ЄУН.№389/385/16-к
Провадження №1-кп/389/42/16
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
09 березня 2016 року Знам`янський міськрайонний суд
Кіровоградської області в складі:
головуючої судді - ОСОБА_1
при секретарі - ОСОБА_2
за участю:
прокурора - ОСОБА_3
потерпілого - ОСОБА_4
обвинуваченого - ОСОБА_5
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Знам"янка кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0002048 від 27.10.2015 року, стосовно
ОСОБА_5 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Кіровограда, громадянина України, з середньо-спеціальною освітою, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , не працює, раніше судимий:
- 20.12.1999 року Кіровським районним судом м.Кіровограда за ч.2 ст.206 КК України до 4 р. позбавлення волі з іспитовим строком 2 р. та штрафу в розмірі 510 грн.;
- 17.09.07 Ленінським районним судом м.Кіровограда за ч.1 ст.289 КК України до 3 р. позбавлення волі з іспитовим строком 2 р.;
- 13.12.11 Ленінським районним судом м.Кіровограда за ч.2 ст.186 КК України до 4 р. позбавлення волі з іспитовим строком 2 р.; 15.11.12 іспитовий строк скасовано, засудженого направлено в місця позбавлення волі. Звільнився 18.06.14 на підставі постанови Вольнянського районного суду Запорізької області згідно ст.2 ЗУ «Про амністію»,
по обвинуваченню у вчиненні кримінального правопорушення,
передбаченого ч.1 ст.125 КК України,
ВСТАНОВИВ:
Обвинувачений ОСОБА_5 скоїв умисне легке тілесне ушкодження, за наступних обставин.
27.10.15 приблизно о 10.30 год. ОСОБА_5 знаходився біля домоволодіння, розташованого за адресою АДРЕСА_1 . Перебуваючи у вказаному місці між ОСОБА_5 та ОСОБА_4 на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин виникла сварка, під час якої у ОСОБА_5 виник умисел на спричинення ОСОБА_4 тілесних ушкоджень. Реалізуючи указаний умисел, діючи умисно та цілеспрямовано, ОСОБА_5 штовхнув ОСОБА_4 , унаслідок чого останній впав на спину. Після того, як ОСОБА_4 підвівся, ОСОБА_5 наніс йому не менше 2 ударів кулаком правої руки в область обличчя, спричинивши таким чином останньому тілесні ушкодження у вигляді крововиливу на обличчі та саден верхніх кінцівок, які, згідно висновку судово-медичної експертизи № 198 від 28.10.15, по тяжкості відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень.
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 вину свою в скоєному кримінальному правопорушенні не визнав та пояснив, що під час його розмови з ОСОБА_6 до них підійшов ОСОБА_4 і вдарив його монтировкою по руці та пішов. Для того, щоб ОСОБА_4 не повернувся та не продовжив бити його монтировкою, він почав забирати в нього з рук монтировку і в процесі боротьби можливо міг спричинити тілесні ушкодження потерпілому, але навмисно цього не робив. Крім того, він не міг бити потерпілого, оскільки у нього на той час була поранене ліва рука, яка була забинтована. Стверджує, що потерпілий оговорює його, просить себе виправдати .
Не зважаючи на невизнання своєї вини обвинуваченим ОСОБА_5 , його вина в скоєнні інкримінованого йому органом досудового розслідування кримінального правопорушення, повністю доведена дослідженими в суді доказами.
Так, потерпілий ОСОБА_4 суду показав, що на грунті раптово виниклих неприязних відносин між ним та обвинуваченим розпочалася бійка, в процесі якої останній навмисно заподіяв йому тілесні ушкодження, а саме ударив в голову, втому числі в шию, на якій йому була зроблена операція. Монтировки в руках у нього не було. Бійку припинила його дружина та дружина обвинуваченого.
Свідок ОСОБА_6 суду показала, що потерпілий це її чоловік. 27.10.2015 року до них в двір забіг обвинувачений ОСОБА_5 , який почав кричать, махать руками, висловлюватись нецензурною лайкою, питав де її чоловік та погрожував вбити його. Коли вийшов її чоловік, обвинувачений звалив його на землю і вона почала кричати. Сусідка, яка в той час проходила мимо, допомогла розтягнути обвинуваченого з потерпілим. У її чоловіка монтировки не було.
Свідок ОСОБА_7 суду показала, що восени 2015 року (точної дати не пам`ятає) вона проходила поряд з домоволодінням потерпілого, коли почула крики про допомогу. Підійшовши до двору, вона побачила, що обвинувачений шарпає потерпілого за грудки, а потім пхнув останнього, від чого той впав на землю. Потім прийшла дружина обвинуваченого і забрала його додому.
Свідки ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , допитані за клопотанням обвинуваченого, показали суду, що 27.10.2015 року у ОСОБА_5 була чимось поранена ліва рука.
Свідок ОСОБА_10 суду показала, що вона являється дружиною обвинуваченого, 27.10.2015 року здалеку бачила, що її чоловік та потерпілий махали один на одного руками, коли підійшла, побачила вруках потерпілого монтировку. Більше нічого не бачила, забрала чоловіка з того місця.
Крім того, вина обвинуваченого доведена:

- протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення (а.с.10), згідно якого ОСОБА_4 повідомив про вчинене щодо нього кримінальне правопорушення;
- висновком експерта №198 (а.с.16), відповідно до якого у потерпілого ОСОБА_4 виявлені тілесні ушкодження, які відносяться до категорії легких.
Таким чином, аналізуючи та оцінюючи всі докази в їх сукупності, суд вважає вину обвинуваченого ОСОБА_5 в скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України за ознаками: умисне легке тілесне ушкодження, - доведеною, а його дії кваліфіковані правильно.
Суд не приймає до уваги ствердження ОСОБА_5 про те, що не міг побити потерпілого, оскільки у нього була поранена рука, оскільки він не обвинувачується в нанесені будь-яких тілесних ушкоджень потерпілому лівою рукою. Крім того, суд також вважає, що обвинувачений намагається уникнути відповідальності, стверджуючи, що потерпілий його вдарив монтировкою, оскільки ніхто з допитаних свідків цього не підтвердив, медичні документи, які б підтверджували це, відсутні. Сам обвинувачений не заперечує, що ті тілесні ушкодження, які виявлені на тілі потерпілого, завдані ним, однак вважає, що завдав їх не умисно. Суд вважає, що даних про те, що тілесні ушкодження завдані потерпілому необережно, не встановлено, сам ОСОБА_5 не заперечує конфлікту та бійки з потерпілим, одна вважає себе в цьому конфлікті правим.
При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_5 , суд враховує ступінь суспільної небезпеки скоєного обвинуваченим кримінального правопорушення, яке закон класифікує як невеликої тяжкості, що він раніше судимий, негативно характеризується за місцем проживання.
Обставин, які пом`якшують або обтяжують покарання ОСОБА_5 судом не встановлено.
Враховуючи тяжкість скоєного ОСОБА_5 , особу обвинуваченого, відсутність обставини, які як пом`якшують так і обтяжують його покарання, суд вважає, що покаранням необхідним та достатнім для виправлення ОСОБА_5 буде покарання у виді громадських робіт.
Керуючись ст. 367, 368,373 КПК України суд, -
У Х В А Л И В:
ОСОБА_5 визнати винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України та призначити покарання у виді громадських робіт загальним терміном 200 (двісті) годин.
Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Кіровоградської області шляхом подачі апеляційної скарги через Знам`янський міськрайонний суд Кіровоградської області протягом 30 днів з дня його проголошення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, а у разі її подання, якщо його не скасовано, після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Суддя Знам`янського міськрайонного суду
Кіровоградської області ОСОБА_1