Ухвала
іменем україни

31 травня 2016 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах
Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючогоОСОБА_1 ,
суддівОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
при секретарі ОСОБА_4 ,
розглянувши кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001260 за обвинуваченням

ОСОБА_5 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 ,
проживаючої за адресою

АДРЕСА_1

громадянки України, не судимої,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України,

за участю прокурора ОСОБА_6 ,
виправданої ОСОБА_5 ,
захисника ОСОБА_7 ,

за касаційною скаргою прокурора, який брав участь у розгляді кримінального провадження судом першої інстанції, на вирок Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 17 січня 2015 року та ухвалу Апеляційного суду Дніпропетровської області від 24 березня 2015 року щодо ОСОБА_5 ,

в с т а н о в и л а:

Вироком Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 17 січня 2015 року ОСОБА_5 виправдано у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 190 КК України у звязку з недоведеністю того, що вчинено кримінальне правопорушення, в якому вона обвинувачується.

У задоволенні цивільного позову ОСОБА_8 до ОСОБА_5 відмовлено.

Ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 24 березня 2015 року вирок залишено без змін.

У касаційній скарзі прокурор порушує питання про скасування судових рішень щодо ОСОБА_5 через істотне порушення вимог кримінального процесуального закону. Вказує, що суд не вмотивував свої висновки щодо розв`язання цивільного позову. Також вказує, що суд, виправдовуючи ОСОБА_5 у зв`язку з відсутністю події кримінального правопорушення, всупереч вимог ч. 1 п. 1 ч. 3 ст. 374 КПК України, не зазначив норми закону, якими керувався, оскільки не послався на жодну підставу, передбачену ст. 284 КПК України. Посилається на те, що судом апеляційної інстанції залишено поза увагою наведені порушення та безпідставно залишено без задоволення апеляційні скарги прокурора та потерпілого, яківказували на незаконність вироку про виправдання ОСОБА_5 . Просить призначити новий розгляд кримінального провадження у суді першої інстанції.

У запереченні на касаційну скаргу прокурора виправдана ОСОБА_5 просить залишити судові рішення щодо неї без змін.

Досудовим слідством ОСОБА_5 обвинувачувалась у тому, що вона, у вересні 2011 року, знаходячись за адресою АДРЕСА_2 , уклала усну угоду з дружиною засновника та власникаПП " ОСОБА_8 " ОСОБА_9 про те, що вона фактично виконуватимефункції торгового представника ПП "Ларін А.Ю.", а ОСОБА_8 за виконану нею роботу надаватиме їй грошову винагороду. При цьому ОСОБА_5 наполягла на тому, щоб ОСОБА_8 не оформляв її офіційно на підприємстві, щоб не втрачати можливість отримувати матеріальну допомогу по безробіттю. Між ОСОБА_10 та ОСОБА_5 у подальшому склалися довірливі відносини, на підставі яких почав діяти укладений усний договір.

Фактично виконуючи функції представника приватного підприємства "ПП ОСОБА_8 ", ОСОБА_5 заповнила бланк договору про повну матеріальну відповідальність від 07.09.2011 року із зазначеним ПП та директором ОСОБА_10 , згідно з яким остання виконувала роботу торгового представника, що пов`язано з збереженням товарно-матеріальних цінностей та прийняттям на себе повної матеріальної відповідальності за забезпечення збереження ввірених їй підприємством матеріальних цінностей, однак, користуючись довірливими відносинами, наполягла на тому, щоб вказаний договір не був підписаний ОСОБА_10 , на що останній погодився.

У подальшому ОСОБА_5 , фактично виконуючи обов`язок торгового представника ПП " ОСОБА_8 ", в період часу з вересня 2012 року до січня 2013 року, усвідомлюючи протиправність своїх дій, з корисливих мотивів, керуючись єдиним злочинним умислом, спрямованим на заволодіння чужим майном, шляхом зловживання довірою, розуміючи, що контрагенти ПП " ОСОБА_8 " фактично сприймають її як торгового представника ПП "Ларіна А.Ю.", отримала від контрагентів грошові кошти у розмірі 18 365 грн. 21 коп. за раніше поставлений товар, які не внесла до каси підприємства та не повернула їх на виконання усної домовленості безпосередньо ОСОБА_8 у будь-який інший спосіб, а використала на власний розсуд, спричинивши ОСОБА_8 матеріальну шкоду на загальну суму 18 365, 21 грн.

Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора на підтримання касаційної скарги, думку захисника та виправданої про необхідність відмовити у задоволенні касаційної скарги, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи, наведені у касаційній скарзі прокурора та запереченні виправданої, колегія суддів дійшла висновку, що вона підлягає задоволенню частковоз таких підстав.

Згідно положень ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

При розгляді кримінального провадження щодо ОСОБА_5 в апеляційному порядку судом апеляційної інстанції не дотримано вимог кримінального процесуального закону.

З матеріалів кримінального провадження убачається, що прокурор та потерпілий ОСОБА_8 , не погоджуючись з вироком суду першої інстанції про виправдання ОСОБА_5 , подали апеляційні скарги, у якій наводили докладні доводи на їх обґрунтування. Зокрема, прокурора в апеляційній скарзі наводив доводи, які аналогічні тим, на які він посилається у касаційній скарзі.

Однак, апеляційний суд в ухвалі не виклав усіх доводів, наведених прокурором, з приводу незаконності вироку суду першої інстанції, не надав їм належної оцінки, мотивів на їх спростування та підстав, з яких визнав апеляційну скаргу необґрунтованою, не виклав.

За таких обставин, апеляційним судом під час розгляду кримінального провадження щодо ОСОБА_5 не дотримано положень ст. 419 КПК України, яка вимагає, що в ухвалі суду апеляційної інстанції, крім іншого, мають бути зазначені мотиви, з яких суд апеляційної інстанції виходив при постановленні ухвали; при залишенні апеляційної скарги без задоволення підстави, з яких апеляційну скаргу визнано необґрунтованою. Зокрема, залишаючи апеляційну скаргу прокурора без задоволення, суд апеляційної інстанції, не навів докладних мотивів на спростування доводів апеляційної скарги прокурора про відсутність у вироку посилань на вимоги п. 1 ч. 1 ст. 373, п. 1 ч. 1 ст. 284 КК України при виправданні ОСОБА_5 у зв`язку з відсутністю події кримінального правопорушення. Також апеляційним судом не надано обґрунтованої відповіді на доводам прокурора про відсутність у суду перешкоди для зміни правової кваліфікації дій ОСОБА_5 та зміни фактичних обставин, що не погіршувало становища обвинуваченої.

Крім того, апеляційний суд припустився суперечності, оскільки визнав, що рішення суду першої інстанції про відмовуу задоволенні позовних вимог потерпілого відповідає вимогам ч. 3 ст. 129 КПК України, при цьому не звернув уваги, що названою нормою передбачено, що у разі виправдання обвинуваченогоза відсутності в його діях складу кримінального правопорушення або його непричетності до вчинення кримінального правопорушення, суд залишає позов без розгляду.

За таких обставин, у зв?язку з порушенням вимог кримінального процесуального закону, на підставі п. 1 ч. 1 ст. 438 КПК України, ухвала суду апеляційної інстанції в даній справі підлягає скасуванню із призначенням нового розгляду у суді апеляційної інстанції, під час якого апеляційному суду необхідно врахувати вищевикладене, розглянути справу відповідно до вимог закону та ухвалити законне і обґрунтоване рішення.

Керуючись статтями 433, 434, 436 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу прокурора, який брав участь у розгляді справи судом першої інстанції, задовольнити частково.
Ухвалу Апеляційного суду Дніпропетровської області від 24 березня 2015 року щодо ОСОБА_5 скасувати та призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню не підлягає.
С у д д і:

ОСОБА_1 ОСОБА_11