Справа № 308/3353/16-к
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 червня 2016 року м. Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в складі особі:
головуючого судді - ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2
за участю прокурора ОСОБА_3
захисника ОСОБА_4
розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, кримінальне провадження, відомості про яке 08.02.2016 року внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000220 по обвинуваченню:
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, за національністю українця, уродженця м.Ужгород Закарпатської області, який зареєстрований за адресою АДРЕСА_1 , фактично проживає за адресою АДРЕСА_2 , з середньою спеціальною освітою, працюючого сантехніком, одруженого, який має на утриманні двох малолітніх дітей, раніше не судимого,
у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.185 та ч.1 ст.135 КК України
ВСТАНОВИВ:
07.02.2016 року близько 20 год. 05 хв. ОСОБА_5 , керуючи автомобілем марки «VOLVO», модель «850», р/н НОМЕР_1 , рухаючись по вул.Перемоги в с.Сторожниця Ужгородського району, в напрямку м. Ужгород, напроти будинку №81, в порушення Правил дорожнього руху України», а саме:

-п.10.1 ПДР України - перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху;

-п 12.4 ПДР України - у населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється зі швидкістю не більше 60 км/год.;

-п.12.1 ПДР України - під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним;

-п.1.10 ПДР України «безпечна швидкість» - швидкість, за якої водій має змогу безпечно керувати транспортним засобом та контролювати його рух у конкретних дорожніх умовах;

-п.1.10 ПДР України «узбіччя» - виділений конструктивною або суцільною лінією дорожньої розмітки елемент автомобільної дороги, який прилягає безпосередньо до зовнішнього краю проїзної частини, розташований з нею на одному рівні та не призначений для руху транспортних засобів;

не впорався з керуванням внаслідок чого, правою передньою частиною автомобіля допустив наїзд на пішохода гр. ОСОБА_6 , яка йшла в попутному напрямку по узбіччю правої сторони дороги відносно напрямку руху автомобіля, в результаті чого остання отримала тілесні ушкодження та залишилася без свідомості на місці пригоди, а ОСОБА_5 в порушення вимог п.2.10 (а) ПДР України, яким визначено, що у разі причетності до дорожньо-транспортної пригоди водій зобов`язаний негайно зупинити транспортний засіб і залишитися на місці пригоди, втік з місця події.

Згідно висновку судово-медичної експертизи №259 від 22.03.2016, при судово-медичній експертизі, а також даних медичної документації реанімаційного, хірургічного та травматологічного відділення УЦМКЛ №1465/87/355 від 07.02.2016 року, заповнена на ім`я потерпілої у ОСОБА_6 були виявлені тілесні ушкодження у вигляді: ЗЧМТ. Забій головного мозку І-ІІ ступенів з вираженою неврологічною симптоматикою, скальпована рана лобної ділянки голови, ЗТГК. Перелом 3-7 ребер справа по лопаточній лінії з невеликим зміщенням кісткових фрагментів, двобічний гемо пневмоторакс, двоетапний розрив селезінки (виконана сплененктомія), закритий уламковий перелом акроміального кінця правої ключиці із зміщенням, компресійний перелом тіла 12 грудного хребця 1 ступеню, травматичний шок - II ступенів.

Виникли вищевказані тілесні ушкодження внаслідок дії тупих твердих предметів з прикладанням значної сили, якими найбільш ймовірно, могли бути виступаючі частини легкового автомобіля з послідуючим запрокидуванням тіла на капот і на лобове скло з послідуючим падінням тіла і ударом його об тверду нерівну поверхню.

Вищеописані тілесні ушкодження по своєму характеру були небезпечними для життя в момент їх спричинення і за цією ознакою, згідно з п.2.1.1 (б) «Правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених Наказом № 6 МОЗ України від 17.01.1995 року, відносяться до тяжких тілесних ушкоджень.

Зазначені тілесні ушкодження виникли і характерні для ДТП (наїзд на пішохода) і вкладаються в час і місце пригоди, яка мала місце 07.02.2016 року.

Згідно із висновком судової автотехнічної експертизи №128 від 02.03.2016 року, по дослідженню технічного стану автомобіля «VOLVO», модель «850», р/н НОМЕР_1 , на момент огляду і експертного дослідження гальмівна система, система рульового керування та світлова система, знаходились у працездатному стані і могли виконувати функції передбачені конструкцією.

З висновком судової автотехнічної експертизи №129 від 02.03.2016 року слідує, що у даній дорожній ситуації для забезпечення безпеки дорожнього руху водій автомобіля марки «VOLVO», модель «850», р/н НОМЕР_1 , ОСОБА_5 повинен був діяти згідно вимог пунктів 2.10 (a); 10.1; 12.4 та 12.1 ПДРУ з посиланням на терміни «безпечна швидкість» та «узбіччя», які є в п.1.10 ПДР України. Технічна можливість уникнути даної пригоди заключається для громадянина ОСОБА_5 у виконанні вимог ПДР України, а саме пунктів 10.1; 12.4 та 12.1, з посиланням на терміни «безпечна швидкість» та «узбіччя», які є в п. 1.10 даних Правил.

З технічної точки зору причиною виникнення даної ДТП стали дії водія автомобіля VOLVO», модель «850», р/н НОМЕР_1 , ОСОБА_7 , який керуючи транспортним засобом не вибрав безпечну швидкість руху, перед зміною напрямку руху не переконався в безпечності маневру, виїхав на праве узбіччя, де допустив наїзд на пішохода ОСОБА_6 , яка рухалася правим узбіччям в попутному напрямку.

При цьому, ОСОБА_5 своїми діями сам поставивши ОСОБА_6 в небезпечний для життя стан, після чого, маючи реальну можливість надати їй допомогу, завідомо залишив її без медичної допомоги, усвідомлюючи, що остання перебуває в небезпечному для житті стані і позбавлена можливості вжити заходів до самозбереження, внаслідок отриманих в результаті ДТП тілесних ушкоджень, покинув на вказаному автомобілі місце дорожньо-транспортної пригоди з метою уникнення відповідальності за вчинені кримінальні правопорушення та заховав знаряддя його вчинення, а саме автомобіль марки «VOLVO», модель S50», р/н НОМЕР_1 , у полі, навпроти будинку № 133 по вул. Перемоги у с. Сторожниця Ужгородського району.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 свою вину визнав повністю, розкаявся у вчиненому та показав, що 07.02.2016 року близько 20 год. він, керуючи автомобілем марки «VOLVO», р/н НОМЕР_1 , рухаючись по вул.Перемоги в с.Сторожниця Ужгородського району, в напрямку м. Ужгород, напроти будинку №81, внаслідок того, що був засліплений зустрічним транспортним засобом, не врахував дорожню обстановку, не впорався з керуванням та допустив наїзд на пішохода ОСОБА_6 , яка рухалась у попутному з його автомобіля напрямку по узбіччю дороги. Після ДТП він сильно злякався і покинув місце події, але відразу викликав швидку допомогу, а наступного дня добровільно з`явився до відділення поліції та повідомив про вчинення ДТП.
Потерпіла ОСОБА_6 в судовому засіданні підтвердила обставини дорожньо-транспортної пригоди, що мала місце 07.02.2016 року близько 20 год. 05 хв., внаслідок якої на неї було здійснено наїзд автомобілем марки «VOLVO», модель S50», р/н НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_5 , але просила врахувати, що обвинуваченим їй в повному обсязі відшкодовано заподіяну їй матеріальну та моральну шкоду і вона не має до останнього жодних претензій.

