23.06.2016 Справа № 522/5507/16-К
Провадження № 1-КП/522/669/16
У Х В А Л А
про повернення обвинувального акту
Колегія суддів місцевого Приморського районного суду м. Одеси в складі:
Головуючого судді ОСОБА_1
Судді ОСОБА_2
Судді ОСОБА_3
при секретарі ОСОБА_4
захисників ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 .
В С Т А Н О В И Л А :
04 квітня 2016 року до Приморського районного суду м. Одеси надійшов обвинувальний акт по кримінальному провадженню відносно ОСОБА_12 , ОСОБА_13 ОСОБА_14 ОСОБА_15 та ОСОБА_16 ОСОБА_11 , щодо яких ухвалою суду обрана міра запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
В той же день, тобто 04 квітня 2016 року по зазначеному кримінальному провадженню призначено підготовче судове засідання.
В підготовчому судовому засіданні прокурор, що приймав участь по даному провадженню вважав за можливе постановити ухвалу про призначення судового розгляду на підставі обвинувального акту, вважаючи, що під час досудового розслідування були дотримані всі вимоги КПК України, підстав для закриття провадження чи повернення обвинувального акту не вбачає.
В свою чергу, обвинувачені та їх захисники за виключенням захисника обвинуваченого ОСОБА_15 адвоката ОСОБА_7 заперечували проти призначення обвинувального акту до судового розгляду, мотивуючи тим, що він не відповідає вимогам ч. 2 ст. 291 КПК України.
Крім того, захисники обвинуваченого ОСОБА_11 адвокат ОСОБА_9 та захисник обвинуваченого ОСОБА_14 заявили клопотання про повернення обвинувального акту, посилаючись на те, що:
- обвинувальний акт у кримінальному провадженні підписаний прокурором ОСОБА_5 , однак не скріплений печаткою, що є порушенням вимог КПК України.
Саме підписання і затвердження обвинувального акта прокурором та скріплення його підпису печаткою надає цьому документу статусу офіційного і свідчить про належний прокурорський нагляд за досудовим розслідуванням.
У тексті обвинувального акту містяться посилання на громадян:
ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , як на осіб, що здійснювали спільно із визначеними в обвинувальному акті обвинуваченими винні дії, що є кримінальним правопорушенням, та предметом розгляду згідно обвинувального акту.
Також, Реєстр матеріалів досудового розслідування містить відомості щодо допиту підозрюваного ОСОБА_18 (п.71 Розділ І ), слідчий експеримент з ОСОБА_18 (п.73 Розділу І); допит підозрюваного ОСОБА_20 (п.п. 75, 77, 78 Розділу І ), слідчий експеримент із ОСОБА_20 (п.п. 79,80 Розділу І), допит підозрюваного ОСОБА_17 (п.п.94-96 Розділу І).
Однак, згідно Реєстру матеріалів досудового розслідування вбачається, що у ньому відсутні жодні відомості щодо виділення матеріалів відносно підозрюваних ОСОБА_18 , ОСОБА_21 , ОСОБА_17 в окреме провадження або закриття кримінального провадження відносно вказаних осіб.
Проте й сам обвинувальний акт не містить жодних анкетних даних - прізвище, ім`я, по-батькові, дата і місце народження, місце проживання та громадянство вказаних осіб, що не відповідає вимогам п. 2 ч. 2 ст. 291 КПК у України.
Відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 291 КПК України передбачено, що обвинувальний акт повинен містити прізвище, ім`я , по-батькові та займану посаду слідчого, прокурора.
Проте, в обвинувальному акті взагалі не зазначені відомості щодо прізвища, імені, по-батькові та займаної посади щодо жодного слідчого, яким здійснювалося досудове розслідування у кримінальному провадженні.
У подальшому у ході досудового розслідування, відповідно до відомостей викладених у Розділі ІІ Реєстру матеріалів досудового розслідування, склад групи прокурорів якими здійснювалося процесуальне керівництво у кримінальному провадженні неодноразово змінювався.
Однак, в обвинувальному акті взагалі не зазначено відомості щодо прізвища, імені, по-батькові та займаної посади щодо жодного прокурора, яким здійснювалося процесуальне керівництво досудовим розслідуванням у цьому кримінальному провадженні.
Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України обвинувальний акт повинен містити виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення, і т.д..
Однак, зі змісту обвинувального акту вбачається, що у ньому відсутнє викладення встановлених досудовим розслідуванням фактичних обставин щодо вчинення обвинуваченими терористичних актів (тобто більше ніж один терористичний акт), а також що обвинувачені, навіть за твердженням слідства, були обізнані та приймали участь у терористичних актах (тобто більше ніж одному), оскільки відповідно до ст. 1 ЗУ «Про боротьбу з тероризмом» під терористичним актом визначають злочинні діяння у формі застосування зброї, вчинення вибуху, підпалу чи інших дій, відповідальність за які передбачена статтею 258 Кримінального кодексу України, а обвинувачення у вчиненні таких кримінальних правопорушень жодному обвинуваченому не висунуто.
Правова кваліфікація кримінального правопорушення у обвинувальному акті повинна відповідати відповідному формулюванню обвинувачення щодо кожної особи.
Однак, як вбачається обвинувачений ОСОБА_11 згідно правової кваліфікації обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 258-3 КК України створення терористичної групи чи організації, а згідно сформульованого обвинувачення ОСОБА_11 інкримінується створення терористичної групи та участь у ній.
При цьому, в обвинувальному акті у правовій кваліфікації визначається, що вказаний злочин вчинено ОСОБА_11 «за кваліфікуючими ознаками: створення терористичної групи, керівництво такою групою та участь у ній », що не відповідає змісту ч. 1 ст. 258-3 КК України, диспозицією якої визначено, що саме такі дії є кримінальним правопорушенням, а не кваліфікуючою ознакою цього злочину.
У такій форму, що не відповідає вимогам закону, правова кваліфікація та формулювання обвинувачення викладене щодо усіх обвинувачених.
Формулювання обвинувачення, має містити дані щодо події кримінального правопорушення із зазначенням часу, місця, форми вини і мотивів, способу вчинення, наслідків та інших даних, на підставі яких, відповідно до диспозиції певної статті Кримінального кодексу України, можна встановити в діях обвинуваченого склад кримінального правопорушення, з урахуванням, у тому числі, кваліфікуючих ознак.
Однак, щодо обвинувачених ці вимоги формулювання обвинувачення не дотримано, що перешкоджає у можливості належного захисту обвинувачених від обвинувачення, яке їм пред`явлено.
В обвинувальному акті вказані докази в обґрунтування винуватості обвинувачених, що суперечить вимогам ст. 291 ч.2 КПК України, а саме обвинувальний акт містить відомості про висновки експерта: номер, дату, результати, який може бути доказом у кримінальному провадженні і повинен надаватися суду прокурором лише на відповідній стадії судового провадження для підтвердження фактичних обставин кримінального правопорушення, які викладені в обвинувальному акті (стор. 9,12,14,17, 20, 22,28,31,32,39,40,42,49,52,54,62,65,71,72 обвинувального акту ).
З обвинувального акту також вбачається, що у ньому визначені як обставини, які обтяжують покарання обвинувачених, відповідно до ст. 67 КК України є тяжкі наслідки завдані злочином та вчинення злочину загальнонебезпечним способом.
При цьому, обвинувальний акт не містить будь-яких конкретних посилань на фактичні обставини, встановлені органом розслідування які б підтверджували існування вказаних обтяжуючих обставин і відсутність конкретного посилання на такі фактичні обставини також не відповідає принципу справедливості під час провадження у справі (рішення від 01.03.2001 року у справі «Даллос проти Угорщини» та права обвинуваченого мати можливість підготуватися до захисту, гарантованого підпунктом «b» п. 3 ст. 6 Конвенції ( зазначені рішення у справі «Пелісьє та Сассі проти Франції», а також «Даллос проти Угорщини») та перешкоджає належному захисту від такого обвинувачення.
Відповідно до п. 9 ч. 2 ст. 291 КПК України передбачено, що обвинувальний акт повинен містити дату та місце його складення та затвердження.
Одночасно, Реєстр матеріалів досудового розслідування (п. 252 Розділу ІІ) вбачається, що у ході досудового розслідування мало місце складення та затвердження обвинувального акту 28 березня 2016 року.
Зазначена невідповідність відомостей щодо прийняття процесуального рішення не надає можливості з`ясувати чиє вказані обвинувальні акти від 29 березня 2016 року та від 28 березня 2016 року тотожними, чи відбувалося вручення учасникам кримінального провадження обвинувального акту від 28 березня 2016 року та його подальша доля, та від якого обвинувачення пі час судового розгляду справи обвинуваченим слід буде захищатися.
Крім цього, обвинувальний акт складений та затверджений 29 березня 2016 року не містить відомостей щодо місця його затвердження прокурором ОСОБА_5 .
Відповідно до норм КПК України, реєстр матеріалів досудового розслідування повинен відображати хід та проміжні результати досудового розслідування, використані в розслідуванні джерела доказів, а тому в ньому обов`язково повинні міститись в хронологічному порядку, дані про кожну процесуальну дію, проведену під час досудового розслідування її номер, найменування та час проведення, а також зазначенні в певній послідовності прийняті під час досудового розслідування рішення та дата їх прийняття.
Всупереч цьому, як вбачається із наданих матеріалів Реєстр досудового розслідування складений без дотримання вказаних вимог.
В порушення вимог ст.109 КПК України у Розділі І не міститься відомостей щодо часу вчинення процесуальних дій п.п. 1-18, 20,21, 35-70, 72,87-92,98-192 106-109,111, 13-116,118,119, 121,122,124-127,129-133, 135-139, 141,142,144-147, 151,152,160-172, 174-177,180-183, 188-193, 213-224,227-230, 246-259, 261-264,286-298, 306-309, 315,318,320, 322,323, 325, 327,328, 330, 332-343, 346-349,355,356, 358, 360, 361 ,363,366-376,379-382, 407-409,412-422, 438-440, 444-447,455-465,468-475,531-555.
Всупереч вимогам п. 1 ч. 2 ст. 109 КПК України, у долученому до обвинувального акту реєстрі матеріалів досудового розслідування не зазначені усі процесуальні дії та не відображені усі процесуальні рішення, прийняті в ході досудового розслідування.
Так, зокрема в реєстрі матеріалів досудового розслідування не вказано час проведення такої процесуальної дії, як обшук за місцем мешкання ОСОБА_57 .
Захисник обвинуваченого ОСОБА_14 адвокат ОСОБА_6 в свою чергу посилався на те, що в викладених фактичних обставинах правопорушення, слідчий вказує на те що ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_58 нібито вступили в злочинну змову з невстановленими досудовим слідством особами, організувавши тим самим, групу з метою вчинення терористичних актів та диверсій на території м. Одеси. Однак не наводиться жодного факту на підтвердження цієї змови; в чому він полягає, не наводиться ні один факт на підтвердження того, що дійсно мало місце наявність плану у ОСОБА_11 , немає факту на підтвердження того, у чому полягала участь, роль і місце ОСОБА_59 в цій терористичній групі. Не наведено ні один факт на підтвердження того, що ОСОБА_58 розумів, усвідомлював свій вступ в терористичну групу або організацію, що метою цієї групи є терористичні акти і диверсії р. в Одесі, тобто, не встановлені обставини, які визначені у п. 2ч.1 ст. 91 КПК України підлягають доказуванню у зазначеному правопорушення.
У обвинувальному акті багато разів повторюються «злочинний план», «організація терористичної групи», «злочинну змову», але при цьому не встановлено ні місце, ні час відбувся змови в контексті вимог п. 1 ч. 1 ст. 91 КПК України - обставини, що підлягають доказуванню.
Фактичні обставини кримінального правопорушення, викладені в обвинувальному акті, містять протиріччя. З одного боку слідчий посилається на те, що учасники терористичної групи ОСОБА_12 і ОСОБА_60 згідно розподілених ролей і зобов`язань не було відомо про вчинення терористичної групою диверсій. У той же самий час посилається на те, що план ведення злочинної діяльності був узгоджений з кожним учасником групи. Абсолютно незрозумілим стає обвинувальний акт, за яким ОСОБА_58 звинувачується в участі в злочинній змові організації терористичної групи, з яким був узгоджений план терористичних актів та диверсій в м. Одесі. В той же час вказують, що він не знав про ці терористичні акти і диверсії. Він, як учасник терористичної групи, як його звинувачують, ніякої участі за висновками слідства не брав в терористичних актах і диверсіях, про ці факти не знав. Звинувачуючи ОСОБА_59 у вчиненні зазначених злочинів, не наводиться жодного доводу того, у чому виражена об`єктивна сторона злочинів. Неконкретність обвинувачення, суперечності, відсутність обставин, що підлягають обов`язковому доказуванню у кримінальному провадженні, свідчать про невідповідність обвинувального акта вимогам норм КПК України, є порушенням права на захист обвинуваченого.
У відповідності з п. З ч. 1 ст. 409 КПК України порушення права на захист є істотним порушенням вимог норм кримінально-процесуального законодавства.
Розглянувши клопотання захисників, заслухавши думку прокурора та інших учасників провадження, вивчивши обвинувальний акт з додатками, суд приходить до висновку, що клопотання захисників ОСОБА_9 , ОСОБА_6 та інших підлягає задоволенню, а обвинувальний акт відносно ОСОБА_12 , ОСОБА_13 ОСОБА_14 ОСОБА_15 та ОСОБА_16 ОСОБА_11 у вчиненні вищезазначених кримінальних правопорушень - поверненню прокурору, як такий що не відповідає вимогам КПК України.
У відповідності до п.3 ч.3 ст.314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право повернути прокурору обвинувальний акт, якщо він не відповідає вимогам КПК України.
Відповідно до п.5 ч. 2 ст. 291 КПК України обвинувальний акт має містити виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленим, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті Закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.
При цьому, формулювання обвинувачення повинно складатися з обставин, які свідчать про наявність доведених даних про подію (час, місце, спосіб) кримінального правопорушення, форму вини, мотив і мету його вчинення, обставини, які впливають на ступінь тяжкості кримінального правопорушення тощо, в свою чергу, які відсутні в обвинувальному акті.
Правова кваліфікація дій особи в обвинувальному акті повинна містити не тільки посилання на окрему статтю і частину цієї статті кримінального закону, а й точне формулювання у тому числі і об`єктивної сторони та кваліфікуючих ознак конкретного кримінального правопорушення.
Однак, з обвинувального акту вбачається, що дійсно висунете ОСОБА_12 , ОСОБА_11 ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 та ОСОБА_16 обвинувачення не відповідає встановленим слідством обставинам.
Відсутність в обвинувальному акті формулювання обвинувачення унеможливлює якісно і в повній мірі здійснювати захист від пред`явленого обвинувачення, що, безперечно, порушує право особи на захист.
Відповідно до ст. 293 КПК України одночасно з переданням обвинувального акта до суду прокурор зобов`язаний під розписку надати його копію та копію реєстру матеріалів досудового розслідування підозрюваному, його захиснику.
У відповідності до ст. 29 КПК України особа повідомляється про підозру у вчиненні кримінального правопорушення державною мовою або іншою мовою якою вона достатньо володіє для розуміння суті підозри у вчиненні кримінального правопорушення. Відповідно обвинувальний акт повинен бути вручений обвинуваченому на його рідній мові.
Однак обвинувачені ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 та ОСОБА_16 в судовому засіданні стверджували, що їхньою рідною мовою є російська мова та українську вони розуміють погано, обвинувальний акт на російській мові їм вручений не був, чим фактично було порушено право на захист, оскільки вони погано розуміють яке саме обвинувачення їм інкримінується.
Крім того, обвинувачений ОСОБА_11 в судовому засіданні заявив, що слідчим в порушенні ст. 290 КПК України йому не були відкритті всі матеріали, в зв язку з чим він не зміг ознайомитись з двома томами матеріалів досудового розслідування, що містять таємні відомості, про що він зробив запис в розписці про отримання копії обвинувального акту.
В подальшому він та його захисник адвокат ОСОБА_9 не одноразово звертались до слідчого з зазначеним проханням, проте в його задоволенні було відмовлено.
