Справа № 749/366/16-к
Номер провадження 1-кп/749/30/16
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 липня 2016 року Щорський районний суд Чернігівської області у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Сновськ обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000010 , внесеного в ЄРДР 08.01.2016 року, який надійшов до суду від начальника Щорського відділу Менської місцевої прокуратури Чернігівської області ОСОБА_4 стосовно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженеця м. Щорс, фактично проживаючого в АДРЕСА_1 ,неодруженого, не працюючого, освіта професійно-технічна, раніше не судимого,-
по обвинуваченню у вчиненні кримінального правопорушення,
передбаченого ч.2 ст. 186 КК України, -
за участю: прокурорів ОСОБА_4 , ОСОБА_6 ,

неповнолітнього потерпілого ОСОБА_7 ,

законного представника н/потерпілого ОСОБА_8 , обвинуваченого ОСОБА_5 ,

захисника обвинуваченого ОСОБА_9 ,

,

В С Т А Н О В И В :

Досудовим слідством ОСОБА_5 обвинувачується в тому, що 06.01.2016року близько 20 години 30 хвилин, перебуваючи на вул. Миру (Щорса) у м. Сновськ, неподалік будинку за № 108, діючи умисно, з корисливою метою, спрямованою на протиправне заволодіння чужим майном, штовхнув ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , рукою в плече, від чого останній впав на землю та шляхом ривку з рук відкрито заволодів поліетиленовим пакетом потерпілого, в якому знаходились гроші в сумі 56 гривень та цукерки вагою близько 2 кг різних найменувань та виробників, перелік та вартість яких установити у ході слідства не виявилося можливим, після чого зник з місця вчинення злочину, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд, заподіявши ОСОБА_7 матеріальних збитків.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 свою винність у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 186 КК України не визнав та дав наступні показання.

06.01.2016 року ввечері він з братом ОСОБА_10 , якому 14 років, пішли колядувати і близько 17-45 год вони вийшли на вулицю Щорса. Потім ще ходили в гості до інших в районі "п"ятикутів", наколядували два пакети цукерок. Потім, близько 19 год., зайшли до матері, яка працює у відділенні хірургії районної лікарні, пригостили її цукерками, трохи погуляли у неї і пішли додому. Додому вони повернулися до 20 год., бо коли він зайшов, поглянув на годинник. Потім став готувати вечерю і весь час був вдома, що можуть підтвердити його брат та батько. З представником неповнолітнього потерпілого ОСОБА_11 у нього раніше склалися неприязнені відносини, оскільки ще у 2009 році ОСОБА_11 його вдарив, і він писав заяву до міліції. В той вечір він був вдягнений у чорну кожану куртку поверх теплої кофти з капюшоном, який накинув на голову на чорну шапку. Коричнева куртка у нього також є , але він її не носить , оскільки вона йому вже декілька років мала. ОСОБА_12 в той вечір бачив лише його брат ОСОБА_10 в районі " п"ятикутів", десь за 10 метрів від них, він був разом з якимось хлопчиком, але він сам особисто не бачив. Бігати швидко він не може, оскільки раніше у нього була травма ноги, тому він взагалі не бігає, крім того взимку він важив близько 100-110 кг .

В судовому засіданні неповнолітній потерпілий ОСОБА_7 дав наступні показання, що 06.01.2016 року вони разом з ОСОБА_13 ходили колядувати, коли поверталися додому то в районі приміщення прокуратури, яка раніше була по вул. Щорса в м. Сновську, до них підбіг якийсь хлопець, вище його зростом, в коричневій куртці та чорній шапці та штовхунв його, вихопивши з рук пакет та побіг в бік центра міста. Це вийшло швидко , він не впізнав його, а ОСОБА_14 впізнав і сказав, що то був ОСОБА_15 . Обличчя його він не бачив, але за статурою він був схожий. В пакеті були гроші та цукерки. Після цього він пішов додому, вдома батьки спитали, де його цукерки, він сказав, що їх у нього викрав ОСОБА_15 . В той вечір він з батьком пішли до нього, але їм ніхто не відчинив. Наступного дня, вони разом з батьком знову пішли до ОСОБА_5 додому, але ОСОБА_16 сказав, що він у нього нічого не брав. Тоді вони звернулися до поліції.

Представник неповнолітнього потерпілого показав, що ввечері син ходив колядувати. Коли повернувся додому сказав, що цукерки у нього вкрали. Сказав, що це був ОСОБА_15 . З обвинуваченим у нього склалися неприязнені відносини, раніше були конфлікти.

