печерський районний суд міста києва
У Х В А Л А
Іменем України
01 червня 2016 року Печерський районний суд м. Києва в складі:

головуючої судді ОСОБА_1

за участю секретаря ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

провівши підготовче судове засідання на підставі обвинувального акту у кримінальному провадженні № 0001500, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 24.11.2014, за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 366, ст. 340 КК України , -

В С Т А Н О В И В :
В провадження суду надійшов вказаний обвинувальний акт. Прокурор в підготовчому судовому засіданні просив призначити судовий розгляд на підставі вказаного обвинувального акту, вважаючи наявними для цього всі підстави відповідно до КПК України.

Обвинувачений заперечував проти призначення судового розгляду на підставі обвинувального акту та просив його повернути прокурору, вважаючи обвинувальний акт таким, що не відповідає вимогам ст. 291 КПК України.

Суд, вислухавши думку сторін кримінального провадження, додатково вивчивши в нарадчій кімнаті обвинувальний акт, долучені до нього розписки про вручення його копій стороні захисту, та реєстр матеріалів досудового розслідування, приходить до наступного висновку.

Дане кримінальне провадження підсудне Печерському районному суду м. Києва відповідно до ст. ст. 32, 33 КПК України.

Підстав для закриття кримінального провадження, передбачених п.п. 4-8 ч.1 або ч.2 ст. 284 КПК України або зупинення провадження, немає.

Угода в даному кримінальному провадженні станом на день проведення підготовчого судового засідання, не укладалась.

Між тим, частиною 2 ст. 291 КПК України визначено перелік відомостей, які мають бути зазначені в обвинувальному акті. Зокрема обвинувальний акт повинен містити виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.

Згідно з п. 13 ч. 1 ст. 3 КПК України обвинувачення - твердження про вчинення певною особою діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, висунуте в порядку, встановленому цим Кодексом.

Процесуальним рішенням, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування, відповідно до положень ч. 4 ст. 110 КПК України, є обвинувальний акт, який повинен відповідати вимогам, передбаченим ст. 291 цього Кодексу.

Проте, як вбачається з матеріалів кримінального провадження, обвинувальний акт не відповідає вимогам ст. 291 КПК України, оскільки не містить формулювання обвинувачення відповідно до положень закону.

Зміст формулювання обвинувачення відносно ОСОБА_4 зводиться виключно до обвинувачення останнього у вчиненні злочину, передбаченого ст. 366 КК України, натомість як останній обвинувачується в тому числі й за ст. 340 КК України, об`єктивна сторона якого в направленому на адресу суду обвинувальному акті не розкрита. Так, формулюючи обвинувачення ОСОБА_4 за ст. 340 КК України, в обвинувальному акті сторона обвинувачення зазначає, що як наслідок проведення громадянами авто-походу, ОСОБА_4 склав завідомо неправдиві офіційні документи рапорти, які слугували одним з головним доказів вини потерпілих у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 122-2 КУпАП, що в подальшому унеможливило б прийняття участі означеними громадянами у проведенні мирних акцій автопротесту, чим незаконно перешкодив у проведенні демонстрації.

Під перешкоджанням слід розуміти будь-яке діяння, спрямоване на створення перепон або обмежень з метою недопущення організації або проведення зборів, мітингів, вуличних походів і демонстрацій. Воно може виражатися як в дії (незаконна заборона службовою особою проведення будь-якої з названих акцій), так і в бездіяльності (наприклад, незаконне ненадання службовою особою приміщення для проведення зборів тощо).

Способами перешкоджання можуть бути винесення рішення про заборону їх проведення, погроза застосування до їх організаторів чи учасників насильства або фактичне його застосування, спроба підкупу організаторів відповідного заходу чи їх обман тощо

Між тим, виходячи з фактичних обставин, викладених в обвинувальному акті та викладеного формулювання обвинувачення, сама демонстрація, в перешкоджанні проведення якої ОСОБА_4 обвинувачується, була проведена без будь яких дій з боку ОСОБА_4 по її перешкоджанню.

Таким чином, в направленому на адресу суду обвинувальному акті, формулювання обвинувачення відносно ОСОБА_4 за ст. 340 КК України, в якому б містились дані щодо події кримінального, правопорушення наслідків та інших даних із зазначенням часу, місця, форми вини і мотивів, способу вчинення , не зазначене, що в свою чергу суперечить положення ч.3 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, відповідно до яких кожний обвинувачений у вчиненні кримінального правопорушення має щонайменше такі права: а) бути негайно і детально поінформованим зрозумілою для нього мовою про характер і причини обвинувачення, висунутого проти нього.

Та істотно порушує право обвинуваченого на захист та права потерпілих на розгляд справи в розумні строки.

Таким чином, суд приходить до висновку про невідповідність обвинувального акту вимогам ст. 291 КПК України.

Відповідно до положень ст. 314 КПК України, суд в підготовчому судовому засіданні вправі повернути обвинувальний акт прокурору, якщо він не відповідає вимогам закону.

На підставі викладеного суд вважає за доцільне повернутий означений акт прокурору у зв`язку із його невідповідністю вимогам ст. 291 КПК України.

Повертаючи обвинувальний акт прокуророві з означених підстав, суд також вважає необхідним звернути увагу на наступне. Відповідно до ст. 291 КПК України, реєстр матеріалів досудового розслідування є невід`ємною частиною обвинувального акту та повинен відповідати положенням ст. 109 КПК України.

Ст. 109 КПК України визначає, що реєстр матеріалів досудового розслідування складається слідчим або прокурором і надсилається до суду разом з обвинувальним актом. Реєстр матеріалів досудового розслідування повинен містити:

1) номер та найменування процесуальної дії, проведеної під час досудового розслідування, а також час її проведення;

2) реквізити процесуальних рішень, прийнятих під час досудового розслідування;

3) вид заходу забезпечення кримінального провадження, дату і строк його застосування.

Як вбачається з розділу 1 долученого до обвинувального акту реєстру матеріалів досудового розслідування (далі Реєстр) «Проведені в ході досудового розслідування процесуальні дії», в ньому вказані ксерокопії документів (п.9-14), що не відповідає п. 1 ч.2 ст. 109 КПК України.

Розділ 3 реєстру матеріалів досудового розслідування, долучений до даного обвинувального акту , всупереч положень ст. 109 КПК України не містить даних щодо заходів забезпечення кримінального провадження, які застосовані в ході досудового розслідування, а в графі «вид заходу» містить дані щодо наявності ксерокопій ухвал слідчих суддів та ксерокопій різного роду клопотань сторони обвинувачення.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 291, 293, 314 КПК України, -

У Х В А Л И В :
Обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0001500, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 24.11.2014, за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 366, ст. 340 КК України повернути прокурору.

Ухвала може бути оскаржена протягом 7 днів до Апеляційного суду м. Києва через Печерський районний суд м. Києва.

Суддя ОСОБА_1