Справа № 507/123/16-к
ВИРОК ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
12.04.2016 року смт. Любашівка
Любашівський районний суд Одеської області в складі:
головуючого судді - ОСОБА_1
при секретарі - ОСОБА_2
за участю прокурора ОСОБА_3
обвинуваченого ОСОБА_4
обвинуваченого ОСОБА_5
законного представника неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_6
потерпілого ОСОБА_7 ,
захисників - ОСОБА_8 та ОСОБА_9
представника служби у справах дітей Любашівської РДА ОСОБА_10 ,
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_5 та ОСОБА_4 обвинувачуються в тому, що 15 листопада 2015 року, близько 20 години, в с. Ясенове Друге Любашівського району Одеської області неповнолітній ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , запропонував неповнолітньому ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , скоїти таємне викрадення майна жителя даного села ОСОБА_7 , на що останній погодився і ці неповнолітні вступили в змову, направлену на скоєння вказаної крадіжки. Цього ж дня, близько 21 години, ОСОБА_5 та ОСОБА_4 реалізуючи злочинний умисел, пішки прийшли до складського приміщення ОСОБА_7 , розташованого в даному селі, і знайденою ним біля складу частиною металевої труби ОСОБА_5 зірвав навісний замок вхідних дверей правої половини складу, після чого ОСОБА_5 та ОСОБА_4 через двері проникли в середину складу, де перелізши через перестінок проникли в ліву половину складу, звідки перенесли в праву половину складу майно потерпілого ОСОБА_7 : 200 кг борошна вищого ґатунку в чотирьох мішках вагою по 50 кг муки в кожному, вартістю 360 грн. за один мішок муки - на загальну суму 1440 грн.; 900 кг пшениці вартістю 4 грн. за один кілограм - на загальну суму 3600 грн., набрану в вісімнадцять мішків вартістю 2,5 грн. за один на суму 45 грн., яке сховали під тюками із соломою в правій половині складу, приготувавши таким чином вказане майно для подальшого його викрадення.
16 листопада 2015 року, близько 18 години, ОСОБА_5 та ОСОБА_4 , продовжуючи реалізацію злочинного умислу, прибули на запряженому конем возі до приміщення складу ОСОБА_7 в с. Ясенове Друге Любашівського району, де неповнолітній ОСОБА_5 тією ж самою частиною металевої труби зірвав навісний замок вхідних дверей правої половини складу, після чого ОСОБА_5 та ОСОБА_4 через двері проникли в середину складу, звідки таємно викрали приготовлене ними раніше до викрадення майно ОСОБА_7 : 200 кг борошна вищого ґатунку в чотирьох мішках вагою по 50 кг муки в кожному, вартістю 360 грн. за один мішок муки - на загальну суму 1440 грн.; 900 кг пшениці вартістю 4 грн. за один кілограм - на загальну суму 3600 грн., набрану в вісімнадцять мішків вартістю 2,5 грн. за один на суму 45 грн., а всього викрали майно ОСОБА_7 на загальну суму 5085 грн., спричинивши йоиу матеріальну шкоду на вказану суму.
В подальшому ОСОБА_5 та ОСОБА_4 розпорядилися викраденим майном на власний розсуд.
Обвинувачені, будучи допитаними в судовому засіданні, вину у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ст. 185 ч. 3 КК України визнали частково, стверджуючи, що змови на вчинення крадіжки та проникнення не було, а Сербін, крім того, твердить, шо він не розумів, що вчиняється крадіжка, так як ОСОБА_11 запевнив його, що буде забирати своє зерно, а ОСОБА_12 лише допоможе йому перенести мішки з зерном. Обидва обвинувачені детально та послідовно показали, що вони дійсно і 15 листопада, і 16 листопада 2015 року, договорились між собою, проникли до складу, який належить потерпілому ОСОБА_13 , шляхом злому замка на вхідних дверях, вдвох перенесли зерно з одного приміщення до іншого, перекидаючи повні мішки через стіну, при цьому ОСОБА_12 виходив подивитися чи ніхто не йде або не їде по дорозі. На другий день ОСОБА_12 договорився та взяв коня з підводою (возом). Приїхавши до складського приміщення ОСОБА_11 попросив ОСОБА_12 від`їхати в кущі та переждати там поки він винесе вкрадені мішки зі складу надвір, потім вони вдвох загрузили воза та поїхали до села, частину мішків залишивши під стіною складу,так як вони не помістилася на возі. По дорозі вони змушені були втікати, залишивши коня та вкрадене на дорозі, так як побачили, що назустріч їм виїхав автомобіль, який зупинився навпроти і звідти хтось вийшов і вони почули звуки схожі на постріли. Аналізуючи показання обвинувачених, суд вважає, що обвинувачений ОСОБА_12 повинен був розуміти і розумів, що це саме крадіжка, а не перевезення свого майна. Тому, суд розцінює невизнання своєї вини ОСОБА_12 та часткове невизнання ОСОБА_11 , як намагання уникнути відповідальності.
Крім того, вина їх повністю підтверджується дослідженими в судовому засіданні доказами, а саме:
Показаннями потерпілого ОСОБА_7 та свідка ОСОБА_14 , які показали, що 16 листопада 2015 року з приміщення їхнього складу обвинувачені дійсно викрали указане майно: 200 кг борошна вищого ґатунку в чотирьох мішках вагою по 50 кг муки в кожному, вартістю 360 грн. за один мішок - на загальну суму 1440 грн.; 900 кг пшениці вартістю 4 грн. за один кілограм - на загальну суму 3600 грн., набрану в вісімнадцять мішків вартістю 2,5 грн. за один на суму 45 грн., а всього викрали майно ОСОБА_7 на загальну суму 5085 грн., спричинивши їм матеріальну шкоду на вказану суму, все вкрадене повернули , збитки відшкодовано;, витягом з ЄРДР від 16.11. 2015 року (а.с.59), протоколами огляду з фототаблицями (а.с. 60-72), розписками потерпілого (а.с.75-76) та показаннями свідків ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 та ОСОБА_19 , які показали, що дійсно 16 листопада 2015 року обвинувачені на коні, якого попросили у ОСОБА_17 , перевозили вкрадене у ОСОБА_13 зерно та борошно і були затримані за крадіжку. Із показань свідків ОСОБА_20 та ОСОБА_21 видно, що побачивши на дорозі їх автомобілі, хлопці зупинили коня і відразу повтікали, ніяких вистрілів не було.
Свідки ОСОБА_16 та ОСОБА_17 , також, показали, що 16 листопада 2015 року вони дали ОСОБА_12 свого коня з підводою, щоб перевезти зерно, а так як довгий час коня не повертали мати послала сина шукати його і той знайшов коня з підводою з вантажем на дорозі, ОСОБА_12 і ОСОБА_11 там вже не було.
Умисні дії ОСОБА_5 та ОСОБА_4 правильно кваліфіковані за ч.3 ст. 185 КК України за ознакою таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене за попередньою змовою групою осіб, поєднане з проникненням в інше приміщення.
Суд вважає, що вина обох обвинувачених в скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, доведена повністю.
При цьому розгляд провадження провадився відносно обвинуваченого в межах пред`явленого їм обвинувачення.
При вирішенні питання про призначення покарання, суд, відповідно до ст. ст. 65-67 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винних та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Відповідно до ст. 66 КК України, обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого судом враховується дача правдивих свідчень. вчинення ними злочину в неповнолітньому віці та повне відшкодування шкоди.
Оцінюючи всі обставини вчиненого та особи винних суд приходить до висновку, що виправлення обох обвинувачених, які позитивно характеризуються за місцем навчання, до кримінальної відповідальності притягуються вперше, можливе в умовах без ізоляції від суспільства і тому по відношенню до них необхідно застосувати ст. 75 та ст. 104 КК України.
Керуючись ст. ст. 100, 349, 370, 374 КПК України, ст. ст. 12, 65, 66, 75, 104 та ч. 3 ст. 185 КК України суд, -
з а с у д и в:
ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст.185 КК України, та призначити йому покарання у вигляді 3- х років позбавлення волі.
Згідно ст.ст. 75, 104 КК України звільнити засудженого ОСОБА_5 від відбування покарання з випробуванням, з іспитовим строком на 1 рік.
Згідно ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_5 повідомляти кримінально виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи або навчання.
ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст.185 КК України, та призначити йому покарання у вигляді 3-х років позбавлення волі.
Згідно ст. ст. 75, 104 КК України звільнити засудженого ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням, з іспитовим строком на 1 рік.
Згідно ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_4 повідомляти кримінально виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи або навчання. Речові докази трубу металеву (а.с. 78), яка знаходиться в Любащівському РВВС, знищити після вступу вироку в законну силу, решту - вважати повернутими по належності.
Міру запобіжного заходу засудженим не обирати.
Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Одеської області через Любашівський районний суд протягом тридцяти днів, засудженим - з моменту вручення йому копії вироку, іншими учасниками процесу в той же строк, з дня його проголошення.
Суддя ОСОБА_1