Справа № 524/8932/15-к
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 березня 2016 року Автозаводський районний суд м. Кременчука Полтавської області в складі:
головуючого - судді ОСОБА_1
з участю секретаря - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
прокурора ОСОБА_4 ,
захисника - адвоката ОСОБА_5 ,
обвинуваченої ОСОБА_6 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кременчуці кримінальне провадження №0002855 відносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Матвіївка Градизького району Полтавської області, громадянки України, українки, освіта середня - спеціальна, заміжня, не працює, пенсіонерка, зареєстрована та проживає АДРЕСА_1 , раніше не судима,
- за ч.1 ст.213 КК України,
встановив:
Відповідно до обвинувального акту від 29.10.2015 року та внесеної органом досудового розслідування підозри по кримінальному провадженню №0002855 відносно ОСОБА_6 за ч.1 ст.213 КК України, у ОСОБА_6 на протязі 2015 року, точної дати в ході досудового розслідування не встановлено, виник умисел, направлений на прийом брухту кольорових та чорних металів на території домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 , власником якої є сама ОСОБА_6 . Не будучи зареєстрованою в установленому законом порядку суб`єктом господарювання, в порушення порядку прийому брухту кольорових та чорних металів, фізичною особою, відомості про яку не включено до переліку господарювання, що здійснюють операції з металобрухтом, ОСОБА_6 встановила на території вказаного домоволодіння напільні механічні ваги, і в подальшому на протязі 2015 року по 16.09.2015 року, шляхом приймання у населення непридатний для прямого використання брухт чорного і кольорового металу, заготовляла його по ціні 2 грн. за 1 кг чорного металу.
В подальшому 16.09.2015 року працівниками Кременчуцького МВ УМВС України в Полтавській області на підставі ухвали Автозаводського райсуду м. Кременчука від 11.09.2015 року було проведено обшук домоволодіння за адресою АДРЕСА_1 . В ході проведеного обшуку було виявлено та вилучено 236 кг металобрухту чорного металу, непридатного для прямого використання, 21 кг брухту кольорового металу, непридатного для прямого використання, ззовні схожого на цілумін; 3,4 кг брухту кольорового металу, непридатного для прямого використання з сріблясто-білим відтінком, зовні схожого на алюміній; ваги напільні механічні, болгарка електрична, записна книжка з записами про здійснення прийому металобрухту, які ОСОБА_6 використовувала, як знаряддя вчинення своєї злочинної діяльності.
Дії ОСОБА_6 органом досудового розслідування були кваліфіковані за ч.1 ст.213 КК України, як здійснення прийому брухту кольорових та чорних металів фізичною особою.
В судовому засіданні ОСОБА_6 вину у вчиненні інкримінованого їй кримінального правопорушення за ч.1 ст.213 КК України не визнала. Суду пояснила, що вона разом з чоловіком ОСОБА_7 та донькою ОСОБА_8 зареєстровані та проживають за адресою АДРЕСА_1 . З квітня 2015 року донька ОСОБА_8 на законних підставах оформила за вище вказаним місцем проживання пункт по прийманню металобрухту, яким вона займалася сама. Дочці інколи допомагав батько, коли необхідно було покласти велику металеву деталь або багато металобрухту на ваги. Донька вела записи у блокноті, сама приймала металобрухт та розраховувалася з відвідувачами. Вона - ОСОБА_6 , ніколи ні у кого не приймала металобрухт на протязі всього часу, оскільки була хвора, мала ряд невиліковних хвороб, не вміла користуватися вагами. Інколи, коли до двору приходили громадяни, що здавали металобрухт, вона кликала доньку або свого чоловіка, які приймали у них металобрухт, записуючи вагу в записну книжку і розраховуючись з ними.
У зв`язку з невизнанням вини в судовому засіданні були досліджені всі докази, надані як стороною обвинувачення, так і стороною захисту.
Так, допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_9 пояснив, що в 2015 році декілька разів здавав металобрухт на приймальному пункті за адресою по АДРЕСА_1 . Весною або влітку 2015 року в нього приймала металобрухт жінка, але це була не ОСОБА_6 16.09.2015 року до обідньої пори він прийшов до вище вказаного приймального пункту здати металобрухт приблизно 5 кг, постукав у двері. Йому відчинив чоловік похилого віку, який прийняв в нього металобрухт та заплатив йому гроші по 2-20 грн. за 1 кг. В цей час до подвір`я зайшли декілька працівників міліції, які провели на подвір`ї буд. АДРЕСА_1 обшук, при якому складався протокол, і він - ОСОБА_9 „ підписав його. ОСОБА_6 в той час на подвір`ї не було і при обшуку вона не була присутня. В нього - ОСОБА_9 , працівниками міліції були вилучені гроші, отримані від продажу металобрухту в сумі 13 грн., які були опечатані працівниками міліції, і до даного часу йому не повернуті. Влітку він також здавав метал в даному пункті прийому, який в нього приймала жінка похилого віку, але точно стверджувати, що це була ОСОБА_6 , він не може. Перед судовим засіданням прокурором йому надавалися протокол його допиту та протокол впізнання по фото для ознайомлення.
Свідок ОСОБА_10 пояснив в судовому засіданні, що в теплу пору року 2015 року, проходячи по вул. Щорса в м. Кременчуці , він був запрошений працівниками міліції понятим при огляді металобрухту в одному будинку приватного сектору, адресу якого не запам`ятав. На подвір`ї приватного будинку знаходилися чоловік похилого віку і жінка, як він впізнав в судовому засіданні - ОСОБА_8 , 3-4 працівника міліції, двоє понятих - він та інший понятий. В їх присутності працівники міліції зважували на вагах металобрухт, який знаходився на подвір`ї домоволодіння, вантажили його на грузовик, вилучали гроші до 20 грн. у чоловіка, який перед цим здав металобрухт. ОСОБА_8 показувала працівникам міліції дозвільні документи на приймання металобрухту. Жінки похилого віку на подвір`ї домоволодіння, він не бачив. При проведені огляду подвір`я проводилася відео зйомка одним з працівників міліції.
Свідок ОСОБА_11 суду показав, що в жовтні 2015 року він був присутнім разом з ОСОБА_10 в якості понятого при проведенні вилучення металобрухту з подвір`я будинку по АДРЕСА_1 , куди їх запросили працівники міліції. На подвір`ї, крім працівників міліції, він бачив чоловіка похилого віку та молоду жінку, яка показувала дозвільні документи на зайняття господарською діяльністю по прийомці металобрухту. Жінку похилого віку на подвір`ї він не бачив. З подвір`я вилучалися металобрухт, ваги, які вантажилися в грузовик. При проведені огляду подвір`я проводилася відео зйомка одним з працівників міліції.
Свідок ОСОБА_12 суду показав, що з вересня 2015 року декілька разів - 2-3 рази, він здавав металобрухт у одному з приватних секторів по АДРЕСА_2 або буд.№8. по 5-10 кг. Йому відчиняла двері на подвір`я жінка, яка питала, чи він не з міліції, і впевнившись, що він не з міліції, приймала в нього металобрухт по 2 грн. ЗО коп. за 1 кг, зважуючи метал на вагах, після чого видавала гроші. На запитання головуючого, чи може він впізнати серед присутніх жінку, яка приймала в нього металобрухт, свідок ОСОБА_12 впевнено вказав на ОСОБА_8 - доньку обвинуваченої ОСОБА_6 .
Свідок ОСОБА_13 показав, що декілька разів він здавав металобрухт на 25 грн. по АДРЕСА_1 на початку літа 2015 року, металобрухт приймала в нього ОСОБА_6 , після чого проводила розрахунок.
В судовому засіданні були допитані свідки захисту, а саме свідок ОСОБА_8 , показала, що зареєстрована та проживає за адресою АДРЕСА_1 разом зі своїми батьками: матір`ю ОСОБА_6 та батьком ОСОБА_7 . З 22.04.2015 року вона, як фізична особа - підприємець оформила всі дозвільні документи на прийом металобрухту за адресою місця свого місця проживання, підготувала на подвір`ї свого домоволодіння місце для приймання, складування металобрухту, придбала напільні механічні ваги для зважування, та сама здійснювала приймання металобрухту, записуючи вагу металу в записну книжку. Іноді їй допомагав при зважуванні важких деталей металу батько. Мати участі в прийманні металу не приймала, оскільки страждала на ряд захворювань і була противником організації цього приймального пункту. Вона могла тільки відчинити двері калитки, коли приходили відвідувачі для здачі металобрухту, та покликати її - ОСОБА_8 , для зважування, сама мати ніколи не зважувала металобрухт і не розраховувалася з відвідувачами. Записи в блокноті іноді вів батько. 16.09.2015 року, коли до їх домоволодіння зайшли працівники міліції з ухвалою Автозаводського райсуду м. Кременчука про проведення обшуку за їх місцем проживання, вона надала слідчому ОСОБА_14 всі дозвільні документи на проведення та здійснення прийому металобрухту за місцем її реєстрації та проживання. Але слідчий після ознайомлення з документами організував завантаження та вивезення з їх подвір`я всього металобрухту, напільних вагів, електричної болгарки, які належали їй. В той день вона дійсно приймала металобрухт у незнайомого їй Часника, який також був затриманий. При проведенні обшуку матері не було, і вона ніколи не здійснювала приймання металобрухту, лише займалася городиною на власному подвір`ї.
