Справа № 570/4000/15-к
номер провадження 1-кп/570/23/2016
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
13 квітня 2016 року м.Рівне
Рівненський районний суд Рівненської області
в особі судді ОСОБА_1 ,
при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,
з участю прокурорів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
представника потерпілої ОСОБА_5 ,
захисника ОСОБА_6 ,
обвинуваченого ОСОБА_7 ,
захисника ОСОБА_8 ,
обвинуваченого ОСОБА_9 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні об`єднане кримінальне провадження № 0001248 по обвинуваченню
ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Бармашово Жовтневого району Миколаївської області, громадянина України, який має базову загальну середню освіту, не працює, є не одруженим, проживає без реєстрації по АДРЕСА_1 , який є раніше судимий:
- 28 квітня 2010 року Рівненським районним судом Рівненської області за ч.1 ст.185 КК України до позбавлення волі строком на 1 рік, на підставі ст. 75 КК України від відбування покарання звільнено з іспитовим строком на 1 рік;
- 12 березня 2015 року Рівненським районним судом Рівненської області за ч.3 ст.185 КК України до позбавлення волі строком на 4 роки, на підставі ст. 75 КК України від відбування покарання звільнено з іспитовим строком на 2 роки;
- 10 лютого 2016 року Рівненським районним судом Рівненської області за ч.3 ст.185, ч.1 ст.71 КК України до позбавлення волі строком на чотири роки один місяць
у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст. 185, ч. 3 ст. 185 (повторне викрадення чужого майна, вчинене з проникненням у житлове приміщення) та ч.3 ст. 185 (повторне викрадення чужого майна, вчинене за попередньою змовою групою осіб з проникненням у приміщення) КК України,

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця с. Бармашово Жовтневого району Миколаївської області, громадянина України, який має базову загальну середню освіту, непрацюючого, є одруженим, проживає без реєстрації по АДРЕСА_2 , який є раніше судимий:
- 12 серпня 2011 року Рівненським районним судом Рівненської області за ч.3 ст.185 КК України до позбавлення волі строком на 3 роки 1 місяць,
у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України,
в с т а н о в и в :
ОСОБА_9 за попередньою змовою з ОСОБА_7 03 серпня 2015 року близько 14 години, діючи умисно, групою осіб, перебуваючи по АДРЕСА_3 шляхом пошкодження замка вхідних дверей таємно проникли до приміщення магазину « ІНФОРМАЦІЯ_3 », який знаходиться за вказаною адресою та вчинили звідти крадіжку грошей в сумі 886 гривень та алкогольних напоїв, а саме:
- горілку марки «Нове Полісся» об`ємом 0,5 л в кількості 20 пляшок;
- пиво марки «Закарпатське» об`ємом 2 л в кількості 6 пляшок;
- пиво марки «Бочкове» об`ємом 2 л в кількості 6 пляшок.
Загальна вартість викраденого майна становить 2245 гривень.
Також ОСОБА_9 25 серпня 2015 року приблизно о 12 годині, маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, діючи з корисливих мотивів, зайшовши до господарства ОСОБА_10 , що знаходиться по АДРЕСА_4 , скориставшись відсутністю власника господарства та інших осіб, шляхом відчинення кватирки у вікні в кімнаті житлового будинку проник всередину будинку ОСОБА_10 , звідки таємно повторно викрав відеокамеру марки «SONY DCR-TRV330», вартістю 1400 гривень.
Продовжуючи свою злочинну діяльність ОСОБА_9 12 жовтня 2015 року близько 21 години, маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, діючи з корисливих мотивів, повторно, таємно, скориставшись відсутністю власника господарства та інших осіб, шляхом зриву навісного замка та клямки із вхідних дверей проник всередину будинку ОСОБА_11 , що знаходиться по АДРЕСА_2 , звідки таємно викрав три алюмінієві каструлі, одну алюмінієву миску і одну алюмінієву сковороду загальною вагою 20 кг вартістю 200 гривень, з розрахунку 10 гривень за 1 кг металобрухту.
Окрім зазначеного, ОСОБА_9 09 травня 2015 року у вечірній час доби, з метою таємного викрадення чужого майна, повторно, шляхом вільного доступу проник на територію господарства ОСОБА_12 , яке знаходиться по АДРЕСА_1 , звідки таємно викрав п`ять саджанців горіха «фундук» вартістю 400 гривень, з розрахунку 80 гривень за один саджанець.
