АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА

У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
19 жовтня 2016 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду міста Києва у складі:
головуючого судді - ОСОБА_1
суддів - ОСОБА_2 - ОСОБА_3 ,
при секретарі судового засідання - ОСОБА_4
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві матеріали кримінального провадження № 000529 за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_5 в інтересах особи, щодо якої застосовані примусові заходи медичного характеру, -
ОСОБА_6 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 та проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,
на ухвалу Подільського районного суду м. Києва від 9 червня 2016 року,
за участю сторін судового провадження
прокурора - ОСОБА_7
захисника - ОСОБА_8
законного представника - ОСОБА_9
В С Т А Н О В И Л А :
Ухвалою Подільського районного суду м. Києва від 9 червня 2016 року задоволено клопотання старшого прокурора прокуратури Подільського району м. Києва ОСОБА_10 про застосування примусових заходів медичного характеру до ОСОБА_6 ,та застосовано до ОСОБА_6 примусові заходи медичного характеру у виді госпіталізації до психіатричного закладу із суворим наглядом.

Не оспорюючи підставність застосування до ОСОБА_6 примусових заходів медичного характеру, захисник ОСОБА_5 подала апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу змінити: застосувати до ОСОБА_6 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 115, ч. 4 ст. 296 КК України, примусові заходи медичного характеру у вигляді примусової госпіталізації до психіатричного закладу із посиленим наглядом, змінивши правову кваліфікацію діянь ОСОБА_6 з ч. 1 ст. 115, ч. 4 ст. 36 КК України на ч. 2 ст. 121, ч. 1 ст. 125 КК України відповідно; провадження за ч. 1 ст. 125 КК раїни закрити, повторно дослідити обставини зміни стану психічного здоров`я ОСОБА_6 з моменту вчинення кримінальних правопорушень, оскільки, як зазначено в апеляційній скарзі, вони досліджені судом першої інстанції з порушенням ст. 94 КПК України, викликати для допиту в суді апеляційної інстанції для надання роз`яснення Висновку судово-психіатричного експерта № 21 від 2 лютого 2016 року експерта-лікаря-доповідача ОСОБА_11 .
На обґрунтування вимог апеляційної скарги захисник ОСОБА_5 зазначає, що зміст ухвали свідчить про те, що суд при ухваленні судового рішення не здійснював встановлення обставин, передбачених нормою закону, на підставі досліджених в судовому засіданні доказів, а обмежився лише викладом фактичних обставин в тому вигляді, як вони наведені в клопотанні прокурора про застосування примусових заходів медичного характеру.

Між тим, мотивувальна частина оскаржуваної ухвали не містить посилань на докази, а також мотиви неврахування окремих доказів у даному кримінальному провадженні, резолютивна частина взагалі не містить правої кваліфікації діянь, передбачених законом України про кримінальну відповідальність, із зазначенням статей КК України, вчинених ОСОБА_12 у стані неосудності, які були йому інкриміновані.
Зокрема, посилання суду першої інстанції на те, що ОСОБА_6 вчинив діяння, пов`язане з позбавленням життя ОСОБА_13 з мотивів виниклої неприязні, та діяв при цьому умисно, а також те, що ОСОБА_6 вчинив діяння, пов`язане з нанесенням ОСОБА_14 легких тілесних ушкоджень з мотивів явної неповаги до суспільства, суперечать встановленим обставинам, оскільки ОСОБА_6 на момент вчинення діянь знаходився у стані неосудності, що виключає наявність вольового моменту в його поведінці.
Крім того, показаннями потерпілих і свідків по справі не підтвердженно тієї обставини, що ОСОБА_6 заздалегіть взяв із собою кухонний ніж для застосування його в якості предмету для нанесення тілесних ушкоджень іншій особі, мав намір на вчинення хуліганських дій щодо потерпілої ОСОБА_14 , погрожував останній фізичною розправою та ображав її, в тому числі словесно, мав намір на умисне позбавлення життя ОСОБА_13 , мав на меті позбавити життя останнього з мотивів раптово виниклоїнеприязні до останнього.
Апелянт звертає увагу на те, що жоден з потерпілих і свідків кримінального правопорушення не вказав на те, що обвинувачений висловлював по відношенню до когось погрози.
Крім того, оскільки злочин, передбачений ч. 1 ст. 125 КК України відповідно до ч. 1 ст. 477 КПК України віднесений до кримінальних проваджень у формі приватного обвинувачення, то перекваліфікація дій обвинуваченого в судовому засіданні на вказану статтю кримінального закону можлива лише за наявності відповідної заяви потерпілого. Оскільки, в даному разі така заява відсутня, кримінальне провадження щодо ОСОБА_6 у цій частині підлягає закриттю.
Як вбачається зі змісту апеляційної скарги апелянт акцентує увагу щодо пом`якшення виду примусових заходів медичного характеру, посилаючись на те, що експерт підтвердив, що на даний час у ОСОБА_6 відсутні маячні ідеї та галюцинації, агресивна поведінка. Зазначене свідчить про те, що висновок в частині визначення виду примусового медичного заходу не обґрунтований і вказує на те, що експерти під час визначення суворості нагляду орієнтувались виключно тяжкістю скоєного.

