Справа №489/4362/16-к 07.10.2016

АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
07 жовтня 2016 року м. Миколаїв
Апеляційний суд Миколаївської області у складі колегії суддів судової палати у кримінальних справах:
головуючої ОСОБА_1
суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3
за участі секретаря ОСОБА_4
Підозрюваний ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Миколаєва, одружений, має неповнолітню дитину, проживає АДРЕСА_1 , раніше неодноразово судимий.
Підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ст.ст. 15 ч.3, 185 ч. 2 КК України
Учасник судового провадження:
прокурор ОСОБА_6 .
Короткий зміст вимог апеляційної скарги підозрюваного.
Скасувати ухвалу слідчого судді. Постановити нову ухвалу. Застосувати запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.
Короткий зміст судового рішення суду 1 інстанції.
_____________________________________________________________
провадження № 11-сс/784/411/16 слідчий суддя ОСОБА_7
категорія: оскарження доповідач в апеляційній інстанції
запобіжного заходу ОСОБА_1
Узагальнені доводи підозрюваного ОСОБА_5 .
Вказує, що під час досудового розслідування з 19.08.2016 р. по 26.09.2016 р. з`являвся за викликами слідчого. Останній раз не з`явився через потребу у медичній допомозі, що підтверджено довідкою лікаря та про що слідчого попередив.
Зазначає, що слідчим суддею при застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не враховано наявність на його утримання малолітньої дитини, 2005 року народження та місця постійного проживання. Посилається, що працює неофіційно та матеріально забезпечує родину. Його заробіток є єдиним джерелом доходів родини у зв`язку з тим, що дружина доглядає за малолітньою дитиною та своєю бабусею-інвалідом.
Встановлені судом 1 інстанції обставини.
ОСОБА_5 підозрюється в тому, що 19.08.2016 р., приблизно о 04 год. 00 хв., знаходячись поблизу будинку № 40/1 по вул. Г. Свиридова в м. Миколаєві, діючи повторно, намагався таємно викрасти з автомобіля марки «Шевроле Авео» державний реєстраційний номер НОМЕР_1 належне ОСОБА_8 майно. Однак, не довів злочин до кінця з причин, що не залежали від його волі, оскільки був затриманий працівниками поліції.
19.08.2016 р. ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ст.ст. 15 ч.3, 185 ч.2 КК України.
Рішення про застосування ОСОБА_5 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, слідчий суддя умотивував тим, що ОСОБА_9 обґрунтовано підозрюється у вчиненні вказаного злочину проти власності, який вчинив протягом невідбутої частини покарання за попереднім вироком. Раніше неодноразово судимий за вчинення аналогічних злочинів. Не має постійного місця роботи. Наведене дає достатні підстави вважати про існування ризику вчинення ним інших кримінальних правопорушень (п.5 ч.1 ст. 177 КПК України). Пославшись на обставини з числа передбачених ст. 178 КПК України, суд також дійшов висновку, що більш м`який запобіжний захід ніж тримання під вартою не забезпечить запобіганню вказаного ризику.
Встановлені судом апеляційної інстанції обставини.
Заслухавши доповідь судді, заперечення прокурора ОСОБА_6 на апеляційну скаргу, який вважав про відсутність підстав для скасування ухвали слідчого судді, вивчивши матеріали кримінального та судового провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги підозрюваного в її межах, суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
При застосуванні підозрюваному ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою слідчим суддею додержані вимоги ст.ст. 177, 178, 183, 194 КПК України.
В апеляційній скарзі підозрюваний ОСОБА_5 не заперечує наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ним злочину, передбаченого ст.ст. 15 ч.3, 185 ч. 2 КК України та встановлений ризик вчинення інших кримінальних правопорушень. Ним порушується питання про застосування більш м`якого запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту.
За такого, враховуючи визначені ст. 404 ч.1 КПК України межі апеляційного розгляду, оскаржувана ухвала переглядається лише в частині обґрунтованості висновків слідчого судді про недостатність застосування підозрюваному більш м`яких запобіжних заходів для запобігання встановленому ризику.
Матеріали кримінального провадження свідчать, що підозрюваний ОСОБА_5 протягом 2001-2012 років неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності та має 8 непогашених судимостей за злочини проти власності. Останнім вироком Заводського районного суду м. Миколаєва від 22.02.2012 р. його засуджено за ст. 185 ч.2 КК України із застосуванням ст. 70 ч.4 КК України на 6 років 2 місяці позбавлення волі. Звільнено 24.09.2015 р. умовно-достроково на 1 рік 3 місяці 23 дня. У даному кримінальному провадженні він підозрюється у вчиненні злочину 19.08.2016 р. - протягом невідбутої частини покарання за вказаним вироком суду.
За місцем проживання ОСОБА_5 характеризується задовільно. Помічений у спілкуванні з особами, які вживають наркотичні речовини.
Після повідомлення 19.08.2016 р. ОСОБА_5 про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ст.ст. 15 ч.3, 185 ч.2 КК України, він не з`явився на виклик слідчого за повісткою на 02.09.2016 р.. За вказаною ним адресою місця проживання АДРЕСА_2 , був відсутній, про що свідчить рапорт слідчого від 05.09.2016 р.
12.09.2016 р. слідчим суддею Ленінського районного суду м. Миколаєва розглянуто клопотання слідчого в порядку ст.ст. 188, 189 КПК України та надано дозвіл на затримання ОСОБА_5 з метою його приводу для участі в розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Через переховування підозрюваного від органів досудового розслідування було оголошено його розшук та зупинено досудове розслідування постановою слідчого від 12.09.2016 р.
В подальшому 26.09.2016 р. слідчим суддею прийнято рішення про застосування підозрюваному запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Вказане спростовує твердження апелянта про його належну процесуальну поведінку до вирішення питання про застосування запобіжного заходу. Звернення ОСОБА_5 до лікаря 26.09.2016 р. мало місце після оголошення його розшуку і не впливає на сутність його процесуальної поведінки.
Враховуючи наведені дані про особу ОСОБА_5 , його процесуальну поведінку, відсутність постійного місце роботи, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком слідчого судді про недостатність застосування підозрюваному ОСОБА_5 більш м`яких запобіжних заходів ніж тримання під вартою для запобігання встановленому ризику.
Слідчим суддею приймалося до уваги наявність у підозрюваного постійного місця проживання та міцних соціальних зв`язків. В цій частині зроблено вірний висновок, що ці обставини не стримали його від вчинення нового злочину.
Це стосується й наявності на його утримання малолітньої дитини, про що зазначає апелянт.
Є непереконливими твердження апелянта про те, що він один матеріально забезпечує родину з огляду на відсутність у кримінальному провадженні будь-яких відомостей про його працевлаштування після звільнення з місць позбавлення волі, хоча б неофіційне.
Суд апеляційної інстанції зважує на те, що досудове розслідування кримінального провадження поновлено 26.09.2016 р. Строк досудового розслідування продовжено до 3-х місяців, тобто, до 30 листопада 2016 року.
Таким чином, визначений слідчим суддею строк тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_5 застосовано у межах строку досудового розслідування.
За такого, відсутні підстави для скасування оскаржуваної ухвали за наведених апелянтом мотивів.
Керуючись ст.ст. 405, 407, 422, 424, 532 КПК України, суд
П О С Т А Н О В И В:
Ухвалу слідчого судді Ленінського районного суду м. Миколаєва від 26 вересня 2016 року про застосування ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на строк до 25 листопада 2016 р., - залишити без змін, а апеляційну скаргу підозрюваного ОСОБА_5 без задоволення.
Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
Головуюча:
Судді: