Виноградівський районний суд Закарпатської області
______________________________________________________________
Справа № 299/231/15-к
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
03.03.2016 року м.Виноградів

Виноградівський районний суд Закарпатської області в складі :

головуючого ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілої ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

обвинуваченої ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження (внесено в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0001045 від 09.12.2014 р.) по обвинуваченню ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Виноградів, українки, громадянки України, яка проживає за адресою: АДРЕСА_1 , з середньою освітою, раніше не судимої, у вчиненні злочину (кримінального правопорушення), передбаченого ч.1 ст. 296 КК України,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_6 , 16 листопада 2014 року о 00 годин 30 хвилин, знаходячись на танцювальному майданчику в приміщенні розважального закладу «Джей Джей Найт», що розташований по вул. Вакарова, № 17 в м. Виноградів, на ґрунті раптово виниклих неприязних відносинах, підійшовши до ОСОБА_4 , яка їй заважала танцювати, діючи умисно, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій та їх караність, в присутності сторонніх осіб, з метою умисного спричинення тілесних ушкоджень, нанесла їй один удар кулаком правої руки в ліву сторону обличчя.

Внаслідок таких дій ОСОБА_6 спричинила ОСОБА_4 тілесні ушкодження у вигляді забою м`яких тканин лівої брови у вигляді синця шкірних покровів та набряку м`яких тканин, садна підбрівної ділянки зліва, струсу головного мозку, які згідно висновку судово-медичної експертизи № 535 від 26.12.2014, відповідно до п.2.3.2 «а» «Правил судово-медичного визначення степені тяжкості тілесних пошкоджень», затверджених наказом №6 МОЗ України від 17.01.1995, кваліфікуються як легкі тілесні пошкодження, що спричинили короткочасний розлад здоров`я.

Таким чином, ОСОБА_6 вчинила кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 125 КК України, як умисне легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я.

В судовому засіданні ОСОБА_6 пояснила, що знаходячись на танцювальному майданчику розважального закладу вона зі своєю компанією, танцювала. Алкогольні напої не вживала. Поруч танцювала потерпіла зі своєю компанією. Під час танцю потерпіла штовхала її, висловлювалась нецензурно. Вона їй робила зауваження. Однак потерпіла знову під час танцю штовхнула її, тоді вона знову звернулась до неї, на що остання нецензурно висловилась на її адресу. У відповідь на образу вона нанесла їй удар рукою по обличчю. Кров у потерпілої не бачила. Потерпіла намагалась її вдарити, однак вона ухилялась. Раніше вона займалась вільною боротьбою. Конфлікт тривав близько хвилини. Раніше потерпілу не знала. Якби потерпіла її не образила вона б така не поступила. Шкодує за те, що вдарила потерпілу, просить вибачення. Цивільний позов визнає частково. Готова відшкодувати шкоду в сумі 2000 гривень. Після взявши свої речі вона пішла додому. Якби не конфлікт з потерпілою вона б продовжила відпочивати. ЇЇ чоловік ніде не працює, а вона отримує допомогу на дитину в розмірі 800 гривень щомісячно.

Потерпіла ОСОБА_4 в судовому засіданні пояснила, що знаходилась у розважальному закладі зі своєю компанією, танцювали. Поруч з ними танцювала обвинувачена зі своєю компанією. Під час танцю вона обвинувачену не штовхала, не ображала. Навпаки обвинувачена штовхалась та нанесла їй удар по обличчю, потекла кров. Від отриманого удару вона не падала. У відповідь вона хотіла вдарити обвинувачену, але коли замахнулась брат її зупинив. Про випадок повідомили охоронця. Вмившись пішла додому. Друзі залишились відпочивати. На її думку, обвинувачена нанесла їй удар по обличчю внаслідок того, що вона з друзями їй заважала. У подальшому звернулась у міліцію, пройшла обстеження, зокрема, на алкогольне сп`яніння. Зранку обвинувачена телефонувала, надсилала смс повідомлення хотіла вибачитись та відшкодувати шкоду. Вона веде активний спосіб життя, займається спортом, працює. Внаслідок знаходження на лікарняному погіршився її ритм життя, втрачено заробіток, преміальні. Уточнений цивільній позов підтримує, просить врахувати, що після подання позову, обвинуваченою частково відшкодовано завдану моральну шкоду в сумі 2000 гривень.

Свідок ОСОБА_7 показав, що він відповідач у компанії разом з потерпілою. Під час танцю він побачив як потерпіла тримається за обличчя. Вона повідомила, що її вдарила дівчина яка танцювала поруч. Після потерпіла вмилась та пішла додому. Він з компанією залишились відпочивати. Подія тривала декілька хвилин, дискотека не зупинялась.

Свідок ОСОБА_8 показала, що подія між потерпілою та обвинуваченою почалась, як вони тільки пішли танцювати, була перша пісня. Під час танцю обвинувачена чіпала ліктем потерпілу. Тоді потерпіла помінялась містами з ОСОБА_9 . Потерпіла від удару не падала. Внаслідок події музика не припинялась. Потерпіла пішла додому, а вони залишились відпочивати.

Свідок ОСОБА_10 в судовому засіданні показала, що знаходячись у розважальному закладі з компанією пішли танцювати на першу пісню. Перед цим випили трохи горілки. Під час танцю незнайома дівчина штовхнула потерпілу. Остання відійшла. Потім вона побачила, як потерпіла трималась рукою за обличчя. В нею текла кров. Інцидент почався дуже швидко, оскільки пісня тільки почалась, тривав декілька хвилин. Потерпіла вмившись пішла додому. Музика не припинялась, додому пішла тільки потерпіла.

Свідок ОСОБА_11 показав, що він зі знайомими прийшли на дискотеку. На танцювальному майданчику поруч з ними «широко» танцювала обвинувачена, рукою зачепила потерпілу. Остання з ним помінялась містами. Потім побачив, як потерпіла тримається за обличчя. З її слів зрозумів, що її вдарила обвинувачена. У відповідь потерпіла хотіла вдарити обвинувачену, однак він не дозволив. Після потерпіла вмившись пішла додому, а він з компанією залишились відпочивати.

Свідок ОСОБА_12 показав, що знаходився на дискотеці у компанії обвинуваченої. На танцювальному майданчику знаходилась велика кількість людей, у зв`язку з чим танцювати було не зручно. Потерпіла під час танцю випадково зачепила обвинувачену. Остання звернулась до потерпілої. Однак потерпіла знову наступила на ногу обвинуваченій. При розмові з останньою зрозумів, що вона вдарила потерпілу саме через ці обставини. Сам удар, та як потерпіла наступала на ноги обвинуваченій він не бачив.

Свідок ОСОБА_13 показала, що знаходячись на дискотеці бачила, як потерпіла штовхнула обвинувачену, наступила їй на ногу. Обвинувачена робила потерпілій зауваження. Потім потерпіла трималась за обличчя. Самого удару не бачила. Дискотека через подію не припинилась, однак вони пішли додому щоб не проблем.

Свідок ОСОБА_14 в судовому засіданні показала, що знаходячись на дискотеці бачила, як потерпіла штовхнула обвинувачену, вони про щось розмовляли. Потім обвинувачена вдарила потерпілу по обличчю. Удар був один. Учасники події знаходилась на відстані 3-4 кроків від неї. Внаслідок сутички дискотека не припинялась. На її думку удар був викликаний поведінкою потерпілої, оскільки остання на зауваження обвинуваченої не реагувала. Обвинувачена раніше займалась боротьбою.

Допитаний в судовому засіданні експерт ОСОБА_15 показав, що наданий ним висновок № 535 від 26.12.2014 року повністю підтримує. У висновку допущена описка в частині імені освідчуваної. Тілесні ушкодження у ОСОБА_4 не могли виникнути від удару долонею руки.

Крім цього вина обвинуваченого доводиться наступними доказами:

- протоколом прийняття заяви ОСОБА_4 про вчинення відносно неї кримінального правопорушення 16.11.2014 року у приміщення клубу, шляхом нанесення одного удару руки по її обличчю (а.п.9 т.1);

- висновком експерта № 535 від 26.12.2015 року, згідно якого у ОСОБА_4 мали місце тілесні ушкодження у вигляді: забою м`яких тканин лівої брови у вигляді синця шкірних покровів та набряку м`яких тканин, садна підбрівної ділянки зліва, струсу головного мозку, які згідно висновку судово-медичної експертизи № 535 від 26.12.2014, відповідно до п.2.3.2 «а» «Правил судово-медичного визначення степені тяжкості тілесних пошкоджень», затверджених наказом №6 МОЗ України від 17.01.1995, кваліфікуються, зокрема, струс головного мозку, як легкі тілесні пошкодження, що спричинили короткочасний розлад здоров`я; тілесні ушкодження виникли внаслідок дії тупого предмету, яким могла бути стиснута в кулак рука чи інші подібні предмети при нанесенні удару ними (а.п.46-47 т.2).

Поряд з цим, дії ОСОБА_6 органом досудового розслідування кваліфіковані за ч. 1 ст. 296 КК України, як хуліганство, тобто грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалось особливою зухвалістю.

Мотивами такої кваліфікації для обвинувачення слугували обставини про те, що обвинувачена порушила громадський порядок, з мотивів явної неповаги до суспільства, в присутності сторонніх осіб, з метою самоутвердження за рахунок приниження потерпілої ОСОБА_4 в очах оточуючих, безпричинно нанесла їй один удар кулаком правої руки в ліву сторону обличчя, внаслідок чого спричинила ОСОБА_4 легкі тілесні ушкодження (а.п.132-134 т.2).

Обставини такого обвинувачення в судовому засіданні свого підтвердження не знайшли з урахуванням вищевикладеного та з наступних обґрунтувань.

За змістом диспозиції ст. 296 КК України об`єктом хуліганства є порушення громадського порядку. Судом встановлено, що сама подія не носила тривалого характеру, робота закладу, в якому вона відбулась, не припинялась, і не містить ознак хуліганських дій, направлених на порушення громадського порядку.

Згідно роз`яснень, що містяться у постанові Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року № 10 «Про судову практику у справах про хуліганство» суди мають відрізняти хуліганство від інших злочинів залежно від спрямованості умислу, мотивів, цілей винного та обставин вчинення кримінально караних дій.

Дії, що супроводжуються завданням побоїв, заподіянням тілесних ушкоджень, вчинені винним та викликані особистими неприязними стосунками, неправильними діями потерпілих тощо, слід кваліфікувати за статтями Кримінального кодексу, що передбачають відповідальність за злочини проти особи.

Із матеріалів провадження та досліджених судом доказів видно, що між потерпілою та обвинуваченою попередньо склались неприязні стосунки, що і викликало такі дії обвинуваченої, які не пов`язані з грубим порушенням громадського порядку.

Виходячи з наведеного, суд вважає, що у даному випадку мотив явної зневаги до суспільства та умисел на порушення громадського порядку в діях обвинуваченої відсутні.

Виходячи з наведеного, суд приходить до висновку, що нанесення обвинуваченою одного удару по обличчю потерпілій, внаслідок чого останній було спричинено легкі тілесні ушкодження вигляді забою м`яких тканин лівої брови та синця шкірних покровів та набряку м`яких тканин, садна підбрівної ділянки зліва, струс головного мозку, з короткочасним розладом здоров`ю (висновок судово-медичної експертизи № 535 від 26.12.2014), дії обвинуваченої слід кваліфікувати за ч. 2 ст. 125 КК України, тобто як умисне легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я, обвинувачена винна у вчиненні цього злочину (кримінального правопорушення) та підлягає покаранню за його вчинення, оскільки такий нею вчинено у стані осудності.

Обставиною, яка пом`якшують покарання обвинуваченої суд визнає щире каяття.

Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченої судом не встановлено.

Призначаючи покарання обвинуваченій суд у відповідності до ст. 65 КК України враховує характер і ступінь суспільної небезпечності скоєного злочину, дані особистості: у лікарів нарколога, психіатра на Д обліку не перебуває, по місцю проживання характеризується виключно позитивно, має повноцінну сім`ю, в якій виховується малолітня донька, раніше до кримінальної відповідальності не притягувалась (а.п. 51, 52, 53, 54, 56 т.1). За таких обставин, з урахуванням тяжкості злочину, особи винної, яка вперше притягується до відповідальності, відсутність обтяжуючих покарання обставин, обвинуваченій слід призначити покарання в межах санкції статті за якою кваліфіковано її дії у виді штрафу, і таке покарання на думку суду буде справедливим, необхідним й достатнім для її виправлення та попередження нових злочинів.

Потерпілою ОСОБА_4 заявлено цивільний позов, згідно якого просить стягнути з обвинуваченої ОСОБА_6 у відшкодування матеріальної шкоди 3000 грн., у відшкодування моральної шкоди 5000 грн., судові витрати по сплаті судового збору в сумі 243,60 (а.с.119-121 т.2).