Свідок ОСОБА_7 суду пояснив, що він проживає разом зі своєю дружиною ОСОБА_6 та донькою ОСОБА_8 за адресою АДРЕСА_1 . В 2015 році його донька ОСОБА_8 оформила дозвільні документи та ліцензію на зайняття підприємницькою діяльністю по прийманню металобрухту, яку здійснювала сама. Дружина ніколи не займалася прийняттям металобрухту, а він інколи допомагав дочці при зважуванні важких деталей металобрухту та записував інколи вагу металобрухту в записну книжку. 16.09.2015 року за їх місцем проживання проводився на підставі ухвали Автозаводського райсуду м. Кременчука обшук працівниками міліції, при якому, незважаючи на надані працівникам міліції дочкою дозвільних документів на зайняття підприємницькою діяльністю, були вилучені металобрухт, напільні ваги,записник, електрична болгарка. В той день металобрухт дійсно здавав гр.-н Часник - 6 кг на 13 грн. Металобрухт в нього приймала його донька, яка проводила і розрахунок з ним. Дружини в той час вдома не було.
Свідок ОСОБА_15 підтвердив той факт, що він влітку 2015 року до 5 разів здавав металобрухт за адресою АДРЕСА_1 , саме ОСОБА_8 . Ніколи в нього металобрухт не приймала ОСОБА_6 .
В судовому засіданні були досліджені і письмові докази, надані як стороною обвинувачення, так і стороною захисту.
Так, стороною обвинувачення був наданий протокол проведеного 16.09.2015 року обшуку за адресою АДРЕСА_1 , складений слідчим СВ Кременчуцького МВ УМВС України в Полтавській області ОСОБА_16 . Але прочитати зміст даного протоколу суд не мав можливості у зв`язку з незрозумілим почерком слідчого. Запрошений для допиту в якості свідка слідчий ОСОБА_16 в судове засідання не прибув і явка його не була забезпечена прокурором, як стороною обвинувачення. Тому даний протокол суд вважає неналежним доказом, оскільки його неможливо прочитати. Не мав можливість суд допитати в якості свідка спеціаліста ОСОБА_17 , який був присутній при проведенні вище вказаного обшуку за місцем проживання ОСОБА_6 , як спеціаліста, який відповідно до показань понятих проводив відео зйомку і під час обшуку. В протоколі проведеного обшуку не зазначено, яким саме приладом проводилася відео зйомка, чи долучалася вона до протоколу обшуку чи ні, чи є вона доказом, чи ні. В судове засідання сама відео зйомка стороною обвинувачення не була надана для перегляду. Зважування при проведеному обушку металобрухту безпосередньо за місцем знаходження металобрухту не проводилося і в протоколі обшуку вага його не зазначена. Зважування проводилося вже в приміщенні вагової ТОВ «Вторчермет», що видно з протоколу зважування від 16.08.2015 року, де маються виправлення та дописування.
В ході судового слідства захисником обвинуваченої ОСОБА_6 - адвокатом ОСОБА_5 неодноразово заявлялося клопотання про надання для огляду в судовому засіданні речового доказу - записної книжки, вилученої з домоволодіння ОСОБА_6 і долученого в яуості речового доказу до матеріалів кримінального провадження. Але в судове засідання стороною обвинувачення даний речовий доказ, який відповідно до постанови слідчого від 17.09.2015 року про визнання речових доказів, зберігався в камері схову Кременчуцького МВ УМВС України в Полтавській області, так і не був наданий. Не був наданий за відсутністю в матеріалах кримінального провадження, що знаходилися у прокурора-керівника, і протокол огляду даного записника у зв`язку з відсутністю такого проведеного огляду. Тому суд вважає, що дана записна книжка не може являтися доказом, оскільки вона не оглянута, по записам не проводилися ніякі почеркознавчі експертизи, і вона не може підтвердити, що саме рукою ОСОБА_6 робилися в ній записи.
