АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Апеляційне провадження № 11сс/790/ 1180/16 Слідчий суддя: ОСОБА_1
Справа № 636/2520/16 Доповідач: ОСОБА_2
Категорія: ст.173 КПК України
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

1 серпня 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Харківської області у складі:
головуючого - ОСОБА_2 ,
суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участю секретаря - ОСОБА_5 ,
прокурора - ОСОБА_6 ,
представника власника майна - ОСОБА_7 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові матеріали за апеляційною скаргаю прокурора Чугуївської місцевої прокуратури ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Чугуївського міського суду Харківської області від 22 липня 2016 року, якою відмовлено у задоволенні клопотання слідчого про арешт майна, належного ОСОБА_8 у кримінальному провадженні № 0001370, -
В С Т А Н О В И Л А :
Ухвалою слідчого судді Чугуївського міського суду м. Харкова від 22 липня 2016 року було відмовлено у задоволенні клопотання слідчого про арешт на майна, власником якого є ОСОБА_8 , у кримінальному провадженні № 0001370, а саме: автомобіля МАЗ 551605, 2006 року випуску, НОМЕР_1 , тип кузова самоскид-с, державний номерний знак НОМЕР_2 . Слідчий суддя зазначивши, що слідчим не було надано доказів необхідності накладення арешту на майно, клопотання не містить конкретної інформації щодо підстави накладення на нього арешту, дійшов висновку про неможливість задоволення клопотання слідчого.
Не погоджуючись з рішенням слідчого судді прокурор ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу слідчого судді Чугуївського міського суду м. Харкова від 22 липня 2016 року скасувати та постановити нову, якою задовольнити клопотання слідчого про арешт майна у кримінальному провадженні № 0001370. В апеляційній скарзі прокурор посилається на те, що за фактом здійснення незаконного видобутку піску на ділянці лісового масиву, розташованого поряд з 542 км автошляху «Київ-Харків-Довжанський» були внесені відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за ч. 2 ст. 240 КК України. На місці було виявлено транспортний засіб МАЗ 551605, 2006 року випуску, НОМЕР_1 , тип кузова самоскид-с, державний номерний знак НОМЕР_2 , кузов якого був наповнений піском. Поруч з ним було виявлено котлован зі слідами протектору шин та сліди видобутку піску. 20.07.2016 року автомобіль було оглянуто та визнано речовим доказом у кримінальному провадженні. Прокурор зазначає, що існує достатньо підстав, що свідчать про належність цього транспортного засобу до числа об`єктів, що були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди та можуть бути використані для доказу обставин у кримінальному провадженні. Крім того, як зазначає апелянт, власник автомобілю не надав даних щодо джерел походження піску та документів на зайняття господарською діяльністю щодо вивезення, перевезення, зберігання піску, договорів підряду тощо. На даний час у кримінальному провадженні здійснюються слідчі дії, тому існують ризики пошкодження чи знищення зазначеного транспортного засобу, яке є речовим доказом.
Заслухавши суддю доповідача, пояснення прокурора, який підтримав апеляційну скаргу, думку представника власника майна, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, посилаючись на відсутність підстав для її задоволення, обговоривши доводи апеляційної скарги та дослідивши матеріали провадження, колегія суддів приходить до висновку про відмову у задоволенні апеляційної скарги прокурора. З матеріалів справи вбачається, що 20.07.2016 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань (ЄРДР) за № 0001370 про те, що 20.07.2016 року о 14.30 годині в лісосмузі біля 542 км автодороги «Київ-Харків-Довжанський» виявлено незаконний факт видобутку піску за допомогою фронтального навантажувача Т-156 під керуванням ОСОБА_9 на автомобіль МАЗ під керуванням ОСОБА_8 внесено відомості про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 240 КК України. Частиною 2 статті 240 КК України передбачена кримінальна відповідальність за порушення встановлених правил використання надр, якщо це створило небезпеку для життя, здоров`я людей чи довкілля, а також незаконне видобування корисних копалин загальнодержавного значення. Однак, ані у витягу із ЄРДР, ані у клопотанні слідчого, яке погоджене прокурором, не вказані кваліфікуючи ознаки ч. 2 ст. 240 КК України, а саме не конкретизовано в чому полягала об`єктивна сторона кримінального правопорушення у даному конкретному випадку, у зв`язку з чим відсутні розумні підозри вважати, що вилучений транспортний засіб є доказом злочину, передбаченого ч. 2 ст. 240 КК України. Статтею 170 КПК України передбачено, що арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування,передачі, відчуження. Арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів, і у такому випадку арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу, де вказано, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення. Частиною 1 ст. 173 КПК України передбачено, що слідчий суддя відмовляє у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу. Необхідність накладення арешту на вилучене майно слідчий у клопотанні обґрунтовує метою забезпечення зберігання транспортного засобу, який визнано речовим доказом у кримінальному провадженні, забезпеченням конфіскації майна, а також тим, що автомобіль МАЗ 551605, 2006 року випуску, НОМЕР_1 , тип кузова самоскид-с, державний номерний знак НОМЕР_2 , є знаряддям вчинення кримінального правопорушення та зберіг на собі його сліди. Апеляційний суд погоджується з висновками слідчого судді, що ані слідчим, ані прокурором в супереч вимогам п. 1 ч. 2 ст. 171 КПК України не наведені правові підстави, мету та відповідне обґрунтування необхідності для накладення арешту на майно.
Слідчим у клопотанні про арешт майна та прокурором у судовому засіданні не наведені обставини, які б свідчили про існування реальної можливості пошкодження, знищення, перетворення чи відчуження вилученого транспортного засобу.
Крім того, санкцією ч. 2 ст. 240 КК України не передбачено застосування конфіскації майна, на забезпечення якої посилається слідчий у своєму клопотанні як на підставу для накладення арешту на майно. Таким чином, слідчим суддею обґрунтовано відмовлено у задоволенні клопотання слідчого про накладення арешту на транспортний засіб МАЗ 551605, 2006 року випуску, НОМЕР_1 , тип кузова самоскид-с, державний номерний знак НОМЕР_2 .
Прийняття такого рішення не позбавляє можливості сторону обвинувачення повторно ставити питання про арешт цього майна з наведенням відповідних підстав для цього, мети та обґрунтувань.
Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 418, 422 КПК України, колегія суддів, -
У Х В А Л И Л А :
Апеляційну скаргу прокурора Чугуївської місцевої прокуратури ОСОБА_6 залишити без задоволення.
Ухвалу слідчого судді Чугуївського міського суду м. Харкова від 22 липня 2016 року, якою відмовлено у задоволенні клопотання слідчого про арешт майна, належного ОСОБА_8 у кримінальному провадженні № 0001370 залишити без змін.
Ухвала апеляційного суду оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
Головуючий
Судді