Справа № 645/1975/16-к
Провадження № 1-кп/645/280/16
У Х В А Л А
І м е н е м У к р а ї н и
22 листопада 2016 року судова колегія Фрунзенського районного суду м. Харкова у складі:
головуючого - судді ОСОБА_1
суддів - ОСОБА_2 , ОСОБА_3
за участю сторін кримінального провадження:
прокурора - ОСОБА_4
обвинувачених - ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7
захисників - ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10
секретар судового засідання - ОСОБА_11 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду м. Харкова обвинувальний акт у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених п. 12 ч. 2 ст. 115, ч. 3 ст. 185 КК України, ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого п. 12 ч. 2 ст. 115 КК України, ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України,
в с т а н о в и л а:
В провадженні Фрунзенського районного суду м. Харкова знаходиться вищевказаний обвинувальний акт.
Ухвалою судової колегії від 26 вересня 2016 року ОСОБА_5 та ОСОБА_6 продовжено застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком до 24 листопада 2016 року.
Згідно ст. 331 КПК України, незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Прокурор в судовому засіданні просив продовжити обвинуваченим строк тримання під вартою, посилаючись на наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, відсутність міцних соціальних зв`язків та той факт, що ОСОБА_12 обвинувачується у декількох злочинах.
Захисник обвинуваченого ОСОБА_5 адвокат ОСОБА_8 просив змінити обвинуваченому запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на домашній арешт.
Захисник обвинуваченого ОСОБА_6 адвокат ОСОБА_9 просила відмовити у задоволенні клопотання прокурора.
Обвинувачений ОСОБА_6 у вирішенні вказаного питання покладався на розсуд суду.
Обвинувачений ОСОБА_5 підтримав думку свого захисника.
Судова колегія, вислухавши думку сторін кримінального провадження, приходить до наступного.
Відповідно до ст. 29 Конституції України, кожна людина має право на свободу та особисту недоторканність. Ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.
Частина 1 ст. 9 Конституції України передбачає, що чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України, а, згідно ч. 5 ст. 9 КПК України, кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.
У статті 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а також практики Європейського суду з прав людини встановлюється, що обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках та за встановленою процедурою.
Згідно рішення Європейського суду з прав людини «Тейс проти Румунії», автоматичне продовження строків тримання під вартою суперечить Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а тому при вирішенні питання про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_5 та ОСОБА_6 судова колегія виходить не з принципу автоматичного продовження строку тримання під вартою, а з необхідності уникнення ризиків, визначених ст. 177 КПК України, а саме: запобігання спробам обвинувачених переховуватися від суду, незаконно впливати на свідків, вчинити інше кримінальне правопорушення, а також враховує, що ОСОБА_5 та ОСОБА_6 обвинувачуються у вчиненні особливо тяжкого злочину.
Судова колегія вважає, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України, що виправдовує подальше тримання обвинувачених під вартою.
Ризики, які були підставою для обрання запобіжного заходу, не зникли, у зв`язку з чим, в задоволенні клопотань захисника ОСОБА_8 та ОСОБА_5 слід відмовити.
Разом з тим, виходячи з принципів, закріплених в ст. 5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, продовжуючи обвинуваченим запобіжний захід, судова колегія вважає за необхідне періодично, але не рідше, ніж раз на два місяці, переглядати питання доцільності продовження тримання їх під вартою.
Прокурор в судовому засіданні просив продовжити ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту строком на два місяці.
Судова колегія, вислухавши думку обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника, які покладалися на розсуд суду у вирішенні питання про продовження строку домашнього арешту, вважає за необхідне продовжити ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту строком на два місяці.

Керуючись ст.ст. 177, 178, 183, 194, 372 КПК України, судова колегія -

п о с т а н о в и л а:

В задоволенні клопотань захисника адвоката ОСОБА_8 та ОСОБА_5 відмовити.
Клопотання прокурора задовольнити.
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ,
продовжити застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на строк, який не може перевищувати шести десяти днів, тобто до 20 січня 2017 року.
ОСОБА_7 продовжити застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту до 20 січня 2017 року.
Копію ухвали направити до Харківської УВП управління Державної пенітенціарної служби України в Харківській області (№ 27) - для відома, Немишлянському ВП Індустріального ВП ГУ НП України в Харківській області - для виконання.
Ухвала оскарженню в апеляційному порядку не підлягає.

Головуючий суддя - ОСОБА_1
Судді - ОСОБА_2

ОСОБА_3