Справа №463/641/16-к
Провадження №1-кп/463/127/16
В И Р О К
іменем України
18 серпня 2016 року Личаківський районний суд м.Львова

в складі: головуючого судді ОСОБА_1

з участю: секретаря судових засідань ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Львові кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000501 від 30.10.2015 року про обвинувачення:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Львова, українця, громадянина України, не одруженого, раніше не судимого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , військовослужбовця військової частини - польова пошта НОМЕР_1 , який проходить військову службу у військовому званні «солдат»,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.263, ч.4 ст.296, ч.4 ст.407 КК України, -
встановив:
В листопаді 2014 року Старобільсько-Новопсковським ОРВК Луганської облассті ОСОБА_4 був призваний на військову службу у Збройних силах України за контрактом та направлений для подальшого її проходження до військової частини - польова пошта НОМЕР_1 . Наказом командира військової частини польова пошта НОМЕР_1 №2-РС від 02.11.2014р. ОСОБА_4 призначений на посаду снайпера 3 штурмового відділення 3 штурмового взводу 2 штурмової роти, яку проходив у військовому званні «солдат». З моменту призову на військову службу ОСОБА_4 разом із своїм підрозділом постійно перебував у зоні проведення Антитерористичної операції на території Донецької та Луганської областей, виконуючи спеціальні бойові завдання. Під час проходження військової служби у зоні проведення Антитерористичної операції на території Луганської області у ОСОБА_4 виник злочинний умисел, спрямований на незаконне заволодіння боєприпасами, вибуховими пристроями та вибуховими речовинами, з метою їх подальшого протиправного використання. Упродовж 2015 року при поверненні із зони проведення Антитерористичної операції на території Донецької та Луганської областей до місця свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 , ОСОБА_4 ,маючи умисел на незаконне зберігання боєприпасів (вибухових пристроїв) та вибухових речовин, без передбаченого законом дозволу, з метою подальшого їх протиправного використання, за невстановлених обставин, незаконно придбавши у зоні проведення Антитерористичної операції на території Донецької та Луганської областей боєприпаси (вибухові пристрої) та вибухові речовини різних найменувань, перевіз їх до м.Львова, загалом заволодів у такий спосіб:оборонною осколковою ручною гранатою типу Ф-1 у кількості 1 шт., наступальними осколковими ручними гранатами типу РГД-5 у кількості 3 шт., уніфікованими запалами дистанційної дії типу УЗРГМ-2 у кількості 2 шт., уніфікованим запалом дистанційної дії типу УЗРГМ у кількості 1 шт., тротиловою шашкою масою 400 гр. у кількості 1 шт., які добровільно на склад військової частини - польова пошта НОМЕР_1 не здав, а зберігав без відповідного дозволу у спеціально обладнаній схованці на території регіонального ландшафтного парку « ІНФОРМАЦІЯ_2 », який знаходиться в АДРЕСА_2 , не повідомивши про даний факт у правоохоронні органи та командуванню військової частини та які були вилучені під час огляду та додаткового огляду місця події від 29-30 жовтня 2015 року. Згідно висновку комплексної вибухотехнічної та хімічної експертизи №2/127-3/1453Е від 06.11.2015 вказані предмети являються боєприпасами (бойовими пристроями) та вибуховими речовинами.

Крім того, солдат ОСОБА_4 , відповідно до наказу командира військової частини - польова пошта НОМЕР_1 №2-РС від 02.11.2014 проходить військову службу на посаді снайпера 3 штурмового відділення 3 штурмового взводу 2 штурмової роти військової частини - польова пошта НОМЕР_1 ( НОМЕР_2 штурмовий батальйон Збройних сил України). У відповідності до вимог ст.ст. 11, 16, 49, 262 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24.03.1999 №548-ХІV, ст.ст. 1, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24.03.1999 №551-XIV, солдат ОСОБА_4 під час проходження військової служби за контрактом повинен свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок; беззастережно виконувати накази командирів; знати та виконувати свої обов`язки та додержуватися вимог статутів Збройних Сил України; виявляти повагу до командирів (начальників) і старших за військовим званням, сприяти їм у підтриманні порядку і дисципліни; виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою; бути зразком високої культури, скромності й витримки, берегти військову честь, захищати свою й поважати гідність інших людей; поводитися з гідністю й честю, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків та виконувати завдання, пов`язані із захистом Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України. В порушення вимог вищевказаних нормативно-правових актів, солдат ОСОБА_4 , з метою тимчасово ухилитися від несення обов`язків військової служби та проведення часу на власний розсуд, 25.09.2015 самовільно залишив територію військової частини - польова пошта НОМЕР_1 , яка станом на 25.09.2015 дислокувалась на загальновійськовому полігоні « ІНФОРМАЦІЯ_3 » У Миколаївській області, та вибув за адресою свого проживання: АДРЕСА_1 , де перебував до 29.10.2015, тобто вчинив самовільне залишення військової частини або місця служби, в умовах особливого періоду, без поважних причин, строком понад 1 місяць. У вказаний період солдат ОСОБА_4 проводив час на власний розсуд, обов`язків військової служби не виконував, свою належність до Збройних Сил України, а також той факт, що він незаконно перебуває за межами військової частини-польова пошта НОМЕР_1 приховував, на облік в органах військового управління не став.

Крім того, ОСОБА_4 , будучи військовослужбовцем військової частини - польова пошта НОМЕР_1 , маючи на меті вчинити хуліганські дії, 29.10.2015 близько 22-30 год. прибув до будинку, в якому проживав разом із своєю сім`єю міський голова м.Львова ОСОБА_6 за адресою: АДРЕСА_2 , периметр якого охоронявся співробітниками спецпідрозділу міліції «Грифон» ГУМВСУ у Львівській області. Продовжуючи свій злочинний умисел, направлений на порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувались особливою зухвалістю, умисно активував дію вибухового пристрою гранати типу Ф-1, яку закинув через паркан на подвір`я вказаного будинку, спричинивши у такий спосіб вибух, внаслідок чого було пошкоджено фасад будинку в якому проживає ОСОБА_6 разом з своїми близькими родичами та пошкоджено електричний кабель, який веде до будинку, окрім цього такі дії створили реальну загрозу здоров`ю громадян та було порушено їх спокій.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні даних кримінальних правопорушень визнав повністю і суду пояснив, що він близько одного року прослужив в зоні проведення Антитерористичної операції. По епізоду обвинувачення за ч.1 ст.263 КК України, зазначив, що боєприпаси та вибухові речовини привіз з зони АТО у м.Львів, однак без будь-яких намірів подальшого їх використання. По епізоду обвинувачення за ч.4 ст.407 КК України, зазначив, що дійсно 25.09.2015р. покинув військову частину - польова пошта НОМЕР_1 , яка станом на 25.09.2015 дислокувалась на загальновійськовому полігоні «Широкий лан» у Миколаївській області, та прибув за адресою свого проживання у м.Львів. Вказав, що підставою залишення місця служби було те, що ним подано рапорт на переведення в 8 полк спеціального призначення у м.Хмельницьк. В зв`язку з даним рапортом, ним була здана зброя і участі у навчанні вже не брав, тому вирішив, що повернеться на службу вже після наказу про його перевід. По епізоду обвинувачення за ч.4 ст.296 КК України, зазначив, що кинув гранату на територію будинку потерпілого з метою привернути увагу суспільства щодо соціальної нерівності громадян і тих подій які відбуваються в державі, однак був затриманий. Додатково зазначив, що коли кидав гранату був переконаний, що на території подвір`я нікого немає. У вчиненому розкаявся, просить суворо не карати.

Оскільки учасники судового провадження визнали недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорювалися, і судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, немає сумнівів у добровільності їх позиції, судовий розгляд кримінального провадження проведено у відповідності до вимог ч.3 ст.349 КПК України. При цьому, судом їм було роз`яснено, що в цьому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Враховуючи викладене вище, суд, допитавши обвинуваченого та дослідивши матеріали, що характеризують особу обвинуваченого, прийшов до висновку, що винуватість ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень при обставинах, викладених в обвинувальному акті, доведена повністю.

Дії ОСОБА_4 за ч.1 ст.263 КК України носіння, зберігання, придбання бойових припасів, вибухових речовин та вибухових пристроїв без передбаченого законом дозволу, кваліфіковано правильно.

Дії ОСОБА_4 за ч.4 ст.407 КК України - самовільне залишення 25.09.2015р. військової частини польова пошта НОМЕР_1 в умовах особливого періоду, кваліфіковано правильно.

Дії ОСОБА_4 за ч.4 ст.296 КК України - хуліганство, тобто грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалось особливою зухвалістю, вчинені із застосуванням предмета спеціально пристосованого для нанесення тілесних ушкоджень, кваліфіковано правильно.

При призначенні покарання суд керується наступним.

Згідно з п.3 ч.1 ст.65 КК України, суд призначаючи покарання враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Відповідно до п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2004р. «Про практику призначення судами кримінального покарання» при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, суди мають суворо додержуватися вимог ст.65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання. Призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.

Згідно з п.3 вищезазначеної Постанови, визначаючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, суди повинні виходити з класифікації злочинів (ст. 12 КК України), а також із особливостей конкретного злочину й обставин його вчинення (форма вини, мотив і мета, спосіб, стадія вчинення, кількість епізодів злочинної діяльності, роль кожного зі співучасників, якщо злочин вчинено групою осіб, характер і ступінь тяжкості наслідків, що настали, тощо).

Тому, виходячи з принципу індивідуалізації покарання суд враховує обставини вчинення кримінальних правопорушень, тяжкість вчинених кримінальних правопорушень, які згідно з ст.12 КК України відносяться до тяжких злочинів.

Особи обвинуваченого ОСОБА_7 , який є особою молодого віку, раніше не судимий, має постійне місце проживання та реєстрації, по місцю служби характеризується позитивно, обставини, що пом`якшують покарання щире каяття у вчиненому та активне сприяння розкриттю даних злочинів, відсутність обставин, що обтяжують покарання, та вважає за необхідне призначити покарання на підставі ст.70 КК України в межах санкцій ч.1 ст.263, ч.4 ст.296, ч.4 ст.407 КК України.

Разом з тим, беручи до уваги дані про особу обвинуваченого, який близько одного року служив в зоні проведення Антитерористичної операції на території Донецької та Луганської областей, є учасником бойових дій - згідно посвідчення серії НОМЕР_3 від 18.09.2015р., який нагороджений Спілкою учасників бойових дій в АТО «Побратими України» нагрудним знаком «За оборону Луганського аеропорту» (посвідчення №179 від 30.05.2016р. т.3 а.с.68) та нагороджений Спілкою учасників бойових дій почесною відзнакою «Учасник бойових дій» (т.3 а.с.69), з врахуванням всіх обставин вчинених кримінальних правопорушень в їх сукупності та з врахуванням думки потерпілого, який в судовому засіданні та додатково письмовим клопотанням (т.3 а.с.1) зазначив, що діями обвинуваченого йому і його сім`ї шкоди не заподіяно, а також те, що він з розумінням ставиться до обвинуваченого, який повернувся з війни, жодних матеріальних та моральних претензій не має та просить проявити милосердя до ОСОБА_4 при прийнятті рішення, а також з врахуванням того, що обвинувачений в період з 29.10.2015р. по день ухвалення вироку перебуває під вартою, суд дійшов до висновку, що також при призначенні покарання має бути застосований принцип гуманізації відповідальності з врахуванням засад закріплених у Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка підлягає застосуванню згідно зі ст.9 Конституції України та ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», а тому суд прийшов до переконання, що виправлення обвинуваченого можливе в умовах без ізоляції від суспільства та відбування призначеного покарання і його слід звільнити від відбування покарання з випробуванням, застосувавши ст.75 КК України.

Процесуальні витрати стягнути з обвинуваченого.
Керуючись ст.ст.370, 374 КПК України, суд,

засудив:

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч.1 ст.263, ч.4 ст.296, ч.4 ст.407 КК України і призначити йому покарання:
за ч.1 ст.263 КК України 3 роки позбавлення волі
за ч.4 ст.296 КК України 5 років позбавлення волі
за ч.4 ст.407 КК України 4 роки позбавлення волі
На підставі ст.70 КК України за сукупністю вчинених злочинів шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначити ОСОБА_4 покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання з випробуванням, якщо він протягом іспитового строку 2 (два) роки не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.
На підставі ст.76 КК України покласти на ОСОБА_4 наступні обов`язки:
- не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції;
- повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи ;
- періодично з`являтись для реєстрації в кримінально-виконавчу інспекцію.
Запобіжний захід застосований до ОСОБА_4 до набрання вироком законної сили змінити з тримання під вартою на особисте зобов`язання, звільнивши його з-під варти в залі суду.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави витрати за проведення експертиз (т.2 а.с.254, т.3 а.с.66-67) в розмірі 3535 грн. 35 коп.
Речові докази:
Паспорт громадянина України на ім`я ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , серії НОМЕР_4 ; посвідчення водія серії НОМЕР_5 , яке видане 05.03.2014 Новояворівським ВРЕР УДАІ ГУМВСУ у Львівській області на ім`я ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ; посвідчення учасника бойових дій серії НОМЕР_3 , яке видане 18.09.2015 на ім`я ОСОБА_4 ; 2 пластикові банківські картки банківської установи «Приватбанк» за № НОМЕР_6 , строк дії якої до липня 2018 року та за №469988, строк дії якої до вересня 2018 року; військовий квиток серії НОМЕР_7 , виданий 27.04.2015 року на ім`я ОСОБА_4 ; вилучені під час проведення огляду місця події у службовому кабінеті №49 Личаківського РВ ЛМУ ҐУ`МВСУ у Львівській області рюкзак фіолетового (бузкового) кольору, куртка чорного кольору, шапка чорного кольору, одна пара кросівок (черевик) коричневого кольору; вилучені під час проведення огляду місця події та обшуку за місцем проживання ОСОБА_4 комплект військової форми (куртка та штани), бронижелет повернути ОСОБА_4
2 магазини до СГД (снайперської гвинтівки Драгунова), 4 магазини до автомата Калашникова, комплект для чищення зброї, металеві фрагменти різних розмірів з місця вибуху, пробку до гранати, зразки грунту з місця вибуху, марлеві тампони із змивами, важіль з маркуванням «123 - «82 УЗРГМ - 2583», 3 корпуси гранат типу «РГД-5» з позначеннями «А 161 -83 Т», «А 121-71 Т», «А161-83 Т», 1 тротилову шашку масою 400 гр., уніфіковані запали до ручних гранат з маркуваннями «86 УЗРГМ-2 583», «74 УЗРГМ 583» типу УЗРГМ, УЗРГМ-2, - знищити.
Фіскальний чек № 203 від 28.10.20 1 5 з магазину «Рукавичка» за адресою: Львівська обл., м. Сколе, вул. Героїв Маківки, 15 в. зберігати при матеріалах справи.
Пластмасовий (сміттєвий) контейнер повернути потерпілому ОСОБА_6 .
На вирок суду може бути подана апеляційна скарга через суд першої інстанції до апеляційного суду Львівської області шляхом подачі апеляції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Вирок, якщо інше не передбачено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.
Копію вироку негайно вручити прокурору і обвинуваченому.

Суддя ОСОБА_1