УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
24.11.2016 року м. Житомир
Слідчий суддя Богунського районного суду м. Житомира ОСОБА_1
з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2
підозрюваного ОСОБА_6
Слідчий звернувся з клопотанням, в якому просить обрати стосовно ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою. При цьому посилається на те, що ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене за попередньою змовою групою осіб, поєднаного з проникненням у житло.
В подальшому, викрадене майно завантажили в автомобіль марки «Reno Kengo», державний номерний знак НОМЕР_1 , під керуванням невстановленої слідством особи, зникли з місця скоєння злочину.
В клопотанні слідчий зазначає, що в ході досудового розслідування зібрано докази, які підтверджують наявність обгрунтованої підозри, що злочин вчинено ОСОБА_6 , зокрема посилається на: протокол допиту потерпілої ОСОБА_10 , протокол допиту свідка ОСОБА_11 , протокол огляду місця події від 23.11.2016 р., проведеного в квартирі АДРЕСА_1 , протокол огляду транспортного засобу марки «Reno Kengo», державний номерний знак НОМЕР_1 , від 23.11.2016 року, протокол огляду речей від 23.11.2016 року, протоколи обшуків, проведених 22.11.2016 року за місцем проживання підозрюваних ОСОБА_6 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 .
Мотивуючи застосування запобіжного заходу слідчий вказав, що під час досудового розслідування встановлено наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 2, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: можливість переховуватися від органів досудового розслідування, знищити сховати речові докази, незаконно впливати на свідків та підозрюваних, іншим чином перешкоджати кримінальному провадженню, вчинити інше кримінальне правопорушення.
Обґрунтовуючи застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою слідчий зазначив, що ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, за скоєння якого передбачена міра покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 3 років до 6 років, порушив застосований щодо нього запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, тривалий час ніде не працює, не навчається, живе за рахунок коштів, отриманих від злочинної діяльності, не є особою похилого віку, за станом здоров`я не потребує стаціонарного лікування, під час вчинення злочинів дотримувався конспірації, детально приховував злочинну діяльність, має міцні соціальні зв`язки з іншими підозрюваними, користується у них авторитетом, а тому вважає застосування більш м`яких запобіжних заходів недоцільним та не зможе запобігти ризикам, вказаним в клопотанні.
В судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 клопотання підтримала з підстав, викладених в ньому. Зазначила, що на даний час в Богунському районному суді м. Житомира знаходиться обвинувальний акт про обвинувачення ОСОБА_6 за ч. 3 ст. 185 КК України, що свідчить про те, що підозрюваний вже вчиняв злочини проти власності.
Слідчий ОСОБА_5 в судовому засіданні клопотання підтримав. Вказав, що на даний час органом досудового розслідування перевіряється причетність ОСОБА_6 до вчинення інших крадіжок, оскільки під час обшуку за місцем його проживання вилучені речі, викрадені за різними адресами. Зауважив, що в ході досудового розслідування зібрано достатньо доказів, які підтверджують наявність обґрунтованої підозри в тому, що ОСОБА_6 причетний до вчинення вказаного злочину, що є підставою для задоволення клопотання.
Підозрюваний ОСОБА_6 в судовому засіданні визнав причетність до вчиненого злочину. Просив не застосовувати відносно нього запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, а обрати запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту, зобов`язувався виконувати обов`язки, передбачені умовами застосування даного виду запобіжного заходу.
Захисник підозрюваного ОСОБА_4 заперечувала проти обрання щодо її підзахисного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Вважає, що клопотання є необгрунтованим, а прокурором не доведено та не підтверджено належними доказами наявність ризиків, вказаних в клопотанні. Вказала, що ОСОБА_6 характеризується з позитивної сторони, має постійне зареєстроване місце проживання, батьків пенсіонерів, перебуває на обліку у центрі зайнятості, має незадовільний стан здоров`я, що підтверджується довідкою з військомата про те, що він обмежено придатний для проходжєення військової служби. Вказує, що підозрюваний не судимий, відносно нього в липні 2016 року дійсно обирався запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, строк дії якого закінчився у вересні 2016 року, питання про продовження строку запобіжного заходу судом не вирішувалось. Пояснила, що доводи прокурора, що ОСОБА_6 може знищити речові докази не грунтуються на матеріалах справи, оскільки, як вказано в клопотанні, ОСОБА_6 був затриманий майже одразу після вчинення злочину, а викрадене майно було вилучено під час огляду місця події. Зазначає, що прокурором не доведено, що застосування більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, вказаним в клопотанні.
Дослідивши клопотання та додані до нього матеріали кримінального провадження, заслухавши доводи прокурора, слідчого, захисника, пояснення підозрюваного, слідчий суддя приходить до наступного висновку.
22.11.2016 року ОСОБА_6 був затриманий за підозрою у вчиненні крадіжки в порядку ст. 208 КПК України.
23.11.2016 року ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене за попередньою змовою групою осіб, поєднаного з проникненням у житло.
Тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо буде доведено, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.
Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:
1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;
2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;
3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Під час розгляду клопотання прокурором доведено наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним вказаного злочину.
Слідчим суддею встановлено достатньо підстав вважати, що підозрюваний може вчинити інше кримінальне правопорушення.
Разом з тим, прокурором на підставі доказів, які долучені до клопотання, не доведено, що підозрюваний може ухилятись від слідства та суду, знищити чи сховати речові докази, незаконно впливати на свідків, потерпілу чи інших підозрюваних, перешкоджати кримінальному провадженню іншим шляхом.
Крім того, слідчий суддя, оцінивши представлені стороною обвинувачення докази, приходить до висновку, що прокурором в судовому засіданні абсолютно не доведено, що застосування більш м`якого запобіжного заходу не зможе запобігти зазначеному ризику.
Слідчий суддя вирішує питання про застосування щодо підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на підставі доказів, наданих сторонами кримінального провадження.
До матеріалів кримінального провадження на час розгляду клопотання не долучено жодних доказів, які б підтверджували обставини, вказані в клопотанні.
Зокрема, в клопотанні вказано, що підозрюваний вчинив злочин під час дії запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, проте докази на підтвердження вказаної обставини до клопотання не долучено. Зі змісту вимоги про притягнення ОСОБА_6 до кримінальної відповідальності вбачається, що 30.07.2016 року відносно останнього обрано запобіжних захід у вигляді домашнього арешту, строк дії запобіжного заходу встановлено до 28.09.2016 року, 29.09.2016 року обвинувальний акт направлено до суду. Жодних доказів, що стосовно ОСОБА_6 діє запобіжний захід у вигляді домашнього арешту на час вчинення ним злочину не надано. Відсутні документальні докази, які б підтверджували, що в період строку дії раніше обраного запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту ОСОБА_6 його не дотримувався чи порушував з посиланням на конкретні факти.
В клопотанні слідчий також вказує, що за місцем проживання підозрюваного вилучено речі, які здобуті злочинним шляхом. Проте на підтвердження даної обставини слідчим не надано докази, про те, що вилучені речі є предметом злочину в іншому кримінальному провадженні, як і не підтверджено, що ОСОБА_6 повідомлено про підозру в будь-якому іншому кримінальному провадженні.
ОСОБА_6 був затриманий майже одразу після вчинення крадіжки по АДРЕСА_2 , під час огляду місця події у підозрюваних були вилучені викрадені речі та знаряддя вчинення злочину, що підтверджується протоколом огляду транспортного засобу від 23.11.2016 року, а відтак доводи про те, що він може сховати або знищити якісь речові докази у кримінальному провадженні є безпідставними. Крім того, за місцем проживання ОСОБА_6 22.11.2016 року вже був проведений обшук, в холді якого були також вилучені речі, які можуть становити інтерес для органу досудового розслідування.
В клопотанні не міститься жодних посилань, як і не зазначено слідчим чи прокурором в судовому засіданні, характеризуючі дані та репутація підозрюваного ОСОБА_6 .
Запобіжний захід, в тому числі у вигляді тримання під вартою, є засобом для забезпечення процесуальної поведінки підозрюваного під час проведення досудового розслідування та судового провадження, а не мірою відповідальності за скоєне, а тому тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, в якому підозрюється особа, не може бути домінуючим критерієм для обрання запобіжного заходу.
Інших доводів, які б підтверджували, що застосування щодо ОСОБА_6 більш м`якого запобіжного заходу не зможе забезпечити його належну процесуальну поведінку, прокурором не наведено.
Аналогічна правова позиція висловлена в рішенні Європейського суду з прав людини Мамедов проти Росії від 01.06.2006 року, відповідно до якого посилання на тяжкість обвинувачення, як на головний чинник при оцінці ймовірності того, що обвинувачений переховуватиметься від правосуддя, перешкоджатиме ходові розслідування або вчинятиме нові злочини, є недостатнім, хоча суворість покарання і є визначальним елементом при оцінці ризику переховування від правосуддя чи вчинення нових злочинів, і що потребу позбавлення волі не можна оцінювати з винятково абстрактного погляду, беручи до уваги тільки тяжкість злочину.
Зі змісту рішення Європейського суду з прав людини Клішин проти України від 23.02.2012 року вбачається, що підстави для тримання під вартою мають бути підтверджені фактами. Жодних фактів необхідності тримання під вартою ОСОБА_6 прокурором не доведено.
Таким чином, слідчий суддя не вбачає підстав для задоволення клопотання про застосування відносно підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу підозрюваному, згідно ст. 178 КПК України, слідчим суддею враховуються обставини, за яких було скоєно кримінальне правопорушення, в якому підозрюється ОСОБА_6 , те, що підозрюваний визнає свою причетність до вчинення злочину, має постійне місце проживання, наявність родинних зв`язків, проживає з непрацездатними батьками, які є пенсіонерами.
Відповідно до приписів ч. 4 ст. 194 КПК України, для досягнення мети застосування запобіжного заходу, яка вказана у ст. 177 КПК України, тобто забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків, слідчий суддя вважає за доцільне застосувати відносно підозрюваного ОСОБА_6 більш м`який запобіжний захід ніж тримання під вартою.
Згідно зі ст. 181 КПК України домашній арешт полягає у забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби.
Домашній арешт може бути застосований до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчинені злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі.
Беручи до уваги викладене вище, слідчий суддя обирає відносно ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту і забороняє підозрюваному залишати місце фактичного проживання цілодобово. На думку слідчого судді вказаний запобіжний захід зможе забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного та зможе запобігти ризику, доведеного прокурором.
Одночасно із застосуванням запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту слідчий суддя покладає на підозрюваного обов`язок, передбачений ч. 5 ст. 194 КПК України, з`являтись до слідчого, прокурора чи суду за кожним викликом.
В судовому засіданні встановлено, що підозрюваний фактично проживає за адресою АДРЕСА_3 .
Керуючись ст. ст. 176 178, 181, 183, 194, 196, 197, 202, 309 КПК України, слідчий суддя,-
В задоволенні клопотання про обрання відносно ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відмовити.
Обрати відносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту із застосванням електронних засобів контролю.
Заборонити ОСОБА_6 залишати зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_3 цілодобово, строком до 20.01.2017 року (включно).
Покласти на підозрюваного ОСОБА_6 такі обов`язки:
1) прибувати на першу вимогу до слідчого, прокурора або суду залежно від стадії кримінального провадження.
Роз`яснити підозрюваному ОСОБА_6 , що у разі ухилення або невиконання покладених на нього даною ухвалою обов`язків, до нього буде застосований більш жорсткий запобіжний захід і на нього може бути накладено грошове стягнення в розмірі від 0,25 розміру мінімальної заробітної плати до 2 розмірів мінімальної заробітної плати.
Встановити строк дії ухвали до 20.01.2017 року.
Зобов`язати уповноважених працівників органів Національної поліції доставити підозрюваного ОСОБА_6 до місця проживання по АДРЕСА_3 , де звільнити останнього з-під варти.
Виконання ухвали про обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту направити для виконання до органу Національної поліції за місцем проживання ОСОБА_6 .
Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду Житомирської області протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1