Справа № 183/7589/15
№ 1-кп/183/245/16
В И Р О К
іменем України
02 березня 2016 року м. Новомосковськ
Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпропетровська, громадянина України, із середньо-спеціальною освітою, одруженого, маючого на утриманні двох малолітніх дітей, працюючого димоходником в СК «Артеміда-Покровське», зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, -

в с т а н о в и в :
20 жовтня 2015 року близько 15 години 00 хвилин водій ОСОБА_4 , керуючи технічно справним автомобілем марки «ВАЗ 21051» із реєстраційним номером НОМЕР_2 , рухався зі швидкістю близько 50 км/год. по вул. Радянській в смт. Губиниха Новомосковського району Дніпропетровської області зі сторони вул. Леніна у напрямку вул. Колхозної. В цей час поблизу будинку №43 по вул. Радянській, проявляючи крайню неуважність до дорожньої обстановки та її зміни, не діючи таким чином, щоб не наражати на небезпеку життя і здоров`я громадян, не вжив заходів для своєчасного зменшення швидкості аж до зупинки керованого ним транспортного засобу або безпечного об`їзду пішохода, допустив наїзд на пішохода ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який перетинав проїжджу частину дороги з права наліво по відношенню руху автомобіля «ВАЗ 21051», д/н НОМЕР_2 .

Таким чином, ОСОБА_4 порушив вимоги п. 12.3 Правил дорожнього руху України, а саме «У разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди».

В результаті даної дорожньо-транспортної пригоди (надалі ДТП) пішоходу ОСОБА_5 заподіяно тілесні ушкодження у виді: закритого перелому правої стегнової кістки в області її шийки зі зміщенням, синців в області правого кульшового суглобу, на правому передпліччі, саден на правій кисті, в області правого ліктьового суглобу, на правій гомілці, які у своїй сукупності, відносяться до середнього ступеню тяжкості.

Порушення водієм ОСОБА_4 вимог п. 12.3 Правил дорожнього руху України знаходиться у причинно-наслідковому зв`язку з настанням даної ДТП, що призвело до заподіяння потерпілому ОСОБА_6 вказаних тілесних ушкоджень.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у скоєному визнав повністю та показав, що 20.10.2015 року приблизно о 15 годині, керуючи автомобілем «ВАЗ 21051» реєстраційний номер НОМЕР_2 , рухався зі швидкістю близько 50 км/год. по вул. Радянській в смт. Губиниха Новомосковського району Дніпропетровської області в сторону виїзду з смт. Губиниха в бік смт. Магдалинівка, та допустив наїзд на пішохода ОСОБА_5 , який перетинав проїжджу частину дороги з права наліво по відношенню руху автомобіля. Перед самим зіткненням він бачив потерпілого, який почав різко перетинали дорогу, гальмував та подавав йому звукові сигнали, але уникнути наїзду не вдалося. Показав, що після ДТП відвіз потерпілого ОСОБА_5 за його місцем проживання, викликав швидку допомогу, а потім відвіз потерпілого в лікарню до м. Новомосковська. В скоєному щиро розкаявся, добровільно відшкодував потерпілому спричинену йому матеріальну та моральну шкоду в сумі 4000 гривень. З огляду на зазначене просив в задоволенні заявленого до нього цивільного позову потерпілого ОСОБА_5 відмовити.

Отже, суд вважає встановленою вину обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні ним порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження, на підставі наступних доказів, досліджених в судовому засіданні:

- показань свідка ОСОБА_7 , який показав, що 20.10.2015 року він в якості пасажира їхав в автомобілі «ВАЗ 21051» під керуванням ОСОБА_4 в смт. Губиниха Новомосковського району, і цей автомобіль на вул. Радянській здійснив наїзд на пішохода. ОСОБА_4 гальмував та подавав пішоходу звукові сигнали, але уникнути наїзду не вдалося, удар прийшовся капотом автомобіля у лівий бік пішохода;

- протоколу огляду місця ДТП від 20.10.2015 року та схеми до нього, в ході проведення якого було оглянуто місце ДТП;

- протоколу огляду місця події від 20.10.2015 року, в ході проведення якого було оглянуто автомобіль «ВАЗ 2105» д/н НОМЕР_2 та вказаний автомобіль було вилучено і поміщено до спецмайданчику Новомосковського МВ;

- висновку експерта № 933Е від 20.11.2015 року відповідно до якого при судово-медичній експертизі потерпілого ОСОБА_5 виявлені тілесні ушкодження у виді: закритого перелому правої стегнової кістки в області її шийки зі зміщенням, синців в області правого кульшового суглобу, на правому передпліччі, саден на правій кисті, в області правого ліктьового суглобу, на правій гомілці, які у своїй сукупності, відносяться до середнього ступеню тяжкості. Вказані тілесні ушкодження виникли від дії тупих твердих предметів з обмеженою контактуючою поверхнею, якими могли бути виступаючі частини легкового автомобіля внаслідок автомобільної травми, з послідуючим падінням потерпілого на автомобіль або дорожнє покриття;

- протоколу проведення слідчого експерименту від 29.10.2015 року за участю ОСОБА_4 , в ході проведення якого останній розповів і показав про обставини ДТП 20.10.2015 року;

- протоколу проведення слідчого експерименту від 29.10.2015 року за участю свідка ОСОБА_7 , в ході проведення якого останній розповів і показав про обставини ДТП 20.10.2015 року;

- висновку судової автотехнічної експертизи №70/27-777 від 06.11.2015 року, відповідно до якого в даній дорожній обстановці водій автомобіля «ВАЗ 2105» ОСОБА_4 повинен був діяти згідно вимог п. 12.3 Правил дорожнього руху. У даній дорожній обстановці дії водія автомобіля «ВАЗ 2105» ОСОБА_4 не відповідали вимогам п. 12.3 Правил дорожнього руху, що з технічної точки зору знаходиться в причинному зв`язку з даною ДТП. Водій автомобіля «ВАЗ 2105» ОСОБА_4 мав технічну можливість уникнути наїзду на пішохода шляхом застосування своєчасного екстреного гальмування із зупинкою автомобіля до місця наїзду.

Дослідивши наведені докази, суд вважає, що вони кожний окремо, а також в сукупності, доповнюючи один одного, підтверджують існування обставин, які мають значення для кримінального провадження, і підтверджують вину обвинуваченого у пред`явленому йому обвинуваченні.

Таким чином, суд вважає вину обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні злочину встановленою та доведеною, його дії підлягають правовій кваліфікації за ч. 1 ст. 286 КК України як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження.

При призначенні виду та розміру покарання обвинуваченому суд керується ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, сукупність усіх обставин у справі, дані про особу обвинуваченого. Так, обвинувачений вчинив необережний злочин невеликої тяжкості, має постійне місце роботи, за місцем проживання характеризується позитивно, раніше не судимий, на обліку у лікарів психіатра, нарколога, фтизіатра не перебуває, одружений та має на утриманні двох малолітніх дітей 2004 та 2015 року народження. Обставиною, що пом`якшує покарання, суд визнає щире каяття обвинуваченого, що ґрунтується на визнанні останнім факту вчинення злочину, дійсному, відвертому визнанні своєї провини у вчиненому, щирому жалю з приводу цього та осуду своєї поведінки. Суд також визнає пом`якшуючою покарання обставиною добровільне відшкодування обвинуваченим потерпілому спричиненої йому шкоди в сумі 4 000 гривень, що підтверджується заявою потерпілого.

Обставин, що обтяжує покарання, судом не встановлено.

Тому, враховуючи наявність пом`якшуючих покарання обставин, обставини вчинення злочину та його наслідки, особу обвинуваченого та його ставлення до вчиненого, позицію потерпілого, який в своїй заяві вирішення питання щодо покарання обвинуваченого залишив на вирішення суду, суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_4 покарання у виді штрафу. При цьому, з огляду на обставини, при яких сталася дорожньо-транспортна пригода, та характеру роботи обвинуваченого, суд вважає недоцільним позбавляти останнього права керувати транспортними засобами. Суд прийшов до переконання, що таке покарання буде достатнім для виправлення обвинуваченого і попередження вчинення ним нових злочинів.

Також, у даному кримінальному провадженні потерпілим ОСОБА_5 заявлено цивільний позов про стягнення з ОСОБА_4 моральної шкоди, завданої ДТП, в сумі 20 000 гривень. Позов обґрунтований тим, що потерпілому внаслідок ДТП спричинені тілесні ушкодження, що потягло за собою вимушені зміни у його житті, втраті можливості продовжувати свій звичайний спосіб життя, душевні страждання та хвилювання внаслідок погіршення здоров`я, необхідність тривалого лікування.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала: 1) якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки.

Згідно з ч. 1 ст. 1168 ЦК України, моральна шкода, завдана каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, може бути відшкодована одноразово або шляхом здійснення щомісячних платежів.

Відповідно до положень ч. 1, 2, 5 ст. 1187 ЦК України, джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

Приймаючи рішення в частині цивільного позову суд виходить також і з того, що попередня відмова особи від свого права на звернення до суду за захистом свого права у будь-якій формі (усній, письмовій розписка, заява тощо) чи у будь-який спосіб, в даному випадку на відшкодування потерпілим моральної шкоди, є неприйнятною і не може розцінюватися судом як безумовна підстава для відмови у позові у разі звернення з позовом до суду. Тобто відмова від права на звернення до суду за захистом є недійсною. Однак обставини, за яких особа попередньо усно чи письмово заявляла про відсутність майнових претензій до іншої особи можуть враховуватись судом під час вирішення цивільного позову.

Судом досліджено заяву потерпілого ОСОБА_5 від 30.10.2015 року, в якій він зазначає про відшкодування ОСОБА_4 йому матеріальної шкоди в сумі 3000 гривень та моральної шкоди в сумі 1000 гривень, тому він відмовляється від будь-яких претензій щодо матеріальної та моральної шкоди до ОСОБА_4 на даний час та в майбутньому. Однак, з огляду на заявлений потерпілим цивільний позов, суд не приймає до уваги таку відмову потерпілого від своїх вимог до ОСОБА_4 в майбутньому, але враховує викладені у вказаній заяві обставини під час прийняття рішення.

Отже, враховуючи всі обставини справи а також те, що шкода потерпілому завдана джерелом підвищеної небезпеки (автомобілем), поведінку обвинуваченого ОСОБА_4 відразу після ДТП та згодом, який надав потерпілому матеріальну допомогу, допоміг з доставкою останнього до місця його проживання та до лікарні, позицію потерпілого, суд вважає, що позовні вимоги потерпілого є обґрунтованими, але підлягають частковому задоволенню в сумі 15 000 гривень, що суд вважає достатнім за даних умов та співмірним із заподіяною моральною шкодою. Доводи ОСОБА_4 про необґрунтованість і недоведеність позовних вимог суд не приймає до уваги, оскільки вони спростовуються матеріалами кримінального провадження та не ґрунтуються на вимогах закону.

Також, згідно з ч. 2 ст. 124 КПК України у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта. У зв`язку із наведеним витрати на проведення судової автотехнічної експертизи в сумі 491,04 грн. підлягають стягненню з обвинуваченого на користь держави.

Доля речових доказів підлягає вирішенню відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 100, 124, 374 КПК України, суд, -

у х в а л и в :
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, та призначити йому покарання у виді штрафу у розмірі 300 (триста) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 5 100 (п`ять тисяч сто) гривень.

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_5 до ОСОБА_4 про стягнення моральної шкоди, заподіяної дорожньо-транспортною пригодою, задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_5 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_3 ) моральну шкоду, заподіяну дорожньо-транспортною пригодою, в сумі 15 000 (п`ятнадцять тисяч) гривень.

Речові докази: автомобіль «ВАЗ 21051» реєстраційний номер НОМЕР_2 вважати повернутим його законному власнику (володільцю).

Стягнути з ОСОБА_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) на користь держави витрати на проведення судової автотехнічної експертизи (висновок №70/27-777 від 06.11.2015 року) в сумі 491 (чотириста девяносто одна) гривень 04 копійки.

Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області протягом 30 днів з дня його оголошення.

Копію вироку вручити обвинуваченому негайно після його оголошення.

Суддя ОСОБА_1