Відповідно до наданих стороною захисту домової книги за адресою АДРЕСА_1 . зареєстровані ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 . Факт реєстрації за даною адресою ОСОБА_8 підтверджений і штампом в паспорті даної особи.
Відповідно до довідки Кременчуцької ОДПІ Головного управління ДФС у Полтавській області ФОП- ОСОБА_8 взята на облік як платник податків 15.04.2015 року за спрощеною системою оподаткування. Стороною захисту крім того, наданий витяг з реєстру платників єдиного податку на ОСОБА_8 , виписка з Єдиного державного реєстру юридичних та фізичних осіб-підприємців, де зазначено, що ФОП- ОСОБА_8 має право займатися видом діяльності - оптова торгівля відходами та брухтом.
В ході надання стороною обвинувачення письмових доказів прокурором були в день допиту свідків ОСОБА_12 та ОСОБА_13 надані протоколи допиту та впізнання, тому суд оцінює їх показання в судовому засіданні критично. Критично оцінює суд і самі протоколи впізнання свідками ОСОБА_12 та ОСОБА_13 впізнання особи, якій вони здавали металобрухт в 2015 році за адресою АДРЕСА_1 , оскільки в протокол вміщені ксерокопії фотознімків чотирьох жінок, які неможливо нормально розгледіти у зв`язку з затемненням фотокопій та їх розмазаністю.
Дослідивши всі надані в судовому засіданні докази як стороною обвинувачення, так і стороною захисту, проаналізувавши їх в сукупності, суд приходить до висновку, що вина ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення за ч.1 ст.213 КК України не доведена.
Надані стороною обвинувачення докази, а саме показання свідків ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_9 , які точно не могли вказати дати прийому в них металобрухту, точну адресу, де вони здавали металобрухт, вагу здаваємого металобрухту, отриману грошову суму за зданий металобрухт, та фактично не могли вказати на особу жінки, яка в них приймала даний металобрухт, суд оцінює критично. Свідки ОСОБА_12 та ОСОБА_9 взагалі вказали, що металобрухт у них приймала не ОСОБА_6 , а інша жінка ОСОБА_8 , яку вони впізнали в залі судового засідання. В судовому засіданні не були надані стороною обвинувачення речові докази для огляду. Надані письмові докази протокол обшуку від 16.09.2015 року, протокол зважування металобрухту від 16.09.2015 року, протоколи пред`явлення особи для впізнання за фотознімками, суд визнає неналежними і недопустимими.
Згідно положень статті 62 Конституції України особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Презумпція невинуватості є одним із основних принципів сучасного кримінального провадження. Окрім того, це положення закріплено в пункті 2 етапі 6 Європейської конвенції про захист прав людини та основних свобод, в якій зазначено, що кожен обвинувачений в скоєнні кримінального правопорушення вважається невинним, до тих пір поки його винність не буде встановлена в законному порядку.
Відповідно до ст.91 КПК України у кримінальному провадженні на ряду з іншими підлягають доказуванню: 1) подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення); 2) винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення. Доказування полягає у збиранні, перевірці та оцінці доказів з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження. Обов`язок доказування обставин, покладається на слідчого, прокурора, потерпілого.
Згідно ч.3 ст. 373 КПК України обвинувальний вирок не може ґрунтуватися на припущеннях і ухвалюється лише за умови доведення в ході судового розгляду винуватості особи у вчиненні кримінального правопорушення.
Суд, виходячи із загальних засад кримінального судочинства: верховенства права, законності, презумпції невинуватості та забезпечення доведеності вини, створивши необхідні умови для реалізації сторонами кримінального провадження їхніх процесуальних прав та обов`язків, оцінивши всі докази в сукупності та встановивши, що під час судового провадження не здобуто та не надано безсумнівних доказів, які б свідчили про вчинення кримінального правопорушення особою ухвалює виправдувальний вирок.
Мотивом ухвалення виправдувального вироку було те, що під час досудового слідства та судового розгляду не доведено того, що кримінальне правопорушення було вчинено.
Суд прийшов до такого висновку виходячи з наступного.
Відповідно до ст.337 КПК України судовий розгляд проводиться лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акту. В обвинувальному акті, складеному слідчим СВ Кременчуцького МВ УМВС України в Полтавській області ОСОБА_18 та затвердженого
29.10.2015 року прокурором м. Кременчука Лукашем зазначено, що ОСОБА_6 своїми умисними діями, що виразилися у здійсненні прийому брухту кольорових та чорних металів, як фізичною особою, вчинила кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.213 КПК України, не уточнивши, що саме, яку норму закону у сфері господарської діяльності порушила ОСОБА_6 . Згідно ст..1 Закону України «Про металобрухт» операціями з металобрухтом / заготівля, переробка, металургійна переробка брухту чорних і кольорових металів. Збирання металобрухту діяльність фізичних або юридичних осіб, пов`язана з переміщенням металобрухту від місця його утворення або знаходження до території розташування спеціалізованих або спеціалізованих металургійних переробних підприємств та їх приймальних пунктів. Заготівля металобрухту це діяльність, пов`язана із збиранням, купівлею, зберіганням та реалізацією металобрухту юридичними або фізичними особами суб`єктами господарювання, які здійснюють операції з металобрухтом. Як встановлено в судовому засіданні за адресою АДРЕСА_1 дійсно мався пункт по прийманню металобрухту. Який організувала донька ОСОБА_6 ОСОБА_8 , яка законним чином оформила даний пункт приймання металобрухту, отримавши дозвільні документи та оформивши ліцензію на даний вид господарської діяльності.
Крім того, суб`єктивна сторона даного злочину характеризується прямим умислом, при цьому умисел особи винної в порушенні порядку здійснення операцій з металобрухтом повинен охоплюватися усвідомленням протиправності здійснення прийому металобрухту фізичними особами.
Згідно ст.368 КПК України суд, ухвалюючи вирок, повинен вирішити зокрема питання, чи містить діяння у якому обвинувачується особа, склад кримінального правопорушення та чи вина обвинувачена у вчиненні цього кримінального правопорушення. Згідно до п.З ч.1 ст.373 КПК України виправдовувальний вирок ухвалюється у разі, якщо не доведено, що в діянні обвинуваченої особи є склад кримінально правопорушення.
У відповідності з п.23 постанови Пленуму Верховного суду України «Про виконання судами України законодавства і постанов Пленуму Верхового суду України з питань судового розгляду кримінальних справ і постановлення вироку» №5 від 29.06.1990 року (з подальшими змінами), всі сумніви щодо доведеності обвинувачення, якщо їх неможливо усунути, повинні тлумачитись на користь підсудного. Коли зібрані у справі докази не підтверджують обвинувачення і всі можливі збирання додаткових доказів вичерпані, суд зобов`язаний постановити виправдовувальний вирок.
Відповідно до ст..46 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та ст..2 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» рішення Європейського суду з прав людини є обов`язковими для виконання Україною.
Висновки і аргументи Європейського суду з прав людини повністю співпадають з відповідними положеннями національного законодавства Кримінально-процесуального закону України та Конституції України, і зокрема си.62, згідно якої особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Обвинувачення не може ґрунтуватися на припущенням. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
Таким чином, проаналізувавши фактичні обставини кримінально провадження відносно обвинувачення ОСОБА_6 за ч.1 ст.213 КК України, досліджені судом докази, суд приходить до висновку, що в діях ОСОБА_6 , яка не приймала сама металобрухт, а цим займалася її донька, яка мала всі дозвільні документи, і тому, діяльність по прийому металобрухту була законною, визнати ОСОБА_6 невинуватою у вчиненні вказаного кримінального правопорушення за ч.1 ст.213 КК України, та виправдати її у зв`язку з відсутністю в її діях даного складу кримінального правопорушення.
Долю речових доказів в даному кримінальному провадженні вирішити відповідно до ст.100 КПК України, повернувши брухт з чорного та кольорового металу, електричну болгарку, напільні ваги, записну книжку - власнику, ОСОБА_8 .
Керуючись ст.ст. 373,374 КПК України , суд -
УХВАЛИВ:
ОСОБА_6 визнати невинуватою у пред`явленому їй обвинуваченні за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.213 КК України і виправдати за відсутністю в її діях складу кримінального правопорушення за ч.1 ст.213 КК України.
Речові докази: брухт з чорного та кольорового металу, електричну болгарку, напільні ваги записну книжку - повернути власнику ОСОБА_8 ..
Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Полтавської області через Автозаводський районний суд м. Кременчука протягом ЗО днів з дня його проголошення.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченій та прокурору.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію даного вироку.
Суддя: