем україни
29 березня 2016 рокум. Київ

Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних

і кримінальних справ у складі колегії:

головуючоїОСОБА_1 ,
суддів:ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю:
секретаря судового засіданняОСОБА_4 ,
прокурора ОСОБА_5 ,
засудженого ОСОБА_6 ,
захисникаОСОБА_7 ,

розглянувши в судовому засіданні кримінальне провадження № 0001075 за обвинуваченням
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, раніше неодноразово судимого, останнього разу 19 грудня 2012 року Іршавським районним судом Закарпатської області за ч. 1 ст. 129, ч. 4 ст. 70, ст. 72 КК до покарання у виді обмеження волі на строк 1 рік 1 місяць 12 днів, звільненого у зв`язку з відбуттям покарання,
у вчиненні злочину, передбаченого п. 13 ч. 2 ст. 115 КК, за касаційними скаргами засудженого ОСОБА_6 та захисника ОСОБА_7 на вирок Апеляційного суду Закарпатської області від 14 липня 2015 року,

в с т а н о в и в:

Вироком Виноградівського районного суду Закарпатської області від 29 січня 2015 року ОСОБА_6 засуджено за ч. 2 ст. 121 КК до покарання у виді позбавлення волі на строк 9 років.

Стягнуто з засудженого судові витрати.

Прийняте рішення щодо речових доказів.

Згідно з вироком ОСОБА_6 визнано винуватим і засуджено за те, що він, будучи раніше судимим за умисне вбивство, 08 серпня 2013 року близько 15:00 год., перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння у будинку АДРЕСА_1 , в ході сварки під час розпиття з ОСОБА_8 спиртних напоїв умисно наніс останньому рукою удар по шиї, від якого потерпілий впав на підлогу, після чого за допомогою мотузки зв`язав ОСОБА_8 руки позаду тулуба та наніс йому не менше 20 ударів ногами в ділянку спини, грудної клітки та черевної порожнини, спричинивши тяжкі тілесні ушкодження, від яких потерпілий помер.

Апеляційний суд Закарпатської області 14 липня 2015 року скасував вирок місцевого суду та ухвалив новий вирок, яким визнав ОСОБА_6 винуватим у вчиненні злочину, передбаченого п. 13 ч. 2 ст. 115 КК, та призначив йому покарання за цей злочин у виді позбавлення волі на строк 11 років.

У касаційній скарзі засуджений ОСОБА_6 , посилаючись на неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність та істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, просить вирок апеляційного суду скасувати і призначити новий розгляд в суді апеляційної інстанції. Вказує, що умислу на вбивство потерпілого не мав, а тому його дії за п. 13 ч. 2 ст. 115 КК кваліфіковані неправильно. Посилається на наявність обставин, які викликають сумнів у неупередженості колегії суддів під час розгляду кримінального провадження в апеляційному порядку.

У касаційній скарзі захисник ОСОБА_7 , посилаючись на неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність та істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, просить вирок апеляційного суду щодо ОСОБА_6 скасувати і призначити новий розгляд в суді апеляційної інстанції. Вказує на неправильну кваліфікацію апеляційним судом вчиненого за п. 13 ч. 2 ст. 115 КК. Умисел ОСОБА_6 на вбивство потерпілого вважає недоведеним. На думку захисника, в порушення вимог п. 4 ч. 1 ст. 75 КПК колегія суддів апеляційного суду не могла брати участь у кримінальному провадженні, оскільки раніше скасовувала вирок місцевого суду щодо ОСОБА_6 з призначенням нового розгляду в суді першої інстанції.

Заслухавши доповідь судді, пояснення засудженого та захисника на підтримку касаційних скарг, прокурора який вважав, що касаційні скарги підлягають частковому задоволенню, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши наведені у касаційних скаргах доводи, колегія суддів дійшла висновку, що касаційні скарги засудженого та захисника підлягають частковому задоволенню на таких підставах.

Згідно зі ст. 420 КПК вирок суду апеляційної інстанції повинен бути законним, обґрунтованим, вмотивованим і відповідати вимогам, які зазначені у ст. 374 цього Кодексу.

Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.

Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Мотивувальна частина вироку повинна містити формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, із зазначенням місця, часу, способу вчинення та наслідків кримінального правопорушення, форми вини і мотивів кримінального правопорушення. У цій частині наводяться докази, на яких ґрунтується висновок суду щодо підсудного, з зазначенням мотивів, з яких суд відкидає інші докази; мотиви зміни обвинувачення; у разі визнання частини обвинувачення необґрунтованою підстави для цього.

Однак під час апеляційного розгляду кримінального провадження щодо ОСОБА_6 апеляційний суд зазначених вимог кримінального процесуального закону не дотримався.
Так мотивувальна частина вироку апеляційного суду не містить формулювання обвинувачення, визнаного апеляційним судом доведеним.

Як встановив апеляційний суд у вироку, засуджений ОСОБА_6 у ході сварки умисно наніс потерпілому рукою удар по шиї, від якого той впав, після чого за допомогою мотузки зв`язав йому руки та наніс ще не менше 20 ударів ногами в ділянку спини, грудної клітки та черевної порожнини, від яких потерпілий помер.
Проте вказане формулювання обвинувачення не містить обов`язкових ознак складу злочину, передбаченого п. 13 ч. 2 ст. 115 КК, у вчиненні якого ОСОБА_6 визнано винним. Зокрема, не встановленим залишився умисел засудженого на вчинення умисного вбивства, який характеризує суб`єктивну сторону цього злочину.

Крім того, згідно правового висновку, викладеного в постанові Верховного Суду України від 21 січня 2016 року, у тому разі, коли апеляційний суд ухвалює свій вирок щодо винуватості особи, то в процедурі апеляційного розгляду неприпустимі будь-які спрощення, а встановлення того чи іншого факту в інший спосіб, ніж це було здійснено у місцевому суді, має забезпечуватися повнотою дослідження всіх доказів щодо цього факту і в повному обсязі.

Всупереч викладеному, апеляційний суд постановив свій вирок та засудив ОСОБА_6 за більш тяжкий злочин, дослідивши при цьому лише висновок судово-медичної експертизи, дані, що характеризують особу обвинуваченого, та допитавши в апеляційному порядку судово-медичного експерта. Разом з цим інші докази, якими місцевий суд обґрунтував свій висновок про вчинення ОСОБА_6 злочину, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК, апеляційним судом безпосередньо не досліджувались.

Вказане згідно висновку Верховного Суду України є порушенням права особи на справедливий суд у розумінні ст. 6 Конвенції про захист прав та основоположних свобод, а відтак і істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, яке перешкодило суду ухвалити законне і обґрунтоване рішення.

Також без уваги апеляційного суду залишилось невиконання прокурором та місцевим судом вимог ст. 384 КПК щодо обов`язкового роз`яснення обвинуваченому можливості та особливостей розгляду кримінального провадження стосовно нього судом присяжних, враховуючи, що ОСОБА_6 обвинувачувався у вчиненні злочину, за який передбачене покарання у виді довічного позбавлення волі.

Вказані порушення вимог кримінального процесуального закону є істотними і такими, що тягнуть скасування судового рішення.

Разом з цим посилання у касаційних скаргах засудженого і захисника на обставини, які, на їх думку, виключають участь суддів апеляційного суду у кримінальному провадженні, не заслуговують на увагу. Порушень вимог статей 75, 76 КПК під час розгляду кримінального провадження щодо ОСОБА_6 судом апеляційної інстанції не встановлено.

За таких обставин касаційні скарги засудженого і захисника підлягають частковому задоволенню, а вирок апеляційного суду скасуванню з призначенням нового розгляду в суді апеляційної інстанції, під час якого слід врахувати наведене та постановити законне, обґрунтоване й вмотивоване рішення.

Керуючись статтями 434, 436, 441, 442 КПК, суд

п о с т а н о в и в:

Касаційні скарги засудженого ОСОБА_6 та захисника ОСОБА_7 задовольнити частково.

Вирок Апеляційного суду Закарпатської області від 14 липня 2015 року щодо ОСОБА_6 скасувати і призначити новий розгляд в суді апеляційної інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_9 ОСОБА_3