У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 квітня 2016 року м. Київ

Колегія суддів Судової палати у кримінальних справах

Верховного Суду України у складі:

головуючого ОСОБА_8,
суддів ОСОБА_9, ОСОБА_10,

розглянувши у судовому засіданні заяву захисника ОСОБА_4 про перегляд судових рішень щодо ОСОБА_5 Верховним Судом України,

в с т а н о в и л а:

Апеляційний Суд Черкаської області вироком від 25 травня 2010 року засудив ОСОБА_5 за: пунктами 6, 9, 13 частини другої статті 115 Кримінального кодексу України (далі - КК) до покарання у виді довічного позбавлення волі з конфіскацією всього майна, що є його власністю; частиною четвертою статті 187 КК до покарання у виді позбавлення волі на строк п'ятнадцять років з конфіскацією всього майна, що є його власністю; частиною другою статті 190 КК до покарання у виді позбавлення волі на строк два роки; частиною другою статті 194 КК до покарання у виді позбавлення волі на строк вісім років; частиною третьою статті 358 КК до покарання у виді обмеження волі на строк два роки.

На підставі частини другої статті 70 КК за сукупністю злочинів ОСОБА_5 призначено остаточне покарання у виді довічного позбавлення волі з конфіскацією всього майна, що є його власністю.

На підставі частини другої статті 71 КК за сукупністю вироків визначено остаточне покарання у виді довічного позбавлення волі з конфіскацією всього майна, що є його власністю.

Верховний Суд України ухвалою колегії суддів Судової палати у кримінальних справах від 7 грудня 2010 року змінив вирок апеляційного суду щодо ОСОБА_5, виключив з обвинувачення, визнаного судом доведеним, посилання на заподіяння ОСОБА_5 значної шкоди потерпілому ОСОБА_7

У решті вирок залишено без зміни.

У заяві захисник ОСОБА_4 порушує питання про перегляд вироку Апеляційного суду Черкаської області від 25 травня 2010 року та ухвали колегії суддів Судової палати у кримінальних справах Верховного Суду України від 7 грудня 2010 року щодо ОСОБА_5 на підставі пункту 1 частини першої статті 40012 Кримінально-процесуального кодексу України 1960 року (далі - КПК 1960 року) у зв'язку з неоднаковим застосуванням судом касаційної інстанціїї одних і тих самих норм кримінального закону щодо подібних суспільно небезпечних діянь (крім питання покарання, звільнення від покарання та від кримінальної відповідальності), що потягло ухвалення різних за змістом судових рішень. Просить скасувати зазначені судові рішення щодо ОСОБА_5 та направити справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

На обґрунтування заяви захисник ОСОБА_4 посилається на ухвалу Верховного Суду України від 9 листопада 2015 року.

Разом із заявою про перегляд судових рішень щодо ОСОБА_5 Верховним Судом України захисник ОСОБА_4 заявила клопотання про поновлення строку для подання такої заяви.

Захисник ОСОБА_4 обґрунтовує причини пропуску строку тим, що ознайомившись з письмовими матеріалами кримінальної справи щодо ОСОБА_5 (10 томів), 13 січня 2016 року отримала з матеріалів цієї кримінальної справи звукозаписи судових засідань та відеозаписи слідчих дій проведених в рамках досудового розлідування, на що знадобився тривалий час для їх опрацювання.

Колегія суддів заслухала суддю-доповідача, перевірила доводи заяви та дійшла висновку про таке.

Згідно зі статтею 444 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК) Верховний Суд України переглядає судові рішення у кримінальних справах виключно з підстав і в порядку, встановлених КПК.

Визначений у статті 445 КПК перелік підстав для перегляду судових рішень Верховним Судом України є вичерпним і розширеному тлумаченню не підлягає.

Статтею 447 КПК встановлені процесуальні строки подання заяви про перегляд судових рішень Верховним Судом України з підстав, передбачених статтею 445 цього Кодексу. Норми цієї статті визначають період у часі - три місяці - і вказівку на подію (момент), із якого починається перебіг цього строку для подачі заяви про перегляд судового рішення, у залежності від конкретної підстави, визначеної частиною першою статті 445 КПК, а саме: день ухвалення оспореного (оскарженого) або порівнюваного судових рішень суду касаційної інстанції (з підстави, передбаченої пунктами 1, 2 частини першої статті 445 КПК); день ухвалення оскаржуваного судового рішення суду касаційної інстанції або день прийняття постанови Верховного Суду України з висновком про застосування норм права (з підстави, передбаченої пунктом 3 частини першої статті 445 КПК); день, коли особі, на користь якої ухвалено рішення міжнародною судовою установою, стало або мало стати відомо про набуття цим рішенням статусу остаточного (з підстави, передбаченої пунктом 4 частини першої статті 445 КПК). Строк, пропущений з причин, визнаних поважними, суд може поновити за клопотанням особи, яка подала заяву про перегляд судового рішення Верховним Судом України. У разі відмови в клопотанні про поновлення строку заява залишається без розгляду.

Відповідно до вимог частини 6 статті 447 КПК пропущений строк може бути поновлений лише за умови його пропуску з поважних причин, і вирішення цього питання покладається на суд.

Під поважними причинами пропущення процесуального строку слід розуміти неможливість особи подати заяву у визначений законом строк у зв'язку з такими обставинами, які були чи об'єктивно є непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, що подала заяву про перегляд судових рішень, пов'язані з дійсно істотними перешкодами чи труднощами, що унеможливили або ускладнили можливість своєчасного звернення до суду у визначений законом строк.

Такі обставини мають бути підтверджені належними та допустимими доказами.

Згідно з копіями долучених до заяви документів, судове рішення, стосовно якого захисник ОСОБА_4 заявила клопотання про перегляд, було ухвалено 7 грудня 2010 року, рішення касаційного суду, на яке вона здійснює посилання на підтвердження підстави для перегляду, ухвалено 9 листопада 2015 року, а заяву про перегляд судового рішення Верховним Судом України захисник подала 14 квітня 2016 року.

Отже, захисник ОСОБА_4 звернулася до Верховного Суду України з заявою поза межами визначеного процесуальним законом тримісячного терміну, як від дати постановлення оскарженого рішення, так і дати постановлення рішення, яке додано для порівняння.

Посилання захисника ОСОБА_4 як на підставу для поновлення їй строку на подання заяви на неспроможність раніше реалізувати своє право на звернення до Верховного Суду України через необхідність тривалого часу для опрацювання звукозаписів судових засідань та відеозаписів слідчих дій проведених в рамках досудового розлідування, як на обставину, яка безпосередньо унеможливлювала або ускладнювала можливість вчинення нею зазначеної процесуальної дії у визначений законом строк, не може бути визнано поважною причиною для поновлення строку.

Виходячи з наведеного, колегія суддів вважає, що у задоволенні клопотання захисника про поновлення строку про перегляд судових рішень щодо ОСОБА_5 необхідно відмовити, а вказану заяву захисника ОСОБА_4 залишити без розгляду.

Керуючись статтями 450, 447 КПК, колегія суддів,

у х в а л и л а:

Відмовити захиснику ОСОБА_4 у задоволенні клопотання про поновлення строку для подання заяви про перегляд судових рішень щодо ОСОБА_5 Верховним Судом України.

Заяву захисника ОСОБА_4 про перегляд вироку Апеляційного суду Черкаської області від 25 травня 2010 року та ухвали колегії суддів Судової палати у кримінальних справах Верховного Суду України від 7 грудня 2010 року щодо ОСОБА_5 Верховним Судом України залишити без розгляду.

Судді:

ОСОБА_8 ОСОБА_9 ОСОБА_10