справа № 732/1308/16-к
провадження № 1-кп/732/86/16
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.10.2016 року м. Городня

Городнянський районний суд Чернігівської області у складі: головуючої судді ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю прокурора - ОСОБА_3 ,обвинуваченого ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , розглянувши у залі суду у м. Городня кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000060 від 20.06.2016 по обвинуваченню за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 305 КК України

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця с. Красне, Рожнятівського району, Івано-Франківської області, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , не судимого,

ВСТАНОВИВ:
Обвинувачений ОСОБА_4 , маючи у своєму розпорядженні особливо-небезпечний наркотичний засіб канабіс, в порушення ст. 7 Закону України „Про наркотичні засоби, психотропні речовини та прекурсори від 15.02.1995 року, Закону України „Про заходи протидії незаконного обігу наркотичних засобів та психотропних речовин і прекурсорів та зловживанню ними від 07.03.1995, якими заборонений на території України обіг наркотичних засобів та психотропних речовин, вирішив перемістити його до Російської Федерації з приховуванням від митного контролю для подальшого особистого вживання.

Обвинувачений ОСОБА_4 , усвідомлюючи, що переміщення особливо небезпечного наркотичного засобу канабісу заборонено законом, приховав один згорток з фрагменту фольги з наркотичним засобом у відсіку між водійським та пасажирським сидіннями в салоні автомобіля марки „BMW X5 30 d, д.р.н. НОМЕР_1 , належному йому за довіреністю № 413 від 11.06.2016, з метою його переміщення через митний кордон України з приховуванням від митного контролю.

Реалізуючи злочинний умисел, спрямований на контрабанду особливо небезпечного наркотичного засобу канабісу, ОСОБА_4 20.06.2016 близько 05 години 30 хвилин, керуючи автомобілем марки „BMW X5 30 d, д.р.н. НОМЕР_1 , прибув у зону митного контролю пункту пропуску „Сеньківка Чернігівської митниці Державної фіскальної служби, де формою проходження митного контролю обрав смугу спрощеного митного контролю „зелений коридор. У ході здійснення прикордонно-митного контролю, під час процедури усного декларування ОСОБА_4 достовірно знаючи про наявність у нього наркотичного засобу, умисно заявив про відсутність речовин (товарів, предметів), заборонених чи обмежених до переміщення через митний кордон України.

Виконавши всі дії, спрямовані на контрабанду, тобто незаконне переміщення через митний кордон України особливо-небезпечного наркотичного засобу канабісу з приховуванням від митного контролю, ОСОБА_4 не довів їх до кінця з причин, які не залежали від його волі, оскільки в ході проведення військовослужбовцями ІНФОРМАЦІЯ_2 і співробітниками Чернігівської митниці Державної фіскальної служби прикордонно-митного огляду, у відсіку між водійським та пасажирським сидіннями в салоні автомобіля марки „BMW X-5 30 d, д.р.н. НОМЕР_1 , належному йому за довіреністю № 413 від 11.06.2016, було виявлено та вилучено згорток з фрагменту фольги з речовиною рослинного походження, яка відповідно до висновку експерта Чернігівського НДЕКЦ МВС України № 611 (х) від 12.08.2016, є особливо небезпечним наркотичним засобом, обіг якого заборонено канабісом. Маса канабісу в перерахунку на висушену речовину становить 0,672 г.

Відповідно до „Переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України № 770 від 06.05.2000, канабіс віднесений до Списку 1 Таблиці 1 „Особливо небезпечні наркотичні засоби, обіг яких заборонено.

Умисні дії ОСОБА_4 , які виразились у закінченому замаху на контрабанду особливо небезпечного наркотичного засобу канабісу, тобто його переміщенні через митний кордон України з приховуванням від митного контролю, вірно кваліфіковані за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 305 КК України.

23 вересня 2016 року між стороною обвинувачення в особі прокурора відділу нагляду за додержанням законів органами СБУ та державної прикордонної служби прокуратури Чернігівської області ОСОБА_6 та стороною захисту ОСОБА_4 , який на момент укладення угоди перебував у статусі підозрюваного у присутності захисника ОСОБА_5 укладено угоду про визнання винуватості, у відповідності до вимог ст.472 КПК України.

Згідно даної угоди сторони дійшли згоди щодо правової кваліфікації дій обвинуваченого за ч.2 ст.15, ч.2 ст. 305 КК України,а також щодо істотних для даного кримінального провадження обставин. Обвинувачений беззастережно визнав свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 15, ч. 2 ст. 305 КК України в обсязі згідно повідомленої йому підозри. Доведено, що обвинувачений ОСОБА_4 щиро розкаявся та активно сприяв розкриттю злочину, який ним вчинено вперше, за місцем проживання обвинувачений характеризується позитивно. Наведені обставини розцінюються стороною обвинувачення як пом`якшуючі та такі, що істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого діяння і є необхідними і достатніми для призначення основного покарання нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції ч.2 ст. 305 КК України. Сторонами кримінального провадження узгоджене покарання із застосуванням ст. 69 КК України у виді 5 років позбавлення волі.

Зі змісту статей 471, 472 КПК України вбачається, що сторони угоди (незалежно від її виду) зобов`язані, крім іншого, узгоджувати міру покарання, враховуючи положення пунктів 1 - 2 ч. 1 ст. 65 КК України, п. 3 ч. 1 ст. 65 КК України.

За наявності обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного сторони угоди з огляду на положення статей 65 КК України мають право, застосовуючи положення ст. 69 КК України, визначати (узгоджувати): а) основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини КК, або б) інше основне покарання, більш м`який його вид, не зазначений у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини КК за цей злочин; в) не призначати додаткове покарання, передбачене у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини КК як обов`язкове, за винятком випадків, встановлених ч. 2 ст. 69 КК , що узгоджується з правовою позицією ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ № 223-1679/0/4-121, 15.11.2012.

Крім того, не заборонено узгоджувати застосування ст. 75 КК України та терміну іспитового строку.

У суді сторони угоди дійшли згоди і підтримали свою позицію щодо застосування ст. 75 КК України та узгодили обов`язки, які мають бути покладені на обвинуваченого згідно п. 3,4 ч.1 ст. 76 КК України, зокрема: повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання та періодично з`являтись для реєстрації в кримінально виконавчій інспекції.

Суд зобов`язаний призначити узгоджене сторонами покарання після перевірки угоди на відповідність діючому законодавству та за відсутності визначених КПК (пункти 1 - 6 ч. 7 ст. 474 КПК) підстав для відмови, переконавшись, що угода може бути затверджена.

Розглядаючи питання про затвердження угоди про визнання винуватості, укладеної 23 вересня 2016 року суд виходить з наступного.

Відповідно до ст.468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Згідно ст.469 КПК України, угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам.

При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений цілком розуміє права визначені п.1 ч.4 ст.474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені ч.2 ст.473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.

Суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Також судом встановлено, що умови даної угоди відповідають вимогам Кримінального процесуального Кодексу України та Кримінального Кодексу України, а узгоджене сторонами покарання із застосуванням ст. 69 КК України є співмірним із вчиненим злочином. Узгоджене сторонами покарання перебуває у справедливому співвідношенні із тяжкістю, обставинами скоєного і особою винного.

Закон визначає принцип індивідуалізації покарання, який, в тому числі, досягається застосуванням положення статті 69, 75 КК України. Правова держава, вважаючи покарання передусім виправним, превентивним засобом, використовує не надмірні, а лише необхідні і зумовлені загальною метою заходи.

За наявності визнаних стороною обвинувачення кількох обставин (щирого розкаяння обвинуваченого та його активного сприяння розкриттю злочину), які пом`якшують покарання та з урахуванням даних про особу обвинуваченого, який злочин вчинив вперше, позитивно характеризується за місцем проживання, суд погоджується про ефективність призначення покарання за ч.2 ст. 15, ч.2 ст. 305 КК України із застосуванням ст. 69 КК України у виді 5-ти років позбавленням волі та при застосуванні ст. 75 КК України із звільненням ОСОБА_7 від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 3 роки з покладенням на обвинуваченого згідно п. 3,4 ч.1 ст. 76 КК України обов`язків: повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання та періодично з`являтись для реєстрації в кримінально виконавчій інспекції. Вказане є достатнім покаранням за строком, в тому числі при застосуванні положення статтей 75,76 КК України.

В угоді передбачені наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, встановлені статтею 473 КПК України, та наслідки невиконання угоди.

Виходячи з викладеного, суд дійшов висновку про можливість затвердження угоди про визнання винуватості між сторонами .

Запобіжний захід у виді особистого зобов`язання, обраний згідно ухвали слідчого судді Деснянського районного суду міста Чернігова від 23.09.2016 року слід залишити ОСОБА_4 до набрання вироком суду законної сили.

Цивільний позов у справі не заявлявся. Процесуальні витрати слід стягнути з винного. Долю речових доказів у кримінальному провадженні слід вирішити відповідно до ст. 100 КПК України.

Керуючись ст.ст.314, 373, 374, 475 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Затвердити угоду, укладену 23 вересня 2016 року між стороною обвинувачення в особі прокурора відділу нагляду за додержанням законів органами СБУ та державної прикордонної служби прокуратури Чернігівської області ОСОБА_6 та стороною захисту обвинуваченим ОСОБА_4 про визнання винуватості у кримінальному провадженні за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 305 КК України, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 20.06.2016 за № 0000060 .

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 15, ч.2 ст. 305 КК України та призначити йому покарання, із застосуванням ч. 1 ст. 69 КК України у виді п`яти років позбавлення волі.

На підставі ст.75 КК України ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання звільнити з випробуванням, якщо він протягом трьохрічного іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки, визначені пп.3,4 ч.1 ст. 76 КК України: повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання та періодично з`являтись для реєстрації в кримінально-виконавчій інспекції.

Запобіжний захід у виді особистого зобов`язання, обраний згідно ухвали слідчого судді Деснянського районного суду міста Чернігова від 23.09.2016 року залишити ОСОБА_4 до набрання вироком суду законної сили.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави 550 гривень 25 копійок як процесуальні витрати за проведення у справі експертизи.

Речові докази: особливо-небезпечний наркотичний засіб канабіс, масою в перерахунку на висушену речовину 0,672 г - знищити; акт огляду транспортних засобів та вантажу від 20.06.2016 року, фотокопію контрольного талону серії АБЕ номер 736658, фотокопію довіреності від 11.08.2016 року; фотокопії страхових документів, фотокопії посвідчення водія на ім`я ОСОБА_4 залишити при матеріалах кримінального провадження № 0000060 від 20.06.2016 за місцем їх зберігання у прокуратурі Чернігівської області.

Вирок набирає законної сили через тридцять днів з моменту його проголошення, у разі не подачі на нього апеляції.

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст.394 КПК України, до апеляційного суду Чернігівської області через Городнянський районний суд Чернігівської області шляхом подачі апеляції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Обмеження права оскарження даного вироку визначені ч.2 ст.473 КПК України.

Копія вироку видається учасникам кримінального провадження відразу після його проголошення.

Суддя ОСОБА_1