Справа № 359/5133/16-к
Провадження № 1-в/359/964/2016
У Х В А Л А

Іменем України

16 листопада 2016 р. Бориспільський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

за участю прокурора ОСОБА_2 ,

за участю представника БВК № 119 ОСОБА_3 ,

за участю засудженого ОСОБА_4 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Бориспіль в режимі відеоконференції клопотання в.о. начальника Бориспільської виправної колонії № 119 ОСОБА_6 про застосування покарання за наявності кількох вироків відносно засудженого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , -

встановив:
23.06.2016 року в.о. начальника Бориспільської виправної колонії № 119 ОСОБА_6 звернувся до суду з вищезазначеним клопотанням, яке було в подальшому уточнено, обґрунтовуючи його тим, що ОСОБА_4 засуджений вироком Бородянського районного суду Київської області від 16.12.2013 р. за ч. 3 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі. Даний вирок набрав законної сили 13.03.2014 р. При цьому ОСОБА_4 був також засуджений вироком Макарівського районного суду Київської області від 31.01.2014 р. за ч. 3 ст. 185 КК України до 4 років 3 місяців позбавлення волі. Даний вирок набрав законної сили 23.04.2014 р. Також ОСОБА_4 було засуджено 21.03.2014 р. вироком Іванківського районного суду Київської області за ч. 3 ст. 185, ч. 1 ст. 309 КК України, із застосуванням ч. 1 ст. 70 КК України, до 4 років позбавлення волі. У відповідності до ст. 75 КК України звільнено ОСОБА_4 від відбуття призначеного покарання з іспитовим строком на 2 роки. Вироком Апеляційного суду Київської області від 05.06.2014 р. вирок Іванківського районного суду Київської області від 21.03.2014 р., скасовано в частині призначеного покарання, та постановлено новий вирок, яким ОСОБА_4 засуджено за ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 289, ч. 1 ст. 309 КК України, із застосуванням ч. 1 ст. 70 КК України, до 5 років 6 місяців позбавлення волі без конфіскації майна. В іншій частині вирок залишено без змін. Крім того, ОСОБА_4 було ще засуджено вироком Радомишльського районного суду Житомирської області від 27.03.2014 р. за ч. 2 ст. 249 КК України до 1 року обмеження волі. Даний вирок набрав законної сили 26.04.2014 р. Так, відповідно до матеріалів особової справи на обліку в Бородянському міжрайонному відділі кримінально-виконавчої інспекції управління ДПтС України в м. Києві та Київській області з 20.05.2014 р. перебуває засуджений вироком Радомишльського районного суду Житомирської області від 27.03.2014 р. за ч. 2 ст. 249 КК України 1 року обмеження волі ОСОБА_4 . Це свідчить про те, що даний вирок звернутий до виконання. При цьому, ухвалою Радомишльського районного суду Житомирської області від 14.11.2014 р. визначено питання виконання вироку Радомишльського районного суду Житомирської області від 27.03.2014 р. відносно ОСОБА_4 , а саме виконувати його самостійно після відбуття покарання за попередніми вироками. Разом з тим, при ухваленні вироку Іванківського районного суду Київської області від 21.03.2014 р. Зважаючи на викладене, начальник Бориспільської виправної колонії № 119 просить вирішити питання про застосування покарання за наявності кількох вироків відносно засудженого ОСОБА_4 відповідно до п. 11 ч. 1 ст. 537 КПК України, а саме вироку Бородянського районного суду Київської області від 16.12.2013 р., вироку Макарівського районного суду Київської області від 31.01.2014 р. та вироку Іванківського районного суду Київської області від 21.03.2014 р., так як ці вироки відносно останнього не виконано. Також просив уточнити початок строку відбування покарання ОСОБА_4 .

Представник адміністрації БВК клопотання підтримав та просив його задовольнити.

Прокурор в судовому засіданні клопотання підтримав частково, а саме просив суд визначити порядок застосування покарання за наявності кількох вироків відносно засудженого ОСОБА_4 шляхом поглинення менш суворих покарань більш суворим.

Засуджений в судовому засіданні проти задоволення клопотання не заперечував.

Суд, заслухавши думку учасників судового процесу, дослідивши матеріали клопотання та особової справи в їх сукупності, приходить до таких висновків.

На даний момент у Бориспільський виправній колонії № 119 відбуває покарання засуджений ОСОБА_4 .

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_4 було засуджено вироком Бородянського районного суду Київської області від 16.12.2013 р. за ч. 3 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі. Відносно ОСОБА_4 обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою. Строк відбування покарання ОСОБА_4 обчислюється з 16.12.2013 р. (а.с.3). Даний вирок набрав законної сили 13.03.2014 р., що підтверджується розпорядження про виконання вироку, що набрав законної сили (а.с.4).

Також, 31.01.2014 р. ОСОБА_4 засуджений вироком Макарівського районного суду Київської області від 31.01.2014 р. за ч. 3 ст. 185 КК України до 4 років 3 місяців позбавлення волі. Строк відбування покарання ОСОБА_4 обчислюється з моменту набрання вироком законної сили (а.с.5). Відповідно до розпорядження про виконання вироку, що набрав законної сили даний вирок набрав законної сили 23.04.2014 р. (а.с.6).

Крім того, вироком Іванківського районного суду Київської області від 21.03.2014 р. ОСОБА_4 засуджено за ч. 3 ст. 185 КК України до 4 років позбавлення волі, за ч. 1 ст. 309 КК України до 2 років позбавлення волі. На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, ОСОБА_4 призначено остаточне покарання у виді 4 років позбавлення волі. У відповідності до ст. 75 КК України звільнено ОСОБА_4 від відбуття призначеного покарання з іспитовим строком на 2 роки. Запобіжний захід до вступу вироку в законну силу ОСОБА_4 у виді тримання під ватою скасовано та звільнено його з під варти негайно в залі суду. Цим же вироком ОСОБА_4 за ч. 1 ст. 317, ч. 2 ст. 289 КК України виправдано за відсутністю в його діях складу кримінального правопорушення (а.с.7-8).

Вироком Апеляційного суду Київської області від 05.06.2014 р. вирок Іванківського районного суду Київської області від 21.03.2014 р. скасовано, в частині виправдання Олексієнка за ч. 2 ст. 289 КК України та призначеного йому покарання. Ухвалено в цій частині новий вирок, яким ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України, та призначено йому покарання: за ч. 3 ст. 185 КК України у виді 5 років 6 місяців позбавлення волі; за ч. 2 ст. 289 КК України у виді 5 років позбавлення волі без конфіскації майна; за ч. 1 ст. 309 КК України у виді 2 років позбавлення волі. На підставі ч. 1 ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворих покарань більш суворим, ОСОБА_4 призначено остаточне покарання у виді 5 років 6 місяців позбавлення волі без конфіскації майна. При цьому у строк відбуття покарання ОСОБА_4 зараховано час перебування його під вартою з 12 вересня 2013 р. по 21 березня 2014 р. Також внесено зміни до описової частини вироку Іванківського районного суду Київської області від 21.03.2014 р. стосовно ОСОБА_4 , а саме виключено з неї посилання про скоєння кримінальних правопорушень обвинуваченими в групі з ОСОБА_7 , та вважати, що обвинувачені скоїли ці правопорушення в групі з іншою особою. В іншій частині вирок залишено без змін (а.с.9-10).

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 22.04.2015 р. вирок Апеляційного суду Київської області від 05.06.2014 р. щодо ОСОБА_4 залишено без змін.

Згідно положень п. 11 ч. 1 ст. 537 КПК України під час виконання вироків суд, визначений ч. 2 ст. 539 цього Кодексу, має право вирішувати питання про застосування покарання за наявності кількох вироків.

Відповідно до коментованого п. 11 ч. ст. 537 КПК України питання про застосування покарання за наявності кількох вироків постає перед судом під час їх виконання, зокрема, у випадку, якщо стосовно засудженого є не звернений до виконання вирок, про який не було відомо суду, що ухвалив останній за часом вирок, і тому не призначив покарання за сукупністю вироків.

Також у пункті 25 Постанови Пленуму Верховного суду України від 24 жовтня 2003 року № 7 "Про практику призначення судами кримінального покарання" зазначено, що питання визначення порядку застосування покарання за наявності декількох вироків можуть вирішуватися в стадії виконання вироку у випадках, якщо стосовно засудженого є не звернений до виконання вирок, про який не було відомо суду, що постановив останній за часом вирок.

Як вбачається з вироку Апеляційного суду Київської області від 05.06.2014 р. при його винесенні суду не було відомо про наявність вироків Бородянського районного суду Київської області від 16.12.2013 р. та Макарівського районного суду Київської області від 31.01.2014 р. відносно ОСОБА_8 , у зв`язку з чим вони не були враховані та судом не було застосовано до останнього покарання за наявності кількох вироків.

Відповідно до ч. 4 ст. 70 КК України, за правилами передбаченими ч.ч. 1-3 ст. цієї статті, призначається покарання, якщо після постановлення вироку в справі буде встановлено, що засуджений винен ще і в іншому злочині, вчиненому ним до постановлення попереднього вироку. У цьому випадку в строк покарання, остаточно призначеного за сукупністю злочинів, зараховується покарання, відбуте повністю або частково за попереднім вироком, за правилами, передбаченими ст. 72 КК України.

Встановлено, що ОСОБА_4 вчинив кримінальні правопорушення, за який він був засуджений 05.06.2014 року вироком Апеляційного суду Київської області, ще до постановлення вироків Бородянського районного суду Київської області від 16.12.2013 р. та Макарівського районного суду Київської області від 31.01.2014 р., а тому покарання йому слід призначати за правилами ч. 4 ст. 70 КК України.

З урахуванням викладеного та з метою недопущення порушення конституційних прав засудженого та виконання постановлених відносно нього вироків, враховуючи те, що неможливо погіршити становище засудженого під час вирішення питання про застосування покарання за наявності кількох вироків, дане питання необхідно вирішити з урахуванням норм ч. 1-3 ст. 70 КК України.

З огляду на ці обставини, суд прийшов до висновку, що необхідно визначити порядок виконання вироків щодо засудженого ОСОБА_4 шляхом поглинення менш суворих покарань, призначених вироком Бородянського районного суду Київської області від 16.12.2013 р. та вироком Макарівського районного суду Київської області від 31.01.2014 р., більш суворим покаранням, призначеним вироком Апеляційного суду Київської області від 05.06.2014 р., остаточно призначивши до відбування ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років 6 місяців без конфіскації майна.

В частині, що стосується уточнення початку строку відбування покарання ОСОБА_4 клопотання задоволенню не підлягає, виходячи із наступного.

Відповідно до п. 1 ч. 4 ст. 374 КПК України у резолютивній частині вироку зазначається, зокрема: рішення щодо заходів забезпечення кримінального провадження, в тому числі рішення про запобіжний захід до набрання вироком законної сили. При цьому в п. 2 даної статті закріплено, що у разі визнання особою винуватою також зазначається, зокрема початок строку відбування покарання.

Статтею 537 КПК України визначено перелік питань, які вирішуються судом під час виконання вироків. Зазначений перелік не є вичерпний, а тому суд під час виконання вироків має право відповідно до п. 14 ч. 1 ст. 537 КПК України вирішувати й інші питання про всякого роду сумніви і протиріччя, що виникають при виконанні вироку.

Як вбачається з коментованого п. 14 ч. 1 ст. 537 КПК України, до питань про будь-які сумніви і суперечності, що виникають при виконанні вироку та питань, що виникають внаслідок недоліків вироків, відносяться лише ті питання, які не стосуються суті вироку і не тягнуть погіршення становища засудженого.

ОСОБА_8 був засуджений вироком Апеляційного суду Київської області від 05.06.2014 р.

Частиною 1 ст. 539 КПК України, передбачений вичерпний перелік питань, які вирішуються місцевим судом, в межах територіальної юрисдикції якого засуджений відбуває покарання, а саме питання передбачені пунктами 2-4, 6, 7 частини першої статті 537 КПК України.

З вищезазначених норм кримінального законодавства випливає, що Кримінально процесуальним кодексом України не передбачено можливості подання такого клопотання до суду за місцем відбування покарання засудженого. Тому підстави для задоволення клопотання в частині уточнення початку строку відбування покарання ОСОБА_4 відсутні.

Враховуючи зазначене, на підставі ст. 70 КК України та керуючись ч. 2 ст. 369, ст. 370, ч. 3 ст. 371, ст. ст. 372, 376, ч. 1 ст. 537, ст. 539 КПК України, суд -

п о с т а н о в и в :
Клопотання в.о. начальника Бориспільської виправної колонії № 119 ОСОБА_6 про застосування покарання за наявності кількох вироків відносно засудженого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , - задовольнити частково.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворих покарань, призначених вироком Бородянського районного суду Київської області від 16.12.2013 року та вироком Макарівського районного суду Київської області від 31.01.2014 року, більш суворим покаранням, призначеним вироком Апеляційного суду Київської області від 05.06.2014 року, остаточно визначити ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі строком на 5 роки 6 місяців без конфіскації майна.

У задоволенні іншої частини клопотання відмовити.
Ухвала може бути оскаржена протягом 7 днів з дня проголошення до Апеляційного суду Київської області через Бориспільський міськрайонний суд Київської області.

Суддя: ОСОБА_1