Провадження №: 1-кп/752/206/16
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
22.02.2016 року м. Київ

Голосіївський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря ОСОБА_2 ,

з участю сторін кримінального провадження:

прокурорів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , захисника ОСОБА_6 ,
законного представника ОСОБА_7 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадженням № 0007153, яке надійшло з клопотанням про застосування примусових заходів медичного характеру щодо ОСОБА_8 , який вчинив суспільно небезпечне діяння, передбачене ч. 3 ст. 185 КК України,

В С Т А Н О В И В :
Як зазначено в клопотанні, досудовим розслідуванням встановлено, що 07.06.2015 року, приблизно о 05:00 год. перебуваючи за адресою: м. Київ, вул. Ізюмська 1, на території «Деміївського ринку», ОСОБА_9 побачивши кіоск та впевнившись, що за його діями ніхто не спостерігає, маючи на меті вчинити таємне викрадення чужого майна, поєднане з проникненням у приміщення, умисно протиправно підійшовши до вище вказаного кіоску та за допомогою викрутки шляхом віджима вхідних дверей, незаконно проник до приміщення кіоску та викрав чуже майно, а саме: ноутбук марки «HP Compag», вартістю 2800 грн., цифровий фотоапарат марки «Olimpuc» вартістю 500 грн., парфуми марки «Круіс Дюмон», вартістю 1520 грн., завдавши таким чином потерпілій ОСОБА_10 , матеріального збитку на загальну суму 4820 гривень. Після цього ОСОБА_9 з викраденим майном зник з місця вчинення злочину.

В подальшому 22.07.2015 року за місцем проживання ОСОБА_11 , а саме за адресою: АДРЕСА_1 , виявлено та вилучено ноутбук марки «HP Compag», цифровий фотоапарат марки «Olimpuc».

У вчинені даного кримінального правопорушення підозрюється ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

23.07.2015 року ОСОБА_13 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України.

Умисні дії ОСОБА_11 кваліфіковано за ч. 3 ст.185 КК України, які виразились у таємному викраденні чужого майна, поєднаного з проникненням у приміщення.

Винність ОСОБА_11 , як зазначено в клопотанні, повністю підтверджується матеріалами кримінального провадження у їх сукупності.

Відповідно до висновку стаціонарної судової комісійної комплексної судово-психіатричної експертизи № 236 від 06.10.2015 проведеної Київським міським центром судово-психіатричної експертизи встановлено, що у період часу до якого відноситься діяння, в скоєнні якого ОСОБА_9 підозрюється, страждав на шизофренію параноїдну, безперервний тип перебігу, дефектний стан (Шифр по МКХ-10 F 20.0), на теперішній час страждає на шизофренію параноїдну, безперервний тип перебігу, дефектний стан (шифр по МКХ-10 F 20.0). В даний час, ОСОБА_9 за своїм психічним станом не може усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. Потребує призначення примусових заходів медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричного закладу із звичайним наглядом.

За результатами судового розгляду клопотання, суд прийшов до висновку про необхідність прийняття рішення про відмову в застосуванні примусових заходів медичного характеру щодо ОСОБА_12 та закриття кримінального провадження, оскільки не доведено, що він вчинив суспільно небезпечне діяння. До такого висновку суд прийшов з наступних підстав.

Так, згідно висновку стаціонарної судової комісійної комплексної судово-психіатричної експертизи, ОСОБА_12 за своїм психічним станом не може усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними.

Зазначений висновок був підтверджений експертом ОСОБА_14 , який був допитаний в судовому засіданні.

Потерпіла ОСОБА_10 суду пояснила, що працювала в вагончику по виготовленню шаурми і там залишалися свої речі, зокрема ноутбук, фотоапарат, парфуми.

Точно дати не пригадує, але в один з днів виявила, що викрали ноутбук, фотоапарат та парфуми. Був зламаний навісний замок в вагончику. Хто вчинив крадіжку її не відомо. Чому написала заяву аж в липні 2015 року, хоча в своїй заяві відмічала, що крадіжка мала місце 07.06.2015 року, пояснити не може. Речі її повернули, викликавши у відділок, восени 2015 року, претензій немає. Пригадує, що працівники міліції приїздили до вагончика.

На підтвердження винності ОСОБА_12 стороною обвинувачення в розпорядження суду як доказ, надано лише протокол огляду місця події, який проводився з дозволу ОСОБА_15 , матері ОСОБА_12 , в якому відображено, що 22.07.2015 року в квартирі АДРЕСА_2 , де живе та прописаний ОСОБА_16 , наряду з іншим, виявлено ноутбук чорного кольору та фотоапарат марки «Olimpuc».

Зазначені предмети, згідно постанови від 23.07.2015 року, визначені речовими доказами та передані на зберігання ОСОБА_10 , яка попередньо 22.07.2015 року звернулася з заявою про вчинення крадіжки з кіоску, виявивши зірваний замок на дверях.

Ознайомившись з вищезазначеним протоколом огляду, суд відмічає, що він складений з порушенням. Так, як видно з протоколу, він проводився з дозволу та з участю користувача приміщення ОСОБА_15 , однак її підпис в протоколі, в порушення вимог ст. 104, 237 КПК України, відсутній.

Незважаючи на те, що процесуальним джерелом доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертиз, а також, що обов`язок доказування події кримінального правопорушення, винуватості особи, покладається на прокурора, інших достатніх та переконливих доказів того, що саме ОСОБА_16 вчинив крадіжку вищезазначених предметів, суду не надано.

Під час досудового розслідування не було предметом доведення та ретельного з`ясування, походження цих речей в квартирі. Якщо їх приніс ОСОБА_17 , про що відмічала законний представник, не з`ясовувалося, де він їх взяв (викрав, знайшов, передали треті особи, тощо), не встановлено знаряддя злочину, взагалі не було предметом огляду приміщення, звідки було вчинено крадіжку, не проводилися експертизи, оскільки документи з цього приводу в розпорядження суду не надані.

Суд прийшов до висновку, що спосіб проникнення та викрадення чужого майна нібито вчинений ОСОБА_16 та відображений в клопотанні, є лише припущенням сторони обвинувачення, оскільки судячи з наданих прокурором документів, на стадії досудового розслідування не з`ясовувалося і в розпорядження суду не надано доказів того, в який спосіб і за допомогою якого знаряддя, було вчинено крадіжку, і що саме ОСОБА_16 вчинив крадіжку з кіоску, в який проник за допомогою викрутки шляхом віджиму дверей. Та обставина, що в квартирі де проживає, наряду з іншими, особа відносно якої слід застосувати заходи медичного характеру, було виявлено речі, крадіжка яких мала місце ще за місяць до виявлення, не є достатнім доказом вважати, що саме ця особа вчинила їх крадіжку.

На відсутності доказів винності ОСОБА_16 у вчиненні крадіжки зазначає захисник, якого підтримала законний представник, яка відмітила, що рішенням суду, яке вступило в законну силу 23.07.2015 року, її син ОСОБА_17 , визнаний недієздатним.

На закритті кримінального провадження за недоведеністю, відмічаючи про це в своїх письмових заявах на адресу суду, наполягає також ОСОБА_16 , участь якого при розгляді клопотання, враховуючи твердження експерта щодо характеру розладу психічної діяльності та його психічного захворювання, не визнавалася обов`язковою.

Встановивши в ході судового розгляду клопотання, що мало місце суспільно небезпечне діяння, суд, ураховуючи що усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на користь такої особи, оцінюючи надані стороною обвинувачення та досліджені судом докази в підтвердження винності ОСОБА_16 з точки зору їх достатності та взаємозв`язку, вважає не доведеним, що саме ОСОБА_12 , який є неосудним, вчинив вищезазначене суспільно небезпечне діяння.

З огляду на викладене, слід відмовити в застосуванні примусових заходів медичного характеру щодо ОСОБА_16 , а кримінальне провадження закрити.

Обраний щодо ОСОБА_16 запобіжний захід у виді поміщення до психіатричного закладу, до вступу ухвали в законну силу, змінити та передати його на піклування опікуну, з обов`язковим лікарським наглядом.

Керуючись ст. 17, 508, 512,513 КПК України, суд

П О С Т А Н О В И В :
Відмовити в застосуванні примусових заходів медичного характеру щодо ОСОБА_12 , оскільки не доведено, що він вчинив суспільно небезпечне діяння та кримінальне провадження закрити.

Обраний щодо ОСОБА_16 запобіжний захід у виді поміщення до психіатричного закладу, до вступу ухвали в законну силу, змінити та передати його на піклування опікуну, з обов`язковим лікарським наглядом.

Ухвала суду може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Суддя ОСОБА_1