Справа № 199/2404/16-к
В И Р О К
іменем України
06 квітня 2016 року м. Дніпропетровськ

Амур-Нижньодніпровський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

Головуючий суддя ОСОБА_1

При секретарі ОСОБА_2

За участі прокурора ОСОБА_3

захисника ОСОБА_4

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні угоду про визнання винуватості у кримінальному провадженні № 0002821 за обвинуваченням:

ОСОБА_5 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Дніпропетровську, громадянина України, з повною середньою освітою, не одруженого, раніше не судимого, зареєстрований та фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 263 КК України,

В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення за наступних обставин:

ОСОБА_6 у 2015 році, більш точну дату встановити слідством не представилось можливим, отримав у подарунок від невстановленої слідством особи ніж. Усвідомлюючи, що ніж відноситься до категорії холодної зброї, на носіння якої необхідно передбачений законом дозвіл, маючи раптово виниклий злочинний намір, спрямований на незаконне носіння холодної зброї, без передбаченого законом дозволу, розмістив ніж у піхвах на своєму поясі з правого боку та переніс вказаний ніж до місця свого мешкання, а саме за адресою: АДРЕСА_1 . 04 грудня 2015 року близько 11 години 30 хвилин ОСОБА_6 , перебуваючи за місцем свого мешкання, а саме за адресою: АДРЕСА_1 , продовжуючи реалізовувати злочинний намір, спрямований на незаконне носіння холодної зброї без передбаченого законом дозволу, взяв вказаний ніж, розмістив його у піхвах на своєму поясі з правого боку та почав носити його при собі по вулицях м. Дніпропетровська. Так, 04 грудня 2015 року близько 12 годин 00 хвилин ОСОБА_6 перебував на зупинці громадського транспорту, що розташована напроти буд. 131 по вул. Каруни м. Дніпропетровська, де близько 12 годин 03 хвилини був помічений та зупинений працівниками поліції, як такий, що своєю поведінкою викликав підозру. Після цього працівники поліції в присутності двох понятих в цей же день в період часу з 12 години 05 хвилин до 12 години 45 хвилини провели його особистий огляд, в ході якого з правого боку з поясу, одягнутого на ньому, був виявлений та вилучений предмет, який згідно висновку експерта № 70/03-220 від 14 грудня 2015 року є холодною зброєю: ножем, виготовлений заводським способом за типом армійського ножа «Glосk FМ 78», 1978 року, виробництва Австрії, який ОСОБА_6 носив при собі без передбаченого законом дозволу.

Умисні дії ОСОБА_6 кваліфіковані за ч. 2 ст. 263 КК України як незаконне носіння холодної зброї без передбаченого законом дозволу.

29 березня 2016 року між прокурором Дніпропетровської місцевої прокуратури № 1 ОСОБА_7 та підозрюваним ОСОБА_6 укладена угода про визнання винуватості, яка органом досудового розслідування разом з обвинувальним актом спрямована до суду для затвердження.

За змістом угоди про визнання винуватості, ОСОБА_6 під час досудового розслідування повністю визнав свою винуватість у зазначеному діянні і зобов`язується:

-беззастережно визнати обвинувачення в обсязі підозри у судовому провадженні;

-сприяти розслідуванню кримінального провадження у з`ясуванні обставин кримінального правопорушення, виявленні та припиненні інших відомих йому подібних кримінальних правопорушень.

Сторони погоджуються на призначення покарання ОСОБА_6 за ч. 2 ст. 263 КК України у вигляді 30 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, а саме 510 грн. Також сторони погоджуються на стягнення з ОСОБА_6 витрат на проведення експертизи в сумі 613,80 грн.

Вирішуючи питання щодо можливості затвердження вказаної угоди суд виходить з того, що зазначена угода про визнання винуватості відповідає вимогам до змісту таких угод, передбаченим ст. 472 КПК України, зокрема угода містить:

- зазначення її сторін;
- формулювання підозри чи обвинувачення та його правова кваліфікація з зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність;
- істотні для відповідного кримінального провадження обставини;
- беззастережне визнання підозрюваним чи обвинуваченим своєї винуватості у вчиненні кримінального правопорушення;
- обов`язки підозрюваного чи обвинуваченого щодо співпраці у викритті кримінального правопорушення, вчиненого іншою особою (якщо відповідні домовленості мали місце);
- узгоджене покарання та згода підозрюваного, обвинуваченого на його призначення;
- наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені статтею 473 КПК України;
- наслідки невиконання угоди.
Судом при опитуванні обвинуваченого в підготовчому судовому засіданні встановлено, що останній розуміє:

1) що він має право на справедливий судовий розгляд, під час якого сторона обвинувачення зобов`язана довести кожну обставину щодо кримінального правопорушення, у вчиненні якого він обвинувачується, а він має такі права:

- мовчати, і факт мовчання не матиме для суду жодного доказового значення;

- мати захисника, у тому числі на отримання правової допомоги безоплатно у порядку та випадках, передбачених законом, або захищатися самостійно;

- допитати під час судового розгляду свідків обвинувачення, подати клопотання про виклик свідків і подати докази, що свідчать на його користь;

2) наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені статтею 473 КПК України;

3) характер обвинувачення;

4) вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.

Судом в підготовчому судовому засіданні встановлено, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Судом встановлено, що:

1) умови угоди не суперечать вимогам КПК України та/або закону, не допущена неправильна правова кваліфікація кримінального правопорушення, яке є більш тяжким ніж те, щодо якого передбачена можливість укладення угоди;

2) умови угоди відповідають інтересам суспільства;

3) умови угоди не порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб;

4) відсутні обґрунтовані підстави вважати, що укладення угоди не було добровільним, або сторони не примирилися;

5) відсутня очевидна неможливість виконання обвинуваченим взятих на себе за угодою зобов`язань;

6) наявні фактичні підстави для визнання винуватості.

За наведених обставин, з урахуванням думки обвинуваченого, його захисника та прокурора, які підтримують укладення угоди про визнання винуватості та просять її затвердити, слід затвердити укладену між прокурором ОСОБА_7 та ОСОБА_6 угоду про визнання винуватості та призначити обвинуваченому узгоджену міру покарання.

Керуючись ст.ст. 374, 468 - 475 КПК України,

П Р И С У Д И В:
Затвердити угоду про визнання винуватості, укладену 29 березня 2016 року між прокурором Дніпропетровської місцевої прокуратури № 1 ОСОБА_7 та ОСОБА_6 .

ОСОБА_5 визнати винуватим у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 263 КК України та призначити йому узгоджене сторонами покарання у вигляді 30 (тридцяти) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 510 (п`ятсот десять) гривень.

Стягнути з ОСОБА_6 на користь держави витрати на залучення експерта у розмірі 613 (шістсот тринадцять) гривень 80 (вісімдесят) копійок.

Вирок може бути оскаржений:

1) обвинуваченим, його захисником, законним представником виключно з підстав: призначення судом покарання, суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених частинами четвертою, шостою, сьомою статті 474 КПК України, в тому числі нероз`яснення йому наслідків укладення угоди;

2) прокурором виключно з підстав: призначення судом покарання, менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди; затвердження судом угоди у провадженні, в якому згідно з частиною четвертою статті 469 КПК України угода не може бути укладена;

шляхом подання апеляційної скарги до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Амур-Нижньодніпровський районний суд м. Дніпропетровська протягом тридцяти днів з дня проголошення вироку.

Головуючий:

06.04.2016