пр. № 1-кп/759/115/16
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
06 травня 2016 року м. Київ

Святошинський районний суд м. Києва в складі

головуючого - судді ОСОБА_1 ;

при секретарі - ОСОБА_2 , ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження № 0006225 за обвинувальним актом стосовно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Новодружеськ, Луганської області, громадянина України, освіта середня, одруженого, має на утриманні неповнолітню дитину ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , не працюючого, проживаючого в АДРЕСА_1 , раніше судимого:

- згідно вироку Лисичанського районного суду Луганської області від 11.07.2001р. за ст.ст.17, 81 ч.3, 44 КК України (в редакції 1960р.) на 3 роки позбавлення волі, з випробуванням іспитовим строком на 1 рік;

- згідно вироку Лисичанського районного суду Луганської області від 07.02.2003р. за ст.ст.185 ч.2, 185 ч.3, 289 ч.2, 296 ч.4, 71 КК України на 6 років позбавлення волі;

- згідно вироку Франківського районного суду м.Львова від 31.07.2009р. за ст.186 ч.2 КК України на 4 роки позбавлення волі;

- згідно вироку Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 27.11.2014р. за ст.ст.185 ч.2, 186 ч.2, 69, 70 КК України на 1 рік 6 місяців позбавлення волі;

- згідно вироку Лисичанського районного суду Луганської області від 20.02.2015р. за ст.ст.186 ч.2, 69, 70 КК України на 1 рік 6 місяців позбавлення волі,

який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.186 ч.2 КК України,

за участю сторони обвинувачення: прокурора ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

ОСОБА_8

сторони захисту: захисника ОСОБА_9 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

потерпілої: ОСОБА_10

В С Т А Н О В И В:
Стороною обвинувачення ОСОБА_4 обвинувачується в тому, що 25.06.2015р., приблизно в 00 годин 12 хвилин, перебуваючи по пр.Палладіна, поблизу будинку №32/34 в м.Києві, відкрито, повторно, шляхом ривка, заволодів чужим майном, а саме: мобільним телефоном, марки «Айфон 6», GOLD 64 Ob, ІМЕИ: НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_10 , чим спричинив останній матеріальної шкоди на загальну суму 19 655 гривень 00 копійок.
Так, ОСОБА_11 , 25.06.2015р., приблизно о 00 годин 12 хвилин, перебуваючи по пр. Палладіна, поблизу будинку № 32/34 в м. Києві, де помітив раніше незнайому ОСОБА_10 , що вийшла із метрополітену станції «Академмістечко» та розмовляючи по мобільному телефону, направлялась до зупинки громадського транспорту. В цей час ОСОБА_12 , звернувши увагу на мобільний телефон, по якому розмовляла ОСОБА_10 , вирішив повторно, відкрито заволодіти майном, а саме: вказаним мобільним телефоном ОСОБА_10 , з метою обернення його на свою користь та особистого збагачення.
В подальшому, ОСОБА_4 , з метою виконання свого злочинного умислу, наблизившись до ОСОБА_10 , та шляхом ривка, заволодів мобільним телефоном марки «Айфон 6». GOLD 64 Gb, ІМЕИ: НОМЕР_1 , вартістю 19 655 гривень 00 копійок, після чого з місця вчинення злочину зник, а викраденим майном розпорядився на власний розсуд, чим спричинив потерпілій матеріальну шкоду.
Наведені вище дії ОСОБА_4 стороною обвинувачення кваліфіковані за ч.2 ст.186 КК України, як відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинений повторно.
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.186 ч.2 КК України, не визнав та показав, що 25.06.2015р., приблизно в 24 години, спав вдома на АДРЕСА_2 . Злочин не скоював, а потерпілу до 27.06.2015р. не зустрічав. Він погано знає м.Київ і назви вулиць.

Дослідивши докази, представлені стороною обвинувачення та докази здобуті під час судового провадження, вислухавши показання обвинуваченого і потерпілої, суд приходить до висновку, що пред`явлене ОСОБА_4 обвинувачення у кримінальному провадженні не знайшло свого підтвердження.

Так, потерпіла ОСОБА_10 у судовому засіданні 03.11.2015р. показала, що 25.06.2015 року, близько 24:00 год., вийшла зі станції метро «Академмістечко» і пішла в сторону магазину «Новус» та розмовляла по телефону. В той момент в неї вирвав телефон хлопець, якого вона бачила лише з профільної сторони та ззаду, обличчя не бачила. Вона почала бігти за ним та кричати. Потім коли він перелазив через паркана на територію інституту вона схопила його за ногу.

Далі в таксі вона з мобільного водія зателефонувала своєму хлопцю та попросила щоб він заблокував зі свого телефону її телефон за допомогою спеціальної функції.

Коли вона зустрілась зі своїм хлопцем, вони написали заяву в міліцію. Потім коли її телефон увімкнули вони слідкували з телефону її хлопця за місцем знаходження її телефону.

Далі вже ближче до ранку, вони зв`язались з тим хто забрав в неї телефон та він говорив, щоб вони поклали певну суму коштів до скриньки зберігання речей в супермаркеті де він їх мав забрати та залишити телефон. Він сказав, що вийде на зв`язок вранці, але так і не зателефонував.

Коли було впізнання особи, то вона не була впевнена, що саме ОСОБА_4 її пограбував.

