печерський районний суд міста києва
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
27 вересня 2016 року

Печерський районний суд міста Києва у складі:

головуючого слідчого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю адвоката ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Печерського районного суду міста Києва скаргу адвоката ОСОБА_4 на бездіяльність прокурора Генеральної прокуратури України щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань та зобов`язання внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань,

В С Т А Н О В И В :
ОСОБА_4 звернувся до Печерського районного суду міста Києва зі скаргою, в якій просив зобов,язати прокурора Генеральної прокуратури України вчинити дії, передбачені ст.ст. 214 ч.4, 1,5, ст.60 КПК України та забезпечити їх виконання, невідкладно прийняти та зареєструвати за чт.214 ч.4 КПК України його заяву про вчинення кримінального правопорушення з приводу втручання в адвокатську діяльність та здійснення тиску на адвоката шляхом завідомо неправдивого повідомлення про вчинення кримінального правопорушення від 11 липня 2016 року номер 002, шляхом внесення за ст. 214 ч.1,5 КПК України відповідних відомостей з цієї заяви до Єдиного реєстру досудових розслідувань; зобов,язати прокурора Генеральної прокуратури України відповідно до вимоги ст.214 КПК України розпочати досудове розслідування у формі досудового слідства. Зобов.язати прокурора Генеральної прокуратури України повідомити його письмово у встановленому законом порядку та строк про початок кримінального провадження та закінчення досудового розслідування вказаного злочину.

ОСОБА_4 посилався на таке: 11 липня 2016 року ним до Генеральної прокуратури України була подана заява за номером 002 про кримінальне правопорушення. У відповідності до повідомлення про вручення поштової кореспонденції зазначена заява була отримана уповноваженою особою Генеральної прокуратури України 14 липня 2016 року. У відповідності до ст. 214 КПК України прокурор не вніс до ЄРДР відомості про кримінальне правопорушення у відповідності до його заяви. До судового засідання заявник не з,явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Представник заявника ОСОБА_3 у судовому засіданні підтримала вимоги скарги.

Представник особи, бездіяльність якої оскаржується, до судового засідання не з,явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. До суду направив заперечення, в яких зазначав наступне: у своїй заяві ОСОБА_4 зазначає, що висвітлення на офіційному сайті НАБ України інформації з приводу начебто неправомірного проведення обшуків за місцем здійснення адвокатської діяльності окремих адвокатів вказує на наявність ознак складу кримінальних правопорушень, передбачених ст.ст. 383, 397 КК України в діях посадових осіб вказаного правоохоронного органу. Заявникові роз,яснено, що відповідно до ст.214 КПК України підставою для внесення до ЄРДР є повідомлення про вчинення кримінального правопорушення або самостійне виявлення слідчим або прокурором ознак злочину з будь-якого джерела. Згідно з ч.1 ст.2 КК України підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно-небезпечного діяння, яке містить склад злочину, передбаченого КК України. Обов,язковими елементами складу злочину є об,єкт, об,єктивна сторона, суб,єкт, суб,єктивна сторона. Відсутність хоча б одного з цих елементів свідчить про те, що дії /бездіяльність/, які оцінюються, не є злочином.

Статтею 22 КПК України передбачено, що кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

У відповідності до положень ст. 26 КПК України, сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та спосіб, передбачених цим Кодексом.

Зважаючи на ці положення закону та враховуючи, що інтереси ОСОБА_4 у судовому засіданні представляла адвокат ОСОБА_3 , а представник Генеральної прокуратури України направив до суду заперечення, де виклав свою позицію, що є проявом принципу диспозитивності, суд визнав можливим прийняти рішення по суті скарги за відсутності сторін на підставі наданих сторонами доказів та з урахуванням пояснень адвоката ОСОБА_3 .

Слідчий суддя, вивчивши матеріали скарги, заслухавши доводи адвоката ОСОБА_3 ,приходить до наступного висновку.

Слідчий суддя встановив, що заява адвоката ОСОБА_4 надійшла до Генеральної прокуратури України 14 липня 2016 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 214 КПК України, бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР, означає невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР впродовж 24 годин після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення.

Разом із тим, за змістом ч. 4 ст. 214 КПК України, слідчий, прокурор, інша службова особа, уповноважена на прийняття та реєстрацію заяв і повідомлень про кримінальні правопорушення, зобов`язані прийняти та зареєструвати таку заяву чи повідомлення. Відмова у прийнятті та реєстрації заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення не допускається.

Тобто, з огляду на вказані положення, розмежовано поняття внесення відомостей про кримінальні правопорушення до ЄРДР та поняття реєстрації заяв, які є різними за своєю суттю.

Статтею 11 КПК України визначено, що злочином є передбачене цим кодексом суспільно небезпечне винне діяння (дія чи бездіяльність), вчинене суб`єктом злочину.

Також визначено, які саме діяння є злочинами, в чому полягає об`єктивна та суб`єктивна сторона того чи іншого злочину, кваліфікуючі ознаки та інше. У випадках, якщо в заяві чи повідомленні є ті чи інші об`єктивні дані, що свідчать дійсно про ознаки того чи іншого злочину, то є підстави вважати таке звернення саме заявою чи повідомленням про злочин і тільки за такими заявами та повідомленнями повинні прийматися передбачені законом процесуальні рішення.

10 серпня 2016 року листом Генеральної прокуратури України номер 06/1-40411-15 за підписом начальника четвертого відділу управління Спеціалізованої антикорупційної прокуратури ОСОБА_5 надана відповідь ОСОБА_4 в порядку Закону України «Про звернення громадян», відповідно до якої подане звернення не містить конкретних фактів вчинення будь яких порушень, що обшуки за місцем здійснення адвокатської діяльності проводились виключно на підставі ухвал слідчого судді, отриманих у прядку, встановленому КПК України, а на кожному з обшуків, як того вимагає ч.2 ст. 23 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», був присутній представник ради адвокатів регіону, що є однією з основних гарантій забезпечення адвокатської таємниці. Враховуючи. Що викладена заявником у звернення публікація не має ознак повідомлення про кримінальне правопорушення, ґрунтується виключно на здобутих у встановленому законом порядку матеріалах кримінального провадження, а обшуки за місцем здійснення заявником адвокатської діяльності проводились у повній відповідності до вимог КПК України та Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» на даний час відсутні підстави для внесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР. Одночасно запропоновано звернутися до слідчого судді місцевого суду, у межах якого знаходиться орган досудового розслідування зі скаргою на дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора.

У заяві ОСОБА_4 про злочин, а саме повідомлення на сайті Національного антикорупційного бюро України інформації про наявність документів, які нібито свідчать про його причетність до наявності фіктивних підприємств у газовій схемі ОСОБА_6 та що він є одним із можливих спільників, який зі свого офісу здійснював безпосереднє управління коштами, отриманими внаслідок злочинної діяльності з перепродажу державного газу.

Такі дії Генеральної прокуратури України відповідають фактичним обставинам справи та ґрунтуються на діючому законодавстві.

Крім того, відповідно до рішення Європейського суд з прав людини у справі «Салов проти України» від 06.09.2005 року одним із основних аспектів верховенства права є принцип правової впевненості, який передбачає,що коли рішення суду стало остаточним, воно не може бути піддано сумніву будь яким рішенням суду. У судовому засіданні встановлено, що обшуки, на які посилається прокурор у своєму листі до ОСОБА_4 здійснювались виключно на підставі ухвал слідчого судді, отриманих у порядку, встановленому КПК України, а на кожному з обшуків у відповідності до вимог ч.2 ст.23 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» бв присутній представник ради адвокатів регіону, що є однією з основних гарантій забезпечення адвокат сякої таємниці.

Відповідно до ч.1 ст.2 КК України, підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад злочину, передбаченого цим Кодексом.

Системний аналіз вищезазначених положень закону дає підстави для висновку, що реєстрації в ЄРДР підлягають не будь які заяви чи повідомлення, а лише ті, які містять достатні відомості про кримінальне правопорушення.

Підставами вважати заяву чи повідомлення саме про злочин є наявність в таких заявах або повідомленнях об`єктивних даних, які дійсно свідчать про ознаки злочину. Такими даними є фактичне існування доказів, що підтверджує реальність конкретної події злочину (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення злочину). Якщо у заявах чи повідомленнях таких даних немає, то вони не можуть вважатися такими, які мають бути обов`язково внесені до ЄРДР.

Вивчивши, долучену до скарги копію зави ОСОБА_4 від 11 липня 2016 року, вважаю, що Генеральною прокуратурою України обґрунтовано надано відповідь в порядку Закону України «Про звернення громадян», так як з вказаної заяви слідчий суддя не вбачає бездіяльності з боку Генеральної прокуратури України з приводу невнесення відомостей про кримінальне правопорушення на підставі заяви ОСОБА_4 від 11.07.2016 р. до ЄРДР, так як за своїм змістом дана заява містить незгоду з з процесуальними діями та викладеними у публікації фактами. Заява ОСОБА_4 не відповідає вимогам ч. 5 п. 4 ст. 214 КПК України, у ній не викладено обставини, які можуть свідчити про вчинення кримінальних правопорушень, а лише власні міркування заявника та припущення щодо вчинення правопорушень та висловлена незгода з прийнятими за його заявою процесуальними діями та публікацією. Вона не містить об`єктивних даних, що свідчать про ознаки того чи іншого правопорушення і ґрунтуються лише на припущеннях щодо протиправних дій.

Таким чином, оскільки заява ОСОБА_4 про вчинення на його думку кримінальних правопорушень невідомими особами було розглянуто Генеральною прокуратурою України в порядку Закону України «Про звернення громадян», що відповідало на час розгляду вказаної заяви положенням ст. 20 цього Закону, слідчий суддя не вбачає підстав для того, щоб по доводам скарги зобов`язати Генеральну прокуратуру України внести відомості до ЄРДР за його заявою від 11 липня 2016 р., а відтак відмовляє у задоволенні скарги.

Керуючись ст. ст. 214, 303,304, 306, 307,309 КПК України, слідчий суддя

У Х В А Л И В :
В задоволені скарги адвоката ОСОБА_4 на бездіяльність прокурора Генеральної прокуратури України щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань та зобов`язання внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя