АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/774/1939/16 Справа № 176/1758/16-к Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - ОСОБА_2

У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 жовтня 2016 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

Головуючого судді ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю секретаря с/з - ОСОБА_5

розглянувши в відкритому судовому засіданні в м. Дніпрі кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань № за апеляційними скаргами обвинувачених ОСОБА_6 та ОСОБА_7 на вирок Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 22 липня 2016 року щодо

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Жовті Води Дніпропетровської області, громадянина України, який проживає по АДРЕСА_1 , раніше не судимого, на підставі ст.89 КК України;

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст.185 КК України,

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця с.Лісопитовник Кущівського району Краснодарського краю Російської Федерації, громадянина України, який проживає по АДРЕСА_2 , раніше неодноразово судимого, в останнє вироком Апеляційного суду Дніпропетровської області від 12 вересня 2001 року за ч.1ст.115 КК України до 12 років позбавлення волі;

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст.185 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_8

В С Т А Н О В И Л А:

Вироком Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 22 липня 2016 року ОСОБА_6 та ОСОБА_7 визнано винними та засуджено за ч.3 ст.185 КК України до 3 років позбавлення волі кожного.

Вирішено питання речових доказів.

Згідно з вироком суду, обвинувачених ОСОБА_6 та ОСОБА_7 визнано винними у вчинені кримінальних правопорушень за наступних обставинах.

В період часу приблизно з 16 години до 18 години 02 червня 2016 року, точного часу в ході досудового розслідування не встановлено, ОСОБА_7 , перебуваючи біля під`їзду будинку АДРЕСА_3 , зустрів раніше йому знайомого гр. ОСОБА_6 . В ході спільної розмови ОСОБА_7 запропонував ОСОБА_6 вчинити таємне викрадення чужого майна з квартири АДРЕСА_4 .
На пропозицію ОСОБА_7 гр. ОСОБА_6 погодився, та в період часу приблизно з 16 години до 18 години 02 червня 2016 року, точного часу в ході досудового розслідування не встановлено, маючи спільний злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, за попередньою змовою групою осіб, не розділяючи попередньо між собою злочинні ролі, піднялися до квартири АДРЕСА_4 . Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, за попередньою змовою групою осіб, діючи з корисливих мотивів, з метою наживи ОСОБА_7 та ОСОБА_6 , діючи спільно за допомогою невстановленого предмету, пошкодили вхідні двері квартири АДРЕСА_4 та відчинивши двері, проникли до квартири, звідки вчинили крадіжку комп`ютерної техніки, що належить потерпілому ОСОБА_9 , а саме: ноутбуку марки «Lenovo Think Pad Т-61» в пластиковому корпусі чорного кольору вартістю 3000 грн., LCD монітору марки «Samsung 17 TFT-LCD 172 X», до якого приєднаний кабель «VGA» довжиною приблизно 1,5 м. вартістю 440 грн. та комп`ютерну оптичну дротову мишку вартістю 75 грн., вай фай роутер марки «Edimax BR-622nS» вартістю 300грн.
Здійснивши таємне викрадення чужого майна, ОСОБА_7 та ОСОБА_6 покинули місце вчинення кримінального правопорушення, а викраденим майном розпорядились на власний розсуд, чим заподіяли потерпілому ОСОБА_9 матеріальну шкоду на суму 3815 грн.
Не погоджуючись з прийнятим судовим рішенням обвинувачені ОСОБА_7 та ОСОБА_6 подали апеляційні скарги, в яких просили пом`якшити призначене покарання у вигляді 3 років позбавлення волі на обмеження волі, змінивши вирок суду.
В обґрунтування поданої апеляційної скарги обвинувачений ОСОБА_7 зазначає про наявність пом`якшуючих обставин кримінального провадження, зокрема: визнання ним вини у вчиненні кримінального правопорушення, каяття у скоєному, сприяння розкриттю злочину, наявність захворювань та похилий вік.
Обвинувачений ОСОБА_6 в апеляційній скарзі також зазначає про наявність пом`якшуючих обставин кримінального провадження, зокрема визнання ним вини у вчиненні кримінального правопорушення, каяття у скоєному, сприяння розкриттю злочину та погашену попередню судимість в силу ст.89 КК України.
Заслухавши суддю-доповідача, прокурора ОСОБА_8 , яка вважала вирок суду законним і обґрунтованим, просила залишити його без змін, а апеляційні скарги обвинувачених без задоволення, перевіривши матеріали кримінального провадження і обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Так як висновки суду про доведеність вини обвинувачених ОСОБА_7 та ОСОБА_6 , правильність встановлених фактичних обставин кримінального провадження та правова кваліфікація їх дій ніким з учасників судового розгляду не оскаржуються, визнавались самими обвинуваченими в ході судового провадження в суді першої інстанції, у зв`язку з чим судовий розгляд був проведений в порядку ч.3 ст.349 КПК України і не можуть бути оскарженні в апеляційному порядку, то апеляційний суд не входить в перевірку вказаних обставин.

Аналізуючи доводи обвинувачених щодо невідповідності призначеного покарання особі обвинувачених через свою суворість, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Відповідно до змісту ст. ст. 50, 65 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами. Суд, при призначенні покарання, враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Колегія суддів погоджується з встановленими судом першої інстанції обставинами, які впливають на вид і розмір покарання та вважає, що суд належним чином врахував ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, який відповідно до ст.12 КК України відноситься до тяжких злочинів.

Згідно даних про особу обвинуваченого ОСОБА_6 , який характеризується посередньо, не перебуває на обліку у лікаря-нарколога, у лікаря-психіатра - не перебуває, не працює та на обліку у центрі зайнятості за місцем проживання не перебуває, на утриманні малолітніх та неповнолітніх дітей не має, не маючого реєстрації місця проживання, раніше не судимогота обставиною, що пом`якшує покарання є щире каяття.

Відповідно до даних про особу обвинуваченого ОСОБА_7 , який характеризується посередньо, на обліку у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває, не працює та на обліку у центрі зайнятості за місцем проживання не перебуває, одружений, на утриманні малолітніх та неповнолітніх дітей не має, має постійне місце проживання та реєстрації, раніше судимогота обставиною, що пом`якшує покарання є щире каяття.

Таким чином, враховуючи характер вчиненого злочину та його підвищений рівень суспільної небезпеки, а також враховуючи дані про осіб обвинувачених, та інші обставини кримінального провадження, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно прийшов до висновку, що виправлення обвинувачених та досягнення інших цілей покарання, можливо, виключно за умови ізоляції ОСОБА_7 та ОСОБА_6 від суспільства, і правильно призначив їм покарання у виді позбавлення волі.
Що стосується доводів обвинуваченого ОСОБА_6 про те, що судимість у відношенні нього погашена в законному порядку, то дані обставини були враховані судом першої інстанції та покладені в основу обвинувального вироку в частині характеризуючих даних про особу обвинуваченого.
Таким чином, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції належним чином врахував всі обставини, які впливають на вид і розмір покарання, в тому числі й ті на які обвинувачені посилаються в своїх апеляційних скаргах, і хоча суд прямо не зазначив у вироку, але виходячи із мінімально можливого розміру призначеного покарання, також врахував дані про стан здоров`я обвинуваченого ОСОБА_7 , у зв`язку з чим колегія суддів приходить до висновку, що для досягнення цілей покарання, а саме виправлення обвинувачених та запобігання вчинення нових злочинів, як самими обвинуваченими так і іншими особами, суд обвинуваченим ОСОБА_6 та ОСОБА_7 призначив покарання у відповідності з вимогами ст.ст. 50, 65 КК України, в межах санкції статті і таке покарання є обґрунтованим, законним, достатнім та справедливим.

Відповідно до ч. 1 ст. 69 КК України за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може, крім випадків засудження за корупційний злочин, призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу за цей злочин.
Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про відсутність підстав для застосування положень ст. 69 КК України та призначення покарання нижче від найнижчої межі передбаченої санкцією статті, а також ст.75 КК України.

У зв`язку з вищевикладеним доводи обвинувачених, викладені в апеляційних скаргах про невідповідність призначеного покарання особі обвинувачених внаслідок суворості, колегія суддів вважає необґрунтованими і такими, що задоволенню не підлягають.

Інших підстав, які б свідчили про істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, згідно ст. 412 КПК України, під час апеляційного перегляду, колегією суддів не встановлено.

Керуючись ст. 404,405,407 КПК України, колегія суддів

П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційні скарги обвинувачених ОСОБА_6 та ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Вирок Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 22 липня 2016 року щодо ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , засуджених за ч.3 ст.185 КК України залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.
Ухвалу може бути оскаржено і на неї може бути подана касаційна скарга у Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з моменту проголошення, а засудженими, які перебувають під вартою, - в той же строк з дня вручення їм копії ухвали безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Судді:

______________ _______________ _______________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4