АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
21 червня 2016 р. м. Чернівці

колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Чернівецької області у складі:

Головуючого ОСОБА_1
суддів ОСОБА_2
ОСОБА_3
за участю секретаря
судових засідань ОСОБА_4
розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001131 від 13.04.2015 року щодо

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, з неповною вищою освітою, одруженого, працюючого адміністратором в кафе «Кент» в м. Чернівці, уродженця м. Чернівці, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, -

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.119 КК України, -

за апеляційними скаргами обвинуваченого ОСОБА_5 та представника потерпілої ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 на вирок Шевченківського районного суду м. Чернівців від 19 квітня 2016 року,

за участю прокурора ОСОБА_8 , обвинуваченого ОСОБА_5 , захисника обвинуваченого ОСОБА_9 , потерпілих ОСОБА_10 , ОСОБА_6 , ОСОБА_11 , , -
В С ТА Н О В И Л А:
Вироком Шевченківського районного суду м. Чернівців від 19 квітня 2016 року, ОСОБА_5 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.119 КК України та призначено йому покарання у виді обмеження волі на строк 3 (три) роки 6 (шість) місяців.

До вступу вироку в законну силу, залишено ОСОБА_5 раніше обраний запобіжний захід у виді застави.

Провадження № 11-кп/794/211/16 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_12
Категорія ч.1 ст. 119 КК України Доповідач: ОСОБА_1
Після набрання вироком законної сили та затримання ОСОБА_5 для відбування призначеного за вироком покарання, визначено повернути заставодавцю внесену ним заставу.

Цивільний позов потерпілих ОСОБА_6 , ОСОБА_11 , ОСОБА_10 залишено без розгляду на підставі п.5 ч.1 ст. 207 ЦПК України, зв`язку з подачею позивачами заяви про залишення позову без розгляду.

Прийнято відмову прокурора від заявленого цивільного позову та провадження в цій частині закрито на підставі п.3. ч.1 ст. 205 ЦПК України, внаслідок добровільного відшкодування.

Вирішено питання пов`язані з речовими доказами.

На вказаний вирок суду 1-ї інстанції, обвинуваченим ОСОБА_5 та представником потерпілої ОСОБА_6 адвокатом ОСОБА_7 подано апеляційні скарги.

Обвинувачений ОСОБА_5 у апеляційній скарзі просить змінити вирок щодо нього в частині призначеного покарання, застосувавши ст.ст. 69, 75, 76 КК України. Зазначає, що при призначенні покарання районний суд, не достатньо врахував дані що характеризують його особу, те, що він щиросердечно розкаявся у вчиненому, активно сприяв розкриттю злочину, повністю відшкодував потерпілим заподіяні злочином матеріальні збитки та вибачився перед ними, раніше до кримінальної відповідальності не притягався, має постійне місце проживання та роботи, одружений і дружина є вагітною.

У своїй апеляційній скарзі представник потерпілої вказує на те, що обвинувачення за ч.1 ст. 119 КК України не відповідає фактичним обставинам. Вважають, що у діях засудженого ОСОБА_5 вбачаються ознаки більш тяжкого кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, а прокурор відмовився змінювати обвинувачення, що і призвело, на їх думку, до постановлення незаконного вироку.

За таких обставин, просить вирок Шевченківського районного суду м.Чернівців від 19 квітня 2016 року щодо ОСОБА_5 за ч.1 ст.119 КК України скасувати і постановити виправдувальний, копію якого направити до прокуратури Чернівецької області для внесення до ЄРДР відомостей про вчинення ОСОБА_5 за наведених обставин кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КК України.

Інших апеляційних скарг від учасників судового провадження не надходило.

Згідно вироку районного суду, 12.04.2015 року, приблизно о 23.30 год., ОСОБА_5 , знаходячись по АДРЕСА_2 , в ході словесної суперечки з ОСОБА_13 , діючи умисно, бажаючи заподіяти легкі тілесні ушкодження, і через свою злочинну недбалість, не передбачаючи можливість отримання потерпілим ОСОБА_13 тяжких тілесних ушкоджень та його смерті, хоча повинен був і міг передбачити їх настання, кулаком правої руки наніс потерпілому один удар в область обличчя, заподіявши ОСОБА_13 тілесне ушкодження у вигляді рани на верхній губі, яке відноситься до легких тілесних ушкоджень і в причинному зв`язку з фактом настання смерті не перебуває.