Потерпілі ОСОБА_11 , ОСОБА_10 та ОСОБА_12 подали до суду заяви про розгляд справи без їх участі. У заявах вказали, що претензій до обвинуваченого немає.
Допитаний у судовому засіданні ОСОБА_9 вину у вчиненні двох епізодів повторних крадіжок, повторної крадіжки, поєднаної з проникненням у приміщення та повторної крадіжки, вчиненої з проникненням у приміщення групою осіб визнав повністю і суду детально розповів обставини вчинення ним вказаних чотирьох епізодів крадіжок, показав, що 25 серпня 2015 року приблизно о 12 годині, він проходив повз господарство ОСОБА_10 , яке знаходиться по АДРЕСА_4 , і у нього виник умисел на таємне викрадення майна у останнього. Після цього він зайшов до зазначеного господарства та шляхом відчинення кватирки у вікні в кімнаті житлового будинку проник всередину вищезазначеного будинку, звідки таємно викрав відеокамеру марки «SONY DCR-TRV330». Показав суду, що 12 жовтня 2015 року він близько 21 години, скориставшись відсутністю власника господарства та інших осіб, шляхом зриву навісного замка та клямки із вхідних дверей проник всередину будинку ОСОБА_13 , що знаходиться по АДРЕСА_2 , звідки таємно викрав алюмінієвий посуд. Пояснив суду також, що 03 серпня 2015 року близько 14 години він за попередньою змовою з братом ОСОБА_7 вчинили крадіжку алкогольних напоїв, проникнувши шляхом пошкодження замка вхідних дверей до магазину « ІНФОРМАЦІЯ_3 », який знаходиться по АДРЕСА_3 . Також ОСОБА_9 повністю підтвердив обставини вчинення ним крадіжки саджанців горіха «Фундук» з господарства ОСОБА_14 . Підсудний ОСОБА_9 підтвердив суду, що вказану крадіжку він вчинив повторно під час іспитового строку. Повністю погодився із вартістю, ознаками та кількістю викраденого ним майна.
Підсудний ОСОБА_7 весь період судового слідства не визнавав фактичних обставин вчинення викрадення алкогольних напоїв та грошей разом з братом, а його захисник подав до суду клопотання про визнання ряду поданих державним обвинуваченням доказів недопустимими. Перед закінченням судового слідства у доповнення до судового слідства обвинувачений ОСОБА_7 звернувся до суду з промовою, у якій повністю визнав фактичні обставини вчинення крадіжки алкогольних напоїв та грошей за попередньою змовою із своїм братом ОСОБА_9 з магазину « ІНФОРМАЦІЯ_3 », в який вони проникли шляхом пошкодження замка на вхідних дверях. Пояснив суду, що за допомогою адвоката намагався уникнути покарання за вчинене, однак пізніше, усвідомивши невідворотність покарання та з метою надання суду можливості врахувати щодо нього як обставину, яка пом`якшує покарання, його щирого каяття, розповів про обставини вчинення крадіжки з магазину разом з братом у стані алкогольного сп`яніння.
Захисники просили суд визнати ряд доказів щодо ряду обставин вчинення крадіжок обома обвинуваченими недопустимими. Захисник ОСОБА_7 адвокат ОСОБА_6 у своїй промові в судових дебатах назвав показання свого клієнта необдуманою самообмовою, вказав, що жодна обставина вчинення крадіжки його клієнтом державним обвинуваченням не доведена, більшість доказів є недопустимими, а ті, що є допустимими є непрямими доказами. Просив у своєму виступі суд не брати до уваги факт самообмови себе обвинуваченим ОСОБА_7 та просив виправдати обвинуваченого за недоведеністю його винуватості та вичерпанням можливостей їх отримання.
В ході судового розгляду справи встановлено, що ОСОБА_9 , вчинив ряд кримінально-карних діянь (одне з яких у групі з своїм братом ОСОБА_7 ), які підтверджуються наступними доказами (далі за конкретними кримінальними провадженнями):
1)№0001248. Так, з пояснень обвинуваченого встановлено, що він 25.08.2015 близько 12 години, маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, діючи з корисливих мотивів, прийшов в господарство ОСОБА_10 , що знаходиться по АДРЕСА_4 , де відчинив кватирку у вікні, що в кімнаті житлового будинку, проник в середину, звідки повторно таємно викрав відеокамеру марки «Soni DCR-TRV330», вартістю 1400 гривень.