Суд, у відповідності до ст.349 КПК України обмежившись допитом обвинуваченого ОСОБА_5 , який свою вину визнав повністю та ствердив фактичні обставини вчинення кримінального правопорушення, місця, часу та обставин його вчинення, показаннями потерпілої ОСОБА_6 та даними, які характеризують особу обвинуваченого, приходить до переконання, що вина обвинуваченого ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому тяжке тілесне ушкодження, та ч.1 ст.135 КК країни - завідоме залишення без допомоги особи, яка перебуває в небезпечному для життя стані і позбавлена можливості вжити заходів до самозбереження, коли винна особа сама поставила потерпілого в небезпечний для життя стан - доведена повністю. Його дії кваліфіковані вірно.
Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого є щире каяття, відшкодування завданої шкоди.
Обставини, що обтяжують покарання обвинуваченого судом не встановлено.
Обираючи до обвинуваченого ОСОБА_5 вид та міру покарання, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, обставини, що пом`якшують покарання, особу обвинуваченого, як характеризуючі дані приймає до уваги його характеристику за місцем проживання, він раніше не притягувався до кримінальної відповідальності, має на утриманні малолітніх дітей, що підтверджується копіями свідоцтв серії НОМЕР_2 від 14.11.2005 року та серії НОМЕР_3 від 22.08.2012 року, потерпіла не має до нього жодних претензій, суд приходить до висновку про можливість виправлення обвинуваченого без відбування покарання у вигляді позбавлення волі і у відповідності до вимог ст.75 КК України звільняє його від покарання з випробовуванням, при умові виконання засудженим покладених на нього обов`язків, передбачених п.4 ч.1 ст.76 КК України, оскільки на думку суду таке покарання буде відповідати вимогам ст.50 КК України та достатнім для його виправлення.
Також суд вважає за можливе не застосовувати до обвинуваченого додаткову міру покарання, передбачену санкцією ч.2 ст.286 КК України у вигляді позбавлення права керувати транспортними засобами, так як така міра покарання може позбавити його засобів для існування, оскільки останній працює сантехніком і для виконання замовлень йому необхідно транспорт.
Цивільний позов потерпілої ОСОБА_8 у кримінальному провадженні №0000220 на підставі п.5 ч.1 ст.207 ЦПК України слід залишити без розгляду.
Витрати на залучення експертів по кримінальному провадження №0000220 для проведення автотехнічних експертиз №128 від 02.03.2016 року в розмірі 1500,0 грн. та №129 від 02.03.2016 року в розмірі 1500,0 грн. - підлягають стягненню з обвинуваченого.
Питання про речові докази в кримінальному провадженні суд вирішує в порядку ч.9 ст.100 КПК України.
Керуючись ст.ст. 369, 370, 373, 374, 376, 392, 395 КПК України, суд, -
ЗАСУДИВ:

ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.286 та ч.1 ст.135 КК України та призначити йому покарання:
- за ч.2 ст.286 КК України у вигляді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років, без позбавлення права керування транспортним засобом;
- за ч.1 ст.135 КК України у вигляді позбавлення волі строком на 2 (два) роки.
У відповідності до ч.1 ст.70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначити ОСОБА_5 покарання у вигляді позбавлення волі строком 5 (п`ять) років, без позбавлення права керування транспортним засобом.
На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування призначеного покарання з випробуванням, якщо він протягом 2 (двох) років іспитового строку не вчинить нового злочину та виконає покладені на нього обов`язки, передбачені п.4 ч.1 ст.76 КК України періодично з`являтися для реєстрації в органи кримінально - виконавчої інспекції.
Обраний відносно обвинуваченого ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту до вступу вироку в законну силу залишити попереднім.
Цивільний позов потерпілої ОСОБА_8 у кримінальному провадженні №0000220 на підставі п.5 ч.1 ст.207 ЦПК України - залишити без розгляду
Стягнути з обвинуваченого ОСОБА_5 на користь судового експерта ОСОБА_9 (одержувач: ІНФОРМАЦІЯ_2 , МФО 305299, ОКПО 14360570, рахунок НОМЕР_4 , призначення платежу: для поповнення на картку НОМЕР_5 ) витрати на залучення експертів по кримінальному провадження №0000220 для проведення автотехнічних експертиз №128 від 02.03.2016 року в розмірі 1500,0 грн. та №129 від 02.03.2016 року в розмірі 1500,0 грн.
Речовий доказ по кримінальному провадженні:
- автомобіль марки «VOLVO», модель S50», р/н НОМЕР_1 , який знаходиться на штрафмайданчику Ужгородського РВП Ужгородського ВП ГУ НП України в Закарпатській області повернути власнику ОСОБА_5 або уповноваженій особі.
На вирок може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Закарпатської області через Ужгородський міськрайонний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а засудженим в той же строк з моменту вручення йому копії вироку.

Суддя: ОСОБА_1