Внаслідок удару, нанесеного ОСОБА_5 в обличчя потерпілому, ОСОБА_13 втратив рівновагу та впав спиною на проїжджу частину дороги, вдарившись потиличною частиною голови об дорожнє покриття, отримав тілесні ушкодження у вигляді:

- синця по хребтовій лінії в проекції шостого грудного хребця, який має ознаки легких тілесних ушкоджень та в причинному зв`язку з фактом настання смерті не перебуває;

- рани у потиличній ділянці дещо зліва на рівні потиличного бугра;

- крововиливи у м`які тканини волосяної частини голови у потиличній ділянці зліва;

- перелом потиличної кістки зліва з переходом на основу черепа;

- субарахноїдальні крововиливи: у лобній ділянці справа;

- у ділянці мозочка та довгастого мозку субарахноїдальні та внутрішньо-мозкові крововиливи;

- забій речовини головного мозку у правій лобній долі;

тобто тілесні ушкодження, які мають ознаки тяжких тілесних ушкоджень, за критерієм «Небезпека для життя», та знаходяться в причинному зв`язку з фактом настання смерті ОСОБА_13 , який будучи госпіталізованим до лікарні швидкої медичної допомоги, ІНФОРМАЦІЯ_2 помер, внаслідок відкритого зламу кісток склепіння черепа із забою речовини головного мозку.

До початку судового розгляду надійшли заяви (клопотання) від потерпілих ОСОБА_6 , ОСОБА_10 у власних інтересах та інтересах малолітньої ОСОБА_14 та неповнолітнього ОСОБА_15 , а також потерпілої ОСОБА_11 про те, що вони претензій матеріального і морального характеру не мають, примирилися з обвинуваченим та не заперечують проти застосування ст. 46 КК України та закриття кримінального провадження.

Крім цього, апеляційному суду представником потерпілої ОСОБА_7 та потерпілою ОСОБА_6 подано заяви у яких вони відмовляються від апеляційної скарги та просили залишити її без розгляду, а розглянути клопотання про звільнення від відповідальності на підставі ст. 46 КК України, у зв`язку з примиренням та закрити провадження.

У судовому засіданні в апеляційному суді, до початку апеляційного розгляду обвинувачений ОСОБА_5 , у порядку ст. 403 КПК України, змінив свою апеляційну скаргу, вказавши на те, що примирився з потерпілими, повністю відшкодував їм шкоду, а тому просив звільнити його від кримінальної відповідальності та закрити кримінальне провадження з цієї підстави.

Заслухавши суддю-доповідача, який доповів зміст оскаржуваного вироку суду, обвинуваченого та потерпілих які просили застосувати вимоги ст. 46 КК України оскільки матеріальну та моральну шкоду відшкодовано і вони примирилися, та просили провадження закрити у зв`язку з примиренням, прокурора, який не заперечив проти звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності та закриття кримінального провадження, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи клопотання, надавши слово усім учасникам з приводу такої позиції, колегія суддів вважає, що обвинуваченого слід звільнити від кримінальної відповідальності, а провадження з цих підстав закрити.

Приходячи до такого висновку, колегія суддів виходить із наступного.

Відповідно до вимог ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судове рішення в межах апеляційної скарги.

Частиною 2 статті 403 КПК України передбачено, що особа яка подала апеляційну скаргу, має право відмовитися від неї до закінчення апеляційного розгляду.

Представник потерпілого може відмовитися від апеляційної скарги за згодою потерпілого.

Колегією суддів роз`яснено наслідки відмови від апеляційної скарги та закриття апеляційного провадження в цій частині, а також з`ясовано думку інших учасників провадження з цього питання.

Прийнявши відмову від апеляційної скарги представника потерпілої ОСОБА_7 , апеляційний суд не наводить доводів на підтвердження чи спростування висновків районного суду заперечених у такій апеляційній скарзі та не перевіряє їх.

Зважаючи на наведене, обставини вчиненого та доведеність винуватості ОСОБА_5 у необережному вбивстві, а також кваліфікація його дій за ч.1 ст. 119 КК України учасниками провадження не оспорюється, а тому колегія суддів вважає вину ОСОБА_5 доведеною.

Під час апеляційного розгляду обвинуваченим було змінено свої апеляційні вимоги, щодо необхідності застосування ст. 46 КК України та закриття кримінального провадження, крім цього, потерпілими було заявлено клопотання про закриття кримінального провадження у зв`язку з примиренням у порядку ст.46 КК України.

Вказаною статтею передбачено, що особа, яка вперше вчинила злочин невеликої тяжкості або необережний злочин середньої тяжкості, крім корупційних злочинів, звільняється від кримінальної відповідальності, якщо вона примирилася з потерпілим та відшкодувала завдані нею збитки або усунула заподіяну шкоду.

Згідно з ч. 1 ст. 285 КПК України особа звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

У Постанові Пленуму Верховного суду України № 12 «Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності» від 23.12.2005 року вказано, що примирення винної особи з потерпілим (потерпілими) належить розуміти як акт прощення її ним (ними) в результаті вільного волевиявлення, що виключає будь-який неправомірний вплив, незалежно від того, яка зі сторін була ініціатором, та з яких мотивів.

Звільнення винної особи від кримінальної відповідальності та закриття справи у зв`язку з примиренням із потерпілим можливе тільки в разі відшкодування завданих збитків або усунення заподіяної шкоди.

За наявності передбачених у ст. 46 КК підстав звільнення особи від кримінальної відповідальності є обов`язковим та здійснюється виключно судом під час попереднього та судового розгляду справи, апеляційного, касаційного провадження, тобто незалежно від стадії судового розгляду.

У п. 16. 18 цієї Постанови зазначено, що встановивши обставини, що дають підстави для закриття справи (з урахуванням доводів, наведених в апеляції), суд повинен їх дослідити і в разі згоди особи ухвалити рішення про її звільнення від кримінальної відповідальності.

Суди апеляційної інстанцій можуть скасувати судове рішення і звільнити особу від кримінальної відповідальності на підставі як матеріалів, що надійшли із суду нижчого рівня, так і нових, поданих учасниками судового розгляду або витребуваних цими судами.

Апеляційними судом встановлено, що ОСОБА_5 , обвинувачується у вчиненні необережного злочину середньої тяжкості (відповідно до ст. 12 КК України), притягається до кримінальної відповідальності вперше, що підтверджується Вимогою ДІТ УМВС України (т.1 а.к.п. 191), не заперечив того факту, що діяння яке поставлено йому за провину, дійсно мало місце і він винуватий в його вчиненні, щиро а не уявно розкаявся у вчиненому.

При цьому апеляційним судом встановлено добровільність позицій усіх потерпілих (дружини ОСОБА_10 в своїх інтересах та інтересах дітей, матері ОСОБА_6 та сестри ОСОБА_11 ) та їх дійсне примирення із обвинуваченим, а також те, що вони запевнили суд про те, що як матеріальну так і моральну шкоду їм відшкодовано, претензій до обвинуваченого не мають, пробачили його.

Обвинуваченому ОСОБА_5 додатково роз`яснено право на звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку з примиренням та отримано його згоду на таке звільнення (у порядку ст. 285- 286 КПК України).

Крім того ч.4 ст.56 КПК України передбачено, що на всіх стадіях кримінального провадження потерпілий має право примиритися з підозрюваним, обвинуваченим. У передбачених законом України про кримінальну відповідальність та цим Кодексом випадках примирення є підставою для закриття кримінального провадження.

Зазначене у своїй сукупності дає підстави для застосування ст. 46 КК України та звільнення обвинуваченого ОСОБА_5 від кримінальної відповідальності за вчинення ним кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 119 КК України.

Відповідно до п.1 ч.2 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається судому зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Статтею 417 КПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції, встановивши обставини, передбачені статтею 284 цього Кодексу, скасовує обвинувальний вирок чи ухвалу і закриває кримінальне провадження.

З огляду на наведене, колегія суддів вважає, що клопотання потерпілих підлягає задоволенню і відповідно до вимог ст. 417 КПК України, у порядку п.5 ч.1 ст. 407 КПК України вирок суду відносно ОСОБА_5 підлягає скасуванню з закриттям кримінального провадження.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 284, 285-286, 403, 404, 407, 417- 419 КПК України, колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Чернівецької області, -

У Х В А Л И Л А:
Прийняти відмову представника потерпілої ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 від поданої апеляційної скарги.

Змінену апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_16 , а також клопотання потерпілих про звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку з їх примиренням та закриття кримінального провадження задовольнити.

Вирок Шевченківського районного суду м. Чернівців від 19 квітня 2016 року скасувати.

ОСОБА_16 на підставі ст. 46 КК України звільнити від

кримінальної відповідальності у зв`язку з примиренням винного з потерпілими.

На підставі п.1 ч.2 ст. 284 КПК України кримінальне провадження щодо ОСОБА_5 за ч.1 ст. 119 КК України закрити у зв`язку із звільненням обвинуваченого від кримінальної відповідальності.

Скасувати раніше обраний ОСОБА_16 запобіжний захід у виді застави та повернути внесену ним 08.05.2015 року об 11 год. 09 хв. на рахунок Шевченківського районного суду м. Чернівців в ТУ ДСА у Чернівецькій області заставу в розміні 25 000 (двадцять п`ять тисяч) грн. (Т.2 а.к.п. 118)

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з моменту її проголошення.

Головуючий ОСОБА_1
Судді ОСОБА_2
ОСОБА_3