У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_9 беззастережно визнав себе винуватим, про що надав відповідні показання. Крім того вина обвинуваченого підтверджується показаннями свідка ОСОБА_15 , дружини його брата, якій обвинувачений ОСОБА_9 приніс викрадену відеокамеру.
2)№0001473. За показаннями обвинуваченого, 22 жовтня 2015 року близько 21 години, ОСОБА_9 маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, діючи повторно, з корисливих мотивів та з метою власного матеріального збагачення, шляхом зриву навісного замка та клямки із вхідних дверей, проник в будинок ОСОБА_16 , який знаходиться по АДРЕСА_2 , де з корисливих мотивів таємно викрав: три алюмінієвих каструлі, одну алюмінієву миску, одну алюмінієву сковороду, загальною вагою 20 кілограм, вартістю 10 гривень за один кілограм, які належать ОСОБА_11 , тобто вчинив крадіжку на суму 200 гривень.
У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_9 визнав себе винуватим у вчиненні цієї крадіжки, про що надав відповідні показання. Крім того вина обвинуваченого та фактичні обставини вчинення крадіжки підтверджуються: показаннями свідка ОСОБА_17 , якому обвинувачений ОСОБА_9 продав викрадений алюмінієвий посуд; даними протоколу огляду місця події в с. Кривичі Рівненського району Рівненської області та фототаблицею до нього, який підтверджує, що викрадене майно знаходилось у будинку, даними протоколу огляду місця події у с. Верхівськ Рівненського району Рівненської області, під час якого вилучили у господарстві свідка ОСОБА_17 алюмінієвий посуд та даними протоколу проведення слідчого експерименту з ОСОБА_9 під час проведення якого, обвинувачений ОСОБА_9 детально показав, яким способом та звідки викрав алюмінієвий посуд.
3)№0001585. З пояснень обвинуваченого встановлено, що 09 травня 2015 року, у вечірній час доби, ОСОБА_9 маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, повторно, діючи з корисливих мотивів та з метою власного матеріального збагачення, шляхом вільного доступу, проник на територію господарства ОСОБА_12 , що знаходиться в АДРЕСА_1 , звідки таємно викрав п`ять саджанців горіха «фундук», вартістю 80 гривень за один, тобто вчинив крадіжку на суму 400 гривень.
У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_9 визнав себе винуватим у вчиненні цієї крадіжки, про що надав відповідні показання. Крім того вина обвинуваченого підтверджується об`єктивними даними протоколу проведення слідчого експерименту з ОСОБА_9 , під час проведення якого обвинувачений ОСОБА_9 детально показав, яким способом та звідки викрав саджанці фундука.
4)№0001138. Також з показань ОСОБА_9 , у подальшому підтверджених показаннями ОСОБА_7 встановлено, що 03.08.2015 близько 14 години 00 хвилин, брати ОСОБА_7 та ОСОБА_9 у стані алкогольного сп`яніння, діючи за попередньою змовою, перебуваючи по АДРЕСА_3 , діючи умисно, з корисливих мотивів, шляхом пошкодження дверей, повторно проникли до приміщення магазину « ІНФОРМАЦІЯ_3 », звідки таємно викрали продукти харчування, а саме: горілку марки «Нове Полісся» об`ємом 0.5 л в кількості 20 пляшок, пиво марки «Закарпатське» об`ємом 2,0 л у кількості 6 пляшок, пиво марки «Бочкове» об`ємом 2,0 л в кількості 6 пляшок та грошові кошти в сумі 886 гривень, тобто вчинили крадіжку на загальну суму 2245 гривень 00 копійок.
У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_7 вину у вчиненні інкримінованого йому діяння визнав та повідомив суду, що дійсно вчинив крадіжку з магазину «Продукти» разом з братом. Повідомив суду, що перед крадіжкою вони вживали багато алкоголю, що в свою чергу вплинуло на розуміння наслідків вчиненого.
