АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Провадження апел.суду №11-кп/790/1493/16 Головуючий 1 інстанції: ОСОБА_1
Справа суду 1-ї інстанції № 642/92/16
Категорія: ст.185 ч.2 КК України
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
31 жовтня 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Харківської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участю секретаря ОСОБА_5 ,
прокурора ОСОБА_6 ,
обвинуваченого ОСОБА_7 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові кримінальне провадження № 0003766 за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Ленінського районного суду міста Харкова від 9 лютого 2016 року, ухвалений стосовно ОСОБА_7 , -
В С Т А Н О В И Л А:
Цим вироком, ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Костянтинівка Краснокутського району Харківської області, українця, громадянина України, не одруженого, який не працює, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , раніше неодноразово судимого, останній раз: 18 липня 2012 року вироком Краснокутського районного суду Харківської області за ч.3 ст. 185, ч.1 ст. 304 до покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки 5 місяців,
визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, і призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки, з відбуванням покарання в кримінально-виконавчій установі.
Строк відбуття покарання визначено рахувати з моменту проголошення вироку.
Обрано стосовно ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в Харківському слідчому ізоляторі до набрання вироком законної сили та взято обвинуваченого під варту в залі суду.
Долю речових доказів вирішено відповідно до вимог ст. 100 КПК України.
Стягнуто з ОСОБА_7 судові витрати на залучення експерта при проведенні судово-товарознавчої експертизи у розмірі 306 грн. 90 коп.
Як встановлено судом, 14 грудня 2015 року близько 04 години 30 хвилин ОСОБА_7 , знаходячись в туалеті загального користування Південного вокзалу м. Харкова, який розташований за адресою м. Харків пл. Привокзальна, 2, де побачивши на підвіконні мобільний телефон «Samsung GT-E1202» який був увімкнутий у розетку та заряджався, в нього виник прямий умисел, направлений на відкрите викрадення чужого майна, розуміючи, що за ним спостерігає власник мобільного телефону ОСОБА_8 , відкрито взяв з підвіконня мобільний телефон «Samsung GT-E1202», вартість якого відповідно до висновку судово-товарознавчої експертизи №5063 від 23 грудня 2015 року становить 185 грн., тим самим незаконно, відкрито заволодів вищезазначеним майном, після чого з місця скоєння злочину зник.
В апеляційній скарзі обвинувачений просить вирок районного суду скасувати, а кримінальне провадження направити на навий розгляд. Обґрунтовуючи свою апеляційну вимогу апелянт вказує на те, що досудове слідство проведено не в повному обсязі, з порушення кримінального процесуального закону, а його дії невірно кваліфіковані органом досудового розслідування та судом першої інстанції за ч.2 ст.186 КК України, оскільки він таємно викрав телефон потерпілого.
Заслухавши доповідь головуючого судді, доводи обвинуваченого, який підтримав свою апеляційну скаргу в повному обсязі, а також думку прокурора, щодо законності та обґрунтованості оскаржуваного судового рішення, колегія суддів, дослідивши матеріали провадження та перевіривши вирок, у відповідності з нормами ст. 404 КПК України, дійшла висновку про те, що апеляційна скарга обвинуваченого ОСОБА_7 підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав.
Як вбачається з відомостей, що є наявними у судовому провадженні, судовий розгляд в суді першої інстанції було проведено у спрощеному порядку дослідження доказів, тобто суд обмежився допитом обвинуваченого та дослідженням даних щодо його особи. При цьому належить врахувати, що мотивувальна частина вироку не містить змістовних показань ОСОБА_7 щодо фактичних обставин події грабежу, а суд обмежився формальною вказівкою про визнання вини обвинуваченим та його щирим каяттям. Зазначені обставини свідчать про неналежне виконання судом вимог п.2 ч.3 ст.374 КПК України, оскільки судом у вироку не зазначені докази зміст показань обвинуваченого на підтвердження встановлених судом обставин, що є істотним порушенням, враховуючи застосування норм ч. 3 ст. 349 КПК України. Вказані обставини одночасно свідчать про необґрунтованість та невмотивованість судового рішення.
Більш того, зміст пояснень обвинуваченого в судовому засіданні, що зафіксовані на звукозаписі (арк. 46), містить істотні суперечності щодо способу, обстановки вчинення дій, пов`язаних з незаконним заволодінням майном потерпілого. Зазначені обставини обумовлювали для суду повернення до виконання процесуальних дій, передбачених ч.2 ст.349 КПК України, щодо визначення обсягу дослідження доказів, чого суд першої інстанції не дотримався.
Разом з цим, відомості звукозапису не містять даних про належне роз`яснення судом суті пред`явленого ОСОБА_7 обвинувачення, тобто з дотриманням вимог ст..348 КПК України. Суд не дотримався вимог вказаної статті кримінального процесуального закону, обмежившись при роз`ясненні обвинувачення лише формальним отриманням відповіді про визнання вини обвинуваченим та з`ясуванням його думки щодо можливості надання показань.
Відповідно до п. 3 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, має бути негайно і детально поінформований зрозумілою для нього мовою про формулювання висунутого йому обвинувачення. Нероз`яснення обвинуваченому суті обвинувачення є істотним порушенням прав обвинуваченого на захист, оскільки перешкоджає суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.
Згідно вимог ст. 348 КПК України, після того, як особу обвинуваченого встановлено, головуючий роз`яснює йому суть обвинувачення. Роз`яснення обвинувачення повинно відбуватися в усіх випадках, незалежно від наявності у головуючого впевненості, що обвинувачений розуміє суть висунутого обвинувачення, чи сам обвинувачений заявляє про це. Головуючий повинен роз`яснити обвинуваченому, в вчиненні яких злочинів він обвинувачується, за якими статтями кримінального закону вони кваліфіковані. Обов`язок роз`яснення суті обвинувачення не залежить від того, чи має обвинувачений захисника чи ні, або інших будь-яких обставин.
Більш того, на звукозаписі відсутні відомості щодо ретельного допиту обвинуваченого за пред`явленим обвинуваченням, а судовий розгляд відбувався за відсутності захисника та роз`яснення права обвинуваченого на допуск до участі в справі захисника за призначенням з центру безоплатної вторинної правової допомоги, про що слушно пояснював обвинувачений при апеляційному розгляді.
З огляду на викладене та з урахуванням процесуальної позиції та змісту апеляційних доводів обвинуваченого, який не погоджується з кваліфікацією своїх дій за ч.2 ст.186 КК України, вказуючи на таємне викрадення майна, колегія суддів дійшла висновку про істотність вищезазначених порушень, оскільки вони безпосередньо впливають на висновки суду щодо кваліфікації дій обвинуваченого, його винуватості та можливості призначення покарання за злочин, що йому інкримінується. Крім того, перевірка таких доводів обвинуваченого шляхом безпосереднього допиту потерпілого судом не застосовувалася, а обвинувачений брав участь в судовому засіданні самостійно, тобто без правової допомоги захисника.
Поряд з цим, колегія суддів звертає увагу суду першої інстанції на відсутність в матеріалах кримінального провадження звукозапису підготовчого судового засідання від 28 січня 2016 року (арк.16-20), що відповідно до вимог п.7 ч.2 ст.412 КПК України є безумовною підставою для скасування оскаржуваного вироку.
Реалізуючи та дотримуючись загальних процесуальних засад кримінального провадження, що містяться у главі 2 КПК України, колегія суддів дійшла висновку про наявність декількох істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які перешкодили суду ухвалити законне і обґрунтоване рішення, що обумовлює необхідність скасування оскаржуваного вироку та призначення нового судового розгляду у суді першої інстанції, що відповідає нормам ч. 1 та п.7 ч.2 ст. 412; п. 6 ч. 1 ст. 407; п. 3 ч. 1 ст. 409 КПК України.
Оскільки внаслідок скасування оскаржуваного вироку призначається новий судовий розгляд в суді першої інстанції, колегія суддів позбавлена процесуальної можливості розгляду решти апеляційних вимог обвинуваченого, що обумовлює часткове задоволення поданої апеляційної скарги, що чітко узгоджується з вимогами норм ч. 2 ст. 415 КПК України.
При новому судовому розгляді суду першої інстанції належить дотримуватися вимог чинного КПК України, в тому числі норм ст.415 ч.3 та ст. 416 КПК України.
Дотримуючись вимог ст.ст. 197 ч.1, 331, 419 ч. 1 п.3 КПК України, стосовно обвинуваченого ОСОБА_7 , з урахуванням наявності існування ризиків, передбачених п.п. 1-4 ст.177 КПК України, а саме того, що він може переховуватися від суду та правоохоронних органів, що також може негативно вплинути на своєчасність виконання процесуальних рішень суду та дотримання розумних строків судового розгляду, колегія суддів вважає можливим та необхідним продовжити обвинуваченому ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 29 грудня 2016 року включно.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 404, 405, ст. 407 ч. 1 п. 6; ст. 409 ч. 1 п.п.1,3; ст. 412 ч. 1 та ч.2 п.7; ст. 418, ст. 419 та главою 2 КПК України, колегія суддів, -
П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 задоволити частково.
Вирок Ленінського районного суду міста Харкова від 9 лютого 2016 року, ухвалений стосовно ОСОБА_7 скасувати і призначити новий розгляд в суді першої інстанції.
Продовжити запобіжний захід стосовно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вигляді тримання під вартою до 29 грудня 2016 року включно.
Ухвала оскарженню у касаційному порядку не підлягає.
Судді

________________ ________________ ________________
ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3