Справа № 190/1196/16-к
Провадження №1-кп/190/83/16
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 червня 2016 року м. П`ятихатки

П`ятихатський районний суд Дніпропетровської області

в складі головуючого-судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченої ОСОБА_4 ,

потерпілої ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. П`ятихатки кримінальне провадження за обвинуваченням

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Жовте П`ятихатського району Дніпропетровської області, українки, громадянки України, освіта неповна середня, не працює, незаміжня, зареєстрована в АДРЕСА_1 , мешкає АДРЕСА_1 , раніше не судима

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК України

в с т а н о в и в:

ОСОБА_4 05 травня 2016 року приблизно о 23 год. 20 хвл., маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, з корисливої зацікавленості, з метою отримання прибутку, відчинивши защіпку хвіртки, таємно проникла на територію домоволодіння АДРЕСА_2 , де через незачінене платикове вікно проникла до будинку, звідки таємно викрала лінолеум розмірами 4м х 5м товщиною 1,5 см, вартістю 4400 грн., що належав ОСОБА_5 .

Проте, ОСОБА_4 , не довела свій злочин до кінця і не вчинила усіх дій, які вважала необхідними для доведення злочину до кінця з причин, що не залежали від її волі, не змогла розпорядитися викраденим, оскільки була затримана сусідом потерпілої ОСОБА_6 .

Обвинувачена ОСОБА_4 вину в інкримінованому їй кримінальному правопорушенні за ч. 3 ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК України визнала повністю та скористалася правом, передбаченим ст. 63 Конституції України, відмовившись від показань в судовому засіданні. У вчиненому щиро кається і просила не призначати суворе покарання.

Обвинувачена ОСОБА_4 подала до суду заяву про визнання вини у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК України повністю, про визнання недоцільним дослідження доказів щодо обставин справи на підставі ст. 349 КПК України, неможливість оскарження обставин справи ОСОБА_4 зрозуміла. Судом з`ясовано, що наслідки подання заяви обвинуваченій зрозумілі.

Відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України, за згодою учасників процесу, судом визнано недоцільним дослідження доказів, стосовно фактичних обставин провадження, які ніким з учасників процесу не оспорюються. При цьому судом з`ясовано, що обвинувачена правильно розуміє зміст цих обставин, сумніву у добровільності та істинності її позицій немає.

При встановлених обставинах, суд вважає, що винуватість обвинуваченої ОСОБА_4 у вчиненні вищевказаного кримінального правопорушення в судовому засіданні доведена повністю та її дії слід кваліфікувати :

-за ч. 3 ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК України - як незакінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), який не було закінчено з причин, що не залежали від її волі, не вчинила усіх дій які вважала необхідними для доведення злочину до кінця, поєднане з проникненням у житло.

При визначенні виду та розміру покарання суд враховує тяжкість скоєного кримінального правопорушення, яке відповідно до вимог ст. 12 КК України відноситься до категорії тяжких злочинів, дані про особу обвинуваченої, яка по місцю проживання характеризується посередньо, на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває.

До обставин, що пом`якшують покарання відповідно до ст. 66 КК України суд відносить щире каяття.

Обставин, що обтяжують покарання в силу ст. 67 КК України судом не встановлено.

Ураховуючи зазначені обставини, особу обвинуваченої, виходячи з положень статей 65-67 КК України, наявних у матеріалах кримінального провадження відомостей, належно перевірених та оцінених судом, ураховуючи поведінку обвинуваченої під час судового провадження, суд вважає, що ОСОБА_4 слід обрати покарання у виді позбавлення волі з застосуванням положень ст. 75 КК України, оскільки дійшов висновку про можливість її виправлення без відбування реального покарання з покладенням на неї обов`язків, передбачених п.п. 2, 3 ст. 76 КК України, що буде максимально сприяти досягненню мети покарання.

Вирішуючи питання про речові докази, суд керуючись вимогами ст. 100 КПК України приходить висновку, що лінолеум розмірами 4м х 5м товщиною 1,5 см слід залишити власнику.

Цивільний позов по даному кримінальному проваджені не заявлявся.
Судові витрати по даному кримінальному провадженню відсутні.
Керуючись ст.ст. 369 - 371, 373 - 376 КПК України, суд , -
у х в а л и в:

ОСОБА_4 визнати винуватою у пред`явленому обвинувачені за ч. 3 ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК України та призначити покарання ТРИ роки позбавлення волі.

Відповідно до ст. 75 КК України ОСОБА_4 звільнити від відбування покарання з випробуванням з встановленням іспитового строку в ОДИН рік.

Відповідно до ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_4 наступні обов"язки:

- не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально - виконавчої інспекції;

- повідомляти кримінально - виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи, або навчання.

Речовий доказ лінолеум розмірами 4м х 5м товщиною 1,5 см - залишити ОСОБА_5 .

Вирок може бути оскаржено до Апеляційного суду Дніпропетровської області шляхом подачі апеляційної скарги в П"ятихатський районний суд Дніпропетровської області на протязі тридцяти днів з дня проголошення вироку.

Вирок, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Головуючий-суддя ОСОБА_1