Справа №479/483/16-к 25.10.2016
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
25 жовтня 2016 року м. Миколаїв
Апеляційний суд Миколаївської області у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3
за участю секретаря ОСОБА_4

розглянув у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження №0000229 за апеляційними скаргами обвинуваченого ОСОБА_5 та його захисника ОСОБА_6 на вирок Кривоозерського районного суду Миколаївської області від 28 липня 2016 року відносно
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Криве Озеро, Кривоозерського району, Миколаївської області, не працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 .
- обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України.
Учасники судового провадження:
прокурор ОСОБА_7
обвинувачений ОСОБА_5
захисник ОСОБА_6
встановив:
Короткий зміст вимог апеляційних скарг.
В апеляційній скарзі та доповненнях до неї, обвинувачений просить скасувати вирок Кривоозерського районного суду Миколаївської області від 28 липня 2016 року.
В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_5 просить скасувати вирок Кривоозерського районного суду Миколаївської області від 28 липня 2016 року та закрити кримінальне провадження відносно ОСОБА_5 обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КК України.
Короткий зміст вироку.
Вироком суду ОСОБА_5 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України та призначено покарання у вигляді 9 років позбавлення волі з утриманням в кримінально-виконавчій установі закритого типу.

Стягнуто з засудженого на користь фінансового управління Кривоозерської районної державної адміністрації 369 грн. 61 коп.

Вирішено питання щодо речових доказів.

Узагальнені доводи апеляційної скарги.
В апеляційній скарзі та доповненнях до неї, апелянт вважає вирок суду незаконним та таким, що підлягає скасуванню.
Вказує, що не скоював інкримінуємого йому злочину. Крім того, в період часу з 13г.00хв. до 19г.00хв. 11 травня, знаходився в поліції.
Зазначає, що свідки, які були допитані в суді не надали покази щодо того, що саме він бив потерпілу.
В апеляційній скарзі захисник вважає зазначений вирок незаконним, оскільки судом, неправильно застосовано закон України про кримінальну відповідальність, крім того вважає, що в діях ОСОБА_5 немає складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 121 КК України.

Вказує, що свідки ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , в судовому засіданні, пояснили, що вони самого факту нанесення тілесних ушкоджень потерпілій ОСОБА_11 не бачили, ОСОБА_9 про даний факт дізналася зі слів свідка ОСОБА_12 , а ОСОБА_10 дізналася зі слів ОСОБА_9 Свідки ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 в судовому засіданні пояснили, що вони не бачили, як 11.05.2016 року біля 19:00 годин обвинувачений ОСОБА_5 наносив тілесні ушкодження потерпілій ОСОБА_11 протягом 3-7 хвилин.

З даного, апелянт робить висновок, що ОСОБА_12 дає одні свідчення, а свідки ОСОБА_9 та ОСОБА_10 інші які не співпадають між собою, а тому вважає, що дане є порушенням вимог ст. 97 КПК України.

Обставини встановлені судом першої інстанції.
11 травня 2016 року біля 09.00 год. обвинувачений ОСОБА_5 , за місцем проживання по АДРЕСА_1 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, вимагав гроші та придбання спиртного у своєї матері - потерпілої ОСОБА_11 , висловлювався на її адресу нецензурною лайкою, умисно наніс їй цеглиною удар по голові. Ховаючись від нього, потерпіла ОСОБА_11 зайшла в сарай сусіда ОСОБА_17 , який біля 13.00 години виявив потерпілу та визвав наряд поліції.

Повернувшись з поліції, після складання протоколу про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 1732 Кодексу України про адміністративні правопорушення, обвинувачений ОСОБА_5 біля 19.00 години на присадибній ділянці за місцем проживання по АДРЕСА_1 умисно руками та ногами наніс потерпілій ОСОБА_5 чисельні удари в область обличчя, тулубу та рук, спричинивши їй, згідно висновку судово-медичного експерта № 164 від 27 травня 2016 року тілесні ушкодження: крововиливи обличчя, волосистої частини голови, верхніх кінцівок, забійну рану тилу лівої кисті, чисельні двосторонні локальні і конструкційні переломи ребер з крововиливами в міжреберні м`язи в області переломів, гематоми в прилеглі м`язи, навколо ниркову клітковину лівої нирки, які утворились від багаторазової дії тупого твердого предмету (кулак, нога) в різні частини тіла (голова, грудна клітина, верхні кінцівки) які відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень, і які спричинили смерть потерпілої.

Дії обвинуваченого ОСОБА_5 судом кваліфіковані за ч.2 ст.121 КК України, а саме як умисне тяжке тілесне ушкодження, що спричинило смерть потерпілої.

Обставини встановлені судом апеляційної інстанції.
Заслухавши доповідь судді, доводи обвинуваченого та його захисника на підтримку апеляційних скарг, думку прокурора про законність та обґрунтованість вироку суду, вивчивши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційних скарг, апеляційний суд вважає, що апеляційні скарги не підлягають задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до вимог ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим та вмотивованим. А саме, рішення має бути ухвалене згідно з нормами матеріального права, з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом, на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу, з наведенням належних і достатніх мотивів та підстав його ухвалення.

Згідно зі ст. 368 КПК України, суд ухвалюючи вирок, повинен вирішити, зокрема, питання чи мало місце діяння, у вчиненні якого обвинувачується особа, чи містить діяння, у якому обвинувачується особа, склад кримінального правопорушення та чи винен обвинувачений у вчиненні цього кримінального правопорушення.

Ці вимоги Закону судом дотримані.

Висновки суду щодо доведеності винуватості ОСОБА_5 в нанесенні тяжких тілесних ушкоджень своїй матері ОСОБА_11 , що спричинили смерть потерпілої, підтверджуються сукупністю доказів, досліджених в судовому засіданні та наведеними у вироку, яким суд надав належну юридичну оцінку.
Обвинувачений ОСОБА_5 вину не визнав та пояснив, що 11 травня 2016 року після сварки з матір`ю біля 13.00 год. його забрали до поліції, повернувшись додому біля 17.00-18.00 год. ліг відпочивати, а після виявив, що потерпілої немає в будинку, знайшов її на присадибній ділянці, яка лежала під вишнею та просила не бити її, тому підняв її, але вона впала, завів потерпілу до будинку та викликав швидку допомогу, тілесних ушкоджень матері не наносив.

Вказані пояснення обвинуваченого спростовуються наступними доказами, які досліджені судом першої інстанції.
Так, допитані в судовому засіданні свідки ОСОБА_14 , ОСОБА_16 , які проживають по сусідству, підтвердили, що обвинувачений часто бив потерпілу, вимагав гроші та придбання спиртного. 11 травня 2016 року біля 13.00 год. потерпіла ОСОБА_11 прибігла в їхній будинок, просила допомоги та скаржилась, що обвинувачений тяжко побив її в кухні свого домоволодіння, мала тілесні ушкодження: гулю на голові, подряпини та синці на руках, за нею прийшов обвинувачений ОСОБА_5 в стані алкогольного сп`яніння та вимагав, щоб потерпіла йшла до свого будинку.

Свідок ОСОБА_15 в суді підтвердив, що 11 травня 2016 року біля 13.00 год. потерпіла ОСОБА_11 ховалась його сараї, скаржилась, що її побив обвинувачений ОСОБА_5 , який вимагає від неї гроші, придбання спиртного, мала тілесні ушкодження - синець під оком , тому вона вимушена переховуватись. Раніше двічі потерпіла позичала у нього гроші та мала тілесні ушкодження від побиття обвинуваченим, тому він викликав поліцію.

Свідок ОСОБА_12 в суді підтвердив, що 11 травня 2016 року біля 19.00 год. на присадибній ділянці почув крик потерпілої ОСОБА_11 , яка лежала на землі та кричала «не бий мене», а над нею стояв обвинувачений ОСОБА_5 .. На його зауваження обвинувачений взяв потерпілу попід руки за плечі та повів до будинку. Через 30 хвилин виносив потерпілу з будинку до машини швидкої допомоги, ОСОБА_11 була у важкому стані мала чисельні забої голови, обличчя, рук, сліди крові.

Цю обставину в суді також підтвердили свідки ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ..

Свідок ОСОБА_12 , ОСОБА_9 в суді також підтвердили, що обвинувачений ОСОБА_5 і раніше вимагав гроші та бив потерпілу, потерпіла 7-8 травня 2016 року також мала сліди побиття на обличчі.

Свідок ОСОБА_18 в суді підтвердила, що 7-9 травня 2016 року на сусідній присадибній ділянці під горіхом потерпіла ОСОБА_11 кричала обвинуваченому «не бий мене» мала сліди побиття обличчя, скаржилась, що обвинувачений її б`є, зловживає спиртним.

Свідок ОСОБА_19 в суді підтвердив, що 11 травня 2016 року біля 19.00 год. він приїхав на виклик швидкої допомоги та оглянув потерпілу ОСОБА_11 в житловому будинку по АДРЕСА_1 , яка мала численні тілесні ушкодженні голови, обличчя, верхніх кінцівок, внутрішніх органів в результаті побиття.

Показання вказаних свідків, суд вірно поклав в основу вироку, оскільки вони є об`єктивними, послідовними та такими, що узгоджуються з іншими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. А тому доводи сторони захисту про те, що покази свідків є суперечливими та отриманні з порушенням вимог ст.97 КПК України є неприйнятними, оскільки свідки давали покази безпосередньо в судовому засіданні, стосовно тих обставин,які їм були відомі.

Проаналізувавши показання обвинуваченого ОСОБА_5 , суд вірно поставився до них критично, оскільки вони є суперечливими та необ`єктивними.

В ході слідчого експерименту 17 червня 2016 року (а.с. 122-127) обвинувачений показав, що 11 травня 2016 року після 18.00 год. на присадибній ділянці потерпіла ОСОБА_11 впала та вдарилась об пеньок, почала скаржитись на погане самопочуття, в судовому засіданні стверджував, що потерпіла впала на сук дерева.

Проте, покази обвинуваченого щодо отримання потерпілою тілесних ушкоджень в результаті падіння на тверді предмети, спростовуються даними протоколу слідчого експерименту від 20 червня 2016 року (а.с.141-146), зі свідком ОСОБА_12 , який в присутності понятих підтвердив та показав, що 11 травня 2016 року біля 19.00 год., коли він почув крик потерпілої та побачив обвинуваченого ОСОБА_5 , ОСОБА_11 знаходилась на присадибній ділянці, неподалік господарських будівель, де немає сторонніх предметів, дерев, пнів та каміння, ділянка вкрита травою та кущами малини.

Висновком судово-медичної експертизи № 164 від 27 травня 2016 року (а.с.117- 119), згідно якого потерпілій ОСОБА_5 в результаті саме побиття 11 травня 2016 року були нанесені чисельні тілесні ушкодження в область обличчя, тулубу та рук, про що свідчать крововиливи обличчя, волосистої частини голови, верхніх кінцівок, забійну рану тилу лівої кисті, чисельні двосторонні локальні і конструкційні переломи ребер з крововиливами в міжреберні м`язи в області переломів, гематоми в прилеглі м`язи навколо ниркову клітковину лівої нирки, які утворились від багаторазової дії тупого твердого предмету (рука, нога) в різні частини тіла (голова, грудна клітина, верхні кінцівки). Дані тілесні ушкодження відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень, що спричинило смерть потерпілої, які не можливо отримати в результаті падіння з висоти власного зросту. Причиною смерті потерпілої ОСОБА_11 померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 в 05 год. ЗО хв. , став травматичний шок на фоні чисельних двосторонніх локальних і конструкційних переломів ребер з крововиливами в міжреберні м`язи в області переломів, гематоми в прилеглі м`язи, навколо ниркову клітковину лівої нирки.

Та показами експерта ОСОБА_20 , який в судовому засіданні підтвердив висновок судово-медичної експертизи та показав, що враховуючи стан організму, похилий вік потерпілої ОСОБА_11 , малий зріст та малу вагу тіла, їй спричинені тілесні ушкодження від ударів тупим предметом в тому числі обутою ногою, не обутою ногою, кулаком, за невеликий проміжок часу протягом 3-7 хвилин нанесено не менше 5-7 ударів в тому числі в грудну клітину, живіт, які спричинили травму грудної клітини перелом 16 ребер, тілесне ушкодження в області лівої нирки спричинено від удару в поперекову область зліва, тілесні ушкодження спричинені 11 травня 2016 року біля 19.00 год. та знаходяться в прямому причинно-наслідковому зв`язку зі смертю потерпілої, та не можуть бути спричинені в результаті падіння з висоти власного росту.

Сукупність вищенаведених доказів, які суд першої інстанції поклав в обґрунтування вироку, спростовують доводи обвинуваченого про непричетність до вчинення інкримінованого йому злочину, про отримання потерпілою тілесних ушкоджень в результаті падіння на тверді предмети через похилий вік та стан здоров`я потерпілої, та доводи сторони захисту про неповноту судового розгляду.

Таким чином, суд першої інстанції, всебічно, повно та неупереджено, дослідивши всі обставини кримінального провадження, оцінивши кожний доказ з точки зору належності, допустимості та достовірності, а сукупність зібрані докази з точки зору достатності та взаємозв`язку, обґрунтовано прийшов до висновку про доведеність винуватості ОСОБА_5 у скоєні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КК України.

Що стосується покарання, то воно судом призначено ОСОБА_5 у відповідності до вимог ст.65-67 КК України, з урахуванням ступеню тяжкості вчиненого злочину, який відповідно до положень ст. 12 КК України, є тяжким, даних про особу обвинуваченого, який раніше судимий, характеризується задовільно, проте згідно до показань сусідів які ті давали в суді першої інстанції він характеризується негативно.

З урахуванням обставин кримінального провадження, даних про особу ОСОБА_5 , обтяжуючих покарання обставин, а саме вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння, відносно особи похилого віку, рецидив злочину, та за відсутності пом`якшуючих покарання обставин, суд дійшов вірного висновку про необхідність призначення обвинуваченому покарання у вигляді позбавлення волі в межах санкції ч.2 ст. 121 КК України і таке покарання є необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів.

Зауваження обвинуваченого на те, що розгляд даної справи повинен був проводитися судом присяжних проте проводився суддею одноособово, не заслуговують на увагу. Відповідно до ч.1 ст. 31 КПК України кримінальне провадження в суді першої інстанції здійснюється професійним суддею одноособово, крім випадків, передбачених частинами другою, третьою та дев`ятою цієї статі. Оскільки, злочин у скоєнні якого обвинувачується ОСОБА_5 не відноситься до категорії злочинів за вчинення яких передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк більше десяти років ( ч.2 ст.31 КПК України), за вчинення яких передбачено довічне позбавлення волі (ч.3 ст. 31 КПК України), а також обвинувачений не відноситься до окремої категорії осіб, зазначених в ч.9 ст.31 КПК України, суд обґрунтовано відповідно до вимог ст. 31 КПК України розглянув кримінальне провадження відносно ОСОБА_5 одноособово.

Судом при розгляді кримінального провадження не допущено істотних порушень вимог матеріального та процесуального закону, які б могли потягти скасування чи зміну вироку, тому підстав для скасування вироку, про що просять апелянти та задоволення апеляційних скарг апеляційний суд не вбачає.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 405, 407, 532 КПК України, -
постановив:
Апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_5 та його захисника ОСОБА_6 залишити без задоволення.
Вирок Кривоозерського районного суду Миколаївської області від 28 липня 2016 року відносно ОСОБА_5 залишити без зміни.
Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим який утримується під вартою в той же строк з дня вручення йому копії ухвали.

Головуючий
Судді