Ухвалою Приморського районного суду до якого вони звернулись зі скаргою, їхня скарга була залишена без розгляду, з посиланням на те, що досудове слідство було завершено та обвинувальний акт вже передано до суду.
Захисник обвинуваченого ОСОБА_11 адвокат ОСОБА_9 в свою чергу в вищезгаданій розписці зазначив, що на даний час не виконано в повному обсязі відкриття матеріалів. Рішення прийняте прокурором та слідчим, щодо яких на той час у Приморському районну суді здійснюються розгляд заяв про їх відвід.
Між тим, відповідно до п.9.5.1 Інструкції діловодства в органах прокуратури України від 21 лютого 2013 року, засвідчення документів відбувається шляхом підписання, затвердження та скріплення печаткою документа. Однак, обвинувальний акт відносно ОСОБА_12 , ОСОБА_13 ОСОБА_14 ОСОБА_15 та ОСОБА_16 . ОСОБА_11 у вчиненні вищезазначених кримінальних правопорушень в порушення зазначених вимог не скріплений печаткою органу який його затвердив.
Тобто, саме підписання обвинувального акта прокурором та скріплення його підпису печаткою, надає йому статусу офіційного документу і свідчить про належне його затвердження прокурором.
Відсутність печатки на обвинувальному акті, колегія суддів, розцінює як неналежне його затвердження, тобто порушення вимог ч. 1 ст. 291 КПК України.
За таких обставин колегія суддів змушена погодитись з доводами обвинувачених та їх захисників, зокрема ОСОБА_9 та ОСОБА_6 викладених в їх клопотаннях та прийти до висновку, що сукупність недоліків (встановлених судом та зазначених захисниками) свідчить про невідповідність обвинувального акту та додатків до нього, вимогам чинного кримінально-процесуального законодавства.
Водночас, на момент винесення даної ухвали підготовче судове засідання не завершено, по ньому триває розгляд. Однак, термін дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинувачених спливає.
Захисник обвинуваченого ОСОБА_11 адвоката ОСОБА_9 заявив клопотання про скасування міри запобіжного заходу відносно ОСОБА_11 посилаючись на необґрунтованість підозри, щодо його підзахисного та відсутність ризиків передбачених ст. 177 КПК України.
В судовому засіданні при розгляді клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_11 адвоката ОСОБА_9 та питання доцільності продовження міри запобіжного заходу іншим обвинуваченим у вигляді тримання під вартою ОСОБА_5 , що приймав участь по даному кримінальному по даному провадженню, вважав за необхідне продовжити обвинуваченим ОСОБА_12 , ОСОБА_11 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 та ОСОБА_16 , термін тримання під вартою, мотивуючи тим, що раніше встановлені їм при обрані міри запобіжного заходу ризики, передбачені ст. 177 КПК України, не зменшились.
Обвинувачені ОСОБА_12 , ОСОБА_11 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 та ОСОБА_16 та їх захисники заперечували проти продовження міри запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та в свою чергу просили суд скасувати, посилаючись на відсутність для цього підстав (зокрема відсутність обґрунтованої підозри та ризиків, передбачених ст. 177 КПК України).
Крім того, захисник обвинуваченого ОСОБА_11 адвокат ОСОБА_9 просив врахувати ту обставину, що його підзахисний, раніше не судимий, до кримінальної відповідальності не притягувався, має на утриманні трьох неповнолітніх дітей та постійне місце роботи, позитивно характеризується.
Захисник обвинуваченого ОСОБА_13 адвокат ОСОБА_8 просив врахувати ту обставину, що його підзахисний, раніше не судимий, до кримінальної відповідальності не притягувався, має постійне місце проживання, позитивно характеризується.
Захисник обвинуваченого ОСОБА_12 адвокат ОСОБА_8 просив врахувати ту обставину, що його підзахисний, раніше не судимий, до кримінальної відповідальності не притягувався, та постійне місце проживання та роботи, позитивно характеризується.
Захисник обвинуваченого ОСОБА_16 адвокат ОСОБА_61 просив врахувати ту обставину, що його підзахисний, раніше не судимий, до кримінальної відповідальності не притягувався, має на утриманні одну неповнолітню дитину та постійне місце проживання та роботи, позитивно характеризується.
Захисник обвинуваченого ОСОБА_15 адвокат ОСОБА_62 просив врахувати ту обставину, що його підзахисний, раніше не судимий, до кримінальної відповідальності не притягувався, має постійне місце проживання та роботи, позитивно характеризується.
Захисник обвинуваченого ОСОБА_14 адвокат ОСОБА_63 просив врахувати ту обставину, що його підзахисний, раніше не судимий, до кримінальної відповідальності не притягувався, має постійне місце проживання, позитивно характеризується.
Враховуючи, що термін дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_12 , ОСОБА_11 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 та ОСОБА_16 спливає, колегія суддів у відповідності до ч. 3 ст. 315 КПК України, (згідно якої запобіжний захід вважається продовженим) заслухавши сторони кримінального провадження, з урахуванням вище наведеного, а також наявності обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_12 , ОСОБА_11 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 та ОСОБА_16 інкримінованих їм кримінальних правопорушень, осіб обвинувачених, наявних ризиків, зазначених при обрані їм міри запобіжного заходу, (зокрема: переховуватись від органів досудового розслідування; знищити, сховати або спотворити будь-яку з речей чи документів; незаконно впливати на потерпілого, свідків, перешкоджати кримінальному провадженню; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити), що на переконання колегії суддів на разі не відпали та дають достатні підстави вважати що обвинувачений ОСОБА_12 , ОСОБА_11 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 та ОСОБА_16 можуть здійснити дії передбачені ст. 177 КПК України, вважає за доцільне продовжити термін дії запобіжного заходу у вигляді тримання останніх під вартою до двох місяців.
Крім того, продовжуючи обвинуваченим по даному кримінальному провадженню міру запобіжного заходу, колегія суддів виходить з того, що згідно ч 5 ст. 176 КПК України запобіжні заходи у вигляді особистого зобов`язання, особистої поруки, домашнього арешту, застави не можуть бути застосовані до осіб, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених статтями 109-114-1, 258-258-5, 260, 261 Кримінального кодексу України.
Обставин передбачених ч. 2 ст. 183 КПК України, які є перешкодою для застосування обвинуваченим ОСОБА_12 , ОСОБА_11 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 та ОСОБА_16 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою колегією суддів не встановлено.
За таких обставин, колегія суддів, керуючись ст.ст. 177, 290, 291, 314-317, 350, 371 КПК України.
Клопотання захисників ОСОБА_9 та ОСОБА_6 про повернення обвинувального акту прокурору через його невідповідність ст. 291 КПК України - задовольнити.
Захиснику обвинуваченого адвокату ОСОБА_9 в задоволенні клопотання про скасування обвинуваченому ОСОБА_11 міри запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою - відмовити.
Продовжити термін дії запобіжного заходу у вигляді тримання ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_2 під вартою до 60 /шести десяти/ діб, а саме до 22.08.2016 року.
Продовжити термін дії запобіжного заходу у вигляді тримання ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_1 під вартою до 60 /шести десяти/ діб, а саме до 22.08.2016 року.
Продовжити термін дії запобіжного заходу у вигляді тримання ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_3 під вартою до 60 /шести десяти/ діб, а саме до 22.08.2016 року.
Продовжити термін дії запобіжного заходу у вигляді тримання ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_4 під вартою до 60 /шести десяти/ діб, а саме до 22.08.2016 року.
Продовжити термін дії запобіжного заходу у вигляді тримання ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_5 під вартою до 60 /шести десяти/ діб, а саме до 22.08.2016 року.
Продовжити термін дії запобіжного заходу у вигляді тримання ОСОБА_16 , ІНФОРМАЦІЯ_6 під вартою до 60 /шести десяти/ діб, а саме до 22.08.2016 року.
На ухвалу може бути подана апеляційна скарга до Апеляційного суду Одеської області протягом семи днів з дня її оголошення через Приморський районний суд м. Одеси.
Колегія суддів Приморського районного
суду м. Одеси ОСОБА_1
ОСОБА_2
ОСОБА_3