АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
10 листопада 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду міста Києва в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3
за участю секретаря ОСОБА_4
прокурора ОСОБА_5 ,
захисника ОСОБА_6 ,
обвинуваченого ОСОБА_7 ,
потерпілого ОСОБА_8 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Дарницького районного суду м. Києва від 05 серпня 2016 року щодо ОСОБА_7 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 187 КК України,

В С Т А Н О В И Л А:
Вироком Дарницького районного суду м. Києва від 05 серпня 2016 року,
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше неодноразово судимого, 16.10.2013 року звільненого від кримінальної відповідальності за ч.1 ст.121 КК України, на підставі ст. 46 КК України,
визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 187 КК України, та призначено йому покарання 7 років позбавлення волі з конфіскацією майна, що є його приватною власністю. Початок строку відбування покарання відраховувати з 6 квітня 2016 року, зарахувавши в цей строк термін попереднього ув`язнення з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі. Запобіжний захід у виді тримання під вартою ОСОБА_7 до набрання вироком законної сили залишено без змін.

Судом визнано доведеним, що ОСОБА_7 , зустрівшись з невстановленою досудовим розслідуванням особою (матеріали відносно якої виділені в окреме провадження), вступивши у злочинну змову проникли на
_______________________________________________________

Справа № 11-кп/796/1698//2016 Категорія: ч. 3 ст. 187 КК України
Головуючий у 1-ій інстанції: ОСОБА_9
Доповідач: ОСОБА_1

територію ПАТ ТЗ «Славутич», який розташований на території заводу «КРЗ» за адресою: м. Київ, вул. Бориспільська, 9, де діючи обопільно та узгоджено, згідно розподілених ролей, обрізали кабель, довжиною близько 10 метрів, вартістю 350 гривень, поклали його в сумку та направились до виходу з приміщення корпусу.
Вийшовши з території заводу ОСОБА_7 разом з невстановленою досудовим розслідуванням особою (матеріали відносно якої виділені в окреме провадження) попрямували до виходу з території заводу та до них підійшов ОСОБА_8 і ОСОБА_10 , які помітили як із дорожньої сумки чорного кольору, яку несла невстановлена досудовим розслідуванням особа, виглядав кабель.

Після чого, не пояснивши звідки у них вказаний кабель, ОСОБА_7 разом з невстановленою досудовим розслідуванням особою попрямували до виходу із території заводу. У зв`язку з чим ОСОБА_8 , викрикнув, що зараз викличе працівників міліції, на що ОСОБА_7 із погрозою застосування насильства небезпечного для здоров`я, яке сприйнято потерпілим як реальна загроза для його здоров`я, обхватив ОСОБА_8 правою рукою за шию та підставивши лівою рукою йому індикатор до горла сказав, щоб до нього ніхто не підходив, оскільки в нього в руках знаходиться ніж.

В подальшому, ОСОБА_7 із застосуванням насильства небезпечного для здоров`я ОСОБА_8 , вдарив своєю ногою по його правій нозі, тим самим завдавши останньому тілесних ушкоджень середнього ступеню тяжкості. Після завданого тілесного ушкодження ОСОБА_8 , ОСОБА_7 зник з місця скоєння злочину.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, обвинувачений ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу з доповненнями, в якій порушує питання про скасування вироку Дарницького районного суду від 05 серпня 2016 року як незаконного, постановленого з порушенням норм КПК України.
Свої вимоги обґрунтовує тим, що кваліфікація його дій за ч.3 ст.187 КК України є невірною, оскільки умислу нападати на будь-кого з метою заволодіння чужим майном в нього не було; ні кабель, ні корпус № 90, не є власністю ОСОБА_8 , тому суд першої інстанції помилково зарахував вартість кабелю в суму матеріальної шкоди, а власник кабелю та вказаного приміщення не встановлений; ударів ОСОБА_8 не наносив, а лише штовхнув його, в результаті чого останній і міг зламати ногу.
Заслухавши доповідь судді, думку обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника - адвоката ОСОБА_6 , які підтримали апеляційну скаргу, прокурора ОСОБА_5 , потерпілого ОСОБА_8 , які заперечували проти задоволення апеляційної скарги, вивчивши матеріали кримінального провадження, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вона задоволенню не підлягає з наступних підстав.
Згідно ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.
Вказані вимоги закону, як вважає колегія суддів, судом першої інстанції при розгляді кримінального провадження щодо ОСОБА_7 дотримані.
Так, під нападом слід розуміти умисні дії, спрямовані на негайне вилучення чужого майна шляхом застосування насильства, небезпечного для життя чи здоров`я потерпілого, або з погрозою застосування такого насильства.
Крім цього, відповідно до абзацу 3 пункту 22 Постанови Пленуму Верховного суду України « Про судову практику у справах про злочини проти власності» № 10 від 06.11.2009р. якщо дії, розпочаті як крадіжка, поєднана з проникненням у житло, інше приміщення чи сховище, переросли в грабіж чи розбій, вчинене слід кваліфікувати відповідно за частиною третьою статті 186 КК або частиною третьою статті 187 КК.

Допитаний в судовому засіданні потерпілий ОСОБА_8 пояснив, що12 грудня 2014 року близько 21:00 год. він знаходився на робочому місці по вул. Бориспільській, 9 в місті Києві, яке орендує, де за стінкою корпусу почув шум; оглянувши територію, помітив двох чоловіків з сумкою з якої виглядав кабель, один із них обвинувачений ОСОБА_7 ; коли він повідомив їм проте, що викличе співробітників міліції та почав діставати телефон, ОСОБА_7 схопив його за шию та підставив якийсь предмет, потерпілий сприймав погрози як реальні, так як відчував, що щось давило йому в шию. Намагаючись вирватись ОСОБА_8 упав, а ОСОБА_7 вдарив його ногою по нозі, заподіявши йому тілесні ушкодження середнього ступеню тяжкості.
Зазначені показання потерпілого, які судом першої інстанції обґрунтовано покладені в основу свого висновку, у колегії суддів не викликають сумнівів у їх достовірності, оскільки вони узгоджуються з іншими доказами, дослідженими судом та викладеними у вироку.
Так, висновок про доведеність винуватості ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення суд першої інстанції обґрунтував даними довідки ПАТ ТЗ «Славутич» про те, що з приміщення корпусу № 90 викрадено кабель довжиною 5-10 метрів (т.2 а.с. 46); даними висновку судово-медичної експертизи № 97/е від 26.01.2015 року про те, що потерпілому ОСОБА_8 заподіяні тілесні ушкодження середнього ступеню тяжкості (т.2 а.с. 78-81).
Висновок суду першої інстанції про доведеність винності ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.187 КК України, за обставин, викладених у вироку, є правильним, ґрунтується на зібраних на досудовому слідстві та досліджених у судовому засіданні доказах, яким суд дав належну оцінку у їх сукупності.
Таким чином, у колегії суддів відсутні підстави вважати, що під час судового розгляду залишилися недослідженими обставини, з`ясування яких може мати істотне значення для ухвалення законного, обґрунтованого та справедливого судового рішення.
Доводи апеляційної скарги обвинуваченого про те, що у нього та невстановленої досудовим слідством особи не було умислу на вчинення нападу, спростовуються встановленими та дослідженими у судовому засіданні доказами. Зокрема, судом встановлено, що дії, розпочаті як таємне викрадення чужого майна за попередньою змовою з проникненням, переросло у розбійний напад, після того, як з метою подолати волю ОСОБА_8 та ОСОБА_10 , які перешкоджали їм залишити територію із викраденим майном, ОСОБА_7 та невстановлена досудовим слідством особа погрожували застосувати та застосували насильство, яке є небезпечним для здоров`я.

Докази, на які послався суд у вироку, є належними, допустимим та достовірними, узгоджуються між собою, прямо і побічно викривають ОСОБА_7 у нападі, вчиненому за попередньою змовою з невстановленою досудовим слідством особою з метою заволодіння чужим майном, поєднаному з погрозою застосування насильства небезпечного для життя та здоров`я особи, яка зазнала нападу (розбої), вчиненому за попередньою змовою групою осіб та поєднаному з проникненням у сховище.

Зважаючи на викладене, твердження обвинуваченого ОСОБА_7 про відсутність у кримінальному провадженні доказів вчинення ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 187 КК України, оскільки умислу вчиняти напад у нього та невстановленої досудовим слідством особи не було, є безпідставними, оскільки спростовуються матеріалами кримінального провадження.
З урахуванням того, що висновки суду про доведеність винуватості ОСОБА_7 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 187 КК України, всупереч тверджень обвинуваченого, ґрунтуються на повно, всебічно та об`єктивно досліджених доказах, які були представлені сторонами провадження, з належною їх оцінкою та правильним визначенням правової кваліфікації дій обвинуваченого, колегія суддів не вбачає підстав для скасування вироку суду першої інстанції і закриття кримінального провадження щодо ОСОБА_7 та перекваліфікації його дій, як про це просить обвинувачений.

Покарання ОСОБА_7 призначене з дотриманням вимог ст. 65 КК України; мінімальне, передбачене санкцією ч. 3 ст. 187 КК України, яке є необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення нових злочинів, з чим і погоджується колегія суддів.

Як вбачається із вироку суду суд першої інстанції задовольнив цивільний позов потерпілого ОСОБА_8 у повному обсязі і стягнув з ОСОБА_7 на користь потерпілого матеріальну і моральну шкоду у сумі 30 318 гривень. При цьому суд не включив у відшкодування вартість викраденого кабелю, а лише витрати, пов`язані з лікуванням ОСОБА_8 , та відшкодуванням моральної шкоди, а тому доводи обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника - адвоката ОСОБА_6 у цій частині є необґрунтованими.
З урахуванням викладеного, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга обвинуваченого ОСОБА_7 з наведених у них підстав задоволенню не підлягає, а вирок необхідно залишити без зміни як законний та обґрунтований.

Керуючись ст.ст.404, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 , залишити без задоволення, а вирок Дарницького районного суду міста Києва від 05 серпня 2016 року, ухвалений щодо ОСОБА_7 , без змін.
Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом трьох місяців з моменту її проголошення, а засудженим, який під вартою, - з моменту отримання копії рішення.

Судді:

______________ ________________ _______________
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3