АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 жовтня 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду м. Києва у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

з участю секретаря ОСОБА_4

прокурора ОСОБА_5

представника власників майна ОСОБА_6

розглянула у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві апеляційні скарги представника власників майна ОСОБА_7 і ОСОБА_8 - ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 19 серпня 2016 року, -

ВСТАНОВИЛА:
Цією ухвалою задоволено клопотання старшого слідчого в ОВС СУ ГУ НП у м. Києві ОСОБА_9 , погоджене прокурором відділу прокуратури м. Києва ОСОБА_5 , та накладено арешт на частину майна підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яке належить йому на праві спільної сумісної власності подружжя, а саме на: транспортний засіб Porsche Panamera, 2013 року випуску, д.н.з. НОМЕР_1 , чорного кольору, № кузова НОМЕР_2 , номер двигуна НОМЕР_3 , об`єм двигуна 2997; квартиру АДРЕСА_1 ; квартиру АДРЕСА_2 ; частку статутного капіталу (корпоративні права) в розмірі 500 000, 00 грн. ТОВ «Таунфлікс Юкрейн»; частку статутного капіталу (корпоративні права) в ТОВ «КУА «Діамант Інвест Менеджмент»; частку статутного капіталу (корпоративні права) в ТОВ «Соколине»; житловий будинок по АДРЕСА_3 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 31; земельну ділянку, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 31, кадастровий номер :02:009:0122 площею 0, 1034 га за адресою Київська область, Обухівський район, с/рада Підгірцівська; земельну ділянку за кадастровим номером :02:009:0140 площею 0, 0264 га в с. Романків, Обухівського району Київської області.

Прийняте рішення слідчий суддя мотивував тим, що надані слідчим матеріали доводять наявність підстав для застосування даного заходу забезпечення кримінального провадження.

В апеляційних скаргах представник власників майна ОСОБА_7 і ОСОБА_8 - ОСОБА_6 просить ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову, якою в задоволенні клопотання слідчого відмовити. В обґрунтування своєї позиції апелянт зазначає, що арешт на майно накладено без наявних для того правових підстав. Так, на думку представника, матеріали провадження не містять жодних даних, які б вказували на існування обґрунтованої підозри, а також того, що в діях ОСОБА_7 є склад інкримінованих йому органом досудового розслідування кримінальних правопорушень. Крім того, апелянт вважає, що слідчий суддя підійшов формально до визначення розміру завданої шкоди ймовірними кримінальними правопорушеннями та її співмірності з вартістю майна, на яке накладено арешт. Не погоджується апелянт і з висновками слідчого судді з приводу того, що таке майно, як автомобіль, житловий будинок по АДРЕСА_3 , земельні ділянки площею 0, 1034 га і 0, 0264 га є власністю ОСОБА_7 . Так, представник стверджує, що дане майно є власністю ОСОБА_8 , що виключає можливість накладення на них арешту в рамках даного кримінального провадження.

Також, представник вказує на своєчасність оскарження ухвали слідчого судді, оскільки розгляд клопотання слідчого відбувся без повідомлення власників майна, а копія оскаржуваного рішення на їх адресу не направлялася.

Заслухавши доповідь судді, пояснення представника власників майна ОСОБА_6 , який підтримав подані апеляційні скарги і просив їх задовольнити, прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційних скарг, вважаючи ухвалу слідчого судді законною і обґрунтованою, дослідивши матеріали судового провадження, перевіривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Враховуючи ті обставини, що розгляд клопотання слідчого відбувся без повідомлення власників майна, колегія суддів приймає доводи апелянта щодо своєчасного оскарження ухвали слідчого судді.

Що стосується доводів апеляційних скарг з приводу незаконності і необґрунтованості оскаржуваного рішення, то колегія суддів вважає їх безпідставними з огляду на наступне.

Відповідно до вимог ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

На переконання колегії суддів, слідчий суддя, при розгляді клопотання слідчого про накладення арешту на майно, вказаних вимог закону дотримався.

Так, слідчим управлінням Головного управління Національної поліції у місті Києві здійснюється досудове розслідування в кримінальному провадженні № 0000489 від 27 травня 2015 року.

В рамках даного кримінального провадження 29 липня 2016 року ОСОБА_7 було повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 27, ч. 1 ст. 366, ч. 3 ст. 15, ч. 5 ст. 191, ч. 4 ст. 358 КК України.

Також в даному кримінальному провадженні заявлено цивільний позов.

Дослідивши доводи клопотання слідчого про арешт майна та перевіривши надані матеріали, слідчий суддя, всупереч твердженням апелянта, встановив належні правові підстави, передбачені ст. 170 КПК України, для задоволення клопотання та накладення арешту на вказане в ньому майно.

Так, ст. 170 КПК України передбачено, що арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Надані суду матеріали свідчать, що на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна з метою забезпечення кримінального провадження, а слідчий суддя на даній стадії не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у фізичної або юридичної особи за вчинення кримінального правопорушення, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих даних визначити, що причетність тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї заходів забезпечення кримінального провадження, одним із яких і є накладення арешту на майно.

Таким чином, на переконання колегії суддів, слідчим суддею при розгляді клопотання про накладення арешту на майно дотримано вимоги чинного кримінального процесуального законодавства з якими пов`язана можливість застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження.

