Справа № 676/4394/16-к
Провадження № 1-кп/676/413/16
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
28 вересня 2016 року м. Кам`янець-Подільський
Кам`янець Подільський міськрайонний суд Хмельницької області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1
з участю секретарів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

сторін кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_4 ,
потерпілої ОСОБА_5 ,
обвинуваченого ОСОБА_6 ,
захисника ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань в місті Кам`янець-Подільському кримінальне провадження по обвинуваченню
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з вищою освітою, інваліда 3-ї групи, пенсіонера, неодруженого, в силу ст.89 КК України несудимого,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.121 КК України,
В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_6 28 червня 2016 року близько 21 години в приміщенні кухні будинку АДРЕСА_2 , під час конфлікту, що виним на побутовому ґрунті між ним та потерпілою ОСОБА_5 , без умислу спрямованого на позбавлення життя потерпілої, підійшов до останньої ззаду, схопив її своїми руками за шию, стиснув та деякий час утримував, внаслідок чого заподіяв ОСОБА_5 тілесні ушкодження, що небезпечні для життя в момент заподіяння, у вигляді двох крововиливів в області верхніх та нижніх повік обох очей, в області підочних ділянок, розповсюджених крововиливів під кон`юктивою правого та лівого очних яблук в зовнішніх та внутрішніх відділах, чисельних крапкових фіолетових крововиливів в області виличних ділянок справа та зліва, на рівні віток нижньої щелепи справа та зліва, в лобній області справа та зліва, в області носа, в щічних областях в області губ «екхімотична маска», фіолетових крапкових крововиливів в області передньо-бокових поверхнях шиї справа та зліва в верхній третині, синяка на боковій поверхні шиї справа в середній третині, які свідчать про те, що на момент спричинення тілесних ушкоджень в області шиї (стисканні) її тупим твердим предметом виникла механічна асфіксія, яка ускладнилась в подальшому виникненням неконтрольованого акту дефекації, сечовипускання, втратою свідомості в подальшому післятравматичного ларингіту, гострої лівобічної нейросенсорної приглуховатості за рахунок порушення звукосприйняття, та астено- невротичного синдрому.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 винність в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні визнав повністю та не заперечив тієї обставини, що дійсно 28 червня 2016 року близько 21 години в приміщенні кухні будинку АДРЕСА_2 , через те, що потерпіла забрала в нього цигарки, хотів з нею пожартувати. З цією метою підійшов до ОСОБА_5 ззаду, схопив її шию пальцями своїх рук, несильно стиснув та утримував таким чином приблизно до трьох секунд. А відпустив відразу ж як його про це попросила потерпіла. При цьому ствердив, що умислу на заподіяння ОСОБА_5 будь-яких тілесних ушкоджень у нього не було.
Крім повного визнання своєї винності обвинуваченим, його винуватість у вчиненому кримінальному правопорушенні повністю підтверджується дослідженими судом наданими стороною обвинувачення доказами.
А саме показаннями потерпілої ОСОБА_5 , яка в судовому засіданні, підтвердивши факт конфлікту 28 червня 2016 року близько 21 години в приміщенні кухні будинку АДРЕСА_2 , між нею та обвинуваченим через те, що вона забрала в останнього цигарки, ствердила, що обвинувачений підійшов до неї ззаду, та, висловившись «Дістала», схопив своєю рукою її за шию, тобто обхопивши шию передпліччям та плечем, і сильно стиснув, в зв`язку із чим вона втратила свідомість. А коли прийшла до свідомості, то вона уже лежала на підлозі передом до низу, а ОСОБА_6 лежав на ній зверху та продовжував утримувати рукою її шию. І тільки після того, як вона, не змігши висловити ні слова, почала стукати рукою по підлозі, ОСОБА_6 її відпустив. Не зважаючи на заподіянні обвинуваченим їй тілесних ушкодженнь, будь яких претензій до нього не має, примирилася з ним, просила суворо обвинуваченого не карати та не позбавляти волі.
Даними протоколу прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 28 червня 2016 року (а.м.к.п.8), згідно з яким ОСОБА_5 повідомила про заподіяння 28 червня 2016 року близько 21 год. 30 хв. у приміщенні будинку АДРЕСА_2 , їй ОСОБА_6 під час суперечки тілесних ушкоджень.
Заподіяння обвинуваченим потерпілій тілесних ушкоджень, небезпечних для життя в момент заподіяння, у вигляді двох крововиливів в області верхніх та нижніх повік обох очей, в області підочних ділянок, розповсюджених крововиливів під кон`юктивою правого та лівого очних яблук в зовнішніх та внутрішніх відділах, чисельних крапкових фіолетових крововиливів в області виличних ділянок справа та зліва, на рівні віток нижньої щелепи справа та зліва, в лобній області справа та зліва, в області носа, в щічних областях в області губ «екхімотична маска», фіолетових крапкових крововиливів в області передньо-бокових поверхнях шиї справа та зліва в верхній третині, синяка на боковій поверхні шиї справа в середній третині, які свідчать про те, що на момент спричинення тілесних ушкоджень в області шиї (стисканні) її тупим твердим предметом виникла механічна асфіксія, яка ускладнилась в подальшому виникненням неконтрольованого акту дефекації, сечовипускання, втратою свідомості в подальшому післятравматичного ларингіту, гострої лівобічної нейросенсорної приглуховатості за рахунок порушення звукосприйняття, та астено-невротичного синдрому, об`єктивно підтверджується висновками експерта №412 від 22.07.2016 та №591 від 30.08.2016 (а.м.к.п.15-16, 84-85), з яких також вбачається, що зазначені тілесні ушкодження могли утворитися внаслідок стискання шиї тупим твердим предметом, можливо передпліччям та плечем з прикладанням сили на протязі (експозицією) від однієї до трьох хвилин, біля 12-24 годин тому назад від моменту проведення судово-медичної експертизи.
При цьому, судово-медичний експерт у своєму висновку №591 від 30.08.2016 у зв`язку з відсутністю тілесних ушкоджень у ОСОБА_5 в області шиї, характерних від стискання пальцями рук, спростував утворення вищевказаних тяжких тілесних ушкоджень у ОСОБА_5 в результаті стискання пальцями рук.
Тобто, зазначеним висновком об`єктивно підтверджено механізм утворення тілесних ушкоджень саме при тих обставинах, про які вказує потерпіла, та спростовано механізм їх утворення, про який вказує обвинувачений.
Даними протоколу проведення слідчого експерименту від 27 липня 2016 року (а.м.к.п.70-71) та продемонстрованого в судовому засіданні відеозапису зазначеної слідчої дії, відповідно до яких обвинувачений ОСОБА_6 добровільно розказав та продемонстрував на місці вчинення злочину як та при яких обставинах заподіяв потерпілій тілесні ушкодження.
Висновком судово-психіатричного експерта №462 від 03.08.2016 ( а.м.к.п.74-76) підтверджено ті обставини, що ОСОБА_6 в момент вчинення правопорушення та на момент проведення експертизи виявляв та виявляє психічні та поведінкові розлади внаслідок вживання алкоголю, синдром залежності, однак це не заважало йому при вчиненні кримінального правопорушення та не заважає в теперішній час усвідомлювати свої дії та керувати ними.
Таким чином в судовому засіданні встановлено, що діяння, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_6 , що виразилось в умисному заподіянні тілесного ушкодження, небезпечного для життя в момент заподіяння (умисне тяжке тілесне ушкодження), мало місце. Зазначене діяння містить склад кримінального правопорушення, передбачений ч.1 ст.121 КК України. Обвинувачений ОСОБА_6 винен у вчиненні цього кримінального правопорушення та підлягає покаранню за його вчинення.
Твердження сторони захисти, що обвинувачений не мав умислу на заподіяння потерпілій тілесних ушкоджень, а також те, що він жартома схопив потерпілу за шию та здушував, тобто заподіяв потерпілій тяжкі тілесні ушкодження не умисно, а через необережність, оцінюється судом критично та розцінюються такими, що спрямовані на уникнення відповідальності за вчинення більш тяжкого злочину, виходячи з наступних підстав.
Так, відповідно до вимог частини першої статті 24 КК України умисел поділяється на прямий і непрямий.
При цьому, відповідно до частини другої зазначеної статті прямим умислом уважається умисел, якщо особа усвідомлювала суспільно небезпечний характер свого діяння (дії або бездіяльності), передбачала його суспільно небезпечні наслідки і бажала їх настання, а згідно з частиною третьої тієї ж статті - непрямим є умисел, якщо особа усвідомлювала суспільно небезпечний характер свого діяння (дії або бездіяльності), передбачала його суспільно небезпечні наслідки і хоча не бажала, але свідомо припускала їх настання.
У той же час відповідно до вимог частини першої статті 25 КК України необережність поділяється на злочинну самовпевненість та злочинну недбалість.
При цьому, відповідно до вимог частини другої цієї ж статті необережність є злочинною самовпевненістю, якщо особа передбачала можливість настання суспільно небезпечних наслідків свого діяння (дії або бездіяльності), але легковажно розраховувала на їх відвернення, а згідно частини третьої тієї ж статті необережність є злочинною недбалістю, якщо особа не передбачала можливості настання суспільно небезпечних наслідків свого діяння (дії або бездіяльності), хоча повинна була і могла їх передбачити.
Разом із тим, з показань в судовому засіданні потерпілої ОСОБА_5 , які узгоджуються з іншими доказами по справі, а тому не вірити їм у суду підстав не має, вбачається, що заподіянню тілесних ушкоджень передував конфлікт, який виник між потерпілою та обвинуваченим через те, що ОСОБА_5 забрала в ОСОБА_6 цигарки. Безпосередньо перед тим, як схопити потерпілу за шию, обвинувачений висловився «Дістала», після чого ззаду схопив потерпілу за шию передпліччям та плечем, силою стиснув та продовжував її утримувати таким чином тривалий час від однієї до трьох хвилин не зважаючи на те, що потерпіла втратила свідомість та впала на підлогу.
Таким чином, зазначені встановлені судом обставини свідчать про те, що ОСОБА_6 усвідомлював суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачав їх суспільно небезпечні наслідки і хоча не бажав, але свідомо припускав їх настання, тобто при заподіянні потерпілій тяжких тілесних ушкоджень діяв з непрямим умислом. При цьому, зазначені обставини спростовують ті обставини, що ОСОБА_6 передбачав можливість настання суспільно небезпечних наслідків своїх дій, але легковажно розраховував на їх відвернення, або ж не передбачав можливості їх настання, хоча повинен був і міг їх передбачити, тобто заподіяв тілесні ушкодження потерпілій через необережність, про що стверджує сторона захисту.
При призначенні обвинуваченому покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, який є згідно ст.12 КК України тяжким злочином, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Як особа, ОСОБА_6 є пенсіонером та інвалідом 3-ї групи загального захворювання, в силу ст.89 КК України вважається таким, що не має судимості, компрометуючими даними відносно нього КП «Добробут» не володіє, на обліку в лікаря-психіатра не перебуває, перебуває на «Д» обліку в лікаря-нарколога по алкоголізму, виявляє психічні та поведінкові розлади внаслідок вживання алкоголю, синдром залежності.
Як обставини, що пом`якшують покарання обвинуваченого, суд ураховує повне визнання ОСОБА_6 винності у вчиненому суспільно небезпечному діянні, щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, добровільне відшкодування потерпілій завданої шкоди, відсутність у ОСОБА_5 до ОСОБА_6 будь-яких претензій майнового та морального характеру, що потерпіла з обвинуваченим примирилася, просила суворо ОСОБА_6 не карати та не позбавляти волі.
Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого, судом не встановлено.
Тому, з урахуванням обставин справи, особи обвинуваченого, суд уважає за необхідне призначити ОСОБА_6 покарання у виді позбавлення волі в мінімальних межах санкції ч.1 ст.121 КК України.
Разом з тим, враховуючи тяжкість вчиненого злочину, обставини, за яких він був вчинений, наявність багатьох обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого, відсутність обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого, думку потерпілої щодо призначення ОСОБА_6 покарання, особу обвинуваченого, який в силу ст.89 КК України вважається таким, що не має судимості, є пенсіонером та інвалідом 3- ї групи, добровільно та в повному обсязі відшкодував потерпілій завдану шкоду, примирився з потерпілою, а також те, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, суд дійшов висновку, що виправлення та перевиховання ОСОБА_6 можливе без відбування покарання реально в умовах ізоляції від суспільства, а тому вважає за можливе звільнити його від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України із покладенням обов`язків, передбачених п. 2, 3, 4 ч.1 ст.76 КК України.
Цивільний позов потерпілою не пред`являвся.
Речові докази та процесуальні витрати відсутні.
Запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, застосований до ОСОБА_6 , вважається скасованим, оскільки припинив свою дію 23 вересня 2016 року, клопотань сторони обвинувачення щодо обрання іншого запобіжного заходу не надходило.
Керуючись ст.ст.368-371, 373-375 КПК України, суд

У Х В А Л И В :

Визнати ОСОБА_6 винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України, призначивши покарання у виді позбавлення волі на строк п`ять років.
На підставі ст.75 КК України ОСОБА_6 від відбування покарання звільнити з випробуванням з іспитовим строком два роки та з покладенням відповідно до ст.76 КК України обов`язків не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу кримінально виконавчої інспекції, повідомляти кримінально виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи або навчання та періодично з`являтися в кримінально виконавчу інспекцію для реєстрації.
Цивільний позов не пред`являвся.
Речові докази та процесуальні витрати відсутні.
Запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, застосований до ОСОБА_6 , припинив свою дію 23 вересня 2016 року та вважається скасованим.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
На вирок може бути подана апеляційна скарга до Апеляційного суду Хмельницької області через Кам`янецьПодільський міськрайонний суд Хмельницької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Копія вироку може бути отримана в суді учасниками судового провадження. Обвинуваченому та прокурору вручити копію вироку негайно після його проголошення.

Суддя Кам`янець-Подільського міськрайонного суду ОСОБА_1