Обвинувачений ОСОБА_9 вину у вчиненні кримінального правопорушення визнав, оскільки повідомив суду, що дійсно вчинив крадіжку з магазину, обставини щодо часу, місця та суми завданих збитків не оспорював.
Показання ОСОБА_7 та ОСОБА_9 підтверджуються дослідженими під час судового розгляду доказами:
-даними протоколу огляду місця події, згідно якого у приміщенні магазину виявлено сліди пальців рук та висновком експерта, згідно якого вказані сліди належать ОСОБА_7 та ОСОБА_9 ;
-показаннями представника потерпілого ОСОБА_5 , який повідомив, що під час затримання мешканцем села ОСОБА_9 та до приїзду працівників поліції, обвинувачений ОСОБА_9 під час розмови повідомив, що вчинив крадіжку разом з братом і що той, на даний час «лежить біля церкви на горбку та спостерігає». Після того, коли працівники поліції поїхали на вказане місце, то ОСОБА_7 дійсно там знаходився, після чого його привезли до ОСОБА_9 .
Крім того, ОСОБА_5 повідомив, що продавець його магазину ОСОБА_18 розповіла, що коли після обідньої перерви повернулася до магазину, то побачила, що задні двері магазину були частково відігнуті, біля дверей на дворі знаходився ОСОБА_9 , а ОСОБА_7 передавав брату товар.
Суд погоджується з думкою прокурора, що згідно вимог ч.5 ст.97 КПК України суд має право визнати допустимим доказом показання з чужих слів, якщо обвинувачений створив або спряв створенню обставин, за яких особа не може бути допитана. Згідно показань потерпілого ОСОБА_5 наданих в ході судового розгляду, свідок ОСОБА_18 відмовляється надавати суду показання, не з`являючись в судові засідання через можливість існування загрози майну, здоров`ю останньої з боку обвинуваченого ОСОБА_7 . А тому, показання потерпілого ОСОБА_19 в цій частині необхідно визнати допустимими та такими що заслуговують на увагу:
-показаннями свідка ОСОБА_20 , який надав свідчення, що саме він затримав ОСОБА_9 та чекав з ним до приїзду працівників поліції, що обвинувачений ОСОБА_9 під час розмови повідомив, що вчинив крадіжку разом з ріднім братом;
-показаннями свідка ОСОБА_21 , яка повідомила, що також була присутня, коли ОСОБА_9 повідомив, що вчинив крадіжку з ОСОБА_7 ..
Крім того, ОСОБА_21 розповіла, що була присутня при огляді місця події в приміщенні магазину та про те, що була свідком, коли знімали відбитки пальців в середині приміщення магазину.
Так, згідно ч. 2 ст. 97 КПК України, суд має право визнати допустимим доказом показання з чужих слів незалежно від можливості допитати особу, яка надала первинні пояснення, у виняткових випадках, якщо такі показання є допустимим доказом згідно з іншими правилами допустимості доказів.
Враховуючи те, що вказані докази (показання з чужих слів, які надали ОСОБА_5 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 ), отримані у встановленому законом порядку та мають важливе значення для з`ясування обставин кримінального правопорушення; ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , які надали такі показання, не є заінтесованими особами, вказані докази є переконливими відомостями, тому суд визнає вказані показання з чужих слів допустимим доказом.
Посилання захисника ОСОБА_6 на ч. 4 ст. 97 КПК України щодо того, що суд може визнати доказами показання з чужих слів, якщо сторони погоджуються визнати їх доказами, і про те, що сторона захисту не погоджується визнати їх доказами є безпідставним та необґрунтованим, оскільки положення ч. 4 ст. 97 КПК України застосовуються судом для визнання показань з чужих слів доказом з метою спрощення такої процедури, відповідно до ч. 2 ст. 97 КПК України.
Крім того, суд приймає до уваги, що згідно показань ОСОБА_7 в день вчинення крадіжки, він заходив в магазин подивитися, чи є його сестра, яка працювала продавцем в магазині. Він зайшов в магазин, ні до чого не торкався, побачив, що сестри нема і вийшов з магазину. До того, в магазині він був орієнтовно 2 тижні тому, оскільки заходить до сестри в магазин 1-2 рази в місяць. Однак, всупереч цим показанням, вилучені під час огляду місця події відбитки пальців належать ОСОБА_7 .
Крім цього, представник потерпілої ОСОБА_5 у судовому засіданні повідомив, що в магазині щодня здійснюється прибирання, в тому числі вологе, також повідомив, що обвинувачені нечасто бувають у магазині, а до підсобного приміщення доступу сторонні особи взагалі не мають, а тому вилучені відбитки аж ніяк не могли бути залишені ОСОБА_7 раніше.
З пояснень обох обвинувачених перед закінченням судового слідства і у його доповнення встановлено, що показання ОСОБА_9 про те, що він вчинив крадіжку самостійно є лише формою захисту обвинуваченого, спрямованою на уникнення покарання братом ОСОБА_7 .
Клопотання сторони захисту про визнання доказів недопустимими задоволенню не підлягає з наступних підстав:
Належність та допустимість доказів регламентовані ст. ст. 85, 86 КПК України, а саме: належними є докази, які прямо чи непрямо підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження, а також достовірність чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів; доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку, встановленому цим Кодексом.
Частина 1 ст. 86 КПК встановлює юридичну форму даних, що встановлюють обставини, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні.
Порядок отримання доказів, вказаних у ч. 2 ст. 84 КПК, передбачає дотримання наступних вимог: 1) належний суб`єкт отримання доказів; 2) законність процесуального джерела доказів; 3) дотримання процесуального порядку отримання доказів; 4) дотримання правил фіксації ходу і результатів слідчих (розшукових) і негласних слідчих (розшукових) дій. Частиною 2 ст. 86 КПК України передбачено, що недопустимий доказ не може бути використаний при прийнятті процесуальних рішень, на нього не може посилатися суд при ухваленні судового рішення.
У справі «Луценко проти України» (Рішення від 18 грудня 2008 р.) європейський суд з прав людини наголошує, що хоча ст. 6 Конвенції гарантовано право на справедливий судовий розгляд, у ній не встановлено правил допустимості доказів, оскільки це насамперед є предметом регулювання національного законодавства (див.: рішення від 12 липня 1988 р. у справі «Шенк проти Швейцарії», № 10862/84, п. 46; рішення від 9 червня 1998 р. у справі «Тейксейра де Кастро проти Португалії», № 25829/94, п. 34). Тому Суд не повинен взагалі визначати, чи можуть бути допустимими конкретні докази,… або чи винен заявник у вчиненні злочину. У цьому випадку необхідно з`ясувати, чи було справедливим провадження в цілому, зокрема спосіб отримання доказів (див. рішення від 11 липня 2006 р. у справі «Яллог проти Німеччини» [ВП], № 54810/00, п. 95).
Отже, посилання сторони захисту на деякі процесуальні порушення під час проведення досудового слідства, неточність у процедурі оформлення процесуальних джерел не тягне за собою визнання доказів недопустимими.
Суд погоджується з кваліфікацією прокурором дій ОСОБА_9 , які полягали у повторному таємному викраденні чужого майна (саджанців горіха) за ч. 2 ст. 185 КК України, дій, які полягали у повторному таємному викраденні чужого майна з проникненням у житлові приміщення, які належать ОСОБА_10 та ОСОБА_11 за ч. 3 ст. 185 КК України як крадіжки, вчиненої повторно, поєднаної з проникненням у житлове приміщення. Дії підсудного ОСОБА_9 , які полягали у повторному таємному викраденні чужого майна за попередньою змовою з ОСОБА_7 , поєднаному з проникненням у приміщення магазину, вірно кваліфіковано прокурором за ч. 3 ст. 185 КК України, як крадіжка, вчинена повторно за попередньою змовою групою осіб, поєднана з проникненням у приміщення.
Суд також погоджується з кваліфікацією прокурором дій ОСОБА_7 за ч. 3 ст. 185 КК України, як крадіжка, вчинена за попередньою змовою групою осіб, поєднана з проникненням у приміщення.

Враховуючи викладене, суд, допитавши обвинувачених (кожного окремо) та дослідивши матеріали кримінальної справи, що характеризують особи обвинувачених, прийшов до висновку, що винуватість ОСОБА_9 та ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованих їм кримінальних правопорушень при обставинах, викладених в обвинувальному акті, доведена повністю. При призначенні покарання суд враховує, що обидва підсудні визнали фактичні обставини вчинених діянь, сприяли досудовому розслідуванню і, хоча і не сприяли судовому розгляду справи, однак наприкінці судового слідства визнали фактичні обставини у справі та пояснили свою поведінку у судовому засіданні намаганням створити можливість ухилення ОСОБА_7 від покарання за вчинення крадіжки. Отже, як пом`якшуючі покарання обставини суд визнає щире каяття, активне сприяння розкриттю та розслідуванню злочину обох обвинувачених. Як обтяжуючу покарання обох обвинувачених обставину суд визнає вчинення крадіжки з магазину групою осіб у стані алкогольного сп`яніння. За рештою епізодів крадіжок обставин, які обтяжують покарання ОСОБА_9 не встановлено.

Враховуючи щире каяття та повне визнання підсудними своєї вини, сприяння досудовому та судовому слідству, суд приходить до висновку про можливість виправлення засудженого ОСОБА_7 без відбування покарання і звільненням його від відбування покарання з випробуванням відповідно до положень статті 75 КК України, а ОСОБА_9 призначення покарання за епізодами крадіжок ближче до нижньої межі санкцій відповідних статей.
На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 368, 370, 374 КПК України, суд -
з а с у д и в:
ОСОБА_9 визнати винуватим у вчиненні злочинів, передбачених:
-ч. 3 ст. 185 КК України (за фактом крадіжки відеокамери), та призначити покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки 6 місяців;
-ч. 3 ст. 185 КК України (за фактом крадіжки алюмінієвого посуду), та призначити покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки 6 місяців;
-ч. 2 ст. 185 КК України (за фактом крадіжки саджанців фундука), та призначити покарання у виді позбавлення волі строком на 2 роки;
-ч. 3 ст. 185 КК України (за фактом крадіжки з магазину «Продукти» у групі з братом), та призначити покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки.
На підставі ч. 1 ст. 70 КК України остаточне покарання за сукупністю злочинів призначити ОСОБА_9 шляхом часткового складання призначених покарань у виді позбавлення волі строком на 4 роки 6 місяців.
На підставі ч. 4 ст. 70 КК України остаточне покарання за сукупністю вироків призначити ОСОБА_9 шляхом часткового приєднання невідбутої частини покарання за попереднім вироком Рівненського районного суду Рівненської області від 10.02.2016 (4 роки 1 місяць). Остаточне покарання ОСОБА_9 призначити у виді позбавлення волі строком на 5 років.
ОСОБА_7 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, та призначити покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки. На підставі ст. 75 КК України звільнити від відбування покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк терміном у 2 роки, з покладенням обов`язків, визначених ст. 76 КК України.
На підставі ст. 76 КК України покласти на засудженого ОСОБА_7 обов`язки:
- не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції,
- повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи або навчання;
- періодично, відповідно до ч. 3 ст. 13 КВК України, з`являтись для реєстрації у кримінально-виконавчу інспекцію.
Керуючись положеннями ст.72 КК України зарахувати у строк відбутого покарання ОСОБА_9 строк попереднього ув`язнення з 10.12.2015 по день набрання вироком законної сили включно, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за 2 дні позбавлення волі. Строк відбування покарання засудженому ОСОБА_9 рахувати з 10 грудня 2015 року з моменту затримання.
Керуючись положеннями ст.72 КК України зарахувати у строк відбутого покарання ОСОБА_7 строк попереднього ув`язнення з 16.12.2015 по 12.02.2016 включно, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за 2 дні позбавлення волі.
Запобіжний захід обвинуваченим до вступу вироку у законну силу залишити попередні: ОСОБА_9 - тримання під вартою, ОСОБА_7 домашній арешт (за адресою - АДРЕСА_2 ) з обов`язком носити електронний засіб контролю.
Речові докази: сокиру з дерев`яною рукояткою та лом - знищити, 11 пляшок горілки «Нове полісся» об`ємом 0,5 л. - повернути власнику.
Судові витрати: 982,08 грн. за проведення двох дактилоскопічних експертиз стягнути солідарно з ОСОБА_7 та ОСОБА_9 , 245,52 грн. за проведення товарознавчої експертизи стягнути з ОСОБА_9 .

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що вирок не набрав законної сили.
Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ч. 2 ст. 394 КПК України до Апеляційного суду Рівненської області через Рівненський районний суд Рівненської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Суддя ОСОБА_1