Виноградівський районний суд Закарпатської області
_____________________________________________________________________
Справа № 299/4636/14-к
Номер рядка звіту 35
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
16.03.2016 м.Виноградів
Виноградівський районний суд Закарпатської області в складі:
головуючого-судді ОСОБА_1 ,
при секретарі судового засідання - ОСОБА_2 ,
за участі прокурора - ОСОБА_3 ,
обвинувачених - ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,
захисників - ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ,
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Королево Виноградівського району Закарпатської області, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця с. Веряця Виноградівського району Закарпатської області, проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженця смт. Королево Виноградівського району Закарпатської області, проживаючого за адресою: АДРЕСА_3 ,
у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України,
до Виноградівського районного суду з апеляційного суду Закарпатської області поступив обвинувальний акт та матеріали кримінального провадження по обвинуваченню ОСОБА_4 , ОСОБА_6 , ОСОБА_5 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України.
Ухвалою апеляційного суду Закарпатської області від 26 січня 2016 року скасовано ухвалений у вказаному кримінальному провадженні вирок Виноградівського районного суду Закарпатської області від 10 серпня 2015 року і призначено новий розгляд кримінального провадження в суді першої інстанції в іншому складі.
У підготовчому судовому засіданні захисники та обвинувачені, які підтримали думку захисників, висловилися за повернення обвинувального акту прокурору з підстав невідповідності вимогам п.5 ч. 2 ст. 291 КПК України, на що вказано в ухвалі апеляційного суду Закарпатської області від 26 січня 2016 року.
Прокурор вважає, що обвинувальний акт відповідає вимогам КПК України, підстав для його повернення немає.
Також прокурор звернувся до суду з усним клопотанням про продовження строку тримання під вартою обвинувачених ОСОБА_4 та ОСОБА_6 . Клопотання мотивував тим, що з часу обрання щодо обвинувачених даного запобіжного заходу обставини у справі та ризики не змінилися, є підстави для продовження застосування щодо обвинувачених тримання під вартою на 60 діб, що підлягає вирішенню у зв"язку з тим, що строк тримання під вартою обвинувачених закінчується 26 березня 2016 року.
Захисники обвинувачених ОСОБА_4 та ОСОБА_6 відповідно ОСОБА_7 та ОСОБА_8 зазначили про необгрунтованість клопотання прокурора, вказали на положення ч. 3 ст. 315 КПК України, де не передбачено право суду продовжувати застосування запобіжного заходу на стадії підготовчого провадження. Захисник ОСОБА_7 також усно звернувся з клопотанням про зміну обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжного заходу із тримання під вартою на більш м"який.
Обвинувачені ОСОБА_4 та ОСОБА_6 підтримали думку захисників.
Заслухавши думку учасників судового провадження, ознайомившись з обвинувальним актом та додатками до нього, ухвалою апеляційного суду Закарпатської області від 26 січня 2016 року, процесуальними рішеннями, прийнятими з приводу застосування до обвинувачених запобіжного заходу у виді тримання під вартою, з"ясувавши дійсні обставини, суд прийшов до таких висновків.
Згідно ч. 4 ст. 110 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК України) обвинувальний акт є процесуальним рішенням, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування. Обвинувальний акт повинен відповідати вимогам, передбаченим у статті 291 цього Кодексу.
Відповідно до п. 13 ч. 1 ст. 3 КПК України обвинувачення - твердження про вчинення певною особою діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, висунуте в порядку, встановленому цим Кодексом.
Згідно ст. 337 КПК України судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення згідно обвинувального акта.
У відповідності до п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України обвинувальний акт має містити такі відомості: виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.
Згідно обвинувального акту ОСОБА_4 повідомлено про зміну раніше повідомлених 10.11.2014 та 12.11.2014 підозр у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 289 КК України та повідомлено про підозру в незаконному заволодінні транспортним засобом, вчинене повторно, за попередньою змовою групою осіб, поєднане з проникненням у інше сховище, тобто, у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України.
ОСОБА_6 повідомлено про те, що він підозрюється у незаконному заволодінні транспортним засобом, вчиненому за попередньою змовою групою осіб, тобто, у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України.
ОСОБА_5 повідомлено про те, що він підозрюється у незаконному заволодінні транспортним засобом, вчиненому повторно, за попередньою змовою групою осіб, тобто, у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України.
Таким чином, в обвинувальному акті викладено правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність. Також обвинувальний акт містить виклад встановлених прокурором фактичних обставин кримінального правопорушення. Виклад формулювання обвинувачення в обвинувальному акті відсутній.
Як вказувалося вище, 10 серпня 2015 року за результатами розгляду кримінального провадження відносно ОСОБА_4 , ОСОБА_6 , ОСОБА_5 . Виноградівським районним судом було ухвалено вирок суду, який скасовано ухвалою апеляційного суду Закарпатської області від 26 січня 2016 року.
В ухвалі апеляційного суду констатовано невідповідність обвинувального акту вимогам ст. 291 КПК України. У мотивувальній частині ухвали зазначено про те, що в обвинувальному акті не зазначено формулювання обвинувачення, яке слідчий та прокурор вважали встановленими, що призвело до порушення права обвинуваченого на захист.
Згідно п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти такі рішення: повернути обвинувальний акт, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру прокурору, якщо вони не відповідають вимогам цього Кодексу.
