Справа № 529/351/16-к
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
30 березня 2016 року Диканський районний суд Полтавської області в складі:

головуючого - судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

з участю прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

потерпілої ОСОБА_5

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні обвинувальний акт стосовно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Леваневське Кобеляцького району Полтавської області, жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, з середньою освітою, не працюючого, не одруженого, раніше судимого

22.11.1999 року Октябрським районним судом м. Полтави за ч. 4 ст. 81, ч. 1 ст. 89 КК України до 5 років позбавлення волі з конфіскацією майна;

16.03.2001 року Кобеляцьким районним судом Полтавської області за ч. 3 ст. 81 України до 3 років позбавлення волі з конфіскацією 1/3 частини майна;

04.05.2005 року Ленінським районним судом м. Полтави за ч. 1 ст. 121, ч. 3 ст. 146, ч. 2 ст. 185, ч. 5 ст. 185, ч. 4 ст. 187, ч. 5 ст. 186, ст. 304 КК України до 8 років позбавлення волі з конфіскацією майна;

19.12.2011 року Октябрським районним судом м. Полтави за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 263, ч. 1 ст. 309 КК України до 1 року 6 місяців позбавлення волі;

18.05.2012 року Ленінським районним судом м. Полтави за ч. 2 ст. 190, ч. 2 ст. 185 КК України до 3 років 4 місяців позбавлення волі;

25.03.2015 року Октябрським районним судом м. Полтави ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст.185 КК України до 4-х місяців арешту,

обвинуваченого за ст. 185 ч. 2 КК України, та угоду про примирення між ним та потерпілою ОСОБА_5 , -

ВСТАНОВИВ:
Обвинувачений ОСОБА_4 неодноразово був засудженим за вчинення корисливих злочинів, на шлях виправлення не став та в період незнятої та непогашеної судимості вчинив новий злочин проти власності.

Так, з 14 грудня 2015 року обвинувачений ОСОБА_4 тимчасово проживав у будинку потерпілої ОСОБА_5 по АДРЕСА_2 . Обвинувачений ОСОБА_4 достеменно знав, що потерпіла ОСОБА_5 свої грошові кошти тримає в чорній барсетці, яка занходиться у шафі в спальній кімнаті будинку. Вдень 19 грудня 2015 року обвинуваченому ОСОБА_4 зателефонувала співмешканка ОСОБА_6 , яка останньому повідомила, що хвора та потребує грошових коштів на лікування. Після вказаної розмови о 01 год. 20 грудня 2015 року обвинувачений ОСОБА_4 зайшов до спальної кімнати, де знаходились шафа, у якій потерпіла ОСОБА_5 зберігала грошові кошти, та, реалізуючи свій злочинний намір на теємне викраднення чужого майна, з корисливих мотивів, з метою наживи, впевнившись, що за його діями ніхто не спостерігає, повторно, таємно викрав з шафи грошові кошти в сумі 8400 грн., якими в подальшому розпорядився на власний розсуд, спричинивши потерпілій матеріаьних збитків на зазначену вище суму.

В ході досудового розслідування потерпіла ОСОБА_5 та обвинувачений ОСОБА_4 11 березня 2016 року уклали письмову угоду про примирення, яка містить повне формулюванння обвинувачення, його правову кваліфікацію за ч. 2 ст. 185 КК України, та визначили покарання обвинуваченому ОСОБА_4 за вчиненений злочин у виді 2-х років позбавлення волі з застосуванням ст. 75 КК України.

Розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні угоду про примирення, вислухавши міркування з приводу її затвердження потерпілої ОСОБА_5 , обвинуваченого ОСОБА_4 , думку прокурора, які угоду підтримали, перевіривши її на відповідність вимогам діючого кримінального процесуального законодасвта та роз`яснивши потерпілій і обвинуваченому наслідки її затвердження, суд приходить до висновку, що угода про примиренння може бути затверджена, а обвинуваченому може бути призначена узгоджена міра покарання за наступних підстав.

Як вбачається з пояснень потерпілої і обвинуваченого в суді, змісту угоди про примирення, вона укладена на добровільних засадах, не суперечить вимогам КПК України та інтересам суспільства, не порушує права, свободи та інтереси сторін або інших осіб, є об`єктивні підстави для виконання обвинуваченим ОСОБА_4 взятого на себе обов`язку відбути визначене сторонами покарання, в угоді вказані вірне формулюванння обвинувачення, правова кваліфікація кримінального правопорушення. вчиненого обвинуваченим за ч. 2 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна вчинене повторно.

Відповідно до ч. 1 ст. 469 КПК України угода про примиренння між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.

Кримінальне правопорушення, вчинене ОСОБА_4 , кваліфіковане за ст. 185 ч. 2 КК України і віноситься, згідно ст. 12 КК України, до злочинів середньої тяжкості.

Потерпіла ОСОБА_5 та обвинувачений ОСОБА_4 узгодили, що обвинуваченому повинно бути призначене покарання у виді 2 років позбавлення волі, що передбачено санкцією ч. 2 ст. 185 КК України, з застосуванням ст. 75 КК україни та в суді надали згоду на призначення саме такого покарання. Окрім цього на обвинуваченого ОСОБА_4 відповідно до ч. 1 ст. 471 КПК України згідно угоди про примирення покладено обов`язок відшкодувати потерпілій ОСОБА_5 завдану ним матеріальну шкоду в розмірі 8400 грн.

В судовому засіданні потерпіла пояснила, що розуміє наслідки затвердження угоди, передбачені ст. 473 КПК України.

Таким чином суд приходить до переконання про наявність передбачених законом підстав для затвердження угоди про примирення.

Відповідно до ч. 1 ст. 475 КПК України, якщо суд переконається, що угода може бути затверджена, він ухвалює вирок, яким затверджує угоду і призначає узгоджену сторонами міру покарання.

Підстави для застосування до обвинуваченого запобіжного заходу відсутні.

З обвинуваченого підлягає стягненню вартість проведеної дактилоскопічної експертизи.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 374, 376, 468, 471-476 КПК України, суд -

УХВАЛИВ:
Затвердити угоду про примирення від 11 березня 2016 року, укладену між потерпілою ОСОБА_5 та обвинуваченим ОСОБА_4 .

Визнати ОСОБА_4 винуватим у вчиенні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, та за вчинення цього кримінального правопорушення призначити йому узгоджену сторонами міру покарання у виді 2 /двох/ років позбавлення волі.

Згідно ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від призначеного покарання, якщо він протягом 2 /двох/ років іспитового строку не вчинить нового злочину та виконає покладені на нього обов`язки.

Згідно до ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_4 не виїжджати за межі України без дозволу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти її про зміну місця свого проживання та роботи, а також періодично з`являтись туди для реєстрації.

Зобов`язати обвинуваченого ОСОБА_4 до 14 травня 2016 року відшкодувати потерпілій ОСОБА_5 завдану ним матеріальну шкоду в розмірі 8400 /вісім тисяч чотириста/ грн.

У разі невиконання затвердженої судом угоди про примирення потерпіла має право звернутися до суду, який затвердив таку угоду, з клопотанням про скасування вироку протягом встановленого законом строку давності притягнення до кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст. 185 ч. 2 КК України.

Стягти з ОСОБА_4 в користь держави вартість проведеної дактилоскопічної експертизи в сумі 245 /двісті сорок п`ять/ грн. 52 коп.

Згідно з ч. 6 ст. 376 КПК України копію вироку негайно після його проголошення вручити прокурору та обвинуваченому, інші учасники судового провадження копію вироку суду мають право отримати після подачі відповідної заяви про це до суду.

Вирок суду набирає законної сили після 30 днів з дня його проголошення, якщо на нього не буде подана апеляційна скарга учасниками судового провадження.

Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Полтавської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги через Диканський районний суд обвинуваченим, його захисником, законним представником чи потерпілим, його представником, законним представником з підстав, передбачених ч. 3 ст. 394 КПК України, або прокурором виключно з підстав, передбачених ч. 3 ст. 469 КПК України.

Головуючий: