Справа № 212/9495/14-к
У Х В А Л А
про закриття кримінального провадження

06 травня 2016 року м. Кривий Ріг

Жовтневий районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі: головуючого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , розглянувши в підготовчому судовому засіданні обвинувальний акт за кримінальним провадженням №0000031 від 21.07.2014 року відносно

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженка м. Кривий Ріг, громадянка України, на утриманні малолітніх дій не має, освіта вища, яка зареєстрована та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , яка обвинувачується у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.172 КК України, -
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_4 , обвинувачується в тому, що ОСОБА_5 , будучи зареєстрованою реєстраційною службою Криворізького міського управління юстиції Дніпропетровської області з 14.07.2009 року в якості фізичної особи підприємця, номер запису 2 227 000 0000 039429, діючи на підставі свідоцтва про державну реєстрацію фізичної особи - підприємця 0039429 від 14.07.2009 р., в період часу з 01.12.2013 року по травень 2014 року здійснювала господарську діяльність, передбачену кодом КВЕД 56.10. діяльність ресторанів, надання послуг мобільного харчування (основний) в приміщенні ресторану « ІНФОРМАЦІЯ_2 », розташованого за адресою: м. Кривий Ріг, Жовтневий район, вул. Булди, б 4а. у зв`язку з чим будучи наділеною організаційно-розпорядними та адміністративно-господарськими функціями, в тому числі - правом приймати працівників на роботу і обов`язком документально в законному порядку оформлювати таке прийняття, умисно, з особистих мотивів вчинила кримінальне правопорушення проти трудових прав людини і громадянина.

Так, фізична особа - підприємець ОСОБА_5 , здійснюючи протягом зазначеного проміжку часу господарську діяльність, пов`язану із організацію, забезпеченням, керівництвом, управлінням та наданням послуг ресторану, мобільного харчування, обслуговуваннями напоями в приміщенні ресторану « ІНФОРМАЦІЯ_2 », розташованого за адресою: АДРЕСА_2 .

була зобов`язана керуватися у своїй діяльності наступними нормами трудового законодавства України:

- ч. 1 ст. 21 Кодексу законів про працю України, якою передбачено, що «Трудовий договір є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підпорядкуванням внутрішньому трудовому розпорядку, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін ... »;

- п. 6 ч. 1 ст. 24 Кодексу законів про працю України, якою передбачено, що «Трудовий договір укладається, як правило, в письмовій формі. Додержання письмової форми є обов`язковим: ... 6) при укладенні трудового договору з фізичною особою ... При укладенні трудового договору громадянин зобов`язаний подати паспорт або інший документ, що посвідчує особу, трудову книжку, а у випадках, передбачених законодавством, - також документ про освіту (спеціальність, кваліфікацію), про стан здоров`я та інші документи. Укладення трудового договору оформляється наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу про зарахування працівника на роботу ... »

- ст. 24 -1 Кодексу законів про працю України, якою передбачено, що «У разі укладення трудового договору між працівником і фізичною особою фізична особа повинна у тижневий строк з моменту фактичного допущення працівника до роботи зареєструвати укладений на письмовій формі трудовий договір у державній службі зайнятості за місцем свого проживання у порядку, визначеному Міністерством праці та соціальної політики України »;

- ч.1 ст. 26 Кодексу законів про працю України, якою передбачено, що «При укладенні трудового договору може бути обумовлене угодою сторін випробування з метою перевірки відповідності працівника роботі, яка йому доручається. Умова про випробування повинна бути зазначено в наказі (розпорядженні) про прийняття на роботу »;

- ст. 48 Кодексу законів про працю України, якою передбачено, що «...Трудові книжки ведуться на всіх працівників, які працюють на підприємстві, в установі, організації або у фізичної особи понад п`ять днів. Трудові книжки ведуться також на позаштатних працівників при умові, якщо вони підлягають загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню. Працівникам, які стають на роботу вперше, трудова книжка оформляється не пізніше п`яти днів після прийняття на роботу ... »;

- ст. 95 Кодексу законів про працю України, якою передбачено, що «...Розмір мінімальної заробітної плати встановлюється і переглядається відповідно до ст. 9 і 10 Закону України «Про оплату праці» і не може бути нижче розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Мінімальна заробітна плата є державною соціальною гарантією, обов`язковою на всій території України для підприємств, установ, організацій усіх форм власності і господарювання та фізичних осіб. Заробітна плата підлягає індексації у встановленому законодавством порядку. »;

- ст. 253 Кодексу законів про працю України, якою передбачено, що «Особи, які працюють за трудовим договором (контрактом) на підприємствах, в установах, організаціях незалежно від форми власності, виду діяльності та господарювання або у фізичної особи, підлягають загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню»;

- Законом України «Про зайнятість населення»;

- ч. 2, ч. 3 ст. 35 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття», якою передбачено, що «Роботодавець зобов`язаний: подавати центральному органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, в установленому порядку відповідно до законодавства відомості про: прийняття на роботу працівників; розмір заробітної плати та використання робочого часу працівників; виплату застрахованим особам допомоги по частковому безробіттю…Роботодавець несе відповідальність відповідно до законодавства за шкоду, заподіяну застрахованим особам внаслідок невиконання або неналежного виконання обов`язків, визначених частиною другою цієї статті…»;

- п. 1 ч. 1 ст. 11 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», якою передбачено, що «Загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню підлягають: 1) громадяни України, іноземці (якщо інше не встановлено міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України) та особи без громадянства, які працюють на підприємствах, в установах, організаціях, створених відповідно до законодавства України, незалежно від форми власності, виду діяльності та господарювання, у філіях, представництвах, відділеннях та інших відокремлених підрозділах цих підприємств та організацій, в об`єднаннях громадян, у фізичних осіб - суб`єктів підприємницької діяльності та інших осіб (включаючи юридичних та фізичних осіб - суб`єктів підприємницької діяльності, які обрали особливий спосіб оподаткування (фіксований податок, єдиний податок, фіксований сільськогосподарський податок, придбали спеціальний торговий патент) на умовах трудового договору (контракту) або працюють на інших умовах, передбачених законодавством, або виконують роботи на зазначених підприємствах, в установах, організаціях чи у фізичних осіб за договорами цивільно-правового характеру ... ».

Однак, фізична особа - підприємець ОСОБА_5 , виконуючи організаційно-розпорядні та адміністративно-господарські функції в приміщенні ресторану «Малина», розташованого за адресою: м. Кривий Ріг, Жовтневий район, вул. Булди, б. 4а.

діючи умисно, керуючись своїми особистими мотивами, безпосередньо керуючи діяльністю ресторану «Малина», умисно грубо порушуючи вищевказані норми трудового законодавства, прийняла на роботу в зазначений ресторан та використовувала працю наступних фізичних осіб:

?в період часу з лютого по травень 2014 року ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 в якості адміністратора;

?в період часу з листопада 2013 року по травень 2014 року ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 в якості адміністратора;

?в період часу з листопада 2012 року по травень 2014 року ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_5 в якості бармену;

?в період часу з 2000 року по 2013 року ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_6 в якості посудомийки;

?в період часу з 2013 рік по травень 2014 року ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_7 в якості посудомийки;

?в період часу з 2013 рік по травень 2014 року ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_8 в якості посудомийки.

При прийманні на роботу вищезазначених фізичних осіб - працівників фізична особа - підприємець ОСОБА_5 трудового договору або угоди не укладав, записи про прийом на роботу в трудові книжки не вносила, відомості про прийом на роботу вищевказаних працівників до територіальних відділень Пенсійного Фонду України, державної служби зайнятості та виконавчої дирекції Фонду загальнообов`язкового державного соціального страхування на випадок безробіття не подавала, страхові внески у встановленому розмірі в зазначені державні цільові фонди щодо зазначених працівників не нараховувала та не сплачувала.

Таким чином, в результаті умисних злочинних дій вчинених ОСОБА_5 були грубо порушені вимоги вищевказаних норм чинного трудового законодавства України, а також права ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ОСОБА_10 , ОСОБА_11 на гарантоване Державою офіційне оформлення трудових відносин, на одержання допомоги у разі безробіття та нарахування відповідного пенсійного страхового стажу.

Тим самим, на думку прокурора, встановлена достатність доказів для підозри ОСОБА_12 , у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст. 172 КК України за ознаками: інше грубе порушення законодавства про працю.
Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про зміну імені, ОСОБА_5 , змінила прізвище, та власне ім`я, по батькові після державної реєстрації зміни імені: ОСОБА_13 , що підтверджується свідоцтвом від 26 червня 2015 року, серія
НОМЕР_1 підготовчому судовому засіданні, прокурором ОСОБА_3 заявлено клопотання, яке підтримане обвинуваченою ОСОБА_4 , про звільнення від кримінальної відповідальності ОСОБА_4 за ст..172 ч.1 КК України та закриття провадження по кримінальній справі у зв`язку з декриміналізацією.

В обґрунтування свого клопотання прокурором було зазначено, що в провадженні Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області знаходиться кримінальне провадження №0000031 від 21.07.2014 року відносно ОСОБА_5 ( ОСОБА_14 ), прізвище змінено на підставі свідоцтва про заміню імені серії НОМЕР_2 від 26.06.2015 року) за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 172 КК України.

Відповідно до ст. 58 Конституції України, закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи, а згідно з ч. 1 ст. 5 Кримінального Кодексу України, Закон про кримінальну відповідальність, що скасовує злочинність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

Законом № 77-VIII від 28.12.2014 «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо реформування загальнообов`язкового державного соціального страхування та легалізації фонду оплати праці» внесені зміни до ст. 172 КК України «Грубе порушення законодавства про працю», а саме: незаконне звільнення працівника з роботи з особистих мотивів чи у зв`язку з повідомленням ним про порушення вимог Закону України «Про засади запобігання і протидії корупції» іншою особою, а також інше грубе порушення законодавства про працю.

Крім цього, вищевказаним Законом внесені зміни до ч. 3 ст. 41 КУпАП «Порушення вимог законодавства про працю та про охорону праці», а саме: фактичний допуск працівника до роботи без оформлення трудового договору (контракту), допуск до роботи іноземця або особи без громадянства та осіб, стосовно яких прийнято рішення про оформлення документів для вирішення питання щодо надання статусу біженця, на умовах трудового договору (контракту) без дозволу на застосування праці іноземця або особи без громадянства тягнуть за собою накладення штрафу на посадових осіб підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності.

На даний час набрав чинності вказаний закон, яким фактично скасована кримінальна відповідальність за діяння, вчинене ОСОБА_5 ( ОСОБА_13 )

Так, фактично змінами до Кодексу України про адміністративні правопорушення дії ОСОБА_5 ( ОСОБА_13 ) перестали підпадати під кримінальну відповідальність у зв`язку з чим кримінальне провадження підлягає закриттю.

Відповідно до п.7 ст. 284 КПК України, суд зобов`язаний ухвалити виправдувальний вирок (а ні закрити провадження) тільки у разі якщо обставини, передбачені пунктами 1, 2 частини першої цієї статті (встановлена відсутність події кримінального правопорушення; встановлена відсутність в діянні складу кримінального правопорушення) виявляються під час судового розгляду. Одночасно з цим, закриття кримінального провадження у разі якщо обвинувачений проти цього заперечує не допускається тільки з підстави, передбаченої пунктом 1 частини другої ст. 284 КПК України - у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності, що передбачено ч. 8 ст. 284 КПК України.

В зв`язку з тим, що закриття кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_5 ( ОСОБА_13 ) здійснюється не з підстави звільнення її від кримінальної відповідальності (п.1 ч. 2 ст. 284 КПК України), а в зв`язку з набранням чинності закону, яким скасована кримінальна відповідальність за діяння, вчинене особою (п.4 ч.1 ст. 284 КПК України), то згода обвинуваченої в цьому випадку не потрібна, остільки не передбачена діючим законодавством.

Таким чином, обвинувачена ОСОБА_5 , ( ОСОБА_13 ) підлягає звільненню від кримінальної відповідальності на підставі п. 4 ч. 1 ст. 284 КПК України, у зв`язку із набранням чинності закону, яким скасована кримінальна відповідальність за діяння, вчинене особою.

Таким чином, на думку прокурора обвинувачена ОСОБА_4 підлягає звільненню від кримінальної відповідальності на підставі п. 4 ч. 1 ст. 284 КПК України, у зв`язку із набранням чинності закону, яким скасована кримінальна відповідальність за діяння, вчинене особою.

Обвинувачена ОСОБА_4 в підготовчому судовому засіданні клопотання прокурора підтримала та просила суд закрити кримінальне провадження, у зв`язку скасуванням закону, що передбачав кримінальну відповідальність.

Суд зазначає, що в обвинувальному акті від 10 вересня 2014 року відносно ОСОБА_5 за ст.172 ч.1 КК України не зазначенні потерпілі особи за кримінальним провадженням.

Вислухавши прокурора, обвинувачену та перевіривши матеріали справи, суд приходить до висновку, що клопотання прокурора про звільнення від кримінальної відповідальності ОСОБА_4 за вчинення злочину, передбаченого ч.1 ст.172 КК України, на підставі п.4 ч.1 ст.284 КПК України, підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст.58 Конституції України, закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Згідно ч.1 ст.5 КК України, закон про кримінальну відповідальність, що скасовує злочинність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

Законом № 77-VIII від 28.12.2014 р. «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо реформування загальнообов`язкового державного соціального страхування та легалізації фонду оплати праці» внесені зміни до ст. 172 КК України «Грубе порушення законодавства про працю», а саме: незаконне звільнення працівника з роботи з особистих мотивів чи у зв`язку з повідомленням ним про порушення вимог Закону України «Про засади запобігання і протидії корупції» іншою особою, а також інше грубе порушення законодавства про працю.

Поняття «інше грубе порушення законодавства про працю», яке використане законодавцем у частині 1 статті 172 КК України, має оціночний характер, а тому для з`ясування характеру порушення слід звертатися до відповідних норм Кодексу законів про працю України. У кожному конкретному випадку воно повинно встановлюватися, виходячи з об`єктивних та суб`єктивних ознак вчиненого діяння.

Визнання порушення законодавства про працю грубим залежить від оцінки таких критеріїв, кожний з яких має самостійне значення: 1) характеру порушуваних трудових прав людини; 2) категорії працівника, права якого порушуються; 3) об`єктивних ознак здійснюваного порушення (тривалість, систематичність, тяжкість можливих наслідків, кількість потерпілих тощо); 4) суб`єктивних ознак здійснюваного порушення (злісність мотивів, особисті неприязні стосунки тощо).

Отже, вирішуючи питання про те, чи є порушення законодавства про працю грубим, суд у кожному окремому випадку має виходити з характеру порушених трудових прав людини, обставин, за яких вчинено це порушення, яку ним завдано (могло бути завдано) шкоду.

Вказана правова позиція відповідає висновку викладеному в постанові Верховного суду України по справі № 5-106кс15 від 01 жовтня 2015 року.

Крім цього, вищевказаним Законом внесені зміни до ч. 3 ст. 41 КУпАП «Порушення вимог законодавства про працю та про охорону праці», а саме: фактичний допуск працівника до роботи без оформлення трудового договору (контракту), допуск до роботи іноземця або особи без громадянства та осіб, стосовно яких прийнято рішення про оформлення документів для вирішення питання щодо надання статусу біженця, на умовах трудового договору (контракту) без дозволу на застосування праці іноземця або особи без громадянства тягнуть за собою накладення штрафу на посадових осіб підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності, фізичних осіб - підприємців, які використовують найману працю.

На час розгляду клопотання прокурора про закриття кримінального провадження у справі, 06.05.2016 року, набрав чинності закон, яким фактично скасована кримінальна відповідальність за діяння, вчинене ОСОБА_4 .

Так, фактично змінами до Кодексу України про адміністративні правопорушення дії ОСОБА_4 перестали підпадати під кримінальну відповідальність у зв`язку з чим кримінальне провадження підлягає закриттю.

Відповідно до п.7 ст. 284 КПК України, суд зобов`язаний ухвалити виправдувальний вирок (а ні закрити провадження) тільки у разі якщо обставини, передбачені пунктами 1, 2 частини першої цієї статті (встановлена відсутність події кримінального правопорушення; встановлена відсутність в діянні складу кримінального правопорушення) виявляються під час судового розгляду. Одночасно з цим, закриття кримінального провадження у разі якщо обвинувачений проти цього заперечує не допускається тільки з підстави, передбаченої пунктом 1 частини другої ст. 284 КПК України - у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності, що передбачено ч. 8 ст. 284 КПК України. В зв`язку з тим, що закриття кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_4 здійснюється не з підстави звільнення її від кримінальної відповідальності (п.1 ч. 2 ст. 284 КПК України), а в зв`язку з набранням чинності закону, яким скасована кримінальна відповідальність за діяння, вчинене особою (п.4 ч.1 ст. 284 КПК України), то згода обвинуваченого в цьому випадку не потрібна, остільки не передбачена діючим законодавством.

Таким чином, обвинувачена ОСОБА_4 , підлягає звільненню від кримінальної відповідальності на підставі п. 4 ч. 1 ст. 284 КПК України, у зв`язку із набранням чинності закону, яким скасована кримінальна відповідальність за діяння, вчинене особою.

Керуючись п. 4 ч. 1 ст. 284, ч. 2 ст. 369, 372 КПК України, суд-
ухвалив:
Клопотання прокурора про закриття кримінального провадження у зв`язку з набранням чинності закону, яким скасована кримінальна відповідальність за діяння вчинене особою - задовольнити.

Закрити кримінальне провадження №0000031 від 21.07.2014 року та звільнити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.172 КК України на підставі п.4 ч.1 ст.284 КПК України у зв`язку із набранням чинності закону, яким скасована кримінальна відповідальність за діяння, вчинене особою.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному суді Дніпропетровської області через Жовтневий районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області на протязі 7 днів з дня її проголошення.

Суддя ОСОБА_1