У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"16" листопада 2016 р. слідчий суддя Дніпровського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , з участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора Київської місцевої прокуратури № 4 ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , підозрюваної ОСОБА_5 , розглянувши клопотання слідчого Дніпровського УП ГУ НП у м. Києві ОСОБА_6 у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0015738 від 13.11.2016 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваній ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженці смт. Фрунзівка Фрунзівського району Одеської області, українці, громадянці України, з професійно-технічною освітою, незаміжній, непрацюючій, зареєстрованій за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимій,

підозрюваній у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 190, ч. 2 ст. 185 КК України,

в с т а н о в и в:

16 травня 2016 року слідчий Дніпровського УП ГУ НП у м. Києві звернувся до суду із клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваній ОСОБА_5 , враховуючи наявність обставин, передбачених п.п. 1-3 ч. 1 ст. 194 КПК України.

Клопотання погоджено з прокурором Київської місцевої прокуратури № 4 ОСОБА_3 .

У судовому засіданні прокурор заявлене клопотання підтримав у повному обсязі, просив задовольнити з підстав, вказаних у мотивувальній частині клопотання, зокрема враховуючи наявність у даному провадженні обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення, наявності достатніх підстав вважати, що існують ризики, передбачені статтею 177 КПК України, які свідчать про недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання цим ризикам, враховуючи те, що ОСОБА_5 може впливати на потерпілих, не має місця роботи, проживає в іншій області, що свідчить про можливість ухилитись від органів досудового розслідування та суду і продовжити кримінальні правопорушення, підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, які відноситься до категорії злочинів середньої тяжкості та за які передбачено покарання у виді позбавленні волі на строк до п`яти років та враховуючи те, що менш суворі запобіжні заходи не достатні для запобігання вищевказаним ризикам.

Захисник заперечував проти задоволення клопотання посилаючись на те, що відповідно до тяжкості вчиненого підозрюваною злочину, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до неї застосовуватися не може. Крім того, зазначив, що ризики, вказані прокурором, є безпідставними та просив обрати підозрюваній запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання. Підозрювана підтримала думку свого захисника.

Вислухавши думку учасників, вивчивши надані матеріали, слідчий суддя приходить до наступних висновків.

Фіксація під час розгляду клопотання слідчим суддею за допомогою технічних засобів на підставі ст. 107 ч. 1 КПК України не здійснювалась, оскільки таке клопотання не заявлялось.

Органами досудового розслідування ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 2 ст. 190, ч. 2 ст. 185 КК України, а саме в тому, що в листопаді 2016 року ОСОБА_5 вступила у злочинну змову з ОСОБА_7 на заволодіння грошовими коштами громадян, шляхом обману, з корисливим мотивів, з метою власного протиправного збагачення. Реалізуючи свій злочинний умисел на вчинення шахрайських дій, ОСОБА_7 в мережі Інтернет знайшов оголошення про подобову здачу двокімнатної квартири за адресою: АДРЕСА_2 , що належить на праві приватної власності ОСОБА_8 , доручення на розпорядження якою видано ОСОБА_9 . В подальшому, 11.11.2016 року в ході телефонної розмови з ОСОБА_9 , ОСОБА_10 домовився про проживання у вказаній квартирі строком на 1 добу з можливістю пролонгації договору оренди. Цього самого дня, ОСОБА_10 , разом з ОСОБА_5 біля 19 години прийшли до вказаної вище квартири, де ОСОБА_10 , відрекомендував ОСОБА_5 , як свою співмешканку, та представив її ОСОБА_11 . Сплативши кошти в розмірі 600 гривень за добу проживання, вказані вище особи залишились в квартирі за адресою: АДРЕСА_3 . Після чого, достовірно знаючи те, що права розпоряджатись вказаним нерухомим майном він не має, наступного дня, тобто 12.11.2016 року, ОСОБА_12 розмістив в мережі Інтернет, на сайті «OLX» оголошення про здачу в довготривалу оренду квартири за адресою: АДРЕСА_2 по ціні 5000 гривень за місяць проживання, вказавши в даному повідомленні свій номер телефону. Після того, як вказаним оголошенням зацікавився ОСОБА_13 , 12.11.2016 року о 16 годині 00 хвилин, в ході телефонної розмови, ОСОБА_7 домовився з останнім про перегляд квартири на 18 години 40 хвилин. Так, зустрівши ОСОБА_13 біля під`їзду будинку АДРЕСА_3 , представився племінником власника квартири, та провів останнього до квартири за адресою: АДРЕСА_2 , де на них вже чекали ОСОБА_5 , яку він представив своєю дружиною на ім`я ОСОБА_14 . Продовжуючи свої злочинні дії, спрямовані на заволодіння грошовими коштами шляхом обману 12.11.2016 року біля 19 години 00 хвилин, під час того як ОСОБА_13 прийшов до квартири з метою укладення договору оренди, маючи на меті створити у ОСОБА_13 враження, про те, що він дійсно є уповноваженою особою власника квартири та має всі права на розпорядження вказаною нерухомістю, повідомив завідомо неправдиву інформацію про те, що він є племінником власника квартири, який проживає за кордоном. При цьому зазначив, що він раніше проживав у вказаній квартирі, проте на даний час вони придбали нову квартиру куди переїздять та забирають з квартири свої речі. Вказані слова ОСОБА_12 підтвердила присутня ОСОБА_5 , чим створили загальне враження у ОСОБА_13 про те, що угода щодо оренди квартири є законною. Дійшовши спільної кінцевої згоди з орендарем, 12.11.2016 року, в приміщенні квартири за адресою: АДРЕСА_2 , ОСОБА_12 , що діяв як представник власника квартири, та ОСОБА_5 , яка представилась дружиною ОСОБА_12 , ввели ОСОБА_13 в оману, а ОСОБА_13 , будучи переконаним в добропорядності останніх, погодився на укладення договору оренди квартири на умовах, що були запропоновані ОСОБА_12 . Після оформлення договору оренди, діючи умисно, ОСОБА_12 та ОСОБА_5 , шляхом обману, заволоділи грошовими коштами в сумі 10000 гривень, що належали ОСОБА_13 , як оплати за перший та останній місяці проживання, чим завдали ОСОБА_13 матеріального збитку на вказану суму.

