АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ

У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 листопада 2016 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:
Головуючого: ОСОБА_2
Суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4
за участю:

секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпрі матеріали кримінального провадження № 00011983 за апеляційною скаргою першого заступника прокурора Дніпропетровської області ОСОБА_8 на вирок Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 19 липня 2016 року, ухвалений стосовно:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Семенівка Чернігівської області, громадянина України, офіційно не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

-01.06.2016 р. Бабушкінським районним судом м. Дніпропетровська за ч. 1 ст. 309 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 2 роки з іспитовим строком 1 рік,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 309 КК України, -

ВСТАНОВИВ:
Вироком Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 19 липня 2016 року ОСОБА_7 визнаний винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 309 КК України та призначено йому покарання у виді позбавлення волі строком на 2 роки 6 місяців.

Відповідно до ч. 4 ст. 70 КК України шляхом поглинання менш суворого покарання за попереднім вироком Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 01.06.2016 року більш суворим за даним вироком, остаточно призначено ОСОБА_7 покарання у виді позбавлення волі строком на 2 роки 6 місяців.

На підставі ст. 75 КК України звільнено ОСОБА_7 від відбування покарання з випробуванням, якщо він протягом 1 року випробувального терміну не скоїть нового злочину, зобов`язавши його відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 76 КК України повідомляти органи кримінально-виконавчої інспекції про зміну місця проживання.

Стягнуто судові витрати та вирішено долю речових доказів.

Судом 1 інстанції ОСОБА_7 визнаний винним у тому, що він 20 січня 2016 року близько о 13.00 годині, знаходячись поблизу будинку № 44 по пр. Героїв в м. Дніпропетровську, маючи умисел направлений на незаконне придбання, зберігання та перевезення психотропних речовин без мети збуту, повторно, з невстановленого джерела, незаконно, повторно, без мети збуту, придбав психотропну речовину, обіг якої обмежено метамфетамін, масами 0,0650 г, 0,0588г, 0,0608 г, 0,0675 г, 0,0300 г, 0,0285 г, 0,0343 г, 0,0315 г, 0,0240 г, 0,0250 г, 0,0240 г, 0,0260 г, маса метамфетаміну складає відповідно 0,0462 г, 0,0424 г, 0,0453 г, 0,0438 г, 0,0200 г, 0,0183 г, 0,0235 г, 0,0225 г, 0,0166 г, 0,0188 г, 0,0171 г, 0,0186 г, яку ОСОБА_7 незаконно, повторно, без мети збуту, зберігаючи при собі, перевіз на маршрутному таксі до ТЦ «Терра» по пр. Богдана Хмельницького, буд.118-Д в м. Дніпропетровську, звідки пішки переніс до свого місця мешкання, в квартиру АДРЕСА_2 , де продовжив незаконного, повторно, без мети збуту, зберігати до 09.03.2016 року.

09 березня 2016 року близько о 13 год. 00 хв., знаходячись в під`їзді будинку АДРЕСА_3 , у ОСОБА_7 в присутності двох понятих співробітниками поліції виявлені та вилучені вищевказані психотропні речовини, які ОСОБА_7 незаконно, повторно, без мети збуту, придбав, зберігав та перевозив для власного вживання.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, прокурором подана апеляційна скарга, в якій просить вирок в частині призначеного покарання скасувати та ухвалити новий, за яким призначити обвинуваченому покарання за ч. 2 ст. 309 КК України у виді 3 років 4 місяців позбавлення волі. Вирок Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 01.06.2016 року, яким ОСОБА_7 засуджено за ч. 1 ст. 309 КК України та призначено покарання у вигляді позбавлення волі строком на 2 роки, на підставі ст. 75 КК України від відбуття покарання звільнено з іспитовим строком 1 рік, виконувати самостійно.

В обґрунтування свої вимог прокурор посилається на те, що не оспорюючи доведеність вини засудженого та кваліфікації дій обвинуваченого вважає, що вирок суду є незаконним та підлягає скасуванню у зв`язку з неправильним застосуванням Закону України про кримінальну відповідальність, а саме застосування закону, який не підлягає застосуванню, а також невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого. Вказує, що вчинення нового умисного злочину свідчить про те, що його виправлення неможливе без ізоляції від суспільства та реального покарання у виді позбавлення волі. Суд недостатньо врахував ступінь суспільної небезпеки, обставини вчинення кримінальних правопорушень обвинуваченим, належним чином не вмотивував, які саме обставини справи та дані про особу винного дають підстави для висновку про можливість призначення мінімального покарання, передбаченого санкцією ч. 2 ст. 309 КК України. Зазначає, що судом безпідставно застосована ст. 75 КК України.

Заслухавши доповідь судді, доводи прокурора, який підтримав вимоги апеляційної скарги, позицію обвинуваченого, який заперечував проти задоволення вимог апеляційної скарги та просив вирок залишити без змін, дослідивши матеріали кримінального провадження, колегія суддів вважає апеляційну скаргу прокурора такою, що не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги, під час якого порушень процесуального закону, що тягнуть за собою скасування вироку, судом першої інстанції допущено не було.

Як вбачається з вироку, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про винуватість ОСОБА_7 у вчиненні злочину за викладених у вироку обставин, правильно встановивши фактичні обставини справи, повністю підтвердженими доказами, дослідженими та перевіреними під час судового розгляду, та правильно кваліфікувавши його дії, а саме за ч. 2 ст. 309 КК України, які виразились у незаконному придбанні, збиранні та перевезенні психотропних речовин без мети збуту, вчиненому повторно, що в апеляційній скарзі прокурора не оспорюється.

Що стосується доводів прокурора про застосування судом першої інстанції закону, який не підлягає застосуванню, а також невідповідності призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, то колегія суддів зазначає, що при призначенні покарання ОСОБА_7 судом першої інстанції враховано, що обвинувачений вчинив злочин середньої тяжкості, щиро розкаявся та сприяв органу досудового розслідування у розкритті злочину, а також враховано, що ОСОБА_7 на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, позитивно характеризується за місцем мешкання, обтяжуючих покарання обставин судом не встановлено, у зв`язку з чим доводи прокурора про недостатність врахування судом ступеню суспільної небезпеки, обставин вчинення кримінальних правопорушень обвинуваченим, даних про особу винного є необґрунтованими.

Відповідно до вимог ст. 75 КК України, якщо суд при призначенні покарання у виді позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.

На думку колегії суддів, з урахуванням вищевикладеного, доводи прокурора щодо безпідставного застосування судом 1 інстанції ст. 75 КК України, є такими, що не ґрунтуються на нормах матеріального права, оскільки суд, застосовуючи ч. 4 ст. 70 КК України та враховуючи характер і ступень суспільної небезпеки скоєного кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, обставини, що пом`якшують покарання, правильно дійшов висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання. Призначене судом 1 інстанції покарання буде необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження нових злочинів, що відповідає вимогам ст. 65 КК України.

Таким чином, доводи прокурора, які викладені в апеляційній скарзі, є необґрунтованими, та за таких обставин колегія суддів не вбачає підстав для зміни покарання, призначеного обвинуваченому ОСОБА_7 за вироком суду першої інстанції.

Керуючись ст. 376, 404, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу першого заступника прокурора Дніпропетровської області ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Вирок Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 19 липня 2016 року відносно ОСОБА_7 залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення. На ухвалені рішення судів першої та апеляційної інстанції може бути подана касаційна скарга до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а обвинуваченим, який тримається під вартою в той самий строк з моменту отримання копії судового рішення.

Судді: