ЧУГУЇВСЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 636/2266/16-к
Провадження № 1-кп/636/313/16
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
19 липня 2016 року Чугуївський міський суд Харківської області
у складі: головуючого - судді ОСОБА_1 ,
при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,
за участю прокурора військової прокуратури Харківського гарнізону ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Чугуєві обвинувальний акт по кримінальному провадженню № 0000433, внесеному 03 червня 2015 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань, відносно
ОСОБА_4 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у с. Вишка, Закарпатської області, громадянина України, з середньою освітою, неодруженого, солдата, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , в силу ст. 89 КК України не засудженого,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 407 КК України, -
в с т а н о в и в:
28 серпня 2014 року ОСОБА_4 призваний на військову службу під час мобілізації, відповідно до Указу Президента України від 21 липня 2014 року № 607/2014, та направлений для проходження військової служби у військову частину НОМЕР_1 , яка дислокується у АДРЕСА_2 .
Наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 29.09.2014р. №53 солдат ОСОБА_4 зарахований до списків особового складу військової частини НОМЕР_1 , поставлений на всі види забезпечення та призначений на посаду старшого стрільця 3-го відділення 3-го взводу оперативного призначення 9-ої роти оперативного призначення 2-го батальйону оперативного призначення.
Командиром військової частини НОМЕР_1 для солдата ОСОБА_4 визначено місце служби у військовому містечку військової частини НОМЕР_1 , що розташоване за адресою: АДРЕСА_2 .
Відповідно до вимог ст.ст. 1, 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст.ст. 2, 9, 11, 16, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст. 1-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, солдат ОСОБА_4 , під час проходження військової служби повинен свято та непорушно дотримуватись Конституції України і законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, сумлінно вивчати військову справу, зразково виконувати свої службові обов`язки та бути готовим до виконання завдань, пов`язаних із захистом Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, забезпечувати недоторканність державного кордону та охорону суверенних прав України. Крім цього, згідно вищевказаних положень, захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України.
Однак, солдат ОСОБА_4 , в порушення вищевказаних норм чинного законодавства України 08 січня 2015 року вирішив стати на злочинний шлях та самовільно залишив місце служби - територію військового містечка військової частини НОМЕР_1 .
Реалізуючи свій злочинний умисел, солдат ОСОБА_4 , з метою тимчасово ухилитись від виконання обов`язків військової служби, 08.01.2015р., в порушення вищевказаних вимог Закону, без наказу або дозволу відповідних командирів і начальників, самовільно залишив місце служби - територію військового містечка військової частини НОМЕР_1 , розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , та по 10.06.2016р. до місця служби не повертався, а отриманий у зв`язку із цим вільний час використовував на власний розсуд, не пов`язуючи його з виконанням обов`язків військової служби.
Таким чином, солдат ОСОБА_4 , будучи військовослужбовцем військової частини НОМЕР_1 , в порушення ст.ст. 1, 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст.ст. 2, 9, 11, 16, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст. 1-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України 08 січня 2015 року діючи з метою тимчасово ухилитися від виконання обов`язків військової служби, без поважних причин самовільно залишив місце служби - територію військового містечка військової частини НОМЕР_1 , розташованого за адресою: АДРЕСА_2 та по 10.06.2016р. до місця служби не повертався, а отриманий у зв`язку із цим вільний час використовував на власний розсуд, не пов`язуючи його з виконанням обов`язків військової служби.
Вказані дії ОСОБА_4 органом досудового розслідування кваліфіковані за ч. 3 ст. 407 КК України як самовільне залишення місця служби без поважних причин тривалістю понад один місяць.
Обвинувачений ОСОБА_4 в судовому засіданні свою вину в інкримінованому йому злочині визнав повністю, щиро розкаявся та повністю підтвердив зазначені в обвинувальному акті обставини.
Показання ОСОБА_4 є послідовними, логічними і не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченим змісту обставин кримінального правопорушення, добровільності та істинності його позиції.
За згодою сторін згідно ст. 349 ч. 3 КПК України судом було визнано недоцільним дослідження таких доказів по справі як покази свідків та інших доказів, що були зібрані в ході досудового розслідування стосовно фактичних обставин справи, оскільки обвинувачений та інші учасники судового розгляду правильно розуміють зміст цих обставин, немає сумнівів у добровільності та істинності їх позиції, а також фактичні обставини справи ніхто не оспорює.
Тому суд обмежив дослідження фактичних обставин справи допитом обвинуваченого та дослідженням таких матеріалів кримінальної справи, що характеризують особу обвинуваченого:
- довідки ОСК ГУНП в Харківській області та Закарпатській області № 385-16062016/63103 від 16.06.2016р. про судимість ОСОБА_4 , відповідно до яких обвинувачений ОСОБА_4 раніше притягався до кримінальної відповідальності, 29.10.2009р. Ужгородським міським судом Закарпатської області за ч. 1 ст. 122 КК України до 2 років позбавленні волі, на підставі ст. 75 КК України від відбування покарання звільнений з іспитовим строком 2 роки (а.к.п. 88);
- довідки Ужгородської районної лікарні № 1 м. Чоп № 758 від 14.06.2016 р., згідно якої ОСОБА_4 на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває (а.к.п. 94);
- службової характеристики ОСОБА_4 , виданої за місцем проходження служби у військовій частині НОМЕР_1 , згідно якої ОСОБА_4 характеризується негативно, посадові обов`язки виконує слабо, на заняттях неуважний, не дисциплінований, має стягнення за порушення розпорядку дня, схильний до вживання алкогольних напоїв на службі (а.с. 25).
Оцінюючи в сукупності всі досліджені докази, суд вважає встановленим, що своїми умисними діями, які виразились у самовільному залишенні місця служби без поважних причин тривалістю понад один місяць, ОСОБА_4 вчинений злочин, передбачений ч. 3 ст. 407 КК України.
Призначаючи обвинуваченому покарання, суд враховує характер і ступінь скоєного злочину, який відноситься до категорії злочинів середньої тяжкості, конкретні обставини справи та дані про особу обвинуваченого, а саме: раніше засуджений, але судимість у встановленому законом порядку знята та погашена, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, за місцем служби характеризується негативно має стягнення за порушення розпорядку дня.
Обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_4 , суд визнає його щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину та визнання вини. Обставин, що обтяжують покарання, в судовому засіданні не встановлено.
При призначенні покарання суд виходить із положень статті 65 КК України, а саме: з принципів законності, справедливості, індивідуалізації, а також достатності покарання для виправлення та попередження нових злочинів, враховує характер та ступінь тяжкості вчиненого злочину, який, відповідно до ст. 12 КК України, віднесено до категорії злочинів середньої тяжкості, пом`якшуючі покарання обставини, особу обвинуваченого, а саме те, що обвинувачений в силу ст. 89 КК України не засуджений, його відношення до скоєного злочину, та вважає, що виправлення ОСОБА_4 та попередження скоєння ним нових злочинів можливо без ізоляції від суспільства.
Беручи до уваги вказані обставини в їх сукупності та відсутність тяжких наслідків, а також враховуючи дані про особу, суд вважає за можливе у даному випадку, призначивши ОСОБА_4 покарання у вигляді позбавлення волі, застосувати до нього ст. 75 КК України і звільнити його від відбування покарання з випробуванням, одночасно поклавши на засудженого обов`язки, які сприятимуть його виправленню, оскільки саме таке покарання, на думку суду, є справедливим, а також необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нового злочину.
Цивільний позов не заявлений.
Судових витрат та речових доказів по справі не має.
В ході досудового слідства обвинуваченому ОСОБА_4 обраний запобіжний захід у вигляді домашнього арешту за місцем проходження служби.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 369, 370, 371, 373, 374, 376 КПК України, суд -
у х в а л и в :
ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 407 КК України, і призначити йому покарання у вигляді позбавлення волі строком на 3 (три) роки 6 (шість) місяців.
На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання, якщо він протягом іспитового строку тривалістю 2(два) роки не вчинить нового злочину та виконає покладені на нього відповідно до ст. 76 КК України обов`язки - не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції; повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання та роботи.
Міру запобіжного заходу, обраного відносно ОСОБА_4 у вигляді домашнього арешту за місцем проходження служби до набрання вироком законної сили - продовжити.

Роз`яснити, що учасники судового провадження мають право подати клопотання про помилування, право на ознайомлення з журналом та технічним записом судового засідання і подати на них письмові зауваження.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Харківської області через Чугуївський міський суд Харківської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити засудженому та прокурору.

Суддя