Заявлений цивільний позов потерпіла мотивує тим, що для відновлення стану здоров`я на лікування витрачено на придбання ліків 1450 гривень, втрачено 100 % оплату робочого дня та премії за відвідуваність за листопада 2014 року 500 гривень, за грудень 2014 року 1000 гривень. Всього матеріальна шкода становить 3000 гривень.

Неправомірними суспільно-небезпечними діями обвинуваченої завдано потерпілій немайнові втрати, спричинені моральними та фізичними стражданнями, болем, втрачено настрій та зіпсовано вечір відпочинку, порушено нормальний спосіб життя, упущено зайняття спортом, пережила емоційний стрес, який супроводжувався почуттям розгубленості, образ, обуренням, принижено гідність, порушенням сну, зниженням та нестійкістю настрою, що змусило її приймати заспокійливі ліки. Завдану моральну шкоду оцінює у 5 000 гривень.

Згідно ст.1166 1167, 1168 ЦК України, матеріальна та моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини., як і моральна шкода.

Вирішуючи цивільний позов в частині завданої матеріальної шкоди на лікування, суд виходить з того, що розмір шкоди завданої злочином підлягає доказуванню.

На підтвердження понесених витрат на лікування у розмірі 1450,75 грн. потерпілою надано Епікріз хвороби № 16091, перелік медикаментів та їх вартість, квитанції (а.п.21-23 т.2).

Понесення потерпілою витрат на лікування сторонами не оспорюються, а отже ці обставини в порядку ч. 5 ст. 128 КПК України та ч. 1 ст. 61 ЦПК України доказуванню не підлягають.

Неотримання потерпілою премій за відвідуваність в загальній сумі 1500 гривень, на переконання суду, в розумінні ст. 1166 ЦК України не є матеріальною шкоду, отже позов в цій частині задоволенню не підлягає.

Вирішуючи питання про стягнення моральної шкоди, яку потерпіла оцінила в 5000 грн., суд виходить з того, що у зв`язку із спричиненням легких тілесних ушкоджень потерпіла зазнала душевний страждань та фізичного болю, який полягає в морально-психічних стражданнях, які вона перенесла. Суд визнає, що вимушені зміни у житті потерпілої зумовлені вказаною подією, носять нетривалий характер, а для відновлення попереднього укладу життя та душевного спокою необхідно було докласти певні зусилля.

За загальним правилом розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості (ч.3 ст.23 ЦПК України).

Всі вищенаведені обставини в дотримання вимог ст.23 ЦК України враховуються судом при з`ясуванні питання про обґрунтованість заявленого позивачем розміру моральної шкоди. Тому на підставі всього вищенаведеного, керуючись засадами розумності та справедливості, суд вважає, що заявлений позивачем в сумі 5 тисяч гривень розмір моральної шкоди, завданої злочином, із врахуванням наведених вище фактичних обставин, що підтверджують незначний характер моральних страждань заслуговує на увагу, однак є завищеним. Вимоги цивільного позову в цій частині підлягають до часткового задоволення в сумі 3 000 гривень.

Враховуючи, що обвинуваченою відшкодовано потерпілій 2 000 гривень у відшкодування моральної шкоди, з обвинуваченою слід стягнути на користь потерпілої 1 000 гривень у відшкодування моральної шкоди та 1450 гривень у відшкодування матеріальної шкоди.

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» потерпіла ОСОБА_4 , як позивач у справах про відшкодування матеріальних збитків, завданих внаслідок вчинення кримінального правопорушення, звільнена від сплати судового збору, у зв`язку з чим відсутні праві підстави для стягнення сплаченого нею судового збору з обвинуваченої.

Речові докази не визнавались. Процесуальні витрати відсутні.

Діючи заходи забезпечення кримінального провадження відсутні.

Керуючись ст.ст. 370, 371, 373-376 КПК України, суд,

У Х В А Л И В :

ОСОБА_6 визнати винною у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України та призначити їй покарання у виді штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян в сумі 850 гривень.

Стягнути з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_4 у відшкодування матеріальної шкоди 1450 гривень та у відшкодування моральної шкоди 1 000 гривень.

На вирок може бути подана апеляція до апеляційного суду Закарпатської області протягом тридцяти днів з моменту його проголошення, через районний суд.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку, а копія вироку обвинуваченому та прокурору підлягає врученню негайно після проголошення.

ГоловуючийОСОБА_1