АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА

У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ
Апеляційного суду міста Києва в складі:

головуючого суддіОСОБА_1 ,
суддів при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

розглянувши в залі суду в м. Києві у відкритому судовому засіданні 25 жовтня 2016 року апеляційну скаргу захисника ОСОБА_5 в інтересах підозрюваної ОСОБА_6 , на ухвалу слідчого судді Голосіївського районного суду м. Києва від 19 вересня 2016 року,

за участі: прокурора захисника підозрюваної ОСОБА_7 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,
ВСТАНОВИЛА:

Вказаною ухвалою суду задоволено клопотання слідчого в ОВС першого слідчого відділу управління з розслідування кримінальних правопорушень слідчими органів прокуратури та процесуального керівництва прокуратури м. Києва ОСОБА_8 , погоджене прокурором відділу прокуратури м. Києва ОСОБА_7 , та накладено арешт на майно, а саме транспортний засіб «Opel Vectra», номерний знак НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_2 , який на праві власності належить ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В обґрунтування рішення, слідчий суддя зазначає, що арешт на вказане майно необхідно накласти з метою конфіскації майна, як додаткового покарання за кримінальне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 307 КК України, яке інкримінується підозрюваній ОСОБА_6 , оскільки незастосування такого заходу забезпечення кримінального провадження може призвести до зникнення або втрати вказаного майна, чи настання інших наслідків, які можуть перешкоджати кримінальному провадженню.

Не погоджуючись з ухвалою суду, захисник ОСОБА_5 в інтересах підозрюваної ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій просить поновити строк на апеляційне оскарження, скасувати ухвалу слідчого судді Голосіївського районного суду м. Києва від 19 вересня 2016 року та постановити нову, якою відмовити в задоволенні клопотання про арешт майна.
Мотивуючи доводи, викладені в апеляційній скарзі, ОСОБА_5 посилається на те, що слідчим суддею при розгляді клопотання слідчого не виконано приписи ч. 5 ст. 173 КПК України. Також, наголошує на порушені вимоги ч. 6 ст. 173 КПК України оскільки, вищевказаний автомобіль було вилучено 06 вересня 2016 року, а оскаржувана ухвала оголошена 19 вересня 2016 року, тобто пізніше ніж через 72 години із дня надходження клопотання слідчого до суду.
Крім того, автор апеляційної скарги стверджує, що до теперішнього часу місцевим судом не виконано приписи ч. 7 ст. 173 КПК України, а саме не надіслано копію оскаржуваної ухвали ОСОБА_6 і саме тому були пропущені строки звернення з апеляційною скаргою до апеляційної інстанції.

Заслухавши доповідь судді, думку підозрюваної, її захисника, які підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити в повному обсязі, доводи прокурора, який вважає ухвалу слідчого судді законною та обґрунтованою, а апеляційну скаргу такою, що не підлягає задоволенню, перевіривши та обговоривши доводи апеляційної скарги, вивчивши матеріали судового провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Так, у відповідності до абз. 2 ч. 3 ст. 395 КПК України, якщо ухвалу слідчого судді було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, що в даному випадку мало місце, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.
Враховуючи те, що клопотання про накладення арешту на майно було розглянуто слідчим суддею 19 вересня 2016 року без участі власника майна ОСОБА_6 та її представника, а в матеріалах провадження відсутні дані, які б спростували, твердження в апеляційній скарзі про те, щодо теперішнього часу місцевим судом не виконано приписи ч. 7 ст. 173 КПК України, то колегія суддів вважає, що строк на апеляційне оскарження не пропущений.

Як вбачається з матеріалів провадження, Слідчим управлінням з розслідування кримінальних проваджень слідчими органами прокуратури та процесуального керівництва прокуратури міста Києва здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, відомості якого 12 січня 2016 року внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань під № 0000014, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 22 ст. 364, ч. 3 ст. 307, ч. 1 ст. 255, ч. 4 ст. 321 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що в середині 2015 року ОСОБА_9 , його брат ОСОБА_10 , та ОСОБА_11 , діючи спільно, з корисливих мотивів, зазіхаючи на встановлені законодавством України суспільні відносини у сфері охорони здоров`я населення, в порушення ЗУ "Про обіг наркотичних засобів і психотропних речовин, прекурсорів та їх аналогів" № 863-Х11 від 08 липня 1999 року, постанови KM України № 770, розробили план злочинної діяльності, який передбачав створення злочинної організації за участю кількох осіб для вчинення тяжких та особливо тяжких злочинів у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів та інших злочинів проти здоров`я населення.
06 вересня 2016 року ОСОБА_12 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 255, ч. 3 ст. 307, ч. 4 ст. 321 КК України. Разом з тим, останній належить на праві власності автомобіль марки «Opel Vectra», номерний знак НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_2 .
Ухвалою слідчого судді Голосіївського районного суду м. Києва від 08 вересня 2016 року відносно ОСОБА_13 застосовано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

14 вересня 2016 року слідчий в ОВС першого слідчого відділу управління з розслідування кримінальних проваджень слідчими органів прокуратури та процесуального керівництва прокуратури міста Києва ОСОБА_8 , за погодженням прокурора першого відділу управління з розслідування кримінальних проваджень слідчими органів прокуратури та процесуального керівництва прокуратури міста Києва ОСОБА_7 , звернувся до Голосіївського районного суду м. Києва з клопотанням про накладення арешту із забороною відчуження, розпорядження та користування автомобілем «Opel Vectra», номерний знак НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_2 , який на праві власності належить ОСОБА_12 та фактично використовувався останньою.
Ухвалою слідчого судді Голосіївського районного суду м. Києва від 19 вересня 2016 року, вищевказане клопотання слідчого було задоволено.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Згідно з ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається, зокрема, з метою забезпечення збереження речових доказів та конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи

У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

У випадку, передбаченому пунктом 3 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, може призначити покарання у виді конфіскації майна або застосувати до юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна.

Приймаючи рішення, слідчий суддя місцевого суду зазначених вимог закону в цілому дотримався.

Задовольняючи клопотання слідчого внесене в межах кримінального провадження, № 0000014про накладення арешту на автомобіль підозрюваної ОСОБА_13 , слідчий суддя, як вбачається з журналу судового засідання, заслухав пояснення слідчого ОСОБА_8 та, дослідивши матеріали, додані до клопотання, прийшов до правильного висновку, що існують достатні підстави, передбачені ст. 170 КПК України, для накладення арешту на вказане рухоме майно, з метою конфіскації майна, як виду покарання.

З урахуванням цього слідчий суддя, всупереч ствердженням апелянта, встановив належні правові підстави, передбачені ст. 170 КПК України, для задоволення клопотання слідчого та накладення арешту на зазначений автомобіль, оскільки він, як встановлено колегією суддів, відповідає критеріям ст. 98 КПК України та належить на праві власності ОСОБА_12 , яка підозрюється, зокрема, у вчиненні кримінального правопорушення, а саме у незаконному виробництві, виготовленні, придбанні, зберіганні, перевезенні, пересуванні з метою збуту, а також у незаконному збуті наркотичних засобів, психотропних речовин або їх аналогів, вчиненому організованою групою осіб, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі з конфіскацією майна.

Крім того, матеріали провадження свідчать, що на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна з метою збереження речових доказів та можливої конфіскації майна, а слідчий суддя на даній стадії не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у фізичної або юридичної особи за вчинення злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї заходів забезпечення кримінального провадження, одним із яких і є накладення арешту на майно.
Таким чином, колегія суддів вважає, що слідчий суддя обґрунтовано, у відповідності до вимог ст. ст. 132, 170 173 КПК України, наклав арешт на зазначений у клопотанні слідчого автомобіль, врахувавши і наслідки від вжиття такого заходу забезпечення кримінального провадження для інших осіб та забезпечивши своїм рішенням розумність і співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.
Зважаючи на вищевикладене в сукупності з обставинами кримінального провадження, колегія суддів об`єктивно переконана, що слідчий суддя, накладаючи арешт на вказаний вище автомобіль, діяв у спосіб і у межах діючого законодавства, арешт застосував на засадах розумності та співмірності, а тому доводи апелянта стосовно незаконності ухвали слідчого судді слід визнати непереконливими.

Доводи апеляційної скарги щодо порушень судом норм КПК Українине знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду та зазначені в апеляційній скарзі захисника ОСОБА_5 обставини не можуть бути безумовними підставами для скасування ухвали суду.

Істотних порушень норм КПК України, які могли б стати підставою для скасування ухвали слідчого судді, зі змісту апеляційної скарги колегією суддів не виявлено.

Рішення слідчого судді є законним та обґрунтованим, яке ухвалено на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, що підтвердженні достатніми даними, дослідженими судом, а тому апеляційна скарга захисника ОСОБА_5 в інтересах підозрюваної ОСОБА_6 , з викладеними в них доводами, задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 170, 171, 173, 376, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Ухвалу слідчого судді Голосіївського районного суду м. Києва від 19 вересня 2016 року, якою задоволено клопотання слідчого в ОВС першого слідчого відділу управління з розслідування кримінальних правопорушень слідчими органів прокуратури та процесуального керівництва прокуратури м. Києва ОСОБА_8 , погоджене прокурором відділу прокуратури м. Києва ОСОБА_7 , та накладено арешт на майно, а саме транспортний засіб «Opel Vectra», номерний знак НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_2 , який на праві власності належить ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , - залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника ОСОБА_5 в інтересах підозрюваної ОСОБА_6 ,- без задоволення.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

Справа №11-сс/796/3670/2016 Категорія: ст. 170 КПК УкраїниГоловуючий у першій інстанції ОСОБА_14 Доповідач: ОСОБА_1