Телефон їй повернули та претензій по ньому до обвинуваченого вона не має. Цивільний позов не заявляла.

Хлопець, який вирвав в неї телефон, був одягнутий в голубу футболку та бриджі. Крім того, вона надавала працівникам міліції роздруківку з місцем знаходження її телефону та за адресою де він знаходився проживає дружина обвинуваченого.

На даний час вона не може впізнати особу, яка вкрала в неї телефон.

Повторно допитана 25.04.2016р. потерпіла ОСОБА_10 у судовому засіданні змінила свої показання та показала, що саме ОСОБА_4 її пограбував. Розбіжність своїх показань пояснює хвилюванням.

Аналізуючи вищевказані показання потерпілої ОСОБА_10 від 25.04.2016р., суд приходить до висновку, що всі сумніви щодо зміни показань потерпілою тлумачаться на користь обвинуваченого і тому не може брати їх до уваги.

Крім показань потерпілої судом досліджувались надані стороною обвинувачення під час судового провадження, як доказ вини обвинуваченого ОСОБА_4 у скоєні кримінального правопорушення, передбаченого ст.186 ч.2 КК України наступні документи.

- протокол огляду місця події від 27.06.2015р. згідно якого у ОСОБА_4 було вилучено мобільний телефон марки «Айфон 6», ІМЕИ: НОМЕР_1 , який належав ОСОБА_10 (а.п.40-44);

- постанова про визнання речових доказів та приєднання до матеріалів кримінального провадження (а.п.48);

- протокол пред`явлення особи для впізнання від 27.06.2015р., згідно якого потерпілій ОСОБА_10 пред`являлись для впізнання 4 особи, серед яких був ОСОБА_4 і вона впізнала особу під №4, а саме: ОСОБА_13 (а.п.36-39).

Аналізуючи надані стороною обвинувачення документи, суд приходить до висновку, що протокол огляду місця події від 27.06.2015р. тільки засвідчує факт вилучення у ОСОБА_4 , через двоє діб після пограбування потерпілої, телефону марки «Айфон 6», ІМЕИ: НОМЕР_1 . Твердження сторони обвинувачення, що оскільки телефон вилучено у ОСОБА_4 , то він і пограбував потерпілу ОСОБА_10 є лише припущенням і спростовуються протоколом пред`явлення особи для впізнання.
Згідно ст.92 КПК України обов`язок доказування обставин, передбачених ст.91 КПК України, покладається на слідчого та прокурора.

У відповідності до ст.22 КПК України одна із засад кримінального провадження змагальність сторін та свобода в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне одстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими КПК України.

Під час кримінального провадження функції державного обвинувачення, захисту та судового розгляду не можуть покладатись на один і той самий орган чи службову особу.

Суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.

Крім того, саме на прокурора та слідчого, відповідно до ч.2 ст.9 КПК України, покладається обов`язок всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Згідно із ст.17 КПК України ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що пред`явлене ОСОБА_4 обвинувачення за ст.186 ч.2 КК України, є припущенням і не підтверджуються наданими стороною обвинувачення доказами.

Відповідно до вимог ст.62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватись на припущеннях, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Обвинувальний вирок не може ґрунтуватися на припущеннях й ухвалюється лише за умови доведення у ході судового розгляду винуватості особи в учиненні кримінального правопорушення. Підставою для обвинувального вироку суду є така сукупність достовірних доказів, що отримані з додержанням законодавства, розглянуті в судовому засіданні та є достатніми для безспірного висновку про те, що подія кримінального правопорушення мала місце, наявні ознаки складу кримінального правопорушення, вчинив це діяння обвинувачений і його вина у вчиненні цього кримінального правопорушення доведена судом. Забезпечення доведеності вини є одним з основних конституційних принципів основ судочинства (п.3 ч.3 ст.129 Конституції України, п.10 ч.1 ст.7, ст.17 КПК України).

Пункт 2 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод вимагає, щоб при здійсненні своїх повноважень суди відійшли від упередженої думки, що підсудний вчинив злочинне діяння, так як обов`язок доведення цього лежить на обвинуваченні та будь-який сумнів трактується на користь підсудного (рішення ЄСПЛ у справі «Барбера, Мессегуе і Джабардо проти Іспанії»).

Таким чином, суд, виходячи із загальних засад кримінального судочинства, а саме верховенства права, законності, презумпції невинуватості та забезпечення доведеності вини, створивши необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків, аналізуючи та оцінюючи в сукупності всі докази, що досліджені у судовому засіданні, приходить до висновку, що стороною обвинувачення не здобуто достатньо доказів, які могли б довести участь обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.186 ч.2 КК України і він підлягає виправданню.

Речові докази по справі, вирішити у відповідності до вимог ст.100 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.368, 373-376 КПК України, суд, -

З А С У Д И В:
ОСОБА_4 визнати невинуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч.2 ст.186 КК України та виправдати у зв`язку з недоведеністю, що кримінальне правопорушення вчинене обвинуваченим.

Речові докази по справі: мобільний телефон марки «Айфон 6», ІМЕИ: НОМЕР_1 , повернути законному володільцю потерпілій ОСОБА_10 .

Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду міста Києва через Святошинський районний суд міста Києва шляхом подачі апеляції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Вирок, якщо інше не передбачено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.
Суддя: