АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/774/1296/16 Справа № 205/2304/16-к Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - ОСОБА_2

У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
09 серпня 2016 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді - ОСОБА_2

суддів - ОСОБА_3

- ОСОБА_4

за участю

секретаря судового засідання - ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку дистанційного судового провадження в режимі відеоконференції матеріали судового провадження за апеляційною скаргою засудженого

ОСОБА_6 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Комсомольське Старобешевського району Донецької області, громадянина України, такого, що відбуває покарання у виді позбавлення волі,

на ухвалу Ленінського районного суду міста Дніпропетровськ від 01 квітня 2016 року, якою йому відмовлено у задоволенні клопотання про зарахування строку попереднього ув`язнення в строк відбутого покарання,

за участю

прокурора - ОСОБА_7

засудженого - ОСОБА_6 (в режимі відеоконференції)

В С Т А Н О В И Л А:
Ухвалою Ленінського районного суду міста Дніпропетровськ від 01 квітня 2016 року відмовлено у задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_6 про зарахування йому строку попереднього ув`язнення у строк відбутого покарання.

В обґрунтування прийнятого рішення суд першої інстанції послався на те, що попереднє ув`язнення в кримінальному провадженні до ОСОБА_6 не застосовувалося.

В апеляційній скарзі засуджений ОСОБА_6 просить скасувати ухвалу суду першої інстанції, у зв`язку із незастосуванням Закону України про кримінальну відповідальність, та постановити ухвалу, якою зарахувати йому строк попереднього ув`язнення в строк невідбутого покарання відповідно до вимог ч. 5 ст. 72 КК України.

Вимоги своєї апеляційної скарги засуджений обґрунтовує тим, що Великоновосілківським районним судом Донецької області від 12 листопада 2013 року його засуджено за ст. 395 КК України та призначено покарання із застосуванням ст. 71 КК України до 1 року 7 місяців позбавлення волі, а тому до строку відбутого покарання має бути зараховано період його попереднього ув`язнення і в тому кримінальному провадженні, проте судом першої інстанції не розглянуто та не перераховано строк попереднього ув`язнення відносно невідбутого покарання за попереднім вироком.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, доводи зсудженого, який вимоги своєї апеляційної скарги підтримав у повному обсязі, думку прокурора, який вважав, що вимоги апеляційної скарги засудженого є необґрунтовані, тому просив рішення суду першої інстанції залишити без змін, дослідивши матеріали судового провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів апеляційного суду дійшла висновку про те, що вимоги апеляційної скарги засудженого ОСОБА_6 задоволенню не підлягають з наступних підстав.

У відповідності до ст. 1 Закону України "Про попереднє ув`язнення" попереднє ув`язнення є запобіжним заходом, який у випадках, передбачених Кримінальним процесуальним кодексом України, застосовується щодо підозрюваного, обвинуваченого (підсудного) та засудженого, вирок щодо якого не набрав законної сили.

Відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України зарахування судом строку попереднього ув`язнення у разі засудження до позбавлення волі в межах того самого кримінального провадження, у межах якого до особи було застосовано попереднє ув`язнення, провадиться з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Згідно із п. 2 розділу II "Прикінцеві положення" Закону України "Про внесення зміни до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання" від 26.11.2015 № 838-VIII цей Закон застосовується до всіх осіб, щодо яких на момент набрання чинності цим Законом набрав законної сили обвинувальний вирок, покарання за яким не відбуте повністю.

Таким чином, зарахуванню підлягає лише час попереднього ув`язнення в даному кримінальному провадженні до набрання чинності вироком суду.

З матеріалів провадження вбачається наступне.

Вироком Великоновосілківського районного суду Донецької області від 14 січня 2011 року ОСОБА_6 засуджений за вчинення злочину, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, до 5 років позбавлення волі з конфіскацією майна. З місць позбавлення волі ОСОБА_6 звільнився 30 січня 2012 року умовно-достроково на 1 рік 6 місяців 21 день згідно постанови Селідівського міського суду Донецької області від 20 січня 2012 року.

Вироком Великоновосілківського районного суду Донецької області від 12 листопада 2013 року, за яким ОСОБА_6 відбуває покарання у виді позбавлення волі, його засуджено за ст. 395 КК України та призначено йому покарання у вигляді одного місяця арешту.

На підставі ст. ст. 71,72 КК України до призначеного покарання, частково у вигляді 1 року 6 місяців позбавлення волі, приєднано невідбуте покарання за вироком Великоновосілківського районного суду Донецької області від 14 січня 2011 року, переведено один місяць арешту в один місяць позбавлення волі, остаточно призначено покарання у вигляді 1 року 7 місяців позбавлення волі з відбуванням покарання у кримінально-виконавчій установі.

Згідно розпорядження зазначений вирок набрав законної сили 13 грудня 2013 року.

Згідно протоколу 01 листопада 2015 року ОСОБА_6 було затримано в порядку виконання вироку Великоновосілківського районного суду Донецької області від 12 листопада 2013 року.

Отже, судом першої інстанції обґрунтовано встановлено, що до засудженого ОСОБА_6 попереднє ув`язнення в даному кримінальному провадженні не застосовувалося, оскільки він був затриманий після набрання законної сили вироком суду, ухваленим стосовно нього.

Доводи засудженого щодо зарахування йому в строк невідбутого покарання відповідно до вимог ч. 5 ст. 72 КК України періоду його попереднього ув`язнення в іншому кримінальному провадженні колегія суддів вважає необґрунтованими, оскільки у разі засудження особи, яка була попередньо ув`язнена, зарахуванню підлягає лише час попереднього ув`язнення в межах того самого кримінального провадження, у межах якого до особу засуджено.

За таких обставин, колегія суддів апеляційного суду вважає, що суд першої інстанції обґрунтовано дійшов висновку про те, що відсутні підстави для задоволення клопотання засудженого ОСОБА_6 , а тому відсутні підстави для задоволення вимог його апеляційної скарги.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів
П О С Т А Н О В И Л А:
Вимоги апеляційної скарги засудженого ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Ухвалу Ленінського районного суду міста Дніпропетровськ від 01 квітня 2016 року, якою ОСОБА_6 відмовлено у задоволенні клопотання про зарахування строку попереднього ув`язнення в строк відбутого покарання, залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді: