У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.07.2016 року місто Ужгород

Слідчий суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , з участю слідчого ОСОБА_3 , власника майна ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Ужгороді клопотання слідчого СВ Ужгородського РВП Ужгородського ВП ГУНП в Закарпатській області лейтенанта поліції ОСОБА_3 ,погоджене прокурором, про накладення арешту на тимчасово вилучене майно, а саме - 10 палетів каменю бутового (плитняку) по 1 кубу кожен та квитанції до нього вилучений у громадянина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканця АДРЕСА_1 , -

ВСТАНОВИВ:
Як вбачається з клопотання та матеріалів кримінального провадження, СВ Ужгородського РВП Ужгородського ВП ГУ ГУНП в Закарпатській області проводиться досудове розслідування кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000905 від 28 червня 2016 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.358 КК України.

Згідно клопотання, досудовим розслідуванням встановлено, що 28.06.2016 року до Ужгородського ВП ГУНП в Закарпатській області надійшло повідомлення з служби «102» УІТ, що ним було зупинено автомобіль марки Renault premium, д.н.з. НОМЕР_1 , який перевозив камінь. В ході перевірки документів гр. ОСОБА_4 , пред`явив документи, що не відповідають даті та кількості вантажу. 28 червня 2016 року в період часу з 16.40 години по 17.30 годину працівниками поліції, за згодою громадянина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , було проведено огляд автомобіля марки Renault Premium, білого кольору з встановленим краном маніпулятором д/р НОМЕР_2 , д.н.з. НОМЕР_1 на причепі якого знаходився камінь бутовий (плитняк) в кількості 10 палет по 1 кубу кожен, який було вилучено та поміщено на штраф майданчик Ужгородського РВП Ужгородського ВП ГУНП в Закарпатській області. Враховуючи вищенаведене та те, що камінь бутовий (плитняк) в кількості 10 палет по 1 кубу кожен та квитанції до нього може бути причетний до інших злочинів, а тому має значення по даному кримінальному провадженні речового доказу та по якому необхідно провести ряд окремих слідчих дій та експертиз, а в органу досудового розслідування наявні достатні підстави вважати, що в разі розпорядженням описаним вище майном ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зможе незаконно та негативно впливати на хід досудового розслідування та з метою запобігання таким діям, виникла необхідність в арешті вище переліченого майна та документів з метою обмеження права розпоряджатись ним та використовувати будь-яким чином, окрім як в межах кримінального провадження, слідчий просить клопотання задовольнити.

В судовому засіданні слідчий клопотання підтримав та просив суд клопотання задовольнити з підстав викладених у ньому.

В судовому засіданні ОСОБА_4 проти задоволення клопотання заперечив, надав письмове заперечення та просив суд приєднати до матеріалів справи.

Дослідивши матеріали клопотання, заслухавши пояснення слідчого, ОСОБА_4 , думку прокурора, суд приходить до наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Клопотання слідчого про накладення арешту мотивоване тим, що камінь бутовий (плитняк) в кількості 10 палет по 1 кубу кожен та квитанції до нього можуть бути причетними до інших злочинів, а тому мають значення по даному кримінальному провадженні речового доказу та з ними в кримінальному провадженні необхідно провести ряд окремих слідчих дій та експертиз, у зв`язку з чим виникла необхідність в накладенні арешту на вищезазначене майно.

Статтею 98 КПК України визначено, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до ч.1 ст. 100 КПК України речовий доказ, який був наданий стороні кримінального провадження або нею вилучений, повинен бути якнайшвидше повернутий володільцю, крім випадків, передбачених статтями 160-166, 170-174 цього Кодексу.

Частиною 6 ст. 100 КПК України, передбачено, що речові докази, що не містять слідів кримінального правопорушення, у вигляді предметів, великих партій товарів, зберігання яких через громіздкість або з інших причин неможливо без зайвих труднощів або витрати по забезпеченню спеціальних умов зберігання яких співмірні з їх вартістю, а також речові докази у вигляді товарів або продукції, що піддаються швидкому псуванню , зокрема, повертаються власнику (законному володільцю) або передаються йому на відповідальне зберігання, якщо це можливо без шкоди для кримінального провадження.

Згідно ч.5 ст. 171 КПК України, клопотання слідчого, прокурора про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, у якої його було вилучено.

Як встановлено в ході розгляду клопотання ОСОБА_4 звертався з клопотанням про повернення йому вилученого майна до Ужгородської місцевої прокуратури, та його заява 07.07.2016 року була прийнята, однак майно ОСОБА_4 повернуто не було.

Відповідно до ч.1 ст. 173 КПК України, слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.

Стаття 1 Першого протоколу до Європейської конвенції з прав людини визначає: «Кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше, як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права».

Арешт майна є одним із заходів забезпечення кримінального провадження.

Відповідно до ч. 2 ст. 132 КПК України, застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурор може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням.

Враховуючи вищенаведене, суд вважає, що слідчим не доведено необхідність арешту зазначеного в клопотанні майна, та наявність ризиків приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження вказаного майна, а тому в задоволенні клопотання слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 131, 132, 167, 170, 172, 173, 175, 309, 393, 393, 395 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:
У задоволенні клопотання слідчого СВ Ужгородського РВП Ужгородського ВП ГУНП в Закарпатській області лейтенанта поліції ОСОБА_3 ,погоджене прокурором, про накладення арешту на тимчасово вилучене майно, а саме - 10 палетів каменю бутового (плитняку) по 1 кубу кожен та квитанції до нього вилучений у громадянина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканця АДРЕСА_1 відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Закарпатської області протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1