Дата документу Справа № 317/3823/15-к
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/778/1367/16 Головуючий в 1-й інстанції ОСОБА_1
Єдиний унікальний № 317/3823/15-к
Категорія ст. 407 ч. 3 КК України Доповідач в 2-й інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
26 вересня 2016 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Запорізької області у складі суддів:

головуючого ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні, в апеляційному порядку матеріали кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за № 0000126 відносно
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Арциз Одеської області, громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого;
за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 407 КК України;
за участю: прокурора ОСОБА_7 , захисника ОСОБА_8 , обвинуваченого ОСОБА_6 ,
за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 на вирок Запорізького районного суду Запорізької області від 16 червня 2016 року,
в с т а н о в и л а:
в апеляційній скарзі захисник ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 посилаючись на суворість покарання зазначає, що суд безпідставно не застосував до обвинуваченого положення ст. 69 КК України, не врахувавши показання останнього стосовно перебування у пригніченому психологічному стані після повернення з місць проведення антитерористичної операції, а також залишення військової частини з усного дозволу командира та неповернення до неї вчасно через необхідність надання допомоги тяжко хворій матері.
Тому захисник просить вирок суду першої інстанції змінити і пом`якшити ОСОБА_6 покарання за ч. 3 ст. 407 КК України до 2 років позбавлення волі та на підставі ст. 75 КК України звільнити останнього від відбування покарання з випробуванням строком на 1 рік.
Заслухавши доповідь судді про сутність судового рішення та аргументи скарги; в судових дебатах: захисника та обвинуваченого, зокрема і в останньому слові, які підтримали апеляційну скаргу, прокурора, який вважав, що судове рішення слід залишити без змін; перевіривши матеріали провадження, колегія суддів доходить висновку, що апеляційна скарга захисника ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 задоволенню не підлягає, з огляду на наступне.

Вироком Запорізького районного суду Запорізької області від 16 червня 2016 року ОСОБА_6 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 407 КК України і призначено покарання у виді 3 років позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_6 звільнено від відбування покарання з випробуванням строком на 1 рік та покладено обов`язки, передбачені ст. 76 КК України.
Згідно зі змістом оскаржуваного судового рішення, відповідно до Указу виконуючого обов`язки Президента України від 17.03.2014 року № 303/2014 «Про часткову мобілізацію», ОСОБА_6 призвано за мобілізацією 28.04.2014 року ІНФОРМАЦІЯ_2 .

З 28 серпня 2014 року солдат ОСОБА_6 зарахований до списків особового складу військової частини - польова пошта НОМЕР_1 , яка дислокується на навчальному полігоні « ІНФОРМАЦІЯ_3 » у Запорізькому районі Запорізької області, на посаду заступника командира роти військової частини польова пошта НОМЕР_1 .

25 вересня 2014 року під час перевірки наявності особового складу було виявлено відсутність у військовій частині польова пошта НОМЕР_1 , старшого лейтенанта ОСОБА_6 . В свою чергу останній діючи на порушення статутних вимог, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх діянь, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, з метою тимчасово ухилення від проходження військової служби 25 вересня 2014 року самовільно без поважних причин залишив розташування військової частини польова пошта НОМЕР_1 , яка дислокується на навчальному полігоні « ІНФОРМАЦІЯ_3 » у Запорізькому районі Запорізької області, та проводив час на власний розсуд, не приймаючи мір для повернення до військової частини, про своє місцезнаходження до органів військового чи цивільного управління не заявляв, внаслідок чого ухилився від проходження служби до 10 листопада 2015 року.

ВинуватістьОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, при обставинах вказаних у вироку суду першої інстанції, підтверджується показаннями самого обвинуваченого в судовому засіданні, де він повністю визнавав себе винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 407 КК України, а тому, враховуючи позицію обвинуваченого та відсутність заперечень з боку інших учасників судового провадження, місцевий суд на підставі ч. 3 ст. 349 КПК України, визнав недоцільним дослідження доказів щодо фактичних обставин провадження, які ніким не заперечувалися, у тому числі і обвинуваченим.
Судом першої інстанції діїОСОБА_6 правильно кваліфіковано за ч. 3 ст. 407 КК України.

Згідно до вимог ч. 1 ст. 69 КК України призначення основного покарання більш м`якого ніж передбачено законом, можливо за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного.

При розгляді кримінального провадження достатніх підстав для застосування відносно обвинуваченого ОСОБА_6 положень ст. 69 КК України, місцевим судом не встановлено і в апеляційній скарзі не приведено.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_6 місцевим судом було враховано, що останній повністю визнав вину у вчиненому кримінальному правопорушенні, щиро розкаявся у скоєному, активно сприяв розкриттю злочину, раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, позитивно характеризується під час проходження військової служби, обставини, що обтяжують покарання відсутні, а тому суд призначив йому близьке до мінімального покарання у виді позбавлення волі, передбачене санкцію ч. 3 ст. 407 КК України.

Враховуючи вищевказане, колегія суддів не вбачає правових підстав для застосування відносно обвинуваченого ОСОБА_6 положень ст. 69 КК України, зокрема, і у зв`язку з тим, що суд не врахував надання останнім допомоги тяжко хворій матері, оскільки тривалість ухилення останнього від військової служби (понад 1 року) під час антитерористичної операції не настільки істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого ним злочину.

Керуючись ст. ст. 404, 407 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:
апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 залишити без задоволення, а вирок Запорізького районного суду Запорізької області від 16 червня 2016 року відносно ОСОБА_6 , без зміни.
Ухвала Апеляційного суду Запорізької області набирає законної сили з моменту її оголошення, проте може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з часу її оголошення.

Судді: