Провадження 11-кп/792/666/16
Справа № 670/495/16-к Головуючий в 1-й інстанції ОСОБА_1
Категорія: ч.3 ст.185 КК України Доповідач ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 вересня 2016 року Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Хмельницької області у складі:
головуючого-судді ОСОБА_3 ,

суддів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

за участю секретаря ОСОБА_6 ,

прокурора ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Хмельницькому кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000123 від 08 травня 2015 року, за апеляційною скаргою прокурора на вирок Віньковецького районного суду від 21 липня 2016 року,

у с т а н о в и л а :
Вироком Віньковецького районного суду від 21 липня 2016 року,

ОСОБА_8 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець та житель АДРЕСА_1 , з середньою освітою, неодружений, не працює, судимий :

- 26 квітня 2016 року Віньковецьким районним судом за ч.1 ст.249 КК України до штрафу в розмірі 100 неоподаткованих мінімумів громадян, що становить 1 700 грн.,

визнаний винуватим за ч.3 ст.185 КК України з призначенням покарання у виді 3 років позбавлення волі.

На підставі ст.ст.75, 76 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням з встановленням іспитового строку 1 рік 6 місяців; зобов`язано не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти органи кримінально-виконавчої інспекції про зміну місця проживання та з`являтись у ці органи на реєстрацію.

Вирок Віньковецького районного суду від 26 квітня 2016 року, яким ОСОБА_8 засуджено за ч.1 ст.249 КК України до штрафу в розмірі 100 неоподаткованих мінімумів громадян, що становить 1 700 грн., ухвалено виконувати самостійно.

Судом вирішено питання про судові витрати та речові докази.

Запобіжний захід до набрання вироком законної сили залишено попередній особисте зобов`язання.

За вироком суду ОСОБА_8 , близько 03-ї години 08 травня 2016 року з метою вчинення крадіжки, демонтувавши дах, проник у приміщення літнього кафе-бару « ІНФОРМАЦІЯ_2 », розташоване в АДРЕСА_2 , звідки умисно, таємно, викрав гроші в сумі 198 грн. та товарно-матеріальні цінності на загальну суму 1 214 грн. 90 коп., чим спричинив потерпілій ОСОБА_9 матеріальної шкоди на загальну суму 1 412 грн. 90 коп.

В апеляційній скарзі прокурор, не оспорюючи доведеність винуватості та правильності кваліфікації дій обвинуваченого, просив вирок суду змінити у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність.

Посилався на те, що суд, призначивши ОСОБА_8 покарання за ч.3 ст.185 КК України, необґрунтовано ухвалив рішення про самостійне виконання вироку Віньковецького районного суду від 26 квітня 2016 року, яким ОСОБА_8 засуджено за ч.1 ст.249 КК України до штрафу в розмірі 100 неоподаткованих мінімумів громадян, що становить 1 700 грн., залишивши поза увагою, що ОСОБА_8 на час ухвалення оскаржуваного вироку штраф уже сплатив.

Тому просив виключити із резолютивної частини вироку вказівку про самостійне виконання вироку від 26 квітня 2016 року щодо ОСОБА_8 та уважати його засудженим за ч.3 ст.185 КК України до 3 років позбавлення волі, на підставі ст.ст.75, 76 КК України звільнити від відбування покарання з випробуванням з встановленням іспитового строку 1 рік 6 місяців, із зобов`язанням не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти органи кримінально-виконавчої інспекції про зміну місця проживання та з`являтись у ці органи на реєстрацію.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду з коротким викладом змісту оскарженого судового рішення та вимог апеляційної скарги; прокурора на підтримання доводів апеляційної скарги про зміну вироку з викладених у ній мотивів; обвинуваченого ОСОБА_8 про залишення вироку суду без змін, перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів уважає, що вона підлягає задоволенню.

Висновок суду про винуватість ОСОБА_8 у таємному викраденні чужого майна, поєднаному з проникненням в інше приміщення є обґрунтованим, підтверджений сукупністю зібраних у кримінальному провадженні та детально викладених у вироку доказів і в апеляційній скарзі прокурора не оспорюється.

Разом з тим, заслуговують на увагу доводи апеляційної скарги прокурора про неправильне застосування судом закону про кримінальну відповідальність при призначенні покарання ОСОБА_8 .

Так, судом обґрунтовано взято до уваги характер та ступінь суспільної небезпечності вчиненого кримінального правопорушення, обставини його вчинення, сімейний та матеріальний стан обвинуваченого, позицію потерпілої, яка просила закрити провадження.

Тому з урахуванням щирого розкаяння та активного сприяння розкриттю злочину обвинуваченим ОСОБА_8 , що судом визнано обставинами, що пом`якшують покарання, посередньої характеристики за місцем проживання та того факту, що він, будучи судимим, знов учинив злочин, суд дійшов переконливого висновку про призначення йому покарання у виді позбавлення волі.

Проте, згідно положень ч.1 ст.71 КК України визначено, що якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив новий злочин, суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком.

Згідно роз`яснень, що містяться в п.25 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2003 року №7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» за сукупністю вироків покарання призначається, коли засуджена особа до повного відбування основного чи додаткового покарання вчинила новий злочин, а також коли новий злочин вчинено після проголошення вироку, але до набрання ним законної сили.

Установлено, що вироком Віньковецького районного суду від 26 квітня 2016 року ОСОБА_8 засуджений за ч.1 ст.249 КК України до штрафу в розмірі 100 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 1 700 грн., який згідно квитанції від 16 травня 2016 року на час ухвалення вироку сплачено.

Однак, в порушення вказаних вимог суд, призначивши покарання ОСОБА_8 за ч.3 ст.185 КК України за вчинений ним новий злочин після повного відбуття покарання за попереднім вироком, необгрунтовано ухвалив вирок Віньковецького районного суду від 26 квітня 2016 року виконувати самостійно.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.413 КПК України неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, що тягне за собою скасування або зміну судового рішення, є застосування закону, який не підлягає застосуванню.

За таких обставин, вирок суду в частині призначеного ОСОБА_8 покарання підлягає зміні.

Керуючись ст.ст.409, 413, 418, 419, 424, 426, 532 КПК України, колегія суддів,

п о с т а н о в и л а :
Апеляційну скаргу прокурора задовольнити.

Вирок Віньковецького районного суду від 21 липня 2016 року щодо ОСОБА_8 в частині призначеного покарання змінити.

Уважати ОСОБА_8 засудженим за ч.3 ст.185 КК України на 3 роки позбавлення волі, на підставі ст.ст.75, 76 КК України звільнити від відбування покарання з випробуванням з встановленням іспитового строку 1 рік 6 місяців, із зобов`язанням не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти органи кримінально-виконавчої інспекції про зміну місця проживання та періодично з`являтись в ці органи для реєстрації.

Виключити із резолютивної частини вироку вказівку про самостійне виконання вироку Віньковецького районного суду від 26 квітня 2016 року.

У решті вирок суду залишити без зміни.

На ухвалу може бути подана касаційна скарга до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Судді:/підписи/

Згідно з оригіналом:
Суддя апеляційного суду ОСОБА_3