Свідок ОСОБА_17 показав, що він був понятим при впізнанні за фотокарками. З цього приводу нічого пояснити не може.

Свідок ОСОБА_18 , брат обвинуваченого, пояснив, що в той вечір спочатку він пішов колядувати. Прийшов додому близько 16 год. Пізніше вирішили піти з братом ОСОБА_16 покалядувати до бабусі, яка живе по вул. П. ОСОБА_19 , потім походили по вул. Щорса, вийшли в район "п"ятикутів". Там помітили ОСОБА_20 з хлопцем ОСОБА_21 , які також ходили колядувати. Потім пішли до мами в лікарню, яка там працює, пригостили її цукерками, поговорили та пішли додому. По дорозі додому вони йшли по вул. Леніна, вирішили зайти до друга ОСОБА_16 , але його не було вдома і пішли додому. Він ніколи не ходить сам, бо боїться темноти та раніше у нього відбирали цукерки. В той вечір вони завжди були разом. ОСОБА_16 був вдягений у чорну куртку та чорну шапку. Він вже не пам"ятає, коли вони повернулися додому. Вдома був батько.

Свідок ОСОБА_22 , батько обвинуваченого, показав, що 06.01.2016 року він пішов на работу, близько 19 год. прийшов додому. Вдома нікого не було. Став поратися по господарству. Діти прийшли десь 19-50 год. Час він помітив на годиннику в кімнаті, бо в цей час він був в кімнаті перед телевізором. Син ОСОБА_16 був вдягнутий у чорну куртку та чорні штани. Діти повернулися разом. Наступного ранку прийшов ОСОБА_11 і сказав, що у його сина забрали цукерки. Він його не бачив, лише впізнав по голосу та побачив у вікно. До нього він не виходив. Розмовляли його дружина та син ОСОБА_16 . У його сина є коричнева куртка, яку він не носить, бо йому мала. З того часу він носить чорну куртку.

Свідок ОСОБА_23 , мати обвинуваченого, показала, що вона в цей день працювала на работі. Близько 18-30 год до неї на работу прийшли її діти - ОСОБА_16 та ОСОБА_10 . Пригостили її цукерками, трохи посідили, поговорили та пішли. Від неї вони пішли о 18-50 год., в лікарні настіні так показував годинник. Зранку син її забирав з роботи на машині. Потім прибігли до них додому потерпілі. ОСОБА_16 вийшов до них , поговорив. Коли зайшов то повідомив, що ОСОБА_20 обвинувачують його у крадіжці цукерок. Цукерки вони самі наколядували. Цієї зими він постійно носив чорну куртку, вдома у них є й коричнева куртка, яук він носив у 8 класі. Зараз вона йому мала. В той веріч він був одягнутий у чорну куртку, а під нею- тепла кофта з капіюшоном з білим штучним хутром. Капюшон кофти був повеху куртки. Вона не знає, чого її сина обмовлюють. З сім"єю потерпілих у неї ще раніше склалися неприязнені стосунки.

Свідок ОСОБА_24 показала, що вона була в якості понятої при впізнанні обвинуваченого потерпілим по фотознімкам.

Свідок ОСОБА_14 показав, що вони вдвох з ОСОБА_25 ходили колядувати, коли поверталися вже додому, то в районі старого приміщення прокуратури повз них пройшов якийсь дядько, а потім він почув, як хтось біжить на них. Коли він порівнявся з ними, то штовхнув ОСОБА_12 , вихопив пакет, розвернувся та побіг в центр міста. Обличчя він повністю не побачив, бачив, що у нього була куртка коричнева. ОСОБА_16 він знає давно, то він його впізнав. Цей напад був не під самим ліхтарем, а трохи далі від ліхтаря. Нападаючий побіг в бік від ліхтаря. Максима він розгледів в обличчя ще раніше, коли він йшов перед ними. Наступного дня йому батько ОСОБА_26 запропонував сходити до ОСОБА_5 додому як свідок. Мати ОСОБА_5 відповідала, що він був з нею в лікарні. Лизогуб ОСОБА_16 в той вечір вони бачили одного.

Свідки ОСОБА_27 та ОСОБА_28 , які є бабусею та дядьком неповнолітнього потерпілого ОСОБА_12 , показали, що ввечері 06.01.2016 року ОСОБА_26 прийшов додому з колядування заплаканий та сказав, що у нього украли пакет з цукерками. Він був з ОСОБА_14 , який опізнав що то був ОСОБА_29 . Наступного ранку ОСОБА_28 разом з ОСОБА_11 , ОСОБА_25 , ОСОБА_14 ходили до ОСОБА_5 додому.

Свідок ОСОБА_30 пояснив, що він був понятим при впізнанні обвинуваченого за фотокартками.

В судовому засіданні досліджені матеріали кримінального провадження, а саме: протокол огляду місця події від 07.01.2016 року, згідно якого о 10 год. 40 хвил. 07.01.2016 року оглянута ділянка тротуару по АДРЕСА_2 , яка на момент огляду повністю засніжена. При огляді місця події через спігопад слідів, які б могли вказувати на боротьбу або ж слідів волочіння виявлено не було, а також через те, що пройшов значний час від події до огляду; протокол пред"явлення особи для впізнання за фотознімками від 28.01.2016 року, згідно якого ОСОБА_31 за фотознімками впізнав фотографію № 3 і пояснив, що це особа, яка відкрито заволоділа його пакетом з цукерками та грошима. На фотознімку № 3 зображений ОСОБА_5 ; протокол пред"явлення особи для впізнання за фотознімками від 28.01. 2016 року, згідно якого ОСОБА_32 впізнав фотографію № 2 і пояснив, що це той чоловік, який 06.01.2016 року заволодів пакетом ОСОБА_33 . На фотознімку № 2 зображений ОСОБА_5 . Згідно висновків судово-психіатричної експертизи № 174, 175 від 17.03.2016 року у ОСОБА_5 мали місце клінічні ознаки змішаного органічного розладу особистості, але він міг усвідомлювати свої дії та керувати ними на період часу до якого відноситься кримінальне правопорушення. Крім того, у нього на теперішній час мають місце клінічні ознаки змішаного органічного розладу особистості, але він може правильно сприймати обставини, які мають значення для кримінального провадження та давати про них правильні свідчення. Також у ОСОБА_5 на теперішній час не виявлено психічних та поведінкових розладів внаслідок вживання аклкоголю з синдромом залежності.

Згідно ст. 23 КПК України, кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1 ст. 91 КПК України, у кримінальному провадженні підлягають доказуванню, серед іншого, винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення. Згідно ч. 1 ст. 92 КПК України, обов`язок доказування обставин, передбачених ст. 91 цього Кодексу, за винятком випадків, передбачених частиною другою цієї статті, покладається на слідчого, прокурора та, в установлених цим Кодексом випадках, - на потерпілого. Обов`язок доказування незалежності та допустимості доказів, даних щодо розміру процесуальних витрат та обставин, які характеризують обвинуваченого, покладається на сторону, що їх подає. Відповідно до ч. 2 ст. 84 КПК України, процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.

В основу пред`явленого ОСОБА_5 обвинувачення за ч. 2 ст. 186 КК України органом досудового розслідування покладено протоколи пред"явлення особи для впізнання за фотознімками від 28.01.2016 року, а саме: 1) о 10-00 год.в приміщенні Щорського ВП Менського ВП при штучному освітленні неповнолітньому потерпілому ОСОБА_34 надані чотири фотокартки осіб для впізнання обвинуваченого. На запитання слідчого ОСОБА_31 відповів, що може впізнати особу, яка 06.01.2016 року шляхом вільного доступу відібрав у нього пакет в якому були гроші та цукерки. Він впізнає фотографію № 3 і пояснив, що впізнав зображеного на ньому чоловіка і уточнив, що це той самий чоловік, який 06.01.2016 року близько 20-00 години в м. Щорсі по вул. Щорса шляхом вільного доступу заволодів пакетом з грошима та цукерками. Він впізнав за рисами обличчя та шрамами;

2) о 12-00 год.в приміщенні Щорського ВП Менського ВП при штучному освітленні неповнолітньому свідку ОСОБА_32 надані чотири фотокартки осіб для впізнання обвинуваченого. На запитання слідчого ОСОБА_32 відповів, що може впізнати особу, яка 06.01.2016 року о 20 год. біля приміщення прокуратури заволоділа пакетом з грошима та цукерками. Він впізнає фотографію № 2 і пояснив, що впізнав зображеного на ньому чоловіка і уточнив, що це той самий чоловік, який 06.01.2016 року близько 20-00 години біля приміщення Щорської районної прокуратури який відкрито заволодів пакетом з грошима та цукерками, які наколядував ОСОБА_35 .. Він впізнав за рисами обличчя та шрамом на обличчі.