Заслухавши доповідь судді, пояснення захисника та законного представника особи, щодо якої застосовано примусові заходи медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричного закладу із суворим наглядом, які підтримали вимоги апеляційної скарги у повному обсязі, висновок прокурора, який просив відмовити у задоволенні апеляційної скарги, вважаючи ухвалу суду законною та обґрунтованою, дослідивши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів доходить висновку про часткове задоволення апеляційної скарги, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 513 КПК України, під час постановлення ухвали про застосування примусових заходів медичного характеру суд з`ясовує такі питання:
1) чи мало місце суспільно небезпечне діяння, кримінальне правопорушення;
2) чи вчинено це суспільно небезпечне діяння, кримінальне правопорушення особою;
3) чи вчинила ця особа суспільно небезпечне діяння, кримінальне правопорушення у стані неосудності;
4) чи не захворіла ця особа після вчинення кримінального правопорушення на психічну хворобу, яка виключає застосування покарання;
5) чи слід застосовувати до цієї особи примусові заходи медичного характеру і якщо слід, то які.

Однак, як вбачається з ухвали, яка оскаржується, зазначені вимоги закону судом першої інстанції не виконані.

Так, відповідно до змісту ухвали суду, в її мотивувальній частині суд виклав обставини інкримінованих ОСОБА_6 кримінальних правопорушень, вказані у клопотанні прокурора, а саме, те, що 27 серпня 2014 року до Подільського районного суду міста Києва від старшого прокурора прокуратури Подільського району м. Києва ОСОБА_10 надійшло клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру у кримінальному провадженні № 0004529, внесеного до ЄРДР 28 червня 2014 року відносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , якого повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 115, ч. 4 ст. 296 КК України.
Згідно клопотання, 28 квітня 2014 року приблизно в період часу з 10.20 год. до 10.40 год. ОСОБА_6 , прибув до площадки п`ятого поверху будинку АДРЕСА_3 , де розташовано приміщення квартир АДРЕСА_4 , АДРЕСА_5 , АДРЕСА_6 . ОСОБА_6 заздалегідь взяв із собою з місця проживання в квартирі АДРЕСА_7 , кухонний ніж для застосування його в якості предмету, спеціально пристосованого та заздалегідь заготовленого для нанесення тілесних ушкоджень іншій особі. Перебуваючи у вказаний час на сходах поверху, ОСОБА_6 безпричинно почав підпалювати папір. На зауваження від мешканки квартири АДРЕСА_8 - ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_6 почав погрожувати останній фізичною розправою. Потерпіла ОСОБА_14 повернулася до приміщення квартири АДРЕСА_9 . ОСОБА_6 в свою чергу не припинив свої дії, та, маючи намір на вчинення хуліганських дій щодо потерпілої ОСОБА_14 , грубо порушуючи громадський порядок, діючи із особливою зухвалістю, використовуючи кухонний ніж, який він взяв із собою заздалегідь, безпричинно став стукати в двері квартири АДРЕСА_9 , за місцем проживання потерпілої ОСОБА_14 , викрикуючи погрози щодо потерпілої, пошкодивши при цьому обшивку дверей. Продовжуючи діяти із хуліганських мотивів, діючи із особливою зухвалістю, використовуючи при цьому кухонний ніж, ОСОБА_6 примусив потерпілу ОСОБА_14 відчинити вхідні двері, після чого безпричинно став наносити останній удари руками та поранення ножем. Потерпіла зачинила вхідні двері квартири та таким чином захистилася від дій ОСОБА_6 .
Відповідно до висновку експерта № 1773 від 2 липня 2014 року, при судово-медичній експертизі ОСОБА_14 , 1974 року народження, виявлено: садна - по зовнішній поверхні лівого плеча в середній третині, по задній поверхні лівого плечового суглобу (два), в між лопатковій ділянці зліва, в поперековій ділянці справа (два), на передній черевній стінці зліва на рівні пупця, по зовнішній поверхні лівого стегна в нижній третині.
Вказані ушкодження спричинені гострим предметом (предметами), могли утворитися 28 червня 2014 року та відносяться до легких тілесних ушкоджень (за критерієм тривалості розладу здоров`я).
Крім того, ОСОБА_6 знаходячись 28 квітня 2014 року приблизно в період часу з 10.40 год. до 11 год. на площадці п`ятого поверху будинку АДРЕСА_3 , де розташовані приміщення квартир АДРЕСА_4 , АДРЕСА_5 , АДРЕСА_6 . Після вчинення хуліганських дій по відношенню до мешканки квартири АДРЕСА_8 - ОСОБА_15 , ОСОБА_6 побачив, що мешканець квартири АДРЕСА_4 - ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , відчинив двері, у зв`язку із тим, що почув шум. Побачивши ОСОБА_13 , у ОСОБА_6 виник намір на умисне позбавлення життя останнього. Реалізуючи свій злочинний намір, ОСОБА_6 взяв в руки дерев`яний, брус, який перебував в коридорі, та умисно завдав удари по голові потерпілого ОСОБА_13 , з метою позбавити життя останнього з мотивів раптово виниклої неприязні до останнього. Спричинивши численних ударів дерев`яним брусом потерпілому ОСОБА_13 , впевнившись, що вчинив необхідні дії направлені на позбавлення життя останнього, ОСОБА_16 залишив приміщення квартири, але згодом був затриманий біля місця вчинення злочину.
Відповідно висновку експерта № 1959 від 22 серпня 2014 року смерть ОСОБА_13 настала від відкритої черепно-мозкової травми з вдавленням та лінійними переломами кісток черепу, крововиливами під оболонки та шлуночки головного мозку.
При судово-медичній експертизі трупа ОСОБА_13 виявлені наступні тілесні пошкодження: синці - в області повік обох очей, в області перенісся та носа, в області правої носо-губної складки, на підборідді, в області лівого передпліччя та лівої кисті; крововиливи на червоній каймі верхньої і нижньої губи з переходом на слизову оболонку; травматична ампутація передніх зубів на верхній щелепі; садна в області перенісся та носа; рани - в лобовій області зліва та справа, в потиличній області, на підборідді; крововиливи в м`які тканини голови; вдавлений та лінійні переломи кісток черепу, крововиливи під оболонки та шлуночки повного мозку.
Ушкодження у вигляді синців, крововиливив та саден в області обличчя, травматична нутація передніх зубів на верхній щелепі, ран в лобовій області зліва та справа, рани в потиличній області, крововиливів в м`які тканини голови, вдавлений та лінійні переломи кісток черепу, крововиливів під оболонки та шлуночки головного мозку в сукупності утворюють відкриту черепно-мозкову травму і мають ознаки тяжких тілесних ушкоджень та знаходяться в причинно-наслідковому зв`язку з настанням смерті.
Ушкодження у вигляді синців в області лівого передпліччя та лівої кисті мають ознаки легких тілесних ушкоджень і не знаходяться в причинному наслідковому зв`язку з настанням смерті.
Виявлені ушкодження в області голови та обличчя могли утворитися від дії тупого предмету (предметів) з обмеженою контактною поверхнею, що не заперечує можливості виникнення даних ран від дії дерев`яного брусу.
Дії ОСОБА_6 виразились у вчиненні хуліганства, тобто грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги досуспільства, що супроводжувалося особливою зухвалістю, вчинені із застосуванням іншого предмету, спеціально пристосованого або заздалегідь заготовленого для нанесення тілесних ушкоджень, а саме скоїв кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 296 КК України.
Крім того, дії ОСОБА_6 виразились у вчиненнівбивства, тобто умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині, а саме скоїв кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 115 КК України.

Таким чином, судом не встановлено: чи мало місце суспільно небезпечне діяння; чи вчинено це суспільно небезпечне діяння ОСОБА_6 .

Крім того, в ухвалі не наведено жодного доказу, дослідженого судом під час судового розгляду, на підтвердження або спростування зазначених у клопотанні прокурора обставин, а також позиції захисту щодо інкримінованих ОСОБА_6 суспільно небезпечних діянь, на що обґрунтовано звернуто увагу захисником в апеляційній скарзі.

Також, з ухвали вбачається, що судом прийнято рішення про застосування до ОСОБА_6 примусових заходів медичного характеру у виді госпіталізації до психіатричного закладу із суворим наглядом на підставі висновку судово-психіатричного експерта № 21 від 2 лютого2016 року, згідно якому ОСОБА_6 у період часу, до якого відносяться діяння, в скоєнні якого він на даний час обвинувачується, страждав на шизофренію параноїдну, безперервний перебіг, параноїчний синдром (Шифр по МКХ-10, F 20.0) і за своїм психічним станом на той період він не міг усвідомлювати свої дії та керувати ними. Ознак будь-якого тимчасового хворобливого розладу психічної діяльності, або іншого хворобливого стану психіки на той період він не виявляв. На даний час страждає на хронічне психічне захворювання у формі шизофренії параноїчної, безперервний перебіг, дефектний стан (Шифр по МКХ-10, F 20.0). За своїм психічним станом на даний час він не може усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. Ознак будь-якого тимчасового хворобливого розладу психічної діяльності, або іншого хворобливого стану психіки на даний час ОСОБА_6 не виявляє.
ОСОБА_6 рекомендоване застосування примусових заходів медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричного закладу із суворим наглядом.

Проте, поза увагою суду залишились суперечності, які містяться у зазначеному висновку експерта та показаннями експерта під час його допиту в судовому засіданні 27 квітня 2016 року відносно режиму психіатричного закладу, до якого належить госпіталізувати ОСОБА_6 .

Крім того, судом першої інстанції не перевірено дотримання органами досудового розслідування вимог ч.2, 3 ст. 503 КПК України, якими передбачено, що, якщо під час досудового розслідування будуть встановлені підстави для здійснення кримінального провадження щодо застосування примусових заходів медичного характеру, слідчий, прокурор виносить постанову про зміну порядку досудового розслідування і продовжує його згідно з правилами, передбаченими цією главою. Кримінально-правова оцінка суспільно небезпечного діяння, вчиненого у стані неосудності, повинна ґрунтуватися лише на відомостях, які характеризують суспільну небезпеку вчинених дій.

Разом з тим, реєстр матеріалів досудового розслідування у даному кримінальному провадженні не містить будь-яких даних про винесення під час досудового розслідування слідчим або прокурором постанови про зміну порядку досудового розслідування, і така постанова відсутня в матеріалах кримінального провадження.

З огляду на викладене, враховуючи, що місцевим судом під час судового розгляду кримінального провадження щодо ОСОБА_6 допущені істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, які перешкодили суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення, ухвала суду підлягає скасуванню з призначенням нового розгляду в суді першої інстанції.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 415 КПК України, скасовуючи вирок та призначаючи новий розгляд у суді першої інстанції, суд апеляційної інстанції не вправі вирішувати наперед питання про доведеність чи недоведеність доказів, переваги одних доказів над іншими, застосування судом першої інстанції того чи іншого закону України про кримінальну відповідальність та покарання, а тому при новому судовому розгляді місцевому суду належить з`ясувати усі фактичні обставини справи у порядку, визначеному кримінальним процесуальним законом, та, перевіривши інші доводи, зазначені у поданих апеляційних скаргах, прийняти законне та обґрунтоване рішення, давши належну оцінку всім зібраним у справі доказам в їх сукупності.

Колегія суддів вважає необхідним продовжити ОСОБА_6 запобіжний захід у виді поміщення до психіатричного закладу в умовах, що виключають його небезпечну поведінку, з метою запобігання вчиненню ним суспільно-небезпечних діянь, оскільки, як вбачається з матеріалів кримінального провадження, на час вчинення діяння, яке має ознаки кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 296, ч. 1 ст. 115 КК України, вчинення яких інкримінується ОСОБА_6 , останній за своїм психічним станом не міг усвідомлювати свої дії та керувати ними, на даний час страждає на хронічне психічне захворювання у формі шизофренії параноїчної, безперервний перебіг, дефектний стан (Шифр по МКХ-10, F 20.0), за своїм психічним станом на даний час не може усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними.

На підставі викладеного, керуючись ст.. 376, 404, 405, 407, 418, 419, 508 КПК України, колегія суддів
У Х В А Л И Л А :
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_5 в інтересах особи, щодо якої застосовані примусові заходи медичного характеру, ОСОБА_6 задовольнити частково.

Ухвалу Подільського районного суду м. Києва від 9 червня 2016 року, якою задоволено клопотання старшого прокурора прокуратури Подільського району м. Києва ОСОБА_10 про застосування примусових заходів медичного характеру до ОСОБА_6 та застосовано до ОСОБА_6 примусові заходи медичного характеру у виді госпіталізації до психіатричного закладу із суворим наглядом, - скасувати, призначити новий розгляду в суді першої інстанції.

Строк запобіжного заходу ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у виді поміщення до психіатричного закладу в умовах, що виключають його небезпечну поведінку, продовжити на 30 днів, тобто до 17 листопада 2016 року.

______________________________ ________________________________ ____________________________
ОСОБА_1 ОСОБА_3 ОСОБА_2 .