АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Провадження №11-кп/790/600/16 Головуючий 1-ої інстанції:
Категорія: ч. 2 ст. 307 КК
У Х В А Л А
Іменем України
25 лютого 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Харківської області у складі:
головуючого - ОСОБА_2 ,
суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4
секретаря - ОСОБА_5 ,
за участю прокурора - ОСОБА_6 ,
обвинуваченого - ОСОБА_7 ,
розглянула у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Харкові апеляційні скарги обвинуваченого та прокурора у кримінальному провадженні на вирок Дзержинського районного суду м. Харкова від 21 грудня 2015 року, відповідно з яким
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився у м. Харкові, громадянин України, з вищою освітою, неодружений, непрацюючий, раніше не судимий,
засуджений за ч. 2 ст. 307 КК України на 6 років позбавлення волі.
ОСОБА_7 визнано винним у тому, що він у невстановлений час у невстановленому місці, при невстановлений обставинах придбав особливо небезпечний наркотичний засіб канабіс, який зберігав при собі з метою подальшого збуту.
16 вересня 2015 року близько 18 год. 20 хв. ОСОБА_7 , маючи умисел, спрямований на незаконний збут особливо небезпечних наркотичних засобів, переслідуючи корисливу мету за рахунок їх незаконного збуту, поблизу будинку № 77 по пр-ту Ілліча у м. Харкові, під час проведення негласної слідчої дії контроль за вчиненням злочину у формі оперативної закупки незаконно збув ОСОБА_8 полімерний пакет з особливо небезпечним наркотичним засобом канабіс, у вигляді речовини рослинного походження зеленого кольору, у висушеному та подробленому стані, отримавши від останньої гроші в сумі 250 гривень.
В той же день о 18 год.40 хв. поблизу будинку № 32 по вул. Постишева у м. Харкові ОСОБА_8 добровільно видала працівникам міліції полімерний пакет з цією речовиною, яка, згідно висновку судово-хімічної експертизи є особливо небезпечним наркотичним засобом канабісом, масою у перерахунку на суху речовину 2,4368 грама.
25 вересня 2015 року близько 19-00 години ОСОБА_7 , маючи умисел, спрямований на незаконний збут особливо небезпечних наркотичних засобів, переслідуючи корисливу мету за рахунок їх незаконного збуту, поблизу будинку № 39 по вул. Сумській у м. Харкові, під час проведення негласної слідчої дії контроль за вчиненням злочину у формі оперативної закупки незаконно збув ОСОБА_8 полімерний пакет з особливо небезпечним наркотичним засобом канабіс, у вигляді речовини рослинного походження зеленого кольору, у висушеному та подробленому стані, отримавши від останньої гроші в сумі 200 гривень.
В той же день о 19 год. 28 хв. поблизу будинку № 39 по вул. Сумській у м. Харкові ОСОБА_8 добровільно видала працівникам міліції полімерний пакет з цією речовиною, яка, згідно висновку судово-хімічної експертизи є особливо небезпечним наркотичним засобом канабісом, масою у перерахунку на суху речовину 1,3786 грама.
Протиправна діяльність ОСОБА_7 була припинена працівниками міліції , які затримали його біля вказаного вище будинку та під час особистого обшуку виявили і вилучили гроші в сумі 200 гривень, отримані ним від ОСОБА_8 за незаконний збут особливо небезпечного наркотичного засобу - канабіс.
В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_7 просить, по суті, вирок змінити: знизити розмір покарання із застосуванням ст. 69 КК України та звільнити від відбування цього покарання на підставі ст. 75 КК України, посилаючись на щире каяття як на обставину, що пом`якшує покарання, що наркотичний засіб збув ОСОБА_8 не з корисливою метою, а щоб допомогти їй, що не знав, що марихуана не є особливо небезпечним наркотичним засобом, що він та його мати мають незадовільний стан здоров`я.
В апеляційний скарзі прокурор у кримінальному провадженні просить вирок скасувати у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність і невідповідністю призначеного покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та постановити новий вирок, яким призначити ОСОБА_7 покарання за ч. 2 ст. 307 КК України 6 років 6 місяців позбавлення волі з конфіскацією всього майна, що є його власністю.
Кримінальне провадження відносно ОСОБА_7 розглянуто судом першої інстанції за правилами ч. 3 ст. 349 КПК України, а тому судом апеляційної інстанції не перевірялися фактичні обставини кримінального провадження, які ніким не оспорювалися.
Заслухавши доповідь судді, пояснення обвинуваченого, який підтримав свою апеляційну скаргу і заперечував проти задоволення апеляційної скарги прокурора у кримінальному провадженні, прокурора, який заперечував проти задоволення обох апеляційних скарг, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів дійшла наступного.
Згідно з положеннями ст.65 КК України, суд призначає покарання в межах, установлених у санкції статті Особливої частини Кримінального кодексу України, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, враховуючи його ступінь тяжкості, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. При цьому особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
Як слідує з вироку, призначаючи ОСОБА_7 покарання у виді позбавлення волі мінімальне за розміром з передбаченого санкцією ч. 2 ст. 307 КК України, суд врахував ступінь тяжкості та конкретні обставини вчинення злочину, дані, що характеризують особу обвинуваченого що він раніше не судимий, на обліках в психіатричному та наркологічному кабінетах не знаходиться, за місцем навчання характеризувався позитивно, не працевлаштований, проживає з матір`ю, яка перебуває на диспансерному обліку у зв`язку з гіпертонічною хворобою, взяв до уваги пом`якшуючу покарання обставину - щире каяття, та відсутність обставин, що його обтяжують.
Також суд першої інстанції дійшов висновку про відсутність підстав для застосування вимог ст. 69 КК України.
Відповідно до положень ч. 1 ст. 69 КК України за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може, крім випадків засудження за корупційні злочини, призначити основне покарання нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу за цей злочин.
Перевіряючи правильність призначення ОСОБА_7 покарання та можливість зниження його розміру із застосуванням ст. 69 КК України, колегія суддів враховує зазначені вище обставини, а також відзначає, що предметом злочинів були особливо небезпечні наркотичні засоби, що скоєні ним злочини віднесено до категорії тяжких, вчинені вони на ґрунті наркоманії, з корисливого мотиву та представляють особливу небезпеку для здоров`я громадян.
За таких обставин, судова колегія не знаходить можливості призначення основного покарання ОСОБА_7 нижче від найнижчої межі, передбаченого санкцією ч. 2 ст. 307 КК України, за якою його засуджено, як про це просить в апеляційній скарзі обвинувачений, посилаючись на усвідомлення ним своєї провини, щире каяття, що наркотичний засіб збув ОСОБА_8 не з корисливою метою, а щоб допомогти їй, що не знав, що марихуана є особливо небезпечним наркотичним засобом, що він та його мати мають незадовільний стан здоров`я, оскільки більшість наведених обставин є підставою для призначення мінімального покарання у виді позбавлення волі, передбаченого санкцією відповідної норми КК України, за якою його засуджено, а посилання обвинуваченого на відсутність у нього корисливого мотиву під час збуту наркотичного засобу та незнання, що канабіс є особливо небезпечним наркотичним засобом, суперечать матеріалам справи, а тому, на розмір призначеного покарання не впливають.
Отже, відсутність кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, не дають підстав для призначення основного покарання нижче від найнижчої межі, а відповідно і застосування ст.75 КК України.
Що стосується доводів апеляційної скарги прокурора у кримінальному провадженні щодо невідповідності призначеного судом покарання ОСОБА_7 у виді позбавлення волі ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок м`якості, то ці доводи є безпідставними як з огляду на позицію прокурора у суді апеляційної інстанції, який їх не підтримав, так із огляду на обґрунтованість апеляційної скарги, в якій взагалі не наводяться дані про особу обвинуваченого, яким не відповідає призначене йому покарання, а наведені дані про невідповідність призначеного покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення, як підстави для призначення більш суворого покарання, не є такими, що свідчать про явну несправедливість покарання через його м`якість, як того вимагають положення ст. 414 КК України.
Доводи апеляційної скарги прокурора про те, що в резолютивній частині вироку судом не зазначено, яка саме частина майна обвинуваченого підлягає конфіскації є також безпідставними з огляду на таке.
Відповідно до положень ч. 1 ст. 59 КК України покарання у виді конфіскації майна полягає у примусовому безоплатному вилученні у власність держави всього або частини майна, яке є власністю засудженого.
З наведених положень КК України вбачається, що судом може бути призначена конфіскації або всього майна або його частини. Іншого КК України не передбачає.
В резолютивній частині вироку суд ухвалив призначити ОСОБА_7 покарання 6 років позбавлення волі з конфіскацією майна, яке йому належить на праві особистої власності. Про конфіскацію будь-якої частини майна у вироку не йдеться, а тому, зазначення судом у резолютивній частині вироку конфіскацію всього майна в якості додаткового покарання не суперечить вимогам ч. 1 ст. 59 КК України.
Таким чином, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, призначивши обвинуваченому покарання за ч. 2 ст. 307 КК України у виді позбавлення волі у мінімальному розмірі, а доводи апеляційних скарг обвинуваченого та прокурора у кримінальному провадженні правильності цього висновку не спростовують, а тому задоволенню не підлягають.
У відповідності з вимогами ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції перевіряв вирок суду першої інстанції у межах апеляційних скарг.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 392, 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів,-
Апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_7 та прокурора у кримінальному провадженні залишити без задоволення, а вирок Дзержинського районного суду Харківської області від 21 грудня 2015 року щодо ОСОБА_7 без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим - в той самий строк з дня вручення йому копії цієї ухвали.

Головуючий -

Судді: