Єдиний унікальний номер 225/3578/15-к
Номер провадження 11-кп/775/420/2016

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 травня 2016 року колегія суддів судової палати в кримінальних справах та справах про адміністративні правопорушення апеляційного суду Донецької області у складі:

головуючого ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

при секретарі ОСОБА_4

за участю:

прокурора ОСОБА_5

захисника ОСОБА_6

обвинуваченого ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Бахмут Донецької області кримінальне провадження № 0000669 від 23.04.2015 року за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Дзержинського міського суду Донецької області від 20 січня 2016 року, яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Клинове Артемівського району Донецької області, українця, громадянина України, із середньою спеціальною освітою, одруженого, не працюючого, раніше судимого: 22.11.2006 року Артемівським міським судом Донецької області за ст. 122 ч. 1 КК України до виправних робіт з утримуванням 10 відсотків заробітку; 04.07.2008 року Артемівським міським судом Донецької області за ст. 115 ч. 1, ст. 289 ч. 1, ст. 263 ч. 1 КК України до 8 років 6 місяців позбавлення волі, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ,-

визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 391 КК України та призначено покарання у виді 1(одного) року 6 (шести) місяців позбавлення волі.

На підставі ст.71 КК України до призначеного покарання частково приєднано не відбуту частину покарання за вироком Артемівського міського суду Донецької області від 04.07.2008 року у вигляді 1 (одного) місяця позбавлення волі та остаточно призначено покарання у вигляді 1 (одного) року 7 (семи) місяців позбавлення волі.

встановила:

За вироком суду ОСОБА_7 вчинив кримінальне правопорушення за наступних обставин.

З 08.09.2008 року ОСОБА_7 відбуває покарання у Дзержинській ВК-2 УДПтСУ в Донецькій області (далі по тексту ДВК №2), розташованої в м. Дзержинську Донецької області по вул. Херсонській, за вироком Артемівського міського суду Донецької області від 04.07.2008 року.

З моменту прибуття зо зазначеної колонії засуджений ОСОБА_7 з представниками адміністративної установи став поводитися зухвало, некоректно, діючи умисно, з метою порушення режиму відбуття покарання, встав на шлях злісної непокори законним вимогам адміністрації установи має 53 (п`ятдесят три) дисциплінарних стягнень за різні порушення режиму відбуття покарання (неодноразово попереджався начальником установи про наслідки порушення встановленого порядку відбування покарання, має 13 суворих доган, 14 разів поміщався у дисциплінарний ізолятор, 3 рази поміщався у карцер, 3 рази переводився до приміщення камерного типу, останній раз переводився до приміщення камерного типу протягом року 30.01.2015 року).

Після цього ОСОБА_7 продовжив чинити злісну непокору законним вимогам адміністрації колонії. 23.04.2015 року о 06 годині 30 хвилин під час перевірки санітарного стану камер відділення ділянки посиленого контролю було встановлено, що камера відділення № 2 знаходиться в антисанітарному стані: на підвіконнях пил, на підлозі бруд. В 6 годин 40 хвилин начальником відділення ДПК ОСОБА_8 в камері № 2 посиленого контролю, згідно графіка чергувань від 04.04.2015 року, передбаченого ст. 118 ч 5 ДВК України, затвердженого начальником Дзержинської ВК-2, було пред`явлено законну вимогу засудженому ОСОБА_9 приступити до виконання обов`язків чергового по камері № 2, а саме протерти пил на підвіконнях, вимити підлогу. Усім необхідним для прибирання господарським інвентарем - відром з теплою водою, ганчіркою, гумовими рукавичками та фартухом, віником, савком, шваброю, миючим засобом засуджений ОСОБА_7 був забезпечений. Однак приступити до виконання законних вимог адміністрації виправної колонії ОСОБА_10 категорично відмовився, мотивуючи свою відмову тим, що він «ніколи не прибирав і прибирати не буде». Засуджений ОСОБА_7 був оглянутий начальником медичної частини Дзержинській ВК № 2 ОСОБА_11 на предмет можливості за станом здоров`я залучатися до прибирання приміщень ділянки посиленого контролю. Після проведення медичного огляду було складено висновок про те, що ОСОБА_7 здоров і може виконувати обов`язки по прибиранню приміщення.

Після цього начальником відділення ДПК ОСОБА_8 засудженому ОСОБА_7 знову було пред`явлено законну вимогу приступити до виконання обов`язків чергового по камері № 2 ділянки посиленого контролю, а саме протерти пил на підвіконні, вимити підлогу. Виконати дану вимогу засуджений ОСОБА_7 категорично відмовився, чим порушив вимоги ст. 118 ч.5 ДВК України і р.6 п.29 ч. 2 п. 3 Правил внутрішнього розпорядку УВП, тобто вчинив злісну непокору законним вимогам адміністрації виправної установи.

Не погодившись із рішенням суду обвинувачений ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу в якій просить вирок суду скасувати, кримінальне провадження закрити. В обґрунтування апеляції зазначає, що суд першої інстанції при ухваленні вироку критично поставився до пояснень безпосередніх свідків інкримінованого йому злочину та взяв за основу обвинувачення пояснення інших свідків, до яких, на думку обвинуваченого, треба ставитися критично. Вказує, що дійсно відмовився від прибирання камери, але у нього була поважна причина, бо у нього болів зуб, тому в його діях відсутня злісна непокора вимогам адміністрації колонії. Суд під час судового розгляду та при ухваленні вироку не перевірив обґрунтованість накладення на нього стягнення начальником установи у вигляді переведення його до приміщення камерного типу. Крім того, заявив клопотання про зарахування йому в строк покарання строк попереднього ув`язнення та звільнення від відбування покарання у зв`язку із перевищенням відбутого ним строку покарання.

Заслухавши суддю доповідача, прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги обвинуваченого і просив вирок суду першої інстанції залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення, захисника ОСОБА_6 та обвинуваченого ОСОБА_7 , які підтримали доводи апеляційної скарги та наполягали на її задоволенні, перевіривши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляції та заперечення на неї, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга обвинуваченого ОСОБА_7 задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Висновки суду про доведеність винуватості ОСОБА_7 у злісній непокорі законним вимогам адміністрації установи виконання покарань, особою, яка відбуває покарання у виді позбавлення волі, якщо ця особа за порушення вимог режиму відбування покарання була піддана протягом року стягненню у виді переведення до приміщення камерного типу (одиночної камери) за обставин, викладених у вироку, є обґрунтованими, відповідають фактичним обставинам кримінального провадження, підтверджуються наявними в ньому доказами в сукупності, перевіреними судом.

Доводи апеляції обвинуваченого про відсутність доказів його вини в скоєнні інкримінованого злочину є безпідставними.

Ці доводи спростовуються показаннями свідків ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , які в судовому засіданні пояснили, що начальник відділення ОСОБА_17 23.04.2015 року запропонував черговому по камері ОСОБА_7 провести прибирання, але той у зухвалій формі відмовився, після чого був викликан лікар ОСОБА_18 , який після огляду засудженого ОСОБА_19 зазначив, що останній здоров та може виконувати роботи по прибиранню камери. Після цього ОСОБА_19 було повторно пред`явлена вимога щодо прибирання камери, але він знов демонстративно відмовився від виконання вимог.

Свідок ОСОБА_11 суду підтвердив, що 23.04.2015 року вранці його викликали для освідчення на стан здоров`я Верича. Він його оглянув і зробив висновок про можливість виконувати роботу по прибиранні камери, про що склав письмову довідку.

Згідно довідки медичної санітарної частини при ДВК №2 від 23.04.2015 року засуджений ОСОБА_7 на момент огляду був здоровий, міг підмести підлогу, витерти пил з підвіконь, провести вологе прибирання підлоги.

Свідок ОСОБА_20 в суді пояснив, що він працює стоматологом в ДВК №2, 23.04.2015 року він дійсно видалив зуб у ОСОБА_7 без ускладнень, тому підстав для звільнення від праці у нього не було, працювати він міг. ОСОБА_7 звернувся до нього з профілактичною метою, гострого болю у нього не було, був зруйнований корінь зуба, був поставлений діагноз хронічний пародонтит, про що є запис в журналі обліку його роботи 23.04.2015 року.

Показання свідків узгоджуються з іншими доказами по справі.

Згідно даних з особової справи засудженого ОСОБА_7 (розписки від 8.09.2008 року) йому адміністрацією ДВК №2 (начальником дільниці КДтаР) були роз*яснені права та обов*язки засуджених та вимоги режиму відбуття покарання.

Відповідно до Постанови начальника Дзержинської ВК № 22 від 30.01.2015 року, засуджений ОСОБА_7 за перешкоджання огляду переведений до приміщення камерного типу.

Протоколом огляду місця події від 23.04.2015 року, актом перевірки санітарного стану камери № 2 дільниці посиленого контролю від 23.04.2015 року, виявлено, що камера № 2 посиленого контролю перебуває в антисанітарному стані.

Згідно графіку чергування у дільниці посиленого контролю на квітень 2015 року у камері № 2, затвердженого начальником Дзержинської виправної колонії № 2, зазначені дати чергування засуджених, ОСОБА_7 мав чергувати 23.04.2015 року.

Таким чином, суд першої інстанції обґрунтовано дійшов висновку, що в діях ОСОБА_7 є склад злочину, передбачений ст. 391 КК України, оскільки він, 30.01.2015 року за порушення вимог режиму відбування покарання був підданим стягненню у виді переведення до приміщення камерного типу, знов, 23.04.2015 року у відкритій, демонстративній, зухвалій формі відмовився від виконання неодноразово висловлених законних вимог представника адміністрації ВК-2 та необґрунтовано відмовився від робіт по прибиранню приміщення камери.

Доводи апеляційної скарги щодо критичного ставлення суду до пояснень свідків ОСОБА_21 та ОСОБА_22 , які перебували в одній камері з обвинуваченим, колегія суддів вважає необґрунтованими, оскільки їм надана належна оцінка, покази свідків спростовуються лікарями, які є спеціалістами в області медицини.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_7 щодо обґрунтованості накладення на нього стягнення начальником установи у вигляді переведення його до приміщення камерного типу не заслуговують на увагу. Колегією суддів було досліджені документи, які містяться в особовій справі обвинуваченого та встановлено, що постанова про переведення засудженого до приміщення камерного типу від 30.01.2015 року відповідає нормам КВК України та п.п.1, 2 розділу 16 Правил внутрішнього розпорядку установ виконання покарань, затвердженої наказом Мінюсту України від 29.12.2014 р. № 2186/5.

Сукупність наведених доказів, на думку колегії суддів, об`єктивно свідчать про те, що вина ОСОБА_7 у скоєнні інкримінованого йому злочину повністю доведена.

Покарання, призначене засудженому відповідає вимогам ст.65 КК України та є необхідним і достатнім для його виправлення і попередження нових злочинів.

Істотних порушень кримінального процесуального закону чи неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність колегією суддів не встановлено, а тому підстави для задоволення апеляційної скарги відсутні.

Клопотання ОСОБА_7 , який на підставі ст. 72 КК України просить зарахувати йому в строк відбуття покарання строк попереднього ув`язнення та звільнити від відбування покарання у зв`язку з тим, що строк попереднього ув`язнення, відбутий ним у межах кримінального провадження, перевищує фактичне призначене йому основне покарання, колегія суддів вважає обґрунтованим.

Відповідно до ухвали Дзержинського міського суду Донецької області від 20 січня 2016 року, засудженому ОСОБА_7 зараховано в строк відбуття покарання за вироком Дзержинського міського суду Донецької області від 20 січня 2016 року строк попереднього ув`язнення з 18.12.2007 року по 31.07.2008 року, з розрахунку: одному дню попереднього ув`язнення відповідає два дня позбавлення волі.

Згідно вироку Дзержинського міського суду Донецької області від 20 січня 2016 року, запобіжний захід ОСОБА_7 до набрання вироком законної сили обраний у виді тримання під вартою в Артемівському СІ УДПТСУ в Донецькій області, строк відбуття покарання відраховувати з 20.01.2016 року.

На підставі ст. 72 КК України колегія суддів також вважає за необхідне зарахувати ОСОБА_7 в строк відбуття покарання строк попереднього ув`язнення з 20 січня 2016 року до 10 травня 2016 року, виходячи з співвідношення: одному дню попереднього ув`язнення відповідає два дня позбавлення волі.

Таким чином, враховуючи, що строк попереднього ув`язнення, відбутий засудженим у межах кримінального провадження, перевищує фактичне призначене йому основне покарання, колегія суддів вважає за необхідне звільнити ОСОБА_7 від відбування покарання та звільнити його з під варти із зали суду.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 404,405, 407 КПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 - залишити без задоволення.

Вирок Дзержинського міського суду Донецької області від 20 січня 2016 року у відношенні ОСОБА_7 - залишити без змін.

Задовольнити клопотання ОСОБА_7 та на підставі ст. 72 КК України, зарахувати ОСОБА_7 в строк відбуття покарання строк попереднього ув`язнення з 20 січня 2016 року до 10 травня 2016 року, виходячи з співвідношення: одному дню попереднього ув`язнення відповідає два дня позбавлення волі.

У зв`язку з тим, що строк попереднього ув`язнення, відбутий засудженим у межах кримінального провадження, перевищує фактичне призначене йому основне покарання, звільнити ОСОБА_7 від відбування покарання та звільнити його з під варти із зали суду.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення. На ухвалу може бути подана касаційна скарга до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Судді: ОСОБА_1

ОСОБА_2

ОСОБА_3