Посилання апелянта на відсутність обґрунтованої підозри є безпідставними. Так, виходячи з практики Європейського суду з прав людини, наявність обґрунтованої підозри передбачає наявність фактів чи інформації, які б могли переконати об`єктивного спостерігача у тому, що відповідна особа могла вчинити злочин. На думку колегії суддів такі фактичні дані містяться в доданих до клопотання слідчого матеріалах, в зв`язку з чим, підозра про ймовірну причетність ОСОБА_7 до вчинення інкримінованих йому органом досудового розслідування кримінальних правопорушень, за викладених у клопотанні обставин, є обґрунтованою.

Також, є безпідставними і такими, що спростовуються матеріалами провадження доводи апелянта про те, що слідчим суддею не враховано співмірність вартості майна, на яке накладено арешт, з розміром заявлено цивільного позову.

Що стосується посилань апелянта з приводу того, що таке майно, як автомобіль, житловий будинок по АДРЕСА_3 , земельні ділянки площею 0, 1034 га і 0, 0264 га є власністю ОСОБА_8 , то слід зазначити, що надані суду матеріали не мають належних доказів на підтвердження цих обставин. Надані представником копії договорів дарування та технічного паспорту, не завірені належним чином, що позбавляє суд можливості використати їх як доказ.

Крім того, згідно п. 15 Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України законодавства про відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної злочином, і стягнення безпідставно нажитого майна» від 31 березня 1989 року № 3 (з наступними змінами та доповненнями), при розгляді справ судам слід з`ясувати, чи не придбано наявне у винного майно на кошти, здобуті злочинним шляхом. Якщо вироком суду встановлено, що майно придбано на кошти, здобуті злочинним шляхом, стягнення на відшкодування заподіяння шкоди може бути звернуто на таке майно незалежно від того, чи є воно спільною власністю подружжя або спільною власністю інших осіб.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 3 КПК України близькі родичі та члени сім`ї це чоловік, дружина, батько, мати, тощо.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про запобігання корупції» № 1700-VII від 14 жовтня 2014 року близькими особами є особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом і мають взаємні права та обов`язки із суб`єктом, зазначеним у ч. 1 ст. 3 цього Закону (крім осіб, взаємні права та обов`язки яких із суб`єктом не мають характеру сімейних), у тому числі особи, які спільно проживають, але не перебувають у шлюбі, а також незалежно від зазначених умов чоловік, дружина, батько, мати, тощо.

В матеріалах судового провадження є відомості про реєстрацію шлюбу ОСОБА_7 з ОСОБА_8 .

Також, колегія суддів не приймає доводи апеляційних скарг з приводу відсутності в матеріалах провадження доказів, як б вказували на наявність в діях ОСОБА_7 складу інкримінованих йому кримінальних правопорушень, оскільки на даному етапі провадження до завдань суду не належить оцінювати, наскільки повно органом досудового розслідування зібрано докази, що стосуються зазначеного кримінального провадження. Його завдання полягає в тому, щоб дослідити ті обставини, про які органу досудового розслідування відомо на даний час та які дають достатньо обґрунтовані підстави для втручання в права та інтереси відповідних осіб.

Істотних порушень вимог Кримінального процесуального кодексу України, які б давали підстави для скасування ухвали слідчого судді, колегією судді не встановлено.

За таких обставин, колегія суддів вважає ухвалу слідчого судді законною і обґрунтованою, а тому не вбачає підстав для її скасування, у зв`язку з чим апеляційні скарги не підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 170, 171, 173, 376, 404, 407, 422 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:
Ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 19 серпня 2016 року, якою задоволено клопотання старшого слідчого в ОВС СУ ГУ НП у м. Києві ОСОБА_9 , погоджене прокурором відділу прокуратури м. Києва ОСОБА_5 , та накладено арешт на частину майна підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яке належить йому на праві спільної сумісної власності подружжя, а саме на: транспортний засіб Porsche Panamera, 2013 року випуску, д.н.з. НОМЕР_1 , чорного кольору, № кузова НОМЕР_2 , номер двигуна НОМЕР_3 , об`єм двигуна 2997; квартиру АДРЕСА_1 ; квартиру АДРЕСА_2 ; частку статутного капіталу (корпоративні права) в розмірі 500 000, 00 грн. ТОВ «Таунфлікс Юкрейн»; частку статутного капіталу (корпоративні права) в ТОВ «КУА «Діамант Інвест Менеджмент»; частку статутного капіталу (корпоративні права) в ТОВ «Соколине»; житловий будинок по АДРЕСА_3 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 31; земельну ділянку, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 31, кадастровий номер :02:009:0122 площею 0, 1034 га за адресою Київська область, Обухівський район, с/рада Підгірцівська; земельну ділянку за кадастровим номером :02:009:0140 площею 0, 0264 га в с. Романків, Обухівського району Київської області, залишити без зміни, а апеляційні скарги представника власників майна ОСОБА_7 і ОСОБА_8 , ОСОБА_6 без задоволення.

Ухвала апеляційного суду є остаточною і оскарженню в касаційному порядку не

підлягає.

Судді: ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

Справа № 11-сс/796/3508/2016 Категорія ст. 170 КПК України

Слідчий суддя суду 1-ї інстанції ОСОБА_10
Доповідач ОСОБА_1