Справа № 314/5542/16-к
Провадження № 1-в/314/2962/2016
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
30.08.2016 року м. Вільнянськ

Вільнянський районний суд Запорізької області у складі:

головуючого судді: ОСОБА_1 ,
за участю прокурора: ОСОБА_2 ,
представника установи: ОСОБА_3 ,

засудженого ОСОБА_4 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,
розглянувши у дистанційному судовому засіданні в залі суду в м. Вільнянськ заяву засудженого ОСОБА_4 , який відбуває покарання в Софіївській виправній колонії УДПтСУ в Запорізькій області (№55), 21.11.1978 року народження, уродженця м. Запоріжжя, за національністю українець, громадянина України, освіта: середня, не працював, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .

Раніше судимого:

1.08.04 1996 року Орджонікідзевським районним судом, м. Запоріжжя, за ст. 140 ч.3, 86-1, 44, 42 КК України до 4 років позбавлення волі з конфіскацією майна. Звільнений 13.10.1997 року по ст.2 ЗУ «Про амністію».

2.12.03.2002 року Орджонікідзевським районним судом, м. Запоріжжя за ст. 185ч.2,185ч.3, 70 КК України до 3 років позбавлення волі. Звільнений 20.02.2004 року по відбуттю строку покарання.

3.02.02.2006 року ленінським районним судом, м. Запоріжжя за ст. 185 ч.2, 185 ч.3,187 ч.1, 263 ч.2, 70 КК України до 3 років 2 місяців позбавлення волі. Звільнений 07.10.2008 року по відбуттю строку покарання.

4.12.04.2010 року Заводським районним судом, м. Запоріжжя, за ст.185 ч.3, 185 ч.2, 263 ч.2, 309 ч.2, 70 КК України до 3 років позбавлення волі. Звільнений 28.09.2012 року по відбуттю строку покарання.

По даній справі засуджений: 02.04.2014року Заводським районним судом м. Запоріжжя, за ст. 125ч.1 КК України до 60 годин громадських робіт. Знов засуджений 15.05.2014 року Заводським районним судом м. Запоріжжя за ст. 185ч.2, 15ч.2-185ч.2, 185ч.3, 263ч.2, 70 КК України до 3 років позбавлення волі. На підставі ст. 70ч.4 КК України, шляхом поглинання більш суровим покаранням менш сурового, призначеного за вироком Заводського районного суду м. Запоріжжя від 02.04.2014 року остаточно призначити покарання у вигляді 3 років позбавлення волі. Знов засуджений 22.07.2014 року Ленінським районним судом м. Запоріжжя за ст. 185ч.3 КК України до 3 років позбавлення волі. На підставі ст. 70ч.4 КК України шляхом часткового складання призначених покарань за зазначеним вироком і вироком Заводського районного суду м. Запоріжжя від 15.05.2014 року і остаточно призначити покарання у вигляді 4 років позбавлення волі. Ухвалою Вільнянського районного суду Запорізької області від 25.04.2016 року на підставі ст.72. ч.5 КК України зарахувати строк попереднього ув`язнення, а саме з 12.03.2014 року по 26.08.2014 року із розрахунку 1 день попереднього ув`язнення відповідає 2 дням позбавлення волі.

Початок строку 12.03.2014 року. Кінець строку 26.09.2017 року

про вирішення питання щодо умовно-дострокового звільнення,

ВСТАНОВИВ:
До Вільнянського районного суду Запорізької області від засудженого ОСОБА_4 який відбуває покарання в Софіївській виправній колонії УДПтСУ в Запорізькій області (№55), про можливість умовно-дострокового звільнення.

В судовому засіданні представник адміністрації дану заяву не підтримав.

З 05.09.2014 року відбуває покарання в Софіївській виправній колонії УДПтС України в Запорізькій області (№ 55).

За час відбування покарання характеризується наступним чином: вимоги режиму відбування покарання порушує, за що має 1 стягнення накладене правами начальника колонії. За сумлінну поведінку та ставлення до праці 1 раз заохочений правами начальника відділення СПС.

Працевлаштований двірником.

Не завжди дотримується правомірних взаємовідносин з персоналом.

Намагається утримувати у чистоті та порядку спальне місце та приліжкову тумбочку, не завжди має охайний зовнішній вигляд.

До виконання передбачених законом вимог персоналу установи ставиться не завжди сумлінно, але виконує їх.

Намагається самостійно виконувати роботи із самообслуговування, достатніх навичок для самостійного їх виконання не має.

До виконання робіт із благоустрою установи ставиться байдуже.

За вироком суду має позов на суму 45741,68 гривень. Який не відшкодовується через відсутність виконавчого листа в установі.

Не завжди бере особисту участь в організації виховних заходів, які проводяться в установі.

З 08.09.2014 року приймає участі в програмі диференційованого виховного впливу «Духовне відродження».

Не прагне до підвищення наявного загальноосвітнього рівня та вдосконалення професійно-технічних навичок.

Не бере участь в роботі самодіяльних організаціях.

Іноді підтримує зв`язки з рідними шляхом телефонних розмов.

На профілактичному обліку установи не перебуває

Під дію заохочувальних норм передбачених законодавством засуджений ОСОБА_4 підпадає:

-зміна умов тримання згідно ст.101 КВК України підпадав по відбуттю 1/3 строку покарання тобто 26.01.2015 року. Комісією установи від 11.08.2015 року відмовлено як такому, що не стає на шлях виправлення;

-заміна не відбутої частини покарання більш м`яким, згідно статті 82 КК України, підпадав по відбуттю 1/2 строку покарання тобто 26.09.2015 року. Комісією установи від 14.04.2016 року відмовлено як такому, що не став на шлях виправлення;

-умовно-дострокове звільнення, згідно статті 81 КК України, підпадає по відбуттю 2/3 строку покарання тобто 26.05.2016 року. Комісією установи від 01.06.2016 року відмовлено як такому, що не став на шлях виправлення;

Адміністрація колонії та прокурор заяву не підтримали і вважають, що заяву не належить задовольняти, оскільки засуджений не довів свого виправлення.

Суд, дослідивши матеріали справи, заслухавши представника адміністрації установи, який не підтримав заяву засудженого, який просить суд застосувати до нього заохочувальну норму, передбачену ст. 81 КК України, думку прокурора про заперечення, щодо задоволення подання, вважає заяву засудженого такою, що не підлягає задоволенню на підставі наступного:

Відповідно до ст. 6 КВК України виправлення засудженого - процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки.

Відповідно до ч.2 ст.81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

В силу ст. ст. 130,131 КВК України формою оцінки сумлінної поведінки та ставлення до праці є заохочення. Активні дії реалізації прав засудженого направлені на доведеність виправлення - досягнення готовності до самокерованої правослухняної поведінки має обов`язкове співвідношення із вчиненим злочином та його тяжкістю. Отже, особа, яка відбуває покарання за вчинення тяжкого злочину, для доведення виправлення повинна вчиняти достатньо переконливі дії щодо сумлінної поведінки та ставлення до праці.

Суд прийшов до висновку, що поведінка засудженого за весь час відбування ним покарання, не була стабільно позитивною та активною, про що свідчать лише 1 заохочення.

На підставі викладеного суд приходить до висновку, що засуджений ОСОБА_4 не довів своє виправлення, а отже в задоволені заяви про умовно-дострокове звільнення необхідно відмовити.

Керуючись ст. 81 КК України,п. 2 ч. 1 ст. 537, п. 1 ч. 2 ст. 539 КПК України, суд -

ПОСТАНОВИВ:
У задоволені заяви засудженого ОСОБА_4 , який відбуває покарання в Софіївській виправній колонії УДПтСУ в Запорізькій області (№55) - відмовити.
Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Запорізької області через Вільнянський районний суд Запорізької області протягом 7 днів з дня її оголошення.

Суддя: ОСОБА_1

30.08.2016