Апеляційний суд Рівненської області
_______________________________________________________
У Х В А Л А
Іменем України
13 квітня 2016 року м. Рівне
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Рівненської області в складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,
суддів - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

з участю секретаря судового засідання - ОСОБА_4 ,

прокурора - ОСОБА_5 ,

підозрюваного - ОСОБА_6 ,

захисника-адвоката - ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали клопотання по кримінальному провадженню №0000061 за апеляційною скаргою заступника прокурора Костопільського району ОСОБА_5 , який брав участь у розгляді справи судом першої інстанції, на ухвалу слідчого судді Костопільського районного суду Рівненської області від 20 листопада 2015 року про відмову в задоволенні клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_6 ,

В С Т А Н О В И Л А:
Вказаною ухвалою слідчого судді відмовлено в задоволенні клопотання заступнику прокурора Костопільського району ОСОБА_5 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та застосовано цілодобовий домашній арешт строком на два місяці з покладенням відповідно до ч.5 ст.194 КПК України обов`язків щодо ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, розлученого, не працюючого, на утриманні знаходиться одна неповнолітня дитина, раніше судимого, підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.187 КК України.

З ухвали слідчого судді вбачається, що 18 листопада 2015 року близько 21-ої години ОСОБА_6 , діючи за попередньою змовою із ОСОБА_8 з метою вчинити злочин прибув до належного ОСОБА_9 дачного будинку АДРЕСА_2 . ОСОБА_6 без дозволу ОСОБА_9 зайшов на подвір`я вказаного будинку, а далі насильницьким способом проник до приміщення будинку, де діючи умисно, спільно з ОСОБА_8 , з метою заволодіння майном ОСОБА_9 повторно вчинив напад на останнього, поєднаний із насильством, небезпечним для життя і здоров`я потерпілого, яке виразилось у завданні ОСОБА_9 ударів руками і ногами у різні частини тіла, чим спричинив йому тілесні ушкодження та відкрито заволодів моторолером «SUZUKI Sepia».

20 листопада 2015 року ОСОБА_6 повідомлено про те, що він підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.187 КК України.

Відмовляючи в клопотанні прокурора про обрання ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя покликався на недоведеність прокурором підстав, передбачених ст.ст.177, 183, 194 КПК України, тому прийшов до висновку про необґрунтованість клопотання прокурора про застосування щодо підозрюваного ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки підозрюваний має постійне місце проживання, на утриманні знаходиться неповнолітня дитина, тому вирішив за необхідне застосувати запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту.

У поданій апеляційній скарзі прокурор ОСОБА_5 вважає, що ухвала є необґрунтованою та незаконною. Зазначає, що слідчим суддею не оцінено тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному у разі визнання його винуватим, оскільки ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину, що передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від 7 до 12 років із конфіскацією майна. Крім того, не взято до уваги, що підозрюваний раніше судимий за аналогічне кримінальне правопорушення, може переховуватись від органів досудового розслідування, оскільки протягом останніх декількох днів не перебував за місцем свого проживання; незаконно впливати на свідків, потерпілого у даному кримінальному провадженні; буде перешкоджати розслідуванню кримінального провадження іншим чином, а тому існують ризики, передбачені ст.177 КПК України. Просить ухвалу слідчого судді Костопільського районного суду Рівненської області від 20 листопада 2015 року скасувати та постановити нову, якою задовольнити клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_6 .

Заслухавши суддю-доповідача, думку прокурора ОСОБА_5 , який просив відмовити у задоволенні його апеляційної скарги у зв`язку з тим, що на момент розгляду його апеляційної скарги змінились обставини, а саме, 20 січня 2016 року втратила чинність ухвала слідчого судді Костопільського районного суду від 20 листопада 2015 року, про скасування якої він просив у апеляційній скарзі, думку підозрюваного ОСОБА_6 та його захисника-адвоката ОСОБА_7 про відмову у задоволенні апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що у задоволенні апеляційної скарги прокурора слід відмовити, з наступних підстав.

У відповідності до вимог ч.1 ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Згідно ст.183 КПК України та роз`яснень, що містяться в п.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 25.04.2003 року «Про практику застосування судами запобіжного заходу у вигляді взяття під варту та продовження строків тримання під вартою на стадіях дізнання і досудового слідства», взяття під варту є найбільш суворим запобіжним заходом, який обирається лише за наявності підстав вважати, що інші, менш суворі запобіжні заходи, можуть не забезпечити виконання підозрюваним, обвинуваченим його процесуальних обов`язків та належної поведінки.

Згідно ч.1 ст.178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини справи.

Колегією суддів встановлено, що зазначені вимоги закону слідчим суддею дотримані не в повній мірі.

Так, з клопотання органу досудового розслідування слідує, що ОСОБА_6 обґрунтовано підозрюється у вчиненні особливо тяжкого кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.187 КК України, за яке законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 7 до 12 років з конфіскацією майна. 20 листопада 2015 року до прокуратури Костопільського району надійшли рапорти оперативних працівників, з яких вбачається про намір ОСОБА_6 ухилятися від слідства та суду. Крім того, 27.01.2012 року щодо ОСОБА_6 встановлено адміністративний нагляд, порядок якого останній порушив, та був притягнутий до кримінальної відповідальності за ст.395 КК України. Слідчий суддя даним обставинам належної оцінки не дав.

Як вбачається з оскаржуваної ухвали, відмовляючи в клопотанні прокурора щодо обрання ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, слідчий суддя покликався на недоведеність прокурором підстав, передбачених ст.ст.177, 183, 194 КПК України, які є достатніми для застосування щодо підозрюваного запобіжного заходу у виді тримання під вартою. Разом з тим, ОСОБА_6 після постановлення оскаржуваної ухвали слідчого судді порушив умови дотримання цілодобового домашнього арешту та ухилявся від явки до суду.

Відповідно до ст.2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Згідно ч.2 ст.422 КПК України апеляційна скарга на ухвалу слідчого судді розглядається не пізніш як через три дні після її надходження до суду апеляційної інстанції.

Разом з тим, ухвали колегії суддів Апеляційного суду Рівненської області про привід підозрюваного ОСОБА_6 виконані не були у зв`язку з відсутністю останнього за місцем проживання, де він повинен був перебувати відповідно до ухвали слідчого судді про застосування щодо нього цілодобового домашнього арешту. Тому колегія суддів 14 грудня 2015 року постановила ухвалу про надання дозволу поліції на затримання ОСОБА_6 з метою приводу та доставити в судове засідання Апеляційного суду, на підставі якої ОСОБА_6 13 квітня 2016 року о 08 год. 30 хв. був доставлений в апеляційний суд. Однак станом на 13 квітня 2016 року оскаржувана ухвала слідчого судді Костопільського районного суду втратила чинність, тобто відсутній предмет оскарження.

На підставі вищенаведеного, колегія суддів приходить до висновку, що у задоволенні апеляційної скарги прокурора ОСОБА_5 слід відмовити.

Керуючись ст. ст.405, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

У задоволенні апеляційної скарги прокурора, який здійснює процесуальне керівництво у кримінальному провадженні, ОСОБА_5 , на ухвалу слідчого судді Костопільського районного суду Рівненської області від 20 листопада 2015 року про відмову у задоволенні клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_6 - відмовити.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий суддя: _______________________ ОСОБА_1

Судді:______________В.М.Піскунов___________________А.С.Квятковський