Крім того, 11.11.2016 року ОСОБА_12 та ОСОБА_5 винайняли квартиру за адресою: АДРЕСА_2 , та сплатили за проживання за 1 добу. В подальшому, перебуваючи в квартирі за адресою: АДРЕСА_2 , останній помітив, що в квартирі знаходиться різноманітна побутова техніка, та у нього виник злочинний умисел, спрямований на умисне, таємне, повторне викрадення чужого майна з корисливих мотивів з метою власного протиправного збагачення, про що останній повідомив ОСОБА_5 , яка в свою чергу погодилась на пропозицію останнього. Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, діючи спільним умислом, скориставшись тим, що уповноважена особа власниці ОСОБА_9 в квартирі відсутня та їх дії зможуть залишитись таємними для неї, 12.12.2016 почали всі наявні в квартирі цінні речі складати до сумок, залучивши до цього брата ОСОБА_5 , ОСОБА_15 . В подальшому, 12.11.2016 року біля 19 години 00 хвилин, після того як квартира за адресою: АДРЕСА_4 була шляхом обману перездана на тривалий термін ОСОБА_13 , вказані особи, керуючись єдиним злочинним умислом, в присутності ОСОБА_13 , який не усвідомлював злочинного характеру дій останніх, умисно та таємно викрали з квартири наступні речі, що належать ОСОБА_9 : телевізор «Тошиба», вартістю 2800 гривень; електрочайник вартістю 230 гривень; посуд: а саме тарілки глибокі 4 шт, вартістю по 55 гривень кожна, 6 тарілок плоских, вартістю по 35 гривень кожна, чайний сервіз на 6 персон вартістю 200 гривень, 6 великих чайних кружок, вартістю по 35 гривень кожна, 6 блюдець, вартістю по 15 гривень кожна, кофейні чашки 4 шт, вартістю по 20 гривень кожна, кофейні чашки, набір рюмок 6 шт, вартістю 25 гривень; 4 односпальні комплекти постільної білизни євростандарт, вартістю по 550 гривень кожен; 1 комплект постільної білизни, вартістю 100 гривень; комплект махрових рушників (3 шт) кремового кольору, вартістю 400 гривень; комплект махрових рушників (3 шт) помаранчевого кольору, вартістю 400 гривень; комплект махрових рушників (3 шт) кремово-коричневого кольору, вартістю 400 гривень; будівельні рулетки 2 шт, вартістю по 50 гривень кожна; кухонні рушники 10 штук, бувші у використання, вартістю 250 гривень; сувенірні блокноти, виробництва Німеччини, що не мають матеріальної цінності; побутову хімію, та косметичні засоби бувші у використанні, що не мають матеріальної цінності; чоловічі капці нові, гумові, вартістю 53 гривні; лляне простирадло, вартістю 600 гривень; керамічні горщики для квітів, 2 шт, білого та оранжевого кольору, вартістю по 90 гривень кожен. Всіма своїми умисними діями, які виразились в таємному, викраденні чужого майна ОСОБА_12 , ОСОБА_5 та ОСОБА_15 завдали ОСОБА_9 матеріального збитку на суму 8748 гривень.

