Справа № 629/5691/14-к
Номер провадження № 1-кп/629/16/16
У Х В А Л А

13 травня 2016 року Лозівський міськрайонний суд Харківської області в складі: головуючого судді ОСОБА_1 , суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , за участю секретаря ОСОБА_4 , прокурора ОСОБА_5 , захисника ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Лозова, Харківської області питання доцільності продовження строку тримання під вартою обвинуваченій:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженці м. Лозова, Харківської області, громадянці України, з середньо освітою, не заміжньої, не працюючої, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , яка фактично мешкала за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимої, відносно якої обрана міра запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

В провадженні Лозівського міськрайонного суду Харківської області знаходиться кримінальне провадження у відношенні ОСОБА_7 обвинуваченої у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України.

Відносно обвинуваченої ОСОБА_7 ухвалою слідчого судді Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 27.10.2014 року було обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, який в подальшому ухвалами суду продовжувався.

05.06.2016 року спливає шістдесят днів раніше обраного строку запобіжного заходу - тримання під вартою обвинуваченій по справі.

В судовому засіданні прокурор ОСОБА_5 , з урахуванням закінчення обвинуваченій строку тримання під вартою заявив клопотання про продовження раніше обраного строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, посилаючись на відсутність підстав для скасування або зміни обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та вказав на наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.

Потерпіла та її представник підтримали думку прокурора.

Обвинувачена ОСОБА_7 залишила дане питання на розсуд суду.

Захисник обвинуваченої адвокат ОСОБА_6 вказала на відсутність підстав для продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та заявила клопотання про зміну запобіжного заходу на домашній арешт, вказав на те, що прокурором не обґрунтовано клопотання про продовження запобіжного заходу, не вказано неможливості обрання до обвинуваченої більш м`якого запобіжного заходу, не доведено ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, обвинувачена має постійне місце мешкання, тобто має міцні соціальні зв`язки, а тому слід змінити запобіжний захід у відношенні її підзахисної на домашній арешт.

Заслухавши думку осіб, які беруть участь у справі, перевіривши матеріали справи, суд дійшов наступних висновків.

Згідно ст. 29 Конституції України ніхто не може бути арештованим або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 Конституції України, чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України, а згідно до ч. 5 ст. 9 КПК України кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Відповідно до ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а також практики Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках та за встановленою процедурою.

Відповідно до ч. 3 ст. 331 КПК України, незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акту.

Згідно пунктів 1 і 5 ч. 1 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим, покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; продовжити кримінальне правопорушення, у якому він обвинувачується.

Відповідно до ч. 2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Строк дії ухвали слідчого судді, суду про тримання під вартою або продовження строку тримання під вартою, відповідно до ч. 1 ст. 197 КПК України не може перевищувати шістдесяти днів.

При вирішенні питання доцільності продовження строку тримання під вартою відносно обвинуваченої судом встановлено, що органом досудового розслідування ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою відповідає характеру та тяжкості діяння, яке їй інкримінується, відповідає особі обвинуваченої та позбавляє їй можливості перешкодити інтересам правосуддя, зокрема, і ухиленню від суду. Тому суд вважає, що зазначені обставини можуть бути достатніми причинами разом з іншими для продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою (рішення ЄСПЛ від 12.03.2013 року у справі «Волосюк проти України»). Крім того, обвинувачена будучи працездатною особою не працювала, що свідчить про відсутність у неї міцних соціальних зв`язків.

Підстави, за яких судом було застосовано до обвинуваченої запобіжний захід у вигляді тримання під вартою та обставини, які при цьому враховувались не змінились, а ризики не зменшились, а тому продовження обвинуваченій строку тримання під вартою є виправданим.

З огляду на викладене, суд не вбачає підстав для зміни міри запобіжного заходу, оскільки скасування чи зміна запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на інший, не пов`язаний з позбавленням волі, може призвести до спроб переховування від суду, а тому, залишає незмінним запобіжний захід у вигляді тримання під вартою та продовжує строк тримання під вартою обвинуваченій до 11 липня 2016 року, вважаючи жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених ч. 1 ст. 176 КПК України, таким, що не може запобігти вищевказаним ризикам.

Крім того, практика Європейського суду з прав людини свідчить про те, що рішення суду повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, в тому числі і потерпілих, що вимагає більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства з боку особи, яка обвинувачується у вчиненні протиправного діяння.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 110, 177, 178, 314, 315, 369-372 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Задовольнити клопотання прокурора Лозівської місцевої прокуратури Харківської області ОСОБА_5 .

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Лозова, Харківської області, зареєстрованій за адресою: АДРЕСА_1 , яка фактично мешкала за адресою: АДРЕСА_2 , обвинуваченій у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України продовжити дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, на строк, до шістдесяти днів, тобто до 11 липня 2016 року в умовах Харківської установи виконання покарань управління Державної пенітенціарної служби України в Харківській області (№ 27).

Відлік строку продовження дії існуючого запобіжного заходу рахувати з дня винесення ухвали, а саме з 13 травня 2016 року.

У задоволенні клопотання захисника ОСОБА_6 про зміну запобіжного заходу відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя ОСОБА_1

Судді: ОСОБА_2

ОСОБА_3