Справа № 751/3094/16-к Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/795/681/2016
Категорія - ст. 81 КК України Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
14 червня 2016 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Чернігівської області в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Чернігові в режимі відеоконференції під час трансляції з приміщення Чернігівської виправної колонії кримінальне провадження за апеляційною скаргою засудженої ОСОБА_6 на ухвалу Новозаводського районного суду м. Чернігова від 20 квітня 2016 року, якою відмовлено у задоволенні клопотання засудженої

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Одеса, українки, громадянки України, з вищою освітою, незаміжньої, до засудження не працювала, проживала за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимої,

про звільнення умовно-достроково на підставі ст. 81 КК України відмовлено,

за участю учасників кримінального провадження:

прокурора - ОСОБА_7

представника ЧВК- 44 - ОСОБА_8

засудженої - ОСОБА_6

захисника-адвоката - ОСОБА_9

В С Т А Н О В И В:

09 квітня 2015 року ОСОБА_6 засуджена вироком Приморського районного суду м. Одеси за ст. 185 ч. 2, 71 країни до 2 років 7 місяців позбавлення волі. Згідно ухвали Новозаводського районного суду м. Чернігова від 18 січня 2016 року зараховано у строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення з 19 лютого 2015 року по 09 травня 2015 року.

Засуджена ОСОБА_6 звернулась до Новозаводського районного суду Чернігівської області із клопотанням про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання на підставі ст. 81 КК України.

Ухвалою Новозаводського районного суду м. Чернігова від 20 квітня 2016 року було відмовлено у задоволенні її клопотання.

В основу свого рішення суд поклав те, що засуджена ОСОБА_6 відбуває покарання в Чернігівській виправній колонії № 44 з 13 листопада 2015 року, працевлаштована на швейному виробництві, до праці відноситься незадовільно, відсоток виконання денного завдання нижче за бригадний, не проявляє ініціативи у покращенні своїх показників у суспільно-корисній праці. За час відбування покарання засуджена характеризується посередньо, поведінка не є сумлінною, заохочення засудженій не оголошувались. Не приймає участі у роботі самодіяльних організацій, не проявляє соціально-корисну ініціативу в організації суспільного життя відділення та не входить до складу ради колективу засуджених відділення. Також судом взято до уваги її психологічну характеристику, яка зводиться до того, що остання на даний час не готова до самокерованої право слухняної поведінки. Тому суд дійшов висновку про те, що ОСОБА_6 не заслуговує на умовно-дострокове звільнення її від відбування покарання.

Не погодившись з рішенням суду, засуджена ОСОБА_6 звернулась з апеляційною скаргою, в якій просить ухвалу місцевого суду скасувати та постановити нову, якою задовольнити її клопотання про умовно-дострокове звільнення.

В обґрунтування своїх вимог засуджена вказує на необґрунтованість ухвали, оскільки вважає, що заслуговує на умовно-дострокове звільнення, оскільки працює, стягнень не має, поведінка задовільна, має ряд тяжких захворювань, неможливість участі в самодіяльності пояснює нещодавньою смертю матері, тому вважає, що в повній мірі готова до законослухняної поведінки.

В засіданні апеляційного суд заслухавши доповідача; пояснення засудженої ОСОБА_6 , яка підтримала свою апеляційну скаргу з указаних у ній підстав, і просила її задовольнити та на підставі ст. 81 КК України умовно-достроково звільнити її від відбування покарання, оскільки вважає, що довела своє виправлення; думку захисника обвинуваченої адвоката ОСОБА_9 , який підтримав вимоги апеляційної скарги засудженої та просив її задовольнити та який пояснив, що засуджена має незадовільний стан здоров`я і вказує про те, що судом першої інстанції безпідставно вказано на попередні судимості засудженої та про застосування щодо неї в минулому умовно-дострокового звільнення; представника ЧВК-44, яка вважає, що підстав для звільнення умовно-достроково ОСОБА_6 немає, оскільки засуджена своєю поведінкою не довела, що стала на шлях виправлення, так як має сім судимостей за однорідні злочини, раніше до неї вже неодноразово застосовувалось умовно-дострокове звільнення; думку прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги засудженої і висловився про необхідність залишення ухвали суду без змін з причин її обґрунтованості та законності; дослідивши матеріали судової справи та особову справу засудженої ОСОБА_10 ; перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 81 КК України до осіб, що відбувають покарання у виді позбавлення волі може бути застосовано умовно-дострокове звільнення від відбування покарання. Умовно - дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Суд першої інстанції, розглядаючи клопотання ОСОБА_6 , прийшов до обґрунтованого висновку про відмову у застосуванні до неї умовно - дострокового звільнення від відбування покарання через те, що засуджена поведінкою не довела своє виправлення.

Як вбачається з матеріалів справи, засуджена ОСОБА_6 попри те, що відбула встановлену законом частину строку покарання, своєю поведінкою не довела своє виправлення, до праці відноситься незадовільно, відсоток виконання денного завдання має низький, безініціативна до суспільного життя установи, неодноразово засуджувалася за однорідні корисливі злочини, попри застосування до неї тричі умовно-дострокового звільнення, знехтувала таким проявом довіри та вчинювала нові злочини, що свідчить про її суспільну небезпечність.

Щодо доводів засудженої про тяжкий стан її здоров`я, то колегія суддів зауважує, що засуджена з цього приводу може звернутися до суду із відповідною заявою про звільнення від покарання за хворобою, в порядку ст. 84 КК України.

Тому з урахуванням положень ст. 81 КК України, а також думки адміністрації установи, яка не має впевненості в подальшій самокерованій правослухняній поведінці ОСОБА_6 , колегія суддів вважає, що суд правильно дійшов висновку про недостатність підстав для її умовно-дострокового звільнення від відбування покарання.

Під час апеляційного розгляду кримінального провадження не встановлено істотних порушень кримінального процесуального закону та порушень прав засудженої ОСОБА_6 на захист, які б потягли за собою безумовне скасування ухвали суду.

На підставі викладеного, керуючись ст. 81 КК України, ст.ст. 376, 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:
Апеляційну скаргу засудженої ОСОБА_6 залишити без задоволення, а ухвалу Новозаводського районного суду міста Чернігова від 20 квітня 2016 року про відмову у задоволенні клопотання засудженої ОСОБА_6 про застосування щодо неї умовно дострокового звільнення від відбування покарання на підставі ст. 81 КК України без змін.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а засудженою, яка тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення їй копії ухвали суду.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4