Справа № 405/2759/16-к
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
05 квітня 2016 року Ленінський районний суд м. Кіровограда в складі:
головуючого судді ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2
розглянув у відкритому підготовчому судовому засіданні в м. Кіровограді обвинувальний акт в кримінальному провадженні за № 0000015, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 12.02.2016 року, за обвинуваченням:
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Софіївка, Компаніївського району, Кіровоградської області, українця, громадянина України, з середньою-спеціальною освітою, розлученого, але такого, що має на утриманні малолітню дитину, мобілізованого до військової частини - польова пошта НОМЕР_1 на посаду номера обслуги кулеметного відділення групи вогневої підтримки НОМЕР_2 загону, у військовому званні солдат, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_4
захисника ОСОБА_5
обвинуваченого ОСОБА_3
ВСТАНОВИВ:

органом досудового розслідування ОСОБА_3 обвинувачується у самовільному залишенні військової частини в умовах особливого періоду, військовослужбовцем військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період, тривалістю понад десять діб, але не більше місяця, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченогоч. 4 ст. 407 КК України, за наступних обставин.
ОСОБА_3 , відповідно до ч. 3 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну
підготовку та мобілізацію», ст. 39 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», Указу Президента України «Про часткову мобілізацію» № 15/2015 від 14 січня 2015 року, призваний 23 липня 2015 року ІНФОРМАЦІЯ_2 у військовому званні-солдат, на військову службу під час мобілізації, на особливий період, та відповідно до наказу командира військової частини - польова пошта НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 7 жовтня 2015 року №232, ОСОБА_3 призначений на посаду номера обслуги кулеметного відділення групи вогневої підтримки НОМЕР_2 загону військової частини - польова пошта НОМЕР_1 , що дислокується за адресою: АДРЕСА_2 .
Будучи військовослужбовцем Збройних Сил України, солдат ОСОБА_3 , відповідно до ст. ст. 9, 11, 16, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, в порушення вимог ст.ст. 9, 11, 16, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. ст. 1 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, ст. ст. 1, ч. 3 ст. 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», усвідомлюю суспільно небезпечний характер свого діяння та передбачаючи його суспільно-небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, діючи всупереч інтересам служби та наведеним вище вимогам Статутів, будучи придатним для проходження військової служби, солдат ОСОБА_3 25 грудня 2015 року самовільно залишив військову частину - польова пошта НОМЕР_1 в умова особливого періоду та незаконно перебував поза межами військової частини до 13 січня 2016 року
Протягом зазначеного періоду самовільного залишення військові частини солдат ОСОБА_3 з приводу будь-яких захворювань до медичного закладів не звертався, органи військового управління про своє місце перебування не повідомляв, органами влади не затримувався, жодних перешкод для прибуття до військової частини не мав.
30 березня 2016 року між прокурором військової прокуратури Кіровоградського гарнізону Південного регіону України ОСОБА_4 та обвинуваченим ОСОБА_3 , за участю захисника ОСОБА_6 , укладена угода про визнання винуватості, у відповідності до вимог ст. ст. 468, 469, 472 КПК України.

Згідно даної угоди прокурор військової прокуратури Кіровоградського гарнізону Південного регіону України ОСОБА_4 та обвинувачений ОСОБА_3 дійшли згоди щодо правової кваліфікації дій обвинуваченого за ч. 4 ст. 407 КК України, як самовільне залишення військової частини в умовах особливого періоду, вчиненого військовослужбовцем військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період, тривалістю понад десять діб, але не більше місяця, істотних для даного кримінального провадження обставин та, з урахуванням ступені тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України є тяжким злочином, особи обвинуваченого, який вперше притягується до кримінальної відповідальності, наявністю, визначених ст. 66 КК України, обставин, що пом`якшують покарання, а саме: щирого каяття та активного сприяння розкриттю злочину, а також беззастережного визнання винуватості, визначили можливість застосування ст. 69 КК України та призначення ОСОБА_3 покарання, нижчого від найнижчої межі зазначеного в санкції ч. 4 ст.407 КК України, а саме покарання у виді позбавлення волі строком 1 (один) рік.

В угоді передбачені наслідки укладення та затвердження угод, встановлені ч.2 ст. 473 КПК України, які роз`яснені обвинуваченому ОСОБА_3 .

Прокурор, захисник та обвинувачений просили затвердити угоду про визнання винуватості.

Розглянувши питання про затвердження угоди про визнання винуватості укладену між прокурором військової прокуратури Кіровоградського гарнізону Південного регіону України ОСОБА_4 та обвинуваченим ОСОБА_3 , за участі захисника, суд виходить з наступного.

Згідно п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України, при прийнятті рішення у підготовчому судовому засіданні суд має право, зокрема, затвердити угоду.

Відповідно до п. 2 ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та обвинуваченим про визнання винуватості.

Згідно з ч. 4 ст. 469 КПК України, угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам. Укладення угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні, в якому бере участь потерпілий, не допускається.

В судовому засіданні встановлено, що прокурор військової прокуратури Кіровоградського гарнізону Південного регіону України ОСОБА_4 та обвинувачений ОСОБА_3 , за участі захисника ОСОБА_5 , добровільно уклали угоду про визнання винуватості, зміст якої відповідає вимогам ст. 472 КПК України. Крім цього, суд переконався, що обвинувачений цілком розуміє положення, передбачені ч. 5 ст. 474 КПК України.

Також судом встановлено, що обвинувачений та прокурор розуміють наслідки укладання та затвердження даної угоди, визначені ст. 473 КПК України.

Суд також переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Зміст укладеної сторонами угоди відповідає вимогам ст. 472 КПК України, підстави для відмови в її затвердженні, передбачені ч. 7 ст. 474 КПК України відсутні.

ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення, яке відноситься до категорії тяжких, вперше притягується до кримінальної відповідальності, покарання, яке узгоджене в угоді із врахуванням ст. 69 КК України є покаранням, яке не виходить за межі ст. 63 КК України.

За таких підстав суд вважає можливим затвердити угоду про визнання винуватості укладену між прокурором військової прокуратури Кіровоградського гарнізону Південного регіону України та обвинуваченим і призначити узгоджену сторонами міру покарання обвинуваченому ОСОБА_3 .

Цивільний позов, речові докази та судові витрати у кримінальному провадженні відсутні.

Застосований обвинуваченому ОСОБА_3 на досудовому слідстві запобіжний захід у виді тримання під вартою, на апеляційний період - залишити без змін.

Керуючись п.1 ч.3 ст.314, ст. ст. 468-476 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

затвердити угоду про визнання винуватості укладену 30 березня 2016 року між прокурором військової прокуратури Кіровоградського гарнізону Південного регіону України ОСОБА_4 та обвинуваченим ОСОБА_3 .

ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України, призначивши покарання із застосуванням ст. 69 КК України у виді позбавлення волі строком на 1 (один) рік.

Застосований обвинуваченому ОСОБА_3 на досудовому слідстві запобіжний захід у виді тримання під вартою, на апеляційний період - залишити без змін.

Строк покарання обчислювати з 05.03.2016 р., зарахувавши в строк перебування ОСОБА_3 під вартою з 13.01.2016 р. по 04.03.2016 р.

Цивільний позов, речові докази та судові витрати у кримінальному провадженні відсутні.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Апеляційного суду Кіровоградської області через Ленінський районний суд м. Кіровограда протягом тридцяти днів з дня його проголошення, з урахуванням особливостей, передбачених ст. 394 КПК України.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку на подачу апеляційної скарги за відсутності такої скарги, а при оскарженні вироку - після постановлення ухвали апеляційним судом.

Копію вироку вручити обвинуваченому ОСОБА_3 та прокурору після його проголошення негайно.

Суддя Ленінського районного

суду м. Кіровограда ОСОБА_1