З огляду на викладений вище недолік обвинувального акту суд прийшов до висновку, що обвинувальний акт не відповідає вимогам п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України та підлягає поверненню прокурору для усунення недоліку протягом розумного строку.
Вирішуючи заявлені в підготовчому судовому засіданні клопотання з приводу запобіжного заходу, обраного обвинуваченим ОСОБА_4 та ОСОБА_6 суд встановив наступне.
Обвинувачені ОСОБА_4 та ОСОБА_6 утримуються під вартою. Запобіжний захід у виді тримання під вартою застосовано щодо ОСОБА_4 ухвалою слідчого судді Виноградівського районного суду від 11 листопада 2014 року з огляду на доведення прокурором обставин, передбачених ч. 1 ст. 194 КПК України.
ОСОБА_6 відповідний запобіжний захід обрано вироком Виноградівського районного суду від 10 серпня 2015 року.
Ухвалою апеляційного суду Закарпатської області від 26 січня 2016 року в частині запобіжного заходу вирішено строк тримання під вартою обвинувачених ОСОБА_4 , ОСОБА_6 продовжити на 60 діб. Такий строк закінчується 26 березня 2016 року.
Згідно ч. 1 ст. 315 КПК України якщо під час підготовчого судового засідання не будуть встановлені підстави для прийняття рішень, передбачених пунктами 1-4 частини третьої статті 314 цього Кодексу, суд проводить підготовку до судового розгляду.
Відповідно до ч.3 ст.315 КПК України під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого. При розгляді таких клопотань суд додержується правил, передбачених розділом II цього Кодексу.
Згідно положень ч. 2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України (переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду та ін.).
Захисник ОСОБА_7 звернувся з клопотанням про зміну обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжного заходу із тримання під вартою на більш м"який, яке в усному порядку обгрунтував аналогічно викладеному у письмовому клопотанні про зміну запобіжного заходу ОСОБА_4 від 29 лютого 2016 року.
У зв"язку з тим, що клопотання захисника від 29 лютого 2016 року розглянуто судом та ухвалою суду від 11 березня 2016 року у задоволенні клопотання відмовлено, повторно клопотання заявлено з тих же підстав, суд прийшов до висновку про відмову в задоволенні клопотання.
При вирішенні клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою суд виходив з наступного.
У ч. 3 ст. 199 КПК України, яка регламентує порядок продовження строку тримання під вартою передбачено, що клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у статті 184 цього Кодексу, повинно містити:
1) виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою;
2) виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.
Відповідно до ч. 5 ст. 199 КПК України слідчий суддя зобов"язаний відмовити у продовженні строку тримання під вартою, якщо прокурор, слідчий не доведе, що обставини, зазначені у частині третій цієї статті, виправдовують подальше тримання підозрюваного, обвинуваченого під вартою.
Клопотання про продовження строку тримання під вартою прокурор мотивував існуванням обставин, які свідчать про те, що заявлені ризики при обранні обвинуваченим ОСОБА_4 , ОСОБА_6 запобіжного заходу не зменшилися. Які саме ризики наявні, зокрема, в частині продовження тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_6 , не обгрунтовано. Жодних обставин щодо необхідності продовження тримання обвинувачених під вартою на виконання п. 2 ч. 3 ст. 199 КПК України, тобто, чому прокурор вважає, що на стадії підготовчого провадження слід продовжити дію запобіжного заходу у виді тримання під вартою, зокрема, на 60 діб, прокурором не названо.
У зв"язку з наведеним суд прийшов до висновку, що прокурор не довів наявність обставин, передбачених у ч. 3 ст. 199 КПК України, відповідно, що ці обставини виправдовують подальше тримання обвинувачених під вартою, що зобов"язує суд відмовити у продовженні строку тримання під вартою, тому клопотання прокурора не підлягає задоволенню.
Враховуючи те, що на стадії вирішення питань щодо можливості призначення до судового розгляду, що врегульовано ст. 314 КПК України, судом встановлено підстави для прийняття рішення, передбаченого п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України, тобто, для повернення обвинувального акту прокурору, то підготовка до судового розгляду судом не проводилася.
З огляду на те, що повертаючи обвинувальний акт прокурору, внаслідок невідповідності вимогам КПК України, суд фактично направляє обвинувальний акт на стадію закінчення досудового розслідування та на цій стадії прокурор має право закрити кримінальне провадження, або направити обвинувальний акт до суду, судом не розглядалося питання доцільності продовження тримання обвинувачених під вартою, що передбачено ч. 3 ст. 331 КПК України, яка, крім того, регламентує відповідні питання не на стадії підготовчого провадження, а на стадії судового розгляду справи.
Згідно ч. 6 ст. 9 КПК України у випадках, коли положення цього Кодексу не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені частиною першою статті 7 цього Кодексу. Однією з таких засад є забезпечення права на свободу та особисту недоторканність (п. 5 ч. 1 ст. 7 КПК України), яке також гарантовано кожному ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод від 04.11.1950 року.
Керуючись ст.ст. 177, 183, 199, 201, 291, 314, 315, 350, 372 КПК України, суд
У задоволенні клопотання захисника ОСОБА_7 про зміну запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_4 із тримання під вартою на більш м"який - відмовити.
У задоволенні клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою обвинувачених ОСОБА_4 , ОСОБА_6 на 60 діб - відмовити.
Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Закарпатської області протягом семи днів з дня її оголошення через Виноградівський районний суд.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено вважається, що ухвала не набрала законної сили.

Головуючий ОСОБА_1