АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Справа №619/5705/14-к Головуючий 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження №11кп/790/839/16 Доповідач: ОСОБА_2
Категорія: ч.1 ст.115 КК України
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

7 червня 2016 р. м. Харків

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Харківської області у складі:

Головуючого - судді ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі - ОСОБА_5
за участю прокурора - ОСОБА_6 ,

захисника - ОСОБА_7 ,

обвинуваченого - ОСОБА_8 ,

потерпілого - ОСОБА_9

розглянувши у відкритому судовому засіданні м. Харкова кримінальне провадження за апеляційною скаргою потерпілого на вирок Дергачівського районного суду Харківської області від 1 жовтня 2015 року,

В С Т А Н О В И Л А:
Вказаним вироком,

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець с. Довжик Золочівського району Харківської області, громадянин України, не працюючий, не одружений, раніше не судимий, який мешкав за адресою: АДРЕСА_1 , засуджений за ч.1 ст.115 КК України до 13 років позбавлення волі.

Присуджено стягнути з ОСОБА_8 на користь держави судові витрати за проведення експертиз в сумі 1831 грн. 26 копійок.

Як встановив суд, біля 16 години 28 серпня 2009 року ОСОБА_8 перебуваючи в будинку ОСОБА_10 за адресою: АДРЕСА_2 вжив спиртні напої, після чого покинув зазначене домоволодіння.

Приблизно о першій годині 29 серпня 2009 року, ОСОБА_8 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння прийшов до себе додому на АДРЕСА_1 , де між ним та його батьком - ОСОБА_11 виникла сварка, під час якої у ОСОБА_8 на підставі особистих неприязних стосунків виник умисел на навмисне вбивство батька.

Для цього, ОСОБА_8 , наявною в домоволодінні скляною вазою наніс батькові, що лежав у ліжку 2 удари по голові, від чого останній втратив свідомість, а потім взявши в домоволодінні ніж - наніс ним потерпілому 23 удари по різних частинах тіла.

Зазначеними діями потерпілому ОСОБА_11 спричинені колото-різані поранення грудної клітини з пошкодженням внутрішніх органів, пошкодження кінцівок, а також відкрита черепно-мозгова травма у вигляді забою головного мозку з розривом твердої та м`якої мозкових оболонок, розможження речовини головного мозку, масивні крововиливи в м`які покрови правої тім`яної області.

Внаслідок зазначеного пошкодження в області голови ОСОБА_11 помер на місці, а обвинувачений переконавшись в смерті останнього покинув місце скоєння злочину.

В апеляційній скарзі потерпілий ОСОБА_9 вважає висновок суду про винність ОСОБА_8 у скоєнні вищезазначеного вбивства правильним, однак, посилаючись на тяжкість злочину вважає призначене винному покарання необґрунтовано м`яким, просить вирок суду скасувати і постановити свій вирок, яким призначити ОСОБА_8 покарання 15 років позбавлення волі.

У запереченнях на апеляційну скаргу потерпілого, обвинувачений посилається на зацікавленість останнього отримати спадщину після смерті батька і відповідно на призначенні ОСОБА_8 більш суворого покарання, тому просить апеляційну скаргу потерпілого залишити без задоволення.

Заслухавши доповідь судді, вислухавши пояснення потерпілого, який підтримав свою апеляційну скаргу, пояснення прокурора, обвинуваченого і його захисника про законність та обґрунтованість вироку, обговоривши наведене та перевіривши матеріали кримінального провадження, колегія суддів прийшла до наступного висновку.

Викладені у вироку висновки про винність ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.115 КК України при обставинах, вказаних у вироку суду, ґрунтуються на зібраних у провадженні доказах, відповідають фактичним обставинам кримінального провадження, будь-ким не оскаржуються і відповідно до ст.404 КПК України колегією суддів не перевіряються.

При призначенні ОСОБА_8 покарання, районний суд відповідно до вимог ст.65 КК України, правильно врахував ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відноситься до категорії особливо тяжких злочинів, особу винного, не працював, зазначений злочин скоїв у стані алкогольного сп`яніння, і з урахуванням усіх обставин справи, призначив обвинуваченому покарання позбавлення волі у межі, ближчій до максимального розміру санкції ч.1 ст. 115 КК України.

Районний суд правильно врахував, що ОСОБА_8 за місцем проживання характеризується посередньо, раніше не судимий, на обліку у лікаря психіатра не перебуває, тому призначив йому не максимально можливе за санкцією ч.1 ст.115 КК України покарання, яке є необхідним та достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів.

З наведених підстав, колегія суддів погоджується з строком призначеного ОСОБА_8 і не вбачає підстав для скасування вироку за доводами апеляційної скарги обвинуваченого.

Оскільки вироком суду ОСОБА_8 було призначено покарання 13 років позбавлення волі і він до 7 червня 2016 року тримався під вартою в якості запобіжного заходу, то відповідно до ч.5 ст.72 КК України, у строк відбутого ОСОБА_8 покарання необхідно зарахувати час його тримання під вартою в якості запобіжного заходу з 29 серпня 2009 року по 7 червня 2016 року включно, із розрахунку 1 день тримання під вартою за 2 дні позбавлення волі, що на 7 червня 2016 року становить час 13 років 7 місяців і 14 днів і свідчить про відбуття призначеного йому покарання.

Зважаючи на наведене, ОСОБА_8 , на підставі ч.ч.2 і 3 ст.534 КПК України підлягає звільненню з під варти негайно в залі судового засідання у зв`язку з відбуттям призначеного покарання.

Керуючись ст.ст. 404, 405, п.1 ч.1 ст.407, 419 КПК України, колегія суддів,

П О С Т А Н О В И Л А:

Вирок Дергачівського районного суду Харківської області від 1 жовтня 2015 року щодо ОСОБА_8 залишити без зміни, а апеляційну скаргу потерпілого без задоволення.

Відповідно до ч.5 ст.72 КК України зарахувати ОСОБА_8 у строк відбутого покарання час тримання під вартою в якості запобіжного заходу з 29 серпня 2009 року по 7 червня 2016 року включно із розрахунку 1 день тримання під вартою за 2 дні позбавлення волі.

У зв`язку з відбуттям покарання ОСОБА_8 з під варти звільнити негайно в залі судового засідання.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Головуючий

Судді