За вказаним фактом, 13.11.2016 року відомості по матеріалах було внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань та присвоєно реєстраційний номер № 0015738.

14 листопада 2016 року о 01 годині 00 хвилин ОСОБА_5 була затримана, а 15.11.2016 року їй повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 190, ч. 2 ст. 185 КК України.

В той же час, відповідно до ч. 1 ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання ризикам.

Згідно норм ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, визначені п. 1 п. 3 частини 1 даної статті та згідно з положеннями ст. 178 КПК України, крім наявності ризиків, зазначених у ст. 177 цього Кодексу, оцінити дані, що характеризуються особу підозрюваного та визначені у п. 1- п. 11 частини 1 вказаної статті.

Наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_5 інкримінованого їй кримінального правопорушення слідчий обґрунтовує зібраними у кримінальному провадженні доказами, а саме: рапортом, протоколом огляду місця події, протоколами допиту свідків, потерпілого, підозрюваного, іншими матеріалами.

Частинами 3 та 5 ст. 132 КПК України передбачено, що під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження, в тому числі при визначенні запобіжного заходу (п. 9 ч. 2 ст. 131 КПК України), сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді докази обставин, на які вони посилаються.

Тож, слідчий суддя, виходячи з положень ч. 5 ст. 9 КПК України, враховує, що поняття «обґрунтована підозра» не визначене у національному законодавстві та бере до уваги позицію Європейського суду з прав людини, відображену у пункті 175 рішення від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», відповідно до якої «термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року, п. 32, Series A, N 182). Вимога, що підозра має ґрунтуватись на обґрунтованих підставах, є значною частиною гарантії недопущення свавільного затримання і тримання під вартою. За відсутності обґрунтованої підозри особа не може бути за жодних обставин затримана або взята під варту (див. рішення у справі «Чеботарі проти Молдови», N 35615/06, п. 48, від 13 листопада 2007 року)» та те, що ч. 3 ст. 17 КПК України імперативно визначено, що підозра не може ґрунтуватися на доказах, отриманих незаконним шляхом.

За таких умов, слідчий суддя, дослідивши матеріали клопотання, долучені до нього документи, та безпосередньо саме кримінальне провадження в оригіналі, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин провадження, керуючись законом, оцінюючи сукупність зібраних доказів, лише щодо пред`явленої підозри, - з точки зору достатності та взаємозв`язку вважає, що наявні у провадженні докази, передбачені параграфами 3-5 Глави 4 КПК України (показання, речові докази і документи та інші) свідчать про обґрунтованість підозри підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, оскільки підтверджують існування фактів та інформації, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що підозрюваний міг вчинити дане правопорушення.

Відповідно до ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу.
Крім того, згідно п. 3 ч. 2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може застосовуватися до раніше не судимої особи, яка підозрюється чи обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до п`яти років.
Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 190 КК України, за вчинення яких передбачено покарання до п`яти років позбавлення волі, а тому відносно неї не може бути застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.
Також, як встановлено в суді під час розгляду клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, ОСОБА_5 має постійне місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 , не працює, раніше не судима. Докази про те, що ОСОБА_5 може впливати на потерпілих або ухилятися від органів слідства та суду слідчим не надано.

Відповідно до ч. 4 ст. 194 КПК України, якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частиною п`ятою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.
Враховуючи викладене,з урахуванням даних, що характеризують особу підозрюваної, яка не працює, незаміжня, має постійне місце реєстрації та проживання, раніше не судима, слідчий суддя приходить до висновку що до підозрюваної ОСОБА_5 , може бути застосований запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання, який забезпечить виконання покладених на неї процесуальних обов`язків та зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу.
Керуючись вимогами ст.ст.131, 132, 176-179, 193, 194 КПК України, слідчий суддя,-

у х в а л и в:
В задоволенні клопотання слідчого Дніпровського УП ГУ НП у м. Києві ОСОБА_6 про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою у кримінальному провадженні № 0015738 від 13.11.2016 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 190, ч. 2 ст. 185 КК України, відносно підозрюваної ОСОБА_5 - відмовити.

Застосувати до підозрюваної ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки: смт. Фрунзівка Фрунзівського району Одеської області, українки, громадянки України, з професійно-технічною освітою, незаміжньої, непрацюючої, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимої, запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання.

Покласти на ОСОБА_5 , обов`язки:

1.прибувати до слідчого, прокурора чи суду із встановленою періодичністю;

2.не відлучатись із населеного пункту, в якому вона зареєстрована ( АДРЕСА_1 без дозволу слідчого, прокурора або суду.

3.повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну місця проживання.

Виконання зазначених обов`язків покласти на ОСОБА_5 строком на два місяці, до 14 січня 2017 року.

Копію ухвали негайно вручити присутнім учасникам судового провадження.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя: