Справа № 152/1754/14-к
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 жовтня 2014 року м. Шаргород

Шаргородський районний суд Вінницької області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участі:
секретаря судового

засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження: №152/1754/14-к (ЄРДР № 0000266),

по обвинуваченню: ОСОБА_3 , народженого: ІНФОРМАЦІЯ_1 уродженця та жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з середньою освітою, не одруженого, не працюючого, раніше неодноразово судимого: вироком Шаргородського районного суду Вінницької області від 18.10.1993 року за ч. 3 ст. 140 КК України 1960 року до покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки, звільненого відповідно до ст. 45 КК України 1960 року від відбуття покарання з випробуванням та іспитовим строком на 3 роки; вироком Шаргородського районного суду Вінницької області від 20.02.1995 року за ч. 2 та ч. 3 ст. 140 КК України 1960 року до покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки, згідно ст. 43 КК України 1960 року, приєднано 1 рік за вироком Шаргородського районного суду Вінницької області від 18.10.1993 року, усього 4 роки позбавлення волі; вироком Тульчинського районного суду Вінницької області від 03.03.1999 року за ч. 3 ст. 140 КК України 1960 року до покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки; вироком Томашпільського районного суду Вінницької області від 17.09.2002 року за ч. 3 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки; вироком Шаргородського районного суду Вінницької області від 15.03.2006 року за ч. 3 ст.185 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки і 6 місяців; вироком Немирівського районного суду Вінницької області від 16.07.2010 року за ч. 3 ст. 185 України до покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки, згідно ч. 1 ст. 71 КК України приєднано 3 місяці за вироком Шаргородського районного суду Вінницької області від 15.03.2006 року і усього 4 роки і 3 місяці позбавлення волі, ухвалою Вінницького районного суду Вінницької області від 16.09.2013 року звільнений умовно-достроково на строк 11 місяців 16 днів,

- у вчиненні злочинів, передбачених частиною 2 та частиною 3 ст. 185 КК України,

сторони кримінального
провадження:

сторона обвинувачення:
прокурор ОСОБА_4 ,
сторона захисту:
обвинувачений ОСОБА_3 , -

у с т а н о в и в:

ОСОБА_3 , будучи неодноразово судимим: вироком Шаргородського районного суду Вінницької області від 18.10.1993 року за ч. 3 ст. 140 КК України 1960 року до покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки, звільненого відповідно до ст. 45 КК України 1960 року від відбуття покарання з випробуванням та іспитовим строком на 3 роки; вироком Шаргородського районного суду Вінницької області від 20.02.1995 року за ч. 2 ст. 140, ч. 3 ст. 140 КК України 1960 року до покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки, згідно ст. 43 КК України 1960 року, приєднано 1 рік за вироком Шаргородського районного суду Вінницької області від 18.10.1993 року, усього 4 роки позбавлення волі; вироком Тульчинського районного суду Вінницької області від 03.03.1999 року за ч. 3 ст. 140 КК України 1960 року до покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки; вироком Томашпільського районного суду Вінницької області від 17.09.2002 року за ч. 3 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки; вироком Шаргородського районного суду Вінницької області від 15.03.2006 року за ч. 3 ст.185 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки і 6 місяців; вироком Немирівського районного суду Вінницької області від 16.07.2010 року за ч. 3 ст. 185 України до покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки, згідно ч. 1 ст. 71 КК України приєднано 3 місяці за вироком Шаргородського районного суду Вінницької області від 15.03.2006 року і усього 4 роки і 3 місяці позбавлення волі, ухвалою Вінницького районного суду Вінницької області від 16.09.2013 року звільнений умовно-достроково на строк 11 місяців 16 днів, на шлях виправлення не став, а в період відбування умовно-дострокового звільнення повторно вчинив умисні злочини.

Так, у другій декаді травня 2014 року ОСОБА_3 , правомірно перебуваючи у АДРЕСА_2 , на території домоволодіння ОСОБА_5 , умисно, таємно, повторно викрав три алюмінієві листи з обшивки дверей, загальною вагою 6 кг, вартістю 48 грн, чавунну плиту вартістю 100 грн, металеві частини з барабану криниці вагою 10 кг вартістю 20 грн та дріт довжиною 5 м вартістю 47,50 грн, які належали ОСОБА_5 , чим завдав їй матеріальну шкоду на загальну суму 215 грн 50 коп.

Отже, ОСОБА_3 вчинив злочин, передбачений ч. 2 ст. 185 КК України, крадіжку, тобто таємне викрадення чужого майна, вчинене повторно.

Також, 19.07.2014 року біля 15-ї години, перебуваючи у с. Ярове Шаргородського району Вінницької області, зайшов на територію домоволодіння ОСОБА_6 , розташованого по АДРЕСА_3 , усвідомлюючи, що за його діями ніхто не спостерігає, ОСОБА_3 підійшов до вхідних дверей будинку та умисно, таємно, з метою крадіжки, шляхом відчинення ключем врізаного замка дверей, який знаходився поряд у ринві, відчинив вхідні двері і проник у середину будинку, де з однієї із кімнат викрав мобільний телефон марки «Нокіа-1280» вартістю 200 грн разом із сім-картою вартістю 5 грн та кошти в сумі 50 грн, чим завдав ОСОБА_6 матеріальну шкоду на загальну суму 255 грн та у подальшому залишив місце вчинення злочину і викрадене майно використав для власних цілей.

Отже, ОСОБА_3 вчинив злочин, передбачений ч. 3 ст. 185 КК України, крадіжку, тобто таємне викрадення чужого майна, поєднане із проникненням у житло.

Окрім того, 21.07.2014 року біля 09 години 30 хвилин, перебуваючи у с. Ярове Шаргородського району Вінницької області, зайшов на територію домоволодіння ОСОБА_7 , розташованого по АДРЕСА_4 , усвідомлюючи, що за його діями ніхто не спостерігає, ОСОБА_3 підійшов до вхідних дверей будинку та умисно, таємно, повторно, з метою крадіжки, за допомогою принесеного з собою з території цього домоволодіння металевого лома відбив навісний замок на вхідних дверях і проник у середину будинку, де з однієї із кімнат викрав мобільний телефон марки «Нокіа-1100» вартістю 150 грн разом із сім-картою вартістю 5 грн та кошти в сумі 300 грн, чим завдав ОСОБА_7 матеріальну шкоду на загальну суму 455 грн та у подальшому залишив місце вчинення злочину і викрадене майно використав для власних цілей.

Отже, ОСОБА_3 вчинив злочин, передбачений ч. 3 ст. 185 КК України, крадіжку, тобто таємне викрадення чужого майна, поєднане із проникненням у житло.

Допитаний у судовому засіданні ОСОБА_3 винуватим себе у вчиненні злочинів визнав повністю, не заперечував факту їх вчинення при вище наведених обставинах, розкаявся у скоєному, просив його суворо не карати.

Суду по суті пред`явленого обвинувачення, зокрема, пояснив, що у середині травня 2014 року, він викрав з домоволодіння ОСОБА_5 , розташованого в АДРЕСА_2 , алюмінієві листи з обшивки дверей, вагою 6 кг, чавунну плиту, металеві частини з барабану криниці та дріт довжиною 5 м. Викрадені речі він продав, а одержані кошти витратив на власні потреби.

Також, ОСОБА_3 пояснив, що 19 липня 2014 року в день, він викрав мобільний телефон марки «Нокіа» разом із сім-картою та кошти в сумі 50 грн з однієї із кімнат будинку ОСОБА_6 , розташованого у с. Ярове Шаргородського району Вінницької області, у який він проник шляхом відчинення ключем замка вхідних дверей, який знаходився поряд у ринві. Викрадені кошти він витратив на власні потреби, а мобільний телефон згодом у нього забрав родич потерпілої.

Окрім того, обвинувачений пояснив, що у липні 2014 року, точної дати він не пам`ятає у першій половині дня, він викрав мобільний телефон марки «Нокіа» із сім-картою та кошти в сумі 300 грн з однієї із кімнат будинку ОСОБА_7 , розташованого у с. Ярове Шаргородського району Вінницької області, у який він проник шляхом зламування навісного замка на вхідних дверях за допомогою знайденого на території цього домоволодіння металевого лома. Викрадені кошти він витратив на власні потреби, а мобільний телефон здав у Києві в ломбард.

Про вчинене обвинувачений шкодує, обіцяє більше такого не вчиняти.

Ураховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_3 у повному обсязі визнав свою винуватість у вчиненні інкримінованих йому органом досудового розслідування злочинів при обставинах, викладених у обвинувальному акті, та беручи до уваги, що прокурор у судовому засіданні, а потерпілі у письмових заявах, адресованих суду, також не оспорювали фактичні обставини провадження, суд визнає недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким не оспорюються, обмежившись лише допитом обвинуваченого та дослідженням доказів, які характеризують особу обвинуваченого і стосуються речових доказів.

Аналізуючи наведене, суд вважає доведеною винуватість ОСОБА_3 у тому, що він своїми умисними діями вчинив таємне викрадення чужого майна (крадіжку), вчинену повторно, а також крадіжку, тобто таємне викрадення чужого майна, поєднане із проникненням у житло, і кваліфікує його дії за ч. 2 та ч. 3 ст. 185 КК України.

Суд, відповідно до ст. 65 КК України, при призначенні обвинуваченому ОСОБА_3 виду та міри покарання, приймає до уваги характер, ступінь суспільної небезпеки вчинених ним злочинів, які, відповідно до ст. 12 КК України, відносяться до категорії середньої тяжкості та тяжких, конкретні обставини справи, дані про особу обвинуваченого, який на обліку у лікаря-психіатра, лікаря-нарколога та лікаря-фтизіатра не знаходиться, за місцем проживання характеризується негативно, раніше судимий, ніде не працює.

Згідно зі ст. 66 КК України, обставинами, пом`якшуючими покарання ОСОБА_3 , є визнання ним винуватості та його щире каяття.

Обставинами, що обтяжують покарання ОСОБА_3 , суд вважає рецидив злочинів, а також вчинення злочинів щодо осіб похилого віку, якими є потерпілі ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 .

Суд не знаходить підстав для застосування до ОСОБА_3 ст.ст. 69, 69-1 КК України, а тому: з урахуванням усіх обставин у справі, ступеня тяжкості злочинів, вчинених ОСОБА_3 , особи винуватого, наявності обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання, загальних засад призначення покарання: законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_3 наступне покарання:

- за ч. 2 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі строком на два роки;

- за ч. 3 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі строком на три роки.

На підставі ст. 70 КК України призначити покарання ОСОБА_3 шляхом часткового складання покарань у виді трьох років і шести місяців позбавлення волі.

Окрім того, оскільки ОСОБА_3 вчинив злочини в період умовно-дострокового звільнення, що вбачається із ухвали Вінницького районного суду Вінницької області від 06.09.2013 року (невідбутий строк покарання за вироком Немирівського районного суду Вінницької області від 16.07.2010 року 11 місяців 16 днів), то на підставі ст. 71 КК України до покарання, призначеного за цим вироком слід частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Немирівського районного суду Вінницької області від 16.07.2010 року і остаточно призначити ОСОБА_3 покарання у виді позбавлення волі строком на чотири роки і шість місяців.

Призначаючи ОСОБА_3 зазначене вище покарання, суд виходить із того, що воно є справедливим, необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого, його перевиховання, запобігання вчиненню нових злочинів, що відповідає його особі та є достатнім для досягнення передбачених ч. 2 ст. 50 КК України цілей покарання.

Цивільний позов не заявлено.

Долю речових доказів належить вирішити на підставі ст. 100 КПК України.

Процесуальних витрат у справі немає.

Підстав для зміни чи скасування запобіжного заходу немає.

Керуючись ст.ст. 100, 368-371, 373-376 КПК України, суд

з а с у д и в:

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на два роки.

Його ж визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на три роки.

На підставі ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів призначити ОСОБА_3 покарання шляхом часткового складання покарань у виді трьох років і шести місяців позбавлення волі.

На підставі ст. 71 КК України, остаточне покарання ОСОБА_3 призначити шляхом часткового складання покарань за цим вироком та не відбутої частини покарання за вироком Немирівського районного суду Вінницької області від 16.07.2010 року у виді позбавлення волі строком на чотири роки і шість місяців.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_3 обчислювати з 08 серпня 2014 року день взяття під варту.

Речовий доказ мобільний телефон «Nokia 1280» залишити у власника ОСОБА_6 .

Запобіжний захід ОСОБА_3 до вступу вироку в законну силу залишити попередній взяття під варту.

Згідно ст.ст. 376, 392, 393, 395, 532 КПК України, вирок може бути оскаржений до Апеляційного Вінницької області через Шаргородський районний суд Вінницької області протягом тридцяти днів з моменту його проголошення. Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії вироку.
Якщо вирок було ухвалено без виклику особи, яка його оскаржує, в порядку, передбаченому статтею 382 цього Кодексу, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії вироку.
Вирок суду першої інстанції, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що вирок не набрав законної сили.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору. Копія вироку не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя ОСОБА_1