Дата документу Справа № 322/678/15
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження №11-кп/778/739/16 Головуючий в 1-й інстанції
Єдиний унікальний №322/678/15 ОСОБА_1
Доповідач у 2-й інстанції
ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
17 травня 2016 року м.Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Запорізької області в складі:

головуючого ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі ОСОБА_5

за участю:
прокурора ОСОБА_6 ,

засудженого ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8

розглянула в апеляційному порядку у відкритому судовому засіданні провадження за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_8 на ухвалу Новомиколаївського районного суду Запорізької області від 17 лютого 2016 року відносно

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт.Новомиколаївка Новомиколаївського району Запорізької області, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

- 18.08.2015р. Новомиколаївським районним судом Запорізької області за ч.1 ст.263 КК України до 1 року 6 місяців обмеження волі.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_8 просить ухвалу скасувати, ухвалити нову ухвалу, якою відмовити в задоволенні подання Новомиколаївського РП КВІ Вільнянського МВ УДПтС України в Запорізькій області, посилаючись на те, що засуджений ОСОБА_7 через поважні причини, а саме через необхідність отримання медичної допомоги не прибув до місця відбування покарання. Більш того, з 10.12.2015р. по 22.12.2015р. засуджений знаходився на стаціонарному лікуванні в КУ «ЗОКЛ» ЗОР про що свідчить виписка з медичної карти №21756 Центру алергології та клінічної імунології. Надати вказану виписку засуджений ОСОБА_7 не мав змоги, оскільки про судове засідання 10.02.2016р. не був повідомлений належним чином, а в судовому засіданні 17.02.2016р. не був присутнім у зв`язку з хворобою, що підтверджується медичною довідкою від 17.02.2016р. При цьому засуджений повідомляв КВІ про наявність проблем зі здоров`ям та проходження ним лікування, а надати підтверджуючі документи суд не надав засудженому можливості, бо про відсутність у судовому засіданні з поважних причин 17.02.2016р. суд було повідомлено, про що свідчить наявність печатки районного суду на медичній довідці від 17.02.2016р., чим судом порушено вимоги ст.539 КПК України.

Також захисник просить дослідити в судовому засіданні виписку з медичної карти №21756 Центру алергології та клінічної імунології, оскільки розгляд подання відбувся за відсутності засудженого, через що він був позбавлений можливості надати зазначену виписку.

В запереченнях на апеляційну скаргу прокурор просить скаргу залишити без задоволення, оскільки наведені в ній доводи є безпідставними, а ухвалу суду залишити без змін як законну та обґрунтовану.

Ухвалою Новомиколаївського районного суду Запорізької області від 17 лютого 2016 року задоволено подання Новомиколаївського РП КВІ Вільнянського МВ УДПтС України в Запорізькій області та засуджений ОСОБА_7 направлений до Дружелюбівського виправного центру УДПтС України в Запорізькій області для відбування покарання, призначеного вироком Новомиколаївського районного суду Запорізької області від 18.08.2015р.

В судовому засіданні апеляційної інстанції:

- захисник та засуджений підтримали апеляційну скаргу;

- прокурор заперечував проти апеляційної скарги та просив відмовити в її задоволенні.

Вислухавши доповідача, учасників судового провадження, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вона не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як зазначено в ухвалі, старший інспектор Новомиколаївського РП КВІ Вільнянського МВ УДПтС України в Запорізькій області звернувся до суду з поданням про направлення засудженого ОСОБА_7 до місця відбування покарання, оскільки засуджений самостійно у встановлений законом строк до 10.12.2015 року не прибув до виправного центру, що свідчить про те, що ОСОБА_7 злісно ухиляється від виїзду до місця відбування покарання у виді обмеження волі.

Суд, задовольняючи подання, в ухвалі зазначив, що засуджений ОСОБА_7 мав самостійно виїхати до Дружелюбівського виправного центру до 10.12.2015р. згідно з приписом, який йому було вручено 07.12.2015р. та попереджено про наслідки несвоєчасного прибуття до виправного центру.

Повідомленні засудженим у письмових поясненнях причини невиїзду до місця відбування покарання до 10.12.2015р., а саме його перебування на стаціонарному лікуванні в КУ «ЗОКЛ» ЗОР, спростовуються листом даного медичного закладу, в якому зазначено, що ОСОБА_7 з 18.08.2015р. по 25.12.2015р. до КУ «ЗОКЛ» ЗОР не звертався, машиною швидкої допомоги не доставлявся, на стаціонарному, амбулаторному лікуванні в лікарні не знаходився. Таким чином, будь-які поважні причини невиїзду засудженого до місця відбування покарання у період з 07.12.2015р. до 10.12.2015р. відсутні.

