Справа № 372/2166/16-к
Провадження 1-кп-150/16
У Х В А Л А
12 вересня 2016 року Обухівський районний суд Київської області в складі:
головуючого судді: ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2
за участю прокурора: ОСОБА_3
потерпілої ОСОБА_4
захисників ОСОБА_5 , ОСОБА_6
обвинуваченого ОСОБА_7
розглянувши у підготовчому судовому засіданні в приміщенні Обухівського районного суду Київської області обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0000803 від 06 липня 2015 року по обвинуваченню ОСОБА_7 у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.129 КК України,-

ВСТАНОВИВ:
15 серпня 2016 року до Обухівського районного суду Київської області з прокуратури Обухівського району надійшов даний обвинувальний акт.
Ухвалою судді від 19.08.2016 року призначено підготовче судове засідання по вищевказаному кримінальному провадженню відповідно до вимог ч.1 ст.314 КПК України.
В підготовчому судовому засіданні прокурор просив призначити кримінальне провадження до судового розгляду, оскільки обвинувальний акт відповідає вимогам КПК України.
Потерпіла підтримала думку прокурора.
Захисник ОСОБА_6 заперечив проти думки прокурора, просив повернути обвинувальний акт прокурору, посилаючись на порушення процесуального законодавства при його оформленні, зокрема дата внесення відомостей до ЄРДР раніше подій у вчиненні яких обвинувачується ОСОБА_7 , відсутність місця народження потерпілої, відсутність відомостей щодо розміру шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, відсутність викладу фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими і наявність замість визначеного п.5 ч.1 ст.291 КПК України формулювання підозри та виклад фактичних обставин справи. Крім того, стороні захисту не було надано запиту на відкриття матеріалів, які мають значення доказів у даному кримінальному провадженні. В обвинувальному акті також безпідставно зазначено захисників у даному кримінальному провадженні.
Обвинувачений та захисник ОСОБА_5 підтримали клопотання захисника ОСОБА_6 , заперечили проти призначення справи до розгляду.
Заслухавши думки учасників кримінального провадження, вивчивши обвинувальний акт, суд приходить до наступного висновку.
Відповідно до ч.4 ст.110 КПК України обвинувальний акт є процесуальним документом, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування. Обвинувальний акт повинен відповідати вимогам, передбаченим ст.291 КПК України, яка, в свою чергу, містить вичерпний перелік відомостей, які повинен містити обвинувальний акт і вони є обов`язковими для їх виконання слідчим і прокурором.
Згідно п.13 ч.1 ст.3 КПК України обвинувачення це твердження про вчинення певною особою діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, висунуте в порядку, встановленому цим Кодексом.
Згідно п.5 ч.2 ст.291 КПК України обвинувальний акт має містити такі відомості: виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.
Проте, як вбачається з матеріалів кримінального провадження, при складанні обвинувального акту не було дотримано зазначених вимог закону.
Так, обвинувальний акт не містить належним чином сформульованого обвинувачення. В даному обвинувальному акті зазначені лише фактичні обставини, які встановлені слідчим під час досудового розслідування, однак всупереч вимогам кримінального процесуального закону ОСОБА_7 фактично не висунуто обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення із викладом детальних обставин інкримінованого злочину. Зокрема, у розділі «Формулювання обвинувачення» обвинувального акту викладення цього формулювання починається словами «Досудовим розслідуванням встановлено, що…»
В обвинувальному акті в супереч п.3 ч.2 ст.291 КПК України не міститься даних про місце народження потерпілої, а дата внесення відомостей до ЄРДС передує даті подій, які інкримінуються обвинуваченому, що є істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону та права обвинуваченого на захист.
Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року проголошено право кожного на розгляд його справи незалежним і безстороннім судом, визначеним законом, який встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Зазначена норма імплементована у національне законодавство України й міститься у статті 21 КПК України.
Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Європейський суд з прав людини у постанові в справі «Абрамян проти Росії» від 9 жовтня 2008 р., зазначив, що у тексті підпункту «а» п.3 ст.6 Конвенції вказано на необхідність приділяти особливу увагу роз`ясненню «обвинувачення» особі, стосовно якої порушено кримінальну справу. Деталі вчинення злочину можуть відігравати вирішальну роль під час розгляду кримінальної справи, оскільки саме з моменту доведення їх до відома підозрюваного він вважається офіційно письмово повідомленим про фактичні та юридичні підстави пред`явленого йому обвинувачення.
З аналізу вказаних норм вбачається, що для призначення справи до судового розгляду суд повинен пересвідчитись у доведенні до відома підозрюваного деталей вчинення інкримінованого злочину в передбаченій законом формі. Тільки у такому випадку будуть дотримані засади кримінального провадження, в тому числі й забезпечення права на захист, а судовий розгляд буде справедливим.
Суд, не оцінюючи доведеність обвинувачення, а лише перевіряючи його з приводу виконання вимог п.5 ч.2 ст.291 КПК України, з метою забезпечення права обвинуваченого знати в чому його обвинувачують, констатує, що воно є неконкретним і не містить, як того вимагає п.5 ч.2 ст.291 КПК України, відомостей щодо всіх складових злочину.
Зазначені вище встановлені в підготовчому судовому засіданні обставини вказують на наявність суттєвих порушень КПК України, які допущені прокурором на стадії направлення обвинувального акту до суду, що унеможливлює належне проведення судового розгляду.
Відповідно до п.3 ч.3 ст.314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти рішення про направлення обвинувального акту прокурору, якщо він не відповідає вимогам цього Кодексу.
Враховуючи вищевикладене суд приходить до висновку про необхідність повернення обвинувального акту прокурору для виконання вимог діючого кримінального процесуального законодавства.
Разом з тим, суд не погоджується з доводами захисту про безпідставне зазначення захисників у обвинувальному акті як порушенням вимог ст.291 КПК України. В обвинувальному акті також зазначено, що шкода кримінальним правопорушенням не заподіяна. А доводи захисту щодо ігнорування прокурором вимог ч.6 ст.290 КПК України процесуально можливо оцінити лише при розгляді кримінального провадження по суті.
Керуючись ст.ст. 291, 314, 315 КПК України, суд, -
УХВАЛИВ:
Обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за за №0000803 від 06 липня 2015 року по обвинуваченню ОСОБА_7 у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.129 КК України повернути прокурору.
Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку через Обухівський районний суд Київської області протягом семи днів з дня її проголошення.
Суддя: