Справа № 163/2259/16-к
Провадження № 1-кп/163/105/16
ЛЮБОМЛЬСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
27 вересня 2016 року Любомльський районний суд Волинської області
у складі: головуючої - судді ОСОБА_1 ,
за участі секретаря ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в місті Любомль кримінальне провадження №0000281 про обвинувачення
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Арарат Республіки Вірменія, жителя АДРЕСА_1 , вірмена, громадянина України, непрацюючого, одруженого, з середньою освітою, раніше не судимого,
у вчиненні кримінального правопорушення,
передбаченого ч.1 ст.369 КК України,-
в с т а н о в и в :
Згідно з обвинувальним актом ОСОБА_4 обвинувачується у тому, що він, 09.06.2016 року приблизно о 21 годині 45 хвилин, слідуючи з Республіки Польща на в`їзд в Україну через пункт пропуску для міжнародного автомобільного сполучення «Ягодин», що в с. Старовойтове Любомльського району Волинської області, в якості водія автомобіля марки «VOLKSWAGEN CADDY», реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , під час проходження прикордонного контролю, перебуваючи біля приміщення паспортного контролю відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_2 » ІНФОРМАЦІЯ_3 , надав інспектору прикордонної служби І-ї категорії ВПС « ІНФОРМАЦІЯ_2 » ІНФОРМАЦІЯ_3 , прапорщику ОСОБА_6 , який знаходився при виконанні службових обов`язків, неправомірну вигоду в розмірі 400 гривень, банкнотами номіналом по 200 гривень (ЕА2494107, КЖ2551642), які поклав у свій паспорт громадянина Республіки Вірменія, за сприяння у проходженні прикордонного контролю та наданні ним дозволу на безперешкодний перетин державного кордону автомобілем марки «VOLKSWAGEN CADDY», р.н.з. НОМЕР_1 , без доручення на право керування даним автомобілем, чим вчинив надання службовій особі неправомірної вигоди за вчинення чи не вчинення останньою в інтересах того, хто надає таку вигоду, будь-якої дії з використанням наданої їй влади чи службового становища, тобто кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.369 КК України.
На стадії досудового розслідування між прокурором Любомльського відділу Ковельської місцевої прокуратури ОСОБА_7 , якому на підставі ст.37 КПК України надані повноваження прокурора у даному кримінальному провадженні, та підозрюваним ОСОБА_4 , в присутності захисника ОСОБА_5 , 31.08.2016 року укладено угоду про визнання винуватості.
За умовами вказаної угоди, ОСОБА_4 беззастережно та повністю визнав свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.369 КК України, а саме, надання службовій особі неправомірної вигоди за вчинення чи не вчинення службовою особою в інтересах того, хто дає таку вигоду, будь-якої дії з використанням наданої їй влади чи службового становища, і зобов`язується беззастережно визнати обвинувачення в обсязі підозри в судовому провадженні.
При укладенні угоди, прокурором враховується ступінь та характер сприяння підозрюваним ОСОБА_4 у проведенні кримінального провадження щодо нього, характер та тяжкість підозри, наявність суспільного інтересу в забезпеченні швидкого досудового розслідування і судового провадження, а також в запобіганні, виявленні та припиненні більшої кількості кримінальних правопорушень.
Сторонами узгоджено покарання за ч.1 ст.369 КК України, визначивши його у виді штрафу у розмірі 500 (п`ятсот) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 8500 гривень.
Сторони підтвердили, що ознайомлені з наслідками укладення даної угоди та наслідками її невиконання.
В підготовчому судовому засіданні прокурор вважала за необхідне затвердити угоду, обвинувачений і його захисник проти цього не заперечили та погодились на призначення узгодженого покарання.
Суд, роз`яснивши обвинуваченому ОСОБА_4 суть обвинувачення та вид узгодженого покарання, його права, передбачені ч.4 ст.474 КПК України, та наслідки укладення і затвердження угоди, передбачені ч.2 ст.473 КПК України, з`ясувавши при цьому, що обвинувачений правильно розуміє зміст наданих йому прав та правові наслідки відмови від таких, що виходить також і з вимог п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, розділу ІІІ Рекомендації № 6 R (87) 18 Комітету міністрів Ради Європи «Відносно спрощеного кримінального правосуддя» та практики Європейського Суду з прав людини щодо їх застосування, статей 468-475 КПК України, які передбачають, що суд повинен забезпечити належну реалізацію права на справедливий суд під час розгляду кримінальних проваджень шляхом спрощеного і скороченого розгляду, а також роз`яснивши сторонам, що у такому випадку вони будуть обмежені в підставах апеляційного та касаційного оскарження вироку, дійшов висновку, що сумніву у добровільності та істинності позиції обвинуваченого щодо визнання винуватості та укладення відповідної угоди немає і це не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз чи обіцянок.
