ВИРОК
іменем України
"01" квітня 2016 р. 145/1852/15-к

1-кп/145/21/2016

Тиврівський районний суд Вінницької області

в складі: головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2
з участі прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

потерпілого ОСОБА_6

потерпілого ОСОБА_7

представника служби в справах дітей ОСОБА_8

представника кримінальної поліції у справах дітей ОСОБА_9

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт.Тиврів кримінальне провадження № 0000317 від 21.07.2015 року за фактом вчинення ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянином України, не одруженим, з неповною середньою освітою, не працюючим, уродженцем та жителем АДРЕСА_1 , раніше судимим:

26.12.2014 р. Тульчинським районним судом Вінницької області за ч.3 ст. 185, ст.75, 76 КК України до 3 років позбавлення волі зі звільненням від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком один рік;

27.04.2015р. Немирівським районним судом за ч.1 ст. 185, ч.2 ст. 185, 75, 76, 104 КК України до чотирьох років шести місяців позбавлення волі зі звільненням від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком два роки;

30.12.2015 р. Апеляційним судом Вінницької області, яким було скасовано вирок Немирівського районного суду від 15.10.2015р. та засуджено ОСОБА_4 за ч. 2 ст. 185, ст. 75, 104, ч.4 ст. 70, ч.2 ст.185, ч.3 ст. 185, ч.1 ст. 70, ст. 71 КК України до чотирьох років восьми місяців позбавлення волі;

26.02.2016р. Томашпільським районним судом Вінницької області за ч.3 ст. 185, ст. 69-1, ч.4 ст. 70 КК України до п"яти років позбавлення волі;

17.03.2016р. Апеляційним судом Вінницької області, яким було скасовано вирок Тульчинського районного суду від 13.10.2015р., за ч. 2 ст. 185, ч.3 ст. 185, ч.4 ст. 70 КК України до п"яти років одного місяця позбавлення волі,

кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 185 КК України,

встановив:
06.07.2015р., близько 23:35 в смт. Тиврів, ОСОБА_4 , маючи намір на таємне викрадення чужого майна, зайшов на територію господарства, яке розташоване по АДРЕСА_2 , та належить ОСОБА_6 , де, в подальшому, шляхом вільного доступу, проник до приміщення гаража, з якого навмисно, таємно, повторно викрав гірський велосипед марки «Аrdis 24 Rocks», вартість якого, згідно висновку судово-товарознавчої експертизи №770 від 01.09.2015 становить - 1132,45 грн. та гірський велосипед із запчастин марки «Шимано», вартістю 6000 грн., які належать ОСОБА_6 , чим спричинив останньому майнову шкоду на загальну суму 7132,45 гривень.

Крім того, 06.07.2015р., близько 23-50 год., в смт. Тиврів, ОСОБА_4 , маючи намір на таємне викрадення чужого майна, зайшов до під`їзду багатоквартирного будинку АДРЕСА_3 , де з площадки п`ятого поверху, шляхом вільного доступу навмисно, таємно, повторно викрав гірський велосипед марки «AZIMUT Stinger 20», який належить ОСОБА_7 , вартість якого, згідно висновку судово-товарознавчої експертизи №769 від 31.08.2015 становить - 2967 грн., чим спричинив потерпілому ОСОБА_7 майнову шкоду на вказану суму.

Обвинувачений ОСОБА_4 винуватість у вчиненні кримінального правопорушення визнав, дав показання, про те, що влітку 2015 року, він зі своїми друзями ОСОБА_10 та ОСОБА_11 із Тульчина поїхали відпочивати на річку Південний Буг в районі смт. Тиврів. Приїхали в Тиврів біля 15-00 години. Після 22 год. вирішили повертатись в м. Тульчин. Автобусів вже не було. Вони стояли на трасі біля комбікормового заводу. Він вирішив викрасти кожному по велосипеду, щоб доїхати до ОСОБА_12 . Сказав друзям, що зайде до товариша, а вони, щоб чекали на місці. В районі автостанції помітив в одному з дворів відкриту браму гаража, куди зайшов і викрав 2 велосипеда. Він їх переклав за паркан і потім по одному перевіз їх на дорогу, де були друзі. Сказав їм чекати, а він піде за третім велосипедом. Йдучи по Тиврові, помітив, як чоловік заїжджає велосипедом червоно-білого кольору в під`їзд. Він трохи зачекав і зайшов, коли той чоловік зайшов в квартиру. На 3 чи на 5 поверсі виявив велосипед, виніс на вулицю і поїхав до друзів, що чекали на нього, з якими поїхав до ОСОБА_12 . Виїхали з Тиврова біля 24-00 год. А в Тульчин приїхали в 10-00 годин наступного дня. Велосипеди забрав в свою квартиру. Один велосипед у нього викрали в Тульчині, а два вилучили працівники міліції.

Окрім повного визнання своєї винуватості підсудним, його вина у скоєному кримінальних правопорушень стверджується протоколом огляду місця події від 23.07.2015р., згідно якого 23.07.2015р. у м. Тульчині по вул.. Леніна, 16 громадянин ОСОБА_13 видав працівникам міліції горський велосипед червоно-чорного кольору, пояснивши, що придбав його у ОСОБА_4 в середині липня 2015 року у м. Тульчині; протоколом огляду місця події від 25.07.2015 р., згідно якого 25.07.2015р. у м. Тульчині по вул.. Леніна, 16 громадянин ОСОБА_13 видав працівникам міліції велосипед «AZIMUT Stinger 20» пояснивши, що придбав його у ОСОБА_4 в середині липня 2015 року у м. Тульчині; квитанцією № 17 про отримання на зберігання речових доказів, згідно якої гірський велосипед «AZIMUT Stinger 20» прийнято на зберігання в Тиврівський РВ УМВС України; розпискою ОСОБА_6 від 02.11.2015р., згідно якої він отримав від працівників міліції велосипед марки Ардіс Рокс 24; висновком судово-товарознавчої експертизи № 769 від 31.08.2015 року згідно якої ринкова вартість викраденого у ОСОБА_7 велосипеда марки «AZIMUT Stinger 20» станом на 06.07.2015р. могла становити 2967 грн.; висновком судово-товарознавчої експертизи № 770 від 01.09.2015 року згідно якої ринкова вартість викраденого у ОСОБА_6 велосипеда марки «Аrdis 24 Rocks» станом на 06.07.2015р. могла становити 1132,45 грн. та показаннями потерпілого ОСОБА_6 і свідка ОСОБА_10 .

Потерпілий ОСОБА_6 дав показання про те, що він проживає в АДРЕСА_2 , 07.07.2015 р., вранці, батько його дружини виявив, що в їх спільному гаражі відсутні велосипеди, його та його сина, про що він заявив в міліцію, через 2 тижні один велосипед знайшли в м.Тульчині працівники міліції. Один йому повернули, а іншого не знайшли, тому він звернувся із цивільним позовом. Його тринадцятирічний син дуже переживав, що викрали його велосипед і він також. Другий велосипед він зібрав сам із запчастин і пофарбував, він його оцінив в 6000 грн.

Свідок ОСОБА_10 дала показання про те, що в 2014 році познайомилась із підсудним і підтримували з ним дружні стосунки. Влітку 2015 року, перед св"ятом ОСОБА_14 , вони зустрілись в м. Тульчині і вирішили з ОСОБА_4 і ОСОБА_15 поїхати в смт. Тиврів на річку П.Буг. на відпочинок. Приїхали в смт. Тиврів біля 15 години, а після 19 години вирішили повертатись до Тульчина, вийшли на дорогу, автобусів вже не було. Вова сказав, що зайде до знайомого і попросить велосипеди. Вони всі троє перейшли до автостанції. Вона і ОСОБА_15 залишились, а ОСОБА_16 пішов і повернувся через 10 хвилин, привів 2 велосипеди. Потім він сказав, що зайде ще до знайомого, і попросить третій велосипед, а їх залишив і невдовзі привів третій велосипед. Вони поїхали на ОСОБА_12 і вранці вже були на місці. Велосипеди завели до квартири ОСОБА_4 , його батьків у дома не було.

Суд, дослідивши матеріали кримінального провадження, вислухавши учасників судового провадження, вважає доведеною вину обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст.185 КК України - таємне викрадення чужого майна поєднане з проникненням у інше приміщення;

За ч. 2 ст.185 КК України - таємне викрадення чужого майна, вчинене повторно.

Призначаючи покарання, суд враховує характер та ступінь тяжкості вчинених злочинів, особу обвинуваченого, обставини вчинення злочинів, обставини, що пом`якшують покарання обвинуваченого, до яких суд відносить, що обвинувачений неповнолітній, щиро кається у скоєному, сприяв розкриттю злочинів.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого, по справі не встановлено.

Відповідно до ч.2 ст.65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Враховуючи, що ОСОБА_4 неодноразово судимий, вчиняв правопорушення під час іспитового строку, суд вважає, що його перевиховання і виправлення не можливе без ізоляції від суспільства, а тому обирає йому покарання у виді позбавлення волі з врахуванням вироків Томашпільського районного суду від 26.02.2016 року та вироку Апеляційного суду Вінницької області від 17.03.2016 року.

По справі потерпілим ОСОБА_6 заявлено цивільний позов про відшкодування майнової шкоди: вартості велосипеда із запчастин марки «Шимано» на суму 6000грн. та на відшкодування моральної шкоди в зв"язку із викраденням майна 5000грн.

Обвинувачений ОСОБА_4 цивільний позов потерпілого ОСОБА_6 в частині відшкодування матеріальної шкоди визнав повністю, моральної шкоди частково на 500 гривень.

Відповідно до ст.23 ЦК України, п.9 Постанови Пленуму ВСУ України № 4 від 31.03.1995р. "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" розмір відшкодування моральної шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, з урахуванням в кожному конкретному випадку ступеня вини відповідача та інших обставин справи.

Суд, вважає, що позов в частині відшкодування майнової шкоди підлягає до задоволення повністю.

Враховуючи характер правопорушення, вартість викраденого, глибину душевних страждань потерпілого зв"язку з цим позбавлення його можливості реалізації права власності на викрадене майно, ступінь вини обвинуваченого, його вік, майновий стан, з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення, суд вважає, що позов в частині відшкодування моральної шкоди підлягає до часткового задоволення на суму визнаних вимог 500 грн.
Згідно ст.1179 ЦК України неповнолітня особа у віці від чотирнадцяти до вісімнадцяти років) відповідає за завдану нею шкоду самостійно на загальних підставах.
У разі відсутності у неповнолітньої особи майна, достатнього для відшкодування завданої нею шкоди, ця шкода відшкодовується в частці, якої не вистачає, або в повному обсязі її батьками (усиновлювачами) або піклувальником, якщо вони не доведуть, що шкоди було завдано не з їхньої вини. Обов"язок батьків (усиновлювачів), піклувальника відшкодувати шкоду припиняється після досягнення особою, яка завдала шкоди, повноліття або коли вона до досягнення повноліття стане власником майна, достатнього для відшкодування шкоди.
За таких умов завдана шкода та судові витрати підлягають відшкодуванню (стягненню) з підсудного та субсидіарно з батьків до досягнення повноліття підсудним.
Майнова відповідальність неповнолітніх має свої специфічні риси, обумовлені суб`єктом такої відповідальності - особа, яка не досягла 18 років. Така специфіка передбачена у ч. 2 ст. 1179 ЦК України, відповідно до якої у разі відсутності у неповнолітньої особи майна, достатнього для відшкодування завданої нею шкоди, ця шкода відшкодовується в частці, якої не вистачає, або в повному обсязі її батьками. За своїм характером відповідальність батьків та піклувальників неповнолітнього є додатковою, або субсидіарною. Її суть полягає в тому, що вищезазначені особи відповідають перед потерпілим у тій частині, в якій не можуть відповідати самі неповнолітні через відсутність у них майна, достатнього для відшкодування шкоди.

Оскільки, неповнолітній обвинувачений ОСОБА_4 не працює, будь-яких інших доходів не має, перебуває на утриманні батьків, процесуальні витрати та завдана шкода підлягають стягненню з законного представника обвинуваченого ОСОБА_17 .

Згідно свідоцтва про народження та витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 його батьком є ОСОБА_17 .

Керуючись ст. ст. 349, 368, 392, 395, 485, 488, 496 КПК України,

засудив:
ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст.185, ч.2 ст.185 КК України і призначити покарання:

за ч. 2 ст.185 КК України у виді позбавлення волі строком на 2 (два) роки;

за ч. 3 ст.185 КК України у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки.

На підставі ч. 1 ст.70 КК України шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим призначити ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим враховуючи вирок Томашпільського районного суду Вінницької області від 26.02.2016р., яким ОСОБА_4 засуджено до 5 років позбавлення волі та вирок Апеляційного суду Вінницької області від 17.03.2016р., яким ОСОБА_4 засуджено до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років 1 місяць остаточно призначити ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі на строк п`ять років і один місяць.

Строк відбування покарання ОСОБА_4 обчислювати з дня його затримання з 18.07.2015р.

На підставі ч. 5 ст. 72 КК України зарахувати в строк відбуття покарання ОСОБА_4 строк попереднього ув"язнення в період з 18.07.2015р. по день набрання вироком законної сили з розрахунку 1 день попереднього ув"язнення за 2 дні позбавлення волі.

До набранням вироком законної сили запобіжний захід ОСОБА_4 залишити тримання під вартою.

Стягнути із ОСОБА_4 субсидіарно з ОСОБА_17 в дохід держави витрати за проведення судово- товарознавчих експертиз № 769 від 31.08.2015р. та № 770 від 01.09.2015р. в сумі 613,80грн.

Речові докази велосипед , марки «Аrdis 24 Rocks» залишити ОСОБА_6 ; велосипед , марки «AZIMUT Stinger 20», який знаходиться в кімнаті речових доказів Тиврівського ВП Жмеринського ВП ГУНП , повернути ОСОБА_7 ..

На задоволення цивільного позову стягнути з ОСОБА_4 та ОСОБА_17 жителя АДРЕСА_1 субсидіарно на користь ОСОБА_6 на відшкодування майнової шкоди 6000 грн., на відшкодування моральної шкоди 500 грн.

Апеляційна скарга на вирок може бути подана до Апеляційного суду Вінницької області через Тиврівський районний суд протягом 30-ти днів з дня проголошення, засудженим з моменту вручення копії вироку.

Суддя ОСОБА_18