Справа №337/399/16-к
1-кп/337/62/2016
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

2 серпня 2016 року Хортицький районний суд м.Запоріжжя

у складі головуючого - судді ОСОБА_1

за участю секретаря ОСОБА_2

за участю прокурора ОСОБА_3

за участю захисника ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_5

потерпілої ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Запоріжжі кримінальне провадження за обвинуваченням: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Докучаєвськ Донецької області, громадянина України, українця, освіта повна середня, одруженого, офіційно не працюючого, маючого одну малолітню дитину, мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрованого АДРЕСА_2 ; раніше не судимого

у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України.

В С Т А Н О В И В:

01.12.2015 року приблизно о 18 годині 15 хвилин водій ОСОБА_5 , керуючи автомобілем «ВАЗ 2106» реєстраційний номер НОМЕР_1 здійснював рух по проїжджій частині вул. Гудименко від вул. Задніпровської в напрямку пр. Ювілейного в м. Запоріжжя. В цей же час ОСОБА_6 , діючи в якості пішохода в районі АДРЕСА_3 почала перетин проїжджої частини вказаної вулиці, рухаючись зліва направо за ходом руху автомобіля під керуванням водія ОСОБА_5 по нерегульованому пішохідному переходу.

01.12.2015 року приблизно о 18 годині 15 хвилин водій ОСОБА_5 під час руху перед нерегульованим пішохідним переходом, діючи в порушення п. 18.1 Правил дорожнього руху України, де сказано:

п. 18.1: «водій транспортного засобу, що наближається до нерегульованого пішохідного переходу, на якому перебувають пішоходи, повинен зменшити швидкість, а в разі потреби зупинитися, щоб дати дорогу пішоходам, для яких може бути створена перешкода чи небезпека»,
маючи об`єктивну можливість виявити нерегульований пішохідний перехід, що позначено дорожніми знаками 5.35.1 Правил дорожнього руху України України та пішохода ОСОБА_6 , що перетинає проїжджу частину вул. Гудименко по ньому та прийняти своєчасні заходи спрямовані на зменшення швидкості, аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху його об`їзду, вказаних заходів не прийняв та продовжив подальший рух, скоївши наїзд передньою частиною керованого автомобіля на ОСОБА_6 .

Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди пішохід ОСОБА_6 , згідно висновку судово-медичної експертизи №5110МД від 17.12.2015 року, отримала тілесне ушкодження у вигляді: «закритого внутрішньо суглобового перелому зовнішньої кісточки великогомілкової кістки зі зміщенням кісткових фрагментів», що кваліфікується як тілесне ушкодження середнього ступеня тяжкості, що не є небезпечними для життя, але такими, що спричинили довгостроковий розлад здоров`я, більше 21 дня».

Згідно висновку судової автотехнічної експертизи №760/15 від 11.01.2016 року, невідповідність дій водія ОСОБА_5 пункту 18.1 Правил дорожнього руху України знаходиться в причинному зв`язку з подією дорожньо-транспортної пригоди та наслідками, що настали.

Водій ОСОБА_5 мав технічну можливість запобігти наїзду на пішохода ОСОБА_6 шляхом зупинки керованого транспортного засобу до місця наїзду в момент виникнення небезпеки для руху.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 свою провину визнав у повному обсязі, у скоєному покаявся, суду пояснив, що дійсно необережно скоїв наїзд на потерпілу ОСОБА_6 при зазначених обставинах, оскільки був осліплений транспортним засобом, який рухався назустріч. Після госпіталізації потерпілої, він цікавився її станом здоров`я, пропонував 20 тисяч в рахунок відшкодування понесених витрат, але остання відмовилася від отримання грошей, пояснивши, що стягне з нього усю суму заподіяних збитків у судовому порядку. Заявлений потерпілою ОСОБА_6 позов визнав у повному обсязі, при цьому пояснив, що на теперішній час не працює, отримує нерегулярні заробітки, має на утриманні двох неповнолітніх дітей та очікує на народження третьої дитини, тому шкоду на теперішній час відшкодував частково у розмірі 4 тисячі гривень. Просить його суворо не карати, призначити покарання, не пов`язане з ізоляцією від суспільства та не призначати додаткове покарання у вигляді позбавлення прав керування транспортними засобами, оскільки керування машиною йому необхідне для отримання доходу.

Потерпіла ОСОБА_6 у судовому засіданні пояснила, що 1.12.2015 року об 18-15 год вона переходила проїжджу частину по вул. Гудименка у м.Запоріжжя, де на неї був здійснений обвинуваченим наїзд, у зв`язку з чим вона отримала тілесні ушкодження середнього ступеня тяжкості, у зв`язку з чим перебувала тривалий час на лікування. Обвинувачений дійсно приїжджав до неї у лікарню, пропонував їй грошові кошти у розмірі 20 тисяч гривен, якщо вона відмовиться від обвинувачення, на що вона не погодилася. На теперішній час обвинувачений сплатив тільки 4 тисячі гривень. Заявлені позовні вимоги щодо відшкодування заподіяної матеріальної шкоди підтримує, просить призначити суворе покарання у вигляді обмеження волі та призначати додаткове покарання у вигляді позбавлення прав керування транспортними засобами

Оскільки, учасники судового провадження не оспорюють доказів по справі, що надані прокурором на підтвердження винуватості ОСОБА_5 та розмір заявлених позовних вимог, суд визнав недоцільним дослідження інших доказів щодо цих обставин, які ніким не оспорюються та які є належні і допустимі, тому, розглянув справу в порядку ч.3 ст.349 КПК України. При цьому судом було з`ясовано, що обвинувачений та потерпіла правильно розуміють зміст цих обставин, сумніви у добровільності їх позицій відсутні, також судом було роз`яснено зазначеним особам, що у разі визнання недоцільним дослідження інших доказів по справі, вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Суд вважає винуватість ОСОБА_5 у скоєні кримінального правопорушення доведеною і кваліфікує його необережні дії за ч.1 ст. 286 КК України за ознаками порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження.

Судом вивчалась особа обвинуваченого та встановлено, що останній раніше не засуджений, свою провину визнав у повному обсязі, у скоєному щиро покаявся, офіційно не працевлаштований, за місцем проживання характеризується позитивно, на обліку в КУ «Обласна клінична психіатрична лікарня» та в Запорізькому обласному наркологічному диспансері не перебуває, має малолітню дитину. Під час судового слідства потерпілій завдана шкода відшкодована частково.

Обставинами, які пом`якшують покарання підсудного, суд визнає щиросердечне каяття,активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення та проведенню досудового слідства.

Обставини, які обтяжують покарання, передбачені ст. 67 КК України, не виявлені.

З урахуванням викладеного, суд вважає за необхідне призначити обвинуваченому ОСОБА_5 покарання у вигляді обмеження волі в межах санкції статті, за які кваліфіковані його дії та на підставі ст. 75 КК України звільнити його від відбування покарання з випробуванням, крім того, суд вважає за необхідне призначити додаткове покарання, передбачене санкцією ч.1 ст. 286 КК України у вигляді позбавлення права керувати транспортними засобами, оскільки саме таке покарання буде достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Під час досудового розслідування ОСОБА_5 запобіжний захід не обирався, підстав для обрання запобіжного заходу ОСОБА_5 на теперішній час не вбачається.

Позовні вимоги, заявлені потерпілою ОСОБА_6 щодо відшкодування заподіяної матеріальної шкоди у розмірі 25912,00 грн, що становлять витрати, пов`язані із придбанням ліків та медичних препаратів, підтверджуються копіями фіскальних чеків та довідкою призначень лікаря, обвинуваченим ОСОБА_5 не оспорюються, а тому підлягають задоволенню у повному обсязі на підставі ст. 1166 ЦК України. До ухвалення вироку ОСОБА_5 було відшкодовано потерпілій 4 тисячі гривень, тому розмір заявлених позовних вимог підлягає зменшенню на зазначену суму.

Витрати, пов`язані із залученням експертів під час здійснення досудового розслідування по справі не є процесуальними витратами та стягненню не підлягають.

Речові докази по кримінальному провадженню - автомобіль «ВАЗ» реєстраційний номер НОМЕР_2 , переданий на зберігання ОСОБА_5 підлягає залишенню у останнього.

Керуючись ст.ст.368, 373, 374, 395 КПК України, суд, -

З А С У Д И В :

Визнати ОСОБА_5 винуватим у скоєні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України та призначити покарання у вигляді двох років обмеження волі з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк два роки.

На підставі ст. 75 КК України, звільнити ОСОБА_5 від відбуття основного покарання у вигляді обмеження волі з випробуванням, встановивши іспитовий строк терміном один рік шість місяців.

На підставі ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_5 не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції; повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання; періодично з`являтися для реєстрації в органи кримінально-виконавчої інспекції.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_6 21912 грн. в рахунок відшкодування заподіяної матеріальної шкоди.

Речовий доказ - автомобіль «ВАЗ» реєстраційний номер НОМЕР_2 залишити у володільця ОСОБА_5 .

Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Запорізької області через Хортицький районний суд м.Запоріжжя протягом тридцяти днів з дня його проголошення з підстав, передбачених ст.394 КПК України.
Засудженому та прокурору копію вироку вручити негайно після його проголошення.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя: ОСОБА_1