За інкримінованим обвинуваченням, ОСОБА_4 в підготовчому судовому засіданні визнав себе винним в повному обсязі.
Відповідно до ст.468, ч.4 ст.469 КПК України, у кримінальному провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.
Кримінальне правопорушення, у вчиненні якого обвинувачений ОСОБА_4 визнав себе винним, за ч.1 ст.369 КК України, відповідно до ст.12 КК України, є злочином середньої тяжкості, внаслідок якого шкода завдана лише суспільним інтересам, та, виходячи з положень статей 468, 469 КПК України, угода про визнання винуватості за викладених вище обставин може бути укладена.
Зміст угоди відповідає положенням обвинувального акта та вимогам ст.472 КПК України, а обвинувачення, з яким погоджується ОСОБА_4 , є обґрунтованим і свідчить про наявність фактичних підстав для визнання винуватості, яке не суперечить інтересам суспільства і не порушує права, свободи чи інтереси сторін та інших осіб.
Узгоджена сторонами кваліфікація діянь обвинуваченого ОСОБА_4 за ознаками ч.1 ст.369 КК України також є правильною.
Міра покарання, погоджена сторонами угоди, відповідає положенням ст.ст.53, 65, 66 КК України.
При узгодженні покарання, сторонами враховано обставини, згідно ст.ст.66, 67 КК України, ступінь суспільної небезпеки та тяжкості вчиненого злочину, особу обвинуваченого та фактичні обставини вчиненого кримінального правопорушення.
Обвинувачений також усвідомлює наслідки невиконання угоди про визнання винуватості, відповідно до ст.476 КПК України.
Таким чином, на переконання суду, умови угоди відповідають положенням ст.472 КПК України, не суперечать іншим вимогам КПК України, КК України та інтересам суспільства, а кримінальне провадження свідчить про наявність підстав для визнання винуватості.
Виходячи з викладеного, угода про визнання винуватості підлягає затвердженню.
Питання про долю речових доказів слід вирішити згідно вимог ст.100 КПК України.
Процесуальні витрати за проведення судової технічної експертизи документів та судової дактилоскопічної експертизи, що понесені, у зв`язку з доведеністю вчинення обвинуваченим ОСОБА_4 злочину, передбаченого ч.1 ст.369 КК України, у відповідності до ч.2 ст.124 КПК України, слід стягнути з останнього на користь держави.
Арешт, накладений на майно обвинуваченого, підлягає скасуванню.
Керуючись п.1 ч.3 ст. 314, ч.2 ст.373, ст.ст.374, 474-475 КПК України, суд,-

у х в а л и в :
Угоду про визнання винуватості від 31.08.2016 року у кримінальному провадженні №0000281, укладену прокурором Любомльського відділу Ковельської місцевої прокуратури ОСОБА_7 та підозрюваним ОСОБА_4 , затвердити.
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.369 КК України, та призначити йому покарання у виді штрафу в розмірі 500 (п`ятсот) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 8500 (вісім тисяч п`ятсот) гривень.
Речові докази:
- дві купюри номіналом по 200 гривень (ЕА2494107, КЖ2551642), які зберігаються в матеріалах кримінального провадження, - конфіскувати в дохід держави, а накладений на них арешт, згідно ухвали слідчого судді Любомльського районного суду Волинської області від 13.06.2016 року, - скасувати;
- автомобіль марки «VOLKSWAGEN CADDY», реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , який зберігається на території автомобільного майданчика Любомльського ВП ГУНП у Волинській області, та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 , яке зберігається в матеріалах кримінального провадження, - повернути ОСОБА_4 , а накладений на них арешт, згідно ухвали слідчого судді Любомльського районного суду Волинської області від 13.06.2016 року, - скасувати;
- паспорт громадянина Республіки Вірменія на ім`я PETROSYN ALBERT серії НОМЕР_3 , виданий 27.08.2014 року, який повернуто ОСОБА_4 , залишити у володінні останнього;
- диктофон «OLYMPUS Digital voice recorder WS-813» серійний номер НОМЕР_4 , який зберігається в кімнаті зберігання речових доказів Любомльського ВП ГУНП у Волинській області, - повернути ОСОБА_6 ;
- оптичний диск для лазерних систем зчитування, на якому міститься запис слідчого експерименту від 30.08.2016 року з підозрюваним ОСОБА_4 , та який зберігається при матеріалах кримінального провадження, - залишити при матеріалах кримінального провадження.
Стягнути з ОСОБА_4 в дохід держави 703 (сімсот три) гривні 68 копійок процесуальних витрат за проведення судової технічної експертизи документів та судової дактилоскопічної експертизи.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав, передбачених ст.394 КПК України, до Апеляційного суду Волинської області протягом 30 днів із дня його проголошення через Любомльський районний суд Волинської області.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Головуюча: суддя ОСОБА_1