Відповідно до ст. 228 КПК України перед тим, як пред`явити особу для впізнання, слідчий, прокурор попередньо з`ясовує, чи може особа, яка впізнає, впізнати цю особу, опитує її про зовнішній вигляд і прикмети цієї особи, а також про обставини, за яких вона бачила цю особу, про що складає протокол. Якщо особа заявляє, що вона не може назвати прикмети, за якими впізнає особу, проте може впізнати її за сукупністю ознак, у протоколі зазначається, за сукупністю яких саме ознак вона може впізнати особу.

В протоколах від 28.01.2016 року не зазначено за якими ознаками ОСОБА_31 та ОСОБА_32 збираються впізнавати обвинуваченого.

Крім того, за ч.ч. 6,7 ст. 228 КПК України за необхідності впізнання може провадитися за фотознімками. Фотознімок з особою, яка підлягає впізнанню, пред`являється особі, яка впізнає, разом з іншими фотознімками, яких повинно бути не менше трьох. Фотознімки, що пред`являються, не повинні мати різких відмінностей між собою за формою та іншими особливостями, що суттєво впливають на сприйняття зображення. Особи на інших фотознімках повинні бути тієї ж статі і не повинні мати різких відмінностей у віці, зовнішності та одязі з особою, яка підлягає впізнанню. Впізнання по фотографії, звичайно, менш достовірно, ніж впізнання особи або предмета "в натурі". Фотографія не передає всіх особливостей зображеного на ній об`єкта, за яким можливе його пізнання. Фотографія із зображенням особи яка пізнається і фотографії із зображенням інших осіб, по можливості подібних з ним по зовнішності, повинні бути в однаковому форматі і масштабі.

З наданих в судовому засіданні протоколів пред"явлення особи для впізнання за фотознімками від 28.01.2016 року вбачається, що фото, які надані для впізнання є різними: різними за розміром, за якістю зображення, фото не чіткі, не чітко видні риси обличчя, на двох фотознімках обличчя зображені не анфас ( вид особи прямо спереду, положенням обличчя до глядача). Таким чином, процесуальні дії: опізнання особи за фотознімками не відповідають вимогам ст. 228 КПК України і суд не може покласти вказані протоколи в основу обвинувачення ОСОБА_5 за ч.2 ст. 186 КК України.

Крім того, в судовому засіданні встановлено, що неповнолітній свідок ОСОБА_14 , з ОСОБА_25 та ОСОБА_11 наступного дня ходиди додому до обвинуваченого, бачили його та спілкувалися з ним.

Крім того, в протоколі огляду місця події від 07.01.2016 року не зазначено, на якій відстані від місця нападу знаходиться ліхтар, на який вказують неповнолітні потерпілий ОСОБА_36 та свідок ОСОБА_37 ( взагалі не вказуються чи він встановлений у цьому районі).

В судовому засіданні досліджена куртка обвинуваченого коричневого кольору, на яку вказує неповнолітній потерпілий ОСОБА_36 та свідок ОСОБА_37 , що обвинувачений в той вечір був у неї вдягнений. В судовому засіданні обвинувачений вдягнув теплу кофту( яку одягав 06.01.2016 року) та поверх неї коричневу куртку. При візуальному огляді куртка є замалою на обвинуваченого, ледве застібається при тому що, зі слів ОСОБА_5 , він від зими схуд мінімум на 10 кг.

Покази неповнолітнього свідка ОСОБА_38 не знайшли підтвердження іншими доказами в судовому засіданні: він вказує, що на обвинуваченому була саме коричнева куртка, яка оглянута в судовому засіданні і є замалою для обвинуваченого; вказує на те, що він розгледів обвинуваченого, тому що світло падало від вуличного ліхтаря, а в протоколі огляду місця події не зазначено чи є взагалі у тому районі ліхтар; вказує, що обвинувачений швидко прибіг назустріч, штовхнув ОСОБА_39 та швидко побіг, а в судовому засіданні обвинувачений стверджує , що у нього була травма ноги та вага взимку становила більш ніж 100 кг і він з такою вагою не зміг би щвидко бігати.

Покази свідків ОСОБА_40 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , які є рідними обвинуваченого, суд не може їх не взяти до уваги, оскільки сторона обвинувачення не надала доказів щодо спростування вказаних свідчень.

Таким чином, стороною кримінального провадження не надано беззаперечних доказів щодо скоєння грабежу пакету з цукерками та грошима 06.01.2016 року саме ОСОБА_5 .

Оцінюючи показання свідків, неповнолітнього потерпілого його батька, суд констатує, що жоден з вказаних осіб не навів даних про об`єктивну обґрунтованість участі обвинуваченого у вчиненому кримінальному правопорушенні.

Крім того, суд вважає, що прокурором не виконано приписів ст.ст. 22, 92, 93 КПК України щодо обов`язку доказування обставин, передбачених ст.91 КПК України, збирання доказів, доведення перед судом їх переконливості, тому суд при вирішенні справи враховує загальні засади кримінального провадження щодо змагальності сторін та диспозитивності.

Суду не представлено достатніх даних, які б підтверджувались належними і допустимими доказами, з яких би вбачалось вчинення ОСОБА_5 інкримінованого злочину , передбаченого ч.2 ст. 186 КК України, а відповідні твердження слідчого у обвинувальному акті не узгоджуються із зібраними по справі доказами.

Із врахуванням наведених вище мотивів, дотримуючись принципів верховенства права, законності, змагальності сторін, диспозитивності кримінального судочинства, суд тлумачить усі сумніви на користь обвинуваченого, тому відкидає докази обвинувачення щодо діянь, кваліфікованих слідчим за ч.2 ст.186 КК України.

Відповідно до п.2 ч.1 ст. 368 КПК України ухвалюючи вирок, суд повинен вирішити такі питання: чи містить це діяння склад кримінального правопорушення.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 373 КПК України, обвинувальний вирок не може ґрунтуватися на припущеннях і ухвалюється лише за умови доведення у ході судового розгляду винуватості особи у вчиненні кримінального правопорушення.

Статтею 7 КПК України закріплені найважливіші засади кримінального провадження, серед яких є верховенство права, презумпція невинуватості та забезпечення доведеності вини.

Статтею 8 цього Кодексу встановлено, що кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципів верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. В ст. 17 КПК України закріплено, що особа вважається невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено у порядку, передбаченому цим Кодексом, і встановлено обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили. Згідно ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях, усі сумніви стосовно доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Такий обов`язок суду щодо забезпечення презумпції невинуватості і права на справедливий судовий розгляд, які передбачені ст. 62 Конституції України, поєднуються з такими ж положеннями ч. 2 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, яка відповідно до вимог ч. 1 ст. 9 Конституції України, ратифікована 17 липня 1997 року Законом України «Про ратифікацію Конвенції про захист прав і основних свобод людини 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції» (№ 475/97-ВР). Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського Суду з прав людини» від 23.02.2006 передбачено, що «при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Суду як джерело права». Так, у справі «Barberа, Messegu and Jabardo v. Spain» від 6 грудня 1998 р. (п.146) Європейський Суд з прав людини встановив, що «принцип презумпції невинуватості вимагає, серед іншого, щоб, виконуючи свої обов`язки, судді не розпочинали розгляд справи з упередженої думки, що підсудний вчинив злочин, який йому ставиться в вину; обов`язок доказування лежить на обвинуваченні, і будь-який сумнів має тлумачитися на користь підсудного. (Barberа, Messegu and Jabardo v. Spain, judgment of 6 December 1988, Series A no. 146, p. 33, § 77). Згідно із ст. 370 КПК України обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Виправдувальний вирок згідно із ч.1 ст. 373 КПК України ухвалюється у разі, якщо не доведено, що: 1) вчинено кримінальне правопорушення, в якому обвинувачується особа; 2) кримінальне правопорушення вчинене обвинуваченим; 3) в діянні обвинуваченого є склад кримінального правопорушення.

Враховуючи викладене вище, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінивши кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, суд вважає винуватість ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення за ч.2 ст.186 КК України та склад такого кримінального правопорушення недоведеними.

Цивільний позов не заявлявся. Судові витрати по справі відсутні.

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_5 не обирався.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 100, 366 - 368, 370, 373, 374, 376 КПК України, суд,

З А С У Д И В :
ОСОБА_5 визнати невинуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України та виправдати в зв"язку з недоведеністю в діянні складу кримінального правопорушення.

Апеляційна скарга на вирок суду може бути подана до апеляційного суду Чернігівської області через Щорський районний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а засудженим ОСОБА_5 в той же строк з часу вручення копії вироку. Якщо вирок ухвалено без виклику особи, яка його оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії вироку.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду. Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору та не пізніше наступного дня після ухвалення вироку надіслати учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя ОСОБА_1