Справа № 175/848/16-к
Провадження № 1-кп/175/42/16

Вирок

Іменем України

22 березня 2016 року

Дніпропетровський районний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

за участю: секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні у смт. Ювілейне кримінальне провадження № 0000171 відносно

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився у м. Кривий Ріг Дніпропетровської області, там же проживаючого за місцем реєстрації у АДРЕСА_1 , громадянина України, з середньою технічною освітою, одруженого, військовослужбовця за мобілізацією, старшого солдата в/ч № НОМЕР_1 ,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.3 ст.407 КК України,

встановив:

02 квітня 2014 року наказом № 72 (по стройовій частині) командира військової частини НОМЕР_1 старшого солдата ОСОБА_5 з 01 квітня 2014 року зараховано до списків особового складу військової частини, а наказам № 73 від 03 квітня 2014 року призначено на посаду старшого стрільця 3 відділення 3 стрілецького взводу 8 стрілецької роти 3 стрілецького батальйону (ВОС 100868П) цієї військової частини.

Старший солдат ОСОБА_6 відповідно до вимог ст.ст.9, 11, 12, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України як військовослужбовець зобов`язаний суворо дотримуватись у своїй службовій діяльності вимог законів України, Статутів Збройних Сил України, бути взірцем виконання службового обов`язку, свято і непорушно додержуватися Конституції України, виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг завдань, доручених йому за посадою.

02 червня 2014 року старший солдат ОСОБА_6 звернувся до медичного пункту військової частини НОМЕР_1 зі скаргами на стан здоров`я, у зв`язку з чим командуванням військової частини НОМЕР_1 йому було надано звільнення терміном на одну добу з розташування навчального центру військової частини НОМЕР_1 , що дислокується у АДРЕСА_2 , куди він повинен був прибути зі звільнення 03 червня 2014 року та приступити до виконання службових обов`язків.

Однак, як 03 червня 2014 року так і у подальшому старший солдат ОСОБА_6 , усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, діючи з метою тимчасово ухилитися від проходження військової служби у військовій частині НОМЕР_1 , умисно не з`явився вчасно на службу до навчального центру військової частини НОМЕР_1 без поважних причин тривалістю понад один місяць, свої службові обов`язки не виконував, час проводив на власний розсуд, не приймаючи мір для повернення до військової частини НОМЕР_1 та про своє місцезнаходження до органів військового чи цивільного управління не заявляв.

Лише 23 лютого 2016 року старший солдат ОСОБА_6 був доставлений до військової прокуратури ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Таким чином, у період з 03 червня 2014 року по 23 лютого 2016 року старший солдат ОСОБА_6 не з`явився вчасно на службу до військової частини НОМЕР_1 без поважних причин тривалістю понад один місяць.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 свою провину визнав повністю і пояснив, що за обставин, зазначених у обвинувальному акті він дійсно понад один місяць знаходився поза межами військової частини НОМЕР_1 , оскільки в цей час опікувався малолітнім сином, який постійно хворіє бронхітом. У вчиненому злочині щиросердно кається і просить суворо не карати.

Його провина у вчиненні вказаного судом діяння підтверджується доказами, дослідженими судом за згодою сторін у порядку, визначеному ч.3 ст.349 КПК України.

Переконавшись у правильному розумінні обвинуваченим змісту обставин інкримінованого йому діяння і добровільності його позиції, суд дійшов висновку про те, що за вказаних у обвинувальному акті обставин було вчинено кримінальне правопорушення, в якому обвинувачується ОСОБА_6 , і це кримінальне правопорушення вчинено саме ним, й суд його умисні дії кваліфікує за ч.3 ст.407 КК України як нез`явлення вчасно на службу без поважних причин тривалістю понад один місяць, вчинене військовослужбовцем (крім строкової служби).

При визначенні виду й міри покарання суд враховує характер і ступінь тяжкості скоєного злочину, обставини справи й особу ОСОБА_5 , - раніше не судимий і не притягався до кримінальної відповідальності, за місцем проживання характеризується задовільно, має сім`ю і на утриманні малолітнього сина ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , на обліку у лікарів нарколога і психіатра не перебуває.

Обставинами, що пом`якшують покарання, суд визнає щиросердне каяття, активне сприяння органу досудового розслідування у розкритті злочину і наявність на утриманні малолітньої дитини.

Обставин, що обтяжують покарання, суд не вбачає.

Виходячи із загальних засад призначення покарання, передбачених ст.ст.50, 65 КК України, з урахуванням обставин справи і даних про особу ОСОБА_5 , його ставлення до наслідків вчиненого злочину, який відповідно ч.3 ст.12 КК України віднесений до злочинів середньої тяжкості, суд, при наявності декількох обставин, що пом`якшують покарання та відсутності обставин, що обтяжують покарання, вважає можливим призначити мінімальне покарання, передбачене санкцією ч.3 ст.407 КК України, з випробуванням на підставі ст.75 КК України, вважаючи, що таке покарання буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження нових злочинів.

З огляду на це підстав для призначення реального покарання, про що у судових дебатах просив прокурор, суд не вбачає.

Керуючись ст.ст.369, 374, 376 КПК України, суд
ухвалив:

ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.3 ст.407 КК України і піддати кримінальному покаранню у виді позбавлення волі строком 2 (два) роки.

На підставі ст.75 КК України звільнити обвинуваченого ОСОБА_5 від відбування призначеного покарання за умови, що на протязі одного року іспитового строку він не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.

На підставі пунктів 2, 3, 4 ч.1 ст.76 КК України зобов`язати обвинуваченого ОСОБА_5 не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції, періодично з`являтися для реєстрації до кримінально-виконавчої інспекції за місцем свого проживання і повідомляти цю інспекцію про зміну місця проживання і роботи.

На вирок сторонами може бути подана апеляція до апеляційного суду Дніпропетровської області через Дніпропетровський районний суд протягом 30 діб з моменту його проголошення.

Суддя ОСОБА_1