Відповідно до положень ст.57 КВК України особи, засуджені до обмеження волі, прямують за рахунок держави до місця відбування покарання самостійно. Кримінально-виконавча інспекція згідно з вироком суду вручає засудженому припис про виїзд до місця відбування покарання. Не пізніше трьох діб з дня одержання припису засуджений зобов`язаний виїхати до місця відбування покарання і прибути туди відповідно до вказаного в приписі строку. Засуджений, який ухиляється від одержання припису про виїзд або не виїхав у встановлений строк до місця відбування покарання за поданням кримінально-виконавчої інспекції затримується органом Національної поліції для встановлення причин порушення порядку слідування до місця відбування покарання. У разі невиїзду без поважних причин суд за поданням кримінально-виконавчої інспекції направляє засудженого до місця відбування покарання у порядку, встановленому для засуджених до позбавлення волі.

З матеріалів провадження вбачається, що засуджений ОСОБА_7 04.12.2015 року був ознайомлений про необхідність самостійного виїзду до місця відбування покарання, а саме до Дружелюбівського виправного центру УДПтС України в Запорізькій області, згідно припису, який йому було вручено 07.12.2015 року та попереджено про наслідки несвоєчасного прибуття до виправного центру. При отриманні припису засуджений не попереджав КВІ про те, що чимось хворіє та в подальшому має намір звертатися до лікувального закладу за отриманням медичної допомоги.

Однак засуджений до місця відбування покарання самостійно не прибув, про що 11.12.2015 року адміністрація Дружелюбівського виправного центру повідомила КВІ.

11.12.2015 року до КВІ звернувся гр. ОСОБА_9 та надав копію консультативного висновку спеціаліста консультаційної поліклініки КУ «ЗОКЛ» ЗОР без вказаної дати консультації, в якому зазначено, що ОСОБА_7 рекомендовано амбулаторне лікування протягом 3 діб з 07.12.2015 року.

На запит КВІ про підтвердження знаходження засудженого у вказаному медичному закладі, 25.12.2015 року головний лікар повідомив, що ОСОБА_7 в період з 18.08.2015 року по 25.12.2015 року до КУ «ЗОКЛ» ЗОР самостійно не звертався, машиною швидкої допомоги не доставлявся, на стаціонарному, амбулаторному лікуванні в лікарні не знаходився.

Враховуючи ці обставини, суд обґрунтовано дійшов до висновку, що засуджений ухиляється від виїзду до місця відбування покарання та виконання вироку.

Посилання захисника в апеляційній скарзі на те, що засуджений з 07.12.2015 року до 10.12.2015 року не міг прибути до місця відбування покарання у зв`язку з тим, що з 07.12.2015 року йому було рекомендовано амбулаторне лікування протягом 3 діб, колегія суддів до уваги не приймає, оскільки з консультаційних висновків, який міститься в матеріалах справи (арк.140), та наданий захисником до апеляційного суду, вбачається, що вони видані одним медичним закладом, але містять різні дані про результати досліджень, а саме - в одному вказано, що ОСОБА_7 рекомендовано амбулаторне лікування, а другий містить вказівку про те, що з 07.12.2015 року по 10.12.2015 року він лікувався в умовах денного стаціонару, тобто консультативні висновки протилежні один одному.

Крім цього, незважаючи на те, що засуджений з 10.12.2015р. по 22.12.2015р. знаходився на стаціонарному лікуванні в КУ «ЗОКЛ» ЗОР, однак, враховуючи, що після виписки з лікарні він до КВІ не звернувся, медичних документів щодо визнання його інвалідом 1 чи 2 групи або наявності тяжкої хвороби, яка б перешкоджала відбуванню покарання в КВІ не надав, в апеляційному суді пояснив, що наміру добровільного виконання вироку не має, колегія суддів приходить до висновку, що засуджений, будучи належним чином повідомлений про порядок виконання вироку суду, до місця відбування покарання самостійно не виїхав, таким чином ухиляється від відбування покарання.

Крім того, посилання захисника на те, що судом подання КВІ було розглянуто за відсутності засудженого, не дивлячись на те, що до суду була надана довідка про його хворобу, колегія суддів вважає безпідставними, оскільки судове засідання було розпочато о 14 год., а з долученої захисником довідки не можливо встановити час її подачі до канцелярії суду, при цьому заяви про відкладення справи засудженим не подавалось, тому суд дійшов до обґрунтованого висновку про можливість розгляду справи за відсутності ОСОБА_7 .

За таких обставин, колегія суддів вважає ухвалу суду першої інстанції законною та обґрунтованою, підстав для її скасування не вбачає.

Керуючись ст.ст.404, 407 КПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Ухвалу Новомиколаївського районного суду Запорізької області від 17 лютого 2016 року, якою задоволено подання Новомиколаївського РП КВІ Вільнянського МВ УДПтС України в Запорізькій області та засуджений ОСОБА_7 направлений до Дружелюбівського виправного центру УДПтС України в Запорізькій області для відбування покарання, призначеного вироком Новомиколаївського районного суду Запорізької області від 18.08.2015р., залишити без змін.

Ухвала Апеляційного суду Запорізької області набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4