Придніпровський районний суд м.Черкаси
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 699/268/15-к

Провадження 1-кп/711/100/16

27 травня 2016 року

Придніпровський районний суд м. Черкаси в складі:

головуючого: судді ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

при секретарі ОСОБА_4 ,

за участі прокурора ОСОБА_5 , обвинуваченого ОСОБА_6 , захисника ОСОБА_7 , перекладача ОСОБА_8 ,

під час судового засідання по кримінальному провадженні № 0000027 за звинуваченням ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в скоєнні злочинів, відповідальність за які передбачена ч.1 ст. 258-3, ч.1 ст. 263, ч.1 ст. 263-1 КК України, суд

встановив:

ОСОБА_6 обвинувачується в участі і сприянні діяльності терористичної організації, носінні і зберіганні без передбаченого законом дозволу вогнепальної зброї та боєприпасів, в незаконній переробці вогнепальної зброї.

Під час дослідження доказів обвинуваченим заявлено клопотання про визнання недопустимою постанови слідчого ОСОБА_9 від 12.01.2015 р. про перекваліфікацію дій підозрюваного з ч.1 ст. 111 на ч.1 ст. 258-3 КК України, тому що ця постанова не відповідає вимогам, встановленим п.3 ч.5, ч.6 ст. 110 КПК України; про визнання недопустимими відомостей, викладених 05.01.2015 р. в Єдиному реєстрі досудових розслідувань (ЄРДР) про відсутність у ОСОБА_6 передбаченого законом дозволу на право зберігання і носіння зброї (карабіна «Сайга-МК» і пістолета «Маузер»), оскільки у нього є такий дозвіл; про визнання недопустимими доказів, пов`язаних із вилученою у нього зброєю, тому що слідчим порушено порядок огляду вилученої зброї і такий огляд проведено без понятих; про визнання недопустимим доказу висновку фоноскопічної експертизи, тому що інформація з транспортних телекомунікаційних систем, яка була предметом експертного дослідження, була отримана з порушенням положень ст.ст. 246, 263, 268 КПК України, а висновки експертизи ґрунтуються на припущеннях; про визнання недопустимим доказом інформації, отриманої слідчим з його ноутбука, тому що ця інформація є конфіденційною і отримана без згоди власника і без ухвали слідчого судді.

Вислухавши думку учасників судового провадження, суд приходить до наступного.

Згідно із частиною другою ст. 84 КПК України процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.

Статтею 358 вказаного Кодексу передбачено право учасників судового провадження після пред`явлення документа для ознайомлення просити суд виключити із числа доказів документ, якщо він викликає сумнів у його достовірності, і вирішувати справу на підставі інших доказів або призначити експертизу цього документа.

З цього випливає, що огляд документа дає змогу перевірити його достовірність шляхом дослідження тексту, підписів, печаток та штампів на ньому.

Поняття документа закріплене в ст. 99 КПК України, згідно з якою документом є письмовий або оформлений іншим способом акт, що містить у собі певну інформацію, зміст якої має відношення до кримінального провадження. Документи можуть містити дані, зафіксовані за допомогою різних знаків букв, цифр; це можуть бути плани, схеми, креслення. Документами можуть бути матеріали фото- й кінозйомки, аудіо- і відеозаписи й інші носії інформації, отримані у встановленому законом порядку. Найчастіше як документ використовуються різні папери, які видаються установами, підприємствами, організаціями й у яких викладені або засвідчені певні відомості. Офіційні документи повинні мати необхідні реквізити дату, підписи, печатки.

Оцінка документів проводиться за загальними правилами оцінки доказів. Насамперед потрібно перевірити, чи належним органом або особою виданий документ, чи оформлений він належним чином (якщо це офіційний документ чи є на ньому підписи, печатка й інші необхідні реквізити). Перевіряється також дійсність документа, для чого в необхідних випадках може бути призначено експертизу. Зміст документа зіставляється з іншими доказами по справі.

Виключення документа із числа доказів як недостовірного не слід плутати з визнанням доказів недопустимими, що передбачено ст.ст.86-89 КПК України.

В даному конкретному випадку обвинувачений, посилаючись на ч.3 ст. 358 КПК України, просив суд визнати недопустимими доказами постанову слідчого про перекваліфікацію дій підозрюваної особи, а також внесені відомості до ЄРДР.

Названі стороною захисту процесуальні документи не є доказами взагалі і документами як доказами зокрема, а є процесуальним рішенням, передбаченим ст. 110 КПК України, та формою реалізації процесуального рішення про початок досудового розслідування, передбаченого ст. 214 КПК України. Постанова слідчого (прокурора) є процесуальним документом, який в розумінні поняття документа як джерела доказу не є спеціально створеними з метою збереження інформації матеріальними об`єктами, які містять зафіксовані за допомогою письмових знаків, звуку, зображення тощо відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

Таким чином, визнання процесуальних рішень уповноваженої особи у формі постанови, а також внесення відомостей в ЄРДР недопустимими доказами або виключення їх із числа доказів як недостовірних, законодавством не передбачено, тому суд відмовляє в задоволенні вказаної частини клопотання.

Що стосується іншої частини клопотання, пов`язаної з визнанням допустимості (недопустимості) доказів, то суд у відповідності з положеннями ч. 1 ст. 89 КПК України вирішить це питання під час оцінки всіх доказів в їх сукупності в нарадчій кімнаті під час ухвалення судового рішення, про що суд неодноразово вказував стороні захисту, оскільки на даний час ознак очевидної недопустимості таких доказів не встановлено.

Керуючись ст.ст. 7, 89, 350, 358 КПК України, суд

у х в а л и в :

Відмовити в задоволенні клопотання підсудного ОСОБА_6 у визнанні недопустимими доказами відомостей, внесених в ЄРДР, а також постанови слідчого ОСОБА_9 від 12.01.2015 р.

Питання про визнання недопустимими інших доказів вирішити в нарадчій кімнаті під час ухвалення судового рішення в порядку, встановленому ч.1 ст. 89 КПК України.

Ухвала апеляційному оскарженню не підлягає.

Головуючий: ОСОБА_1

судді: ОСОБА_3

ОСОБА_2