АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/774/500/16 Справа № 185/3679/15-к Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - ОСОБА_2

У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 березня 2016 року м. Дніпропетровськ

Колегія суддів судової палати з кримінальних справ Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі
головуючого: ОСОБА_2 ,
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4
при секретарі: ОСОБА_5
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Апеляційного суду кримінальне провадження за апеляційними скаргами прокурора, який приймав участь при розгляді справи судом першої інстанції ОСОБА_6 , засудженого ОСОБА_7 на вирок Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 14 січня 2016 року, яким
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Павлоград Дніпропетровської області, не працюючого, одруженого, маючого на утриманні малолітню дитину, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
засуджений за ч.1 ст.125 КК України до 120 годин громадських робіт.
За участю сторін кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_8 , засудженого ОСОБА_7 , потерпілого ОСОБА_9 , представника потерпілого ОСОБА_10
ВСТАНОВИЛА:
В апеляційних скаргах:
- прокурор, який приймав участь при розгляді справи судом першої інстанції ОСОБА_6 , не оспорюючи фактичних обставин справи та правильності кваліфікації скоєного, вважає вирок суду в частині призначеного покарання незаконним внаслідок м`якості. Суд не взяв до уваги дані про особу ОСОБА_7 , а саме: корисною працею він не займається, вину не визнав, не покаявся, не відшкодував матеріальну та моральну шкоду потерпілому.
Суд не врахував думку потерпілого ОСОБА_9 , який наполягав на призначенні ОСОБА_7 суворого покарання.
Просить вирок суду в частині призначеного покарання скасувати, ухвалити новий вирок та ОСОБА_7 призначити покарання за ч.1 ст.125 КК України у вигляді 150 годин громадських робіт.
- засуджений ОСОБА_7 вважає вирок суду незаконним, винесеним з порушеннями норм матеріального та процесуального права. Обвинувальний акт підлягав безумовному поверненню прокурору, так як мав ряд суперечностей та невстановлених обставин, сформоване обвинувачення не відповідало дійсним обставинам справи. Процесуальні порушення унеможливлювали призначення кримінального провадження до судового розгляду. В судовому засіданні не відбувалось ні прямого, ні перехресного допиту сторін. Кримінальний закон застосовано неправильно. Судовий розгляд проведено неповно та з обвинувальним нахилом. Докази недопустимі та безпідставно покладені в обвинувачення. Доказом порушення процесуального закону, права на справедливий судовий розгляд справи безстороннім судом, порушення права на захист - є технічний запис судового процесу. Судом не дана оцінка показам потерпілого ОСОБА_9 , який безпідставно використав чеки по придбанню ліків, якими не лікувався, підробив негативну на нього характеристику. В показах відсутні ті обставини, які були надані під час допиту потерпілого та свідків саме строною захисту. Цим показам судом не надано ніякої оцінки. Судом не встановлений механізм спричинення тілесних ушкоджень потерпілому, а також не перевірена та обставина, що ОСОБА_9 першим напав на нього. Слідчий експеримент проведено з порушеннями норм КПК України. В його діях відсутній склад злочину. Суд безпідставно відмовив йому в проведенні додаткової СМЕ. Просить вирок суду скасувати, його виправдати.
Вироком суду ОСОБА_7 обвинувачується в тому, що 28 січня 2014 року близько 07 год. 50 хв. знаходячись на сходовому майданчику другого поверху четвертого під`їзду будинку АДРЕСА_2 , на грунті раптово виниклих неприязних відносин, в ході сварки завдав ОСОБА_9 не манше двох ударів кулаками в область щелепи та правої скроні, спричинивши останньому легкі тілесні ушкодження у вигляді синця лобно-тімяної області праворуч, забійної рани верхньої губи справа з гематомою та набряком верхньої губи, садна в області підборіддя з набряком, садна правої виличної ділянки з переходом на щоку, що відносяться до легких тілесних ушкоджень, після чого ОСОБА_9 впав назад, спиною на сходи, отримавши тілесні ушкодження у вигляді гематоми та набряку середньої третини лівого надпліччя, дрібно крапкові синці в області обох лопаток з гіперемією шкіри, що відносяться до легких тілесних ушкоджень.
Заслухавши доповідь судді, засудженого ОСОБА_7 , який підтримав апеляційну скаргу та просив вирок суду скасувати, а його виправдати, думку прокурора, який вважав за необхідне вирок суду в частині призначеного покарання скасувати, ухвалити новий вирок яким ОСОБА_7 призначити покарання за ч.1 ст.125 КК України у вигляді 150 годин громадських робіт, пояснення потерпілого ОСОБА_9 та представника потерпілого ОСОБА_10 , які просили залишити вирок без змін, апеляцію засудженого ОСОБА_7 залишити без задоволення, проаналізувавши доводи, викладені в апеляціях та в судовому засіданні, співставивши їх з наявними в справі матеріалами, колегія суддів вважає, що апеляції задоволенню не підлягають, а вирок суду є законним та обґрунтованим з наступних підстав.

Не дивлячись на те, що засуджений ОСОБА_7 спростовує свою причетність до скоєного злочину, однак його вина доведена та підтверджується наступними доказами:

протоколом прийняття заяви потерпілого ОСОБА_9 про вчинене стосовно нього кримінальне правопорушення від 28 січня 2014 року до Павлоградського МВ ГУМВС України в Дніпропетровській області;

показаннями потерпілого ОСОБА_9 , який в суді першої інстанції пояснив, що 28 січня 2014 року перебуваючи в під`їзді та піднімаючись сходами, до нього став нецензурно висловлюватися ОСОБА_7 , він розвернувся та спустився до міжсходового майданчика, в цей момент відчув удар по обличчю, після чого було ще декілька ударів, після чого впав на сходи, вдарився головою та втратив свідомість. Прийшовши до тями побачив, що ОСОБА_7 тримає його за шию та питає чи буде він його бити?. Отримавши відповідь про відмову, ОСОБА_7 відпустив його. Він піднявся до власної квартири де йому стало зле, і він знову почав втрачати свідомість. Через деякий час він з дружиною поїхали до лікарні, де в нього були виявлені тілесні ушкодження у вигляді розбитих губ, саден в області виска та підборіддя, гематоми на потилиці, забій лівої руки та спини;
показаннями свідка ОСОБА_11 яка в суді першої інстанції показала, що в день інциденту чоловік пішов за автомобілем, приблизно о 07.50 год. вона почула за дверима шум, відкрившив двері, побачила свого чоловіка з закривавленим обличчям, зовнішній одяг був в побілці. Чоловік їй пояснив, що його побив ОСОБА_7 , від ударів він впав та вдарився головою об сходи., в нього були розбиті губи, синці під оком, садна в області виска;
показаннями свідка ОСОБА_12 в судовому засіданні, з яких вбачається, що взимку 2014 року, зайшовши до під`їзду та піднявшись на сходовий майданчик між першим та другим поверхом, побачила, як на сходовому майданчику на другому поверсі ОСОБА_7 наносить ОСОБА_9 два-три удари, від яких останній падає та б`ється всім тілом та головою об сходи поза нього. Крім ОСОБА_7 та потерпілого під час бійки, вона нікого не бачила.
Підстав не довіряти показанням вказаних свідків колегія суддів не вбачає, тим самим доводи в апеляції засудженого ОСОБА_7 стосовно того, що ніяких тілесних ушкоджень потерпілому він не наносив, не застосовував до останього будь-яких насильницьких дій, а лише обхватив руками потерпілого та разом з ним впали на сходи боковою поверхнею тіла, необгрунтовані та спростовуються показаннями потерпілого ОСОБА_9 , свідків ОСОБА_12 та ОСОБА_11 . Показанням вказаних свідків судом була надана належна правова оцінка, і дані показання обгрунтовано визнані як узгоджені між собою та такі, що підтверджують вину ОСОБА_7 у скоєному, а відтак довід в апеляції засудженого є безпідставним;
показаннями свідка ОСОБА_13 , який пояснив в суді першої інстанції, що 28 січня 2014 року о 07.45 год. він бачив потерпілого, який вийшов з автомобілю та направився до під`їзду, а коли через півгодини зустрів потерпілого ОСОБА_9 у супроводі рідних, то побачив на обличчі тілесні ушкодження припухлі губи та синець під оком. До цього вранці тілесних ушкоджень у потерпілого він не бачив;
протоколом проведення слідчого експерименту від 19 січня 2015 року, згідно якого потерпілий ОСОБА_9 в присутності понятих пояснив та показав, як 28 січня 2014 року о 07.50 год. без будь-яких пояснень ОСОБА_7 завдав йому удари кулаками в бласті щелепи, лівої руки в область скроні, та як від завданих ударів він падав на сходи;
протоколом проведення слідчого експерименту від 13 лютого 2015 року, де свідок ОСОБА_12 за участю понятих показала та пояснила механізм завдання обвинуваченим ОСОБА_7 тілесних ушкоджень в області голови потерпілому саме в результаті ударів кулаками рук та падіння потерпілого спиною на сходи;
Вказані процесуальні дії проведені з дотриманням норм КПК України, і таким чином доводи засудженого ОСОБА_7 , проте що протоколи проведення слідчих експериментів складені з порушеннями норм КПК України, а також стосовно того, що не був встановлений механізм спричинення тілесних ушкоджень, і те, що ОСОБА_9 напав на нього першим, колегія суддів вважає безпідставними.
Згідно висновку комплексної судово-медичної експертизи №213 від 20 листопада 2015 року потерпілому ОСОБА_9 було спричинено не менше ніж чотирьох ударів в область голови та обличчя праворуч, не менш одного удару в область лівого надпліччя та не менш одного удару в область обох лопаток. Встановлені тілесні ушкодження в області голови та обличчя у потерпілого ОСОБА_9 по локалізації, механізму виникнення не могли виникнути за механізмом вказаним у протоколі слідчого експерименту від 20 лютого 2015 року за участю ОСОБА_7 , який пояснив, що синці на лобі потерпілого могли утворитись від головного убору козирка, коли останній його прижимав до дверей міг вдаритись об власний козирок кепки, синці в області лівого надпліччя могли утоворитись від їх спільного падіння на сходи, губи потерпілий міг розбити в результаті падіння при ожеледиці, того дня було слизько.
Крім того, згідно висновку комплексної судово-медичної експертизи локалізація, механізм встановлених тілесних ушкоджень потерпілому, не суперечить механізму спричинення тілесних ушкоджень, вказаних у протоколі слідчого експерименту від 19 січня 2015 року за участю потерпілого ОСОБА_9 .
Встановлені тілесні ушкодження спричинені незадовго до надходження ОСОБА_9 в лікувальний заклад, тобто в термін вказаний в постанові про призначення первинної судово-медичної експертизи, тобто 28 січня 2014 року приблизно о 07 год. 50 хв.
Таким чином, беручи до уваги наведені вище докази, колегія суддів приходить до висновку, що вони зібрані з дотриманням норм кримінально - процесуального закону, є допустимими та узгоджуються з матерілами кримінального провадження, а суд на підставі їх дослідження обґрунтовано поклав їх в основу обвинувачення та визнав наявність в діях ОСОБА_7 складу кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст.125 КК України, а тому відповідні доводи засудженого в апеляційній скарзі, є безпідставними.
Колегія суддів вважає, що доводи в апеляції засудженого ОСОБА_7 на те, що судове слідство проведено неповно та односторонньо, з обвинувальним нахилом, а докази досліджено односторонньо та необ`єктивно, є необґрунтованими, оскільки як вбачається з журналу судового засідання, судом всесторонньо та об`єктивно було встановлено та досліджено всі фактичні обставини справи та зібрані по справі докази, яким була дана належна правова оцінка.

Як вбачається з вироку суду, він постановлений у відповідності до вимог чинного КПК України, фактичні обставини справи та відповідні докази у вироку викладені вірно і будь-яких даних, які свідчили про його незаконність не вбачається, а тому відповідні доводи в апеляційній скарзі засудженого, проте, що судом було неправильно застосовано кримінальний закон, є необґрунтованими.

Юридична кваліфікація скоєного злочину ОСОБА_7 за ч.1 ст.125 КК України, є правильною.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що органами досудового слідства добута достатня кількість доказів причетності ОСОБА_7 до скоєного правопорушення, які були належним чином досліджені, проаналізовані, та обґрунтовано визнані судом як такі, що узгоджуються між собою, і будь-якої необхідності у проведенні додаткової комплексної судово-медичної експертизи з підстав зазначених в клопотанні у суду не було, в зв`язку з чим йому обґрунтовано відмовлено в його задоволенні, а відтак відповідний довід засудженого ОСОБА_7 в апеляційній скарзі, є безпідставним.
Колегією суддів перевірена обґрунтованість призначеного покарання ОСОБА_7 .

У відповідності до ст.65 КК України при призначенні покарання, суд повинен в повній мірі враховувати ступінь суспільної небезпечності скоєного злочину, дані про особу засудженого, а також ступінь тяжкості вчиненого злочину, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, що скоїла злочин, повинно бути призначене покарання, необхідне і достатнє для його виправлення та попередження нових злочинів.

При призначенні покарання ОСОБА_7 , суд врахував тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, який є злочином невеликої тяжкості, дані про його особу, а саме те, що він за місцем реєстрації характеризується позитивно, має на утриманні малолітню дитину, на обліку у психіатричному або наркологічному диспансері не перебуває, раніше не судимий. Вищевказані обставини, відповідно до вимог ст.66 КК України і є обставинами, які пом`якшують покарання.
Таким чином, суду були відомі всі обставини справи, а отже покарання призначене ОСОБА_7 у вигляді громадських робіт на строк 120 годин за своїм видом та розміром є законним, справедливим, обґрунтованим, індивідуально зваженим, таким, яке є достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів, а отже підстав для призначення ОСОБА_7 більш суворого покарання з мотивів зазначених в апеляції прокурора колегія суддів не вбачає.
Порушень в ході досудового слідства та у судовому засіданні вимог кримінально-процесуального законодавства, які б тягнули за собою зміну або скасування вироку, перевіркою матеріалів справи не виявлено.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.404, 405, 407, 409 КПК України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційні скарги прокурора, який приймав участь при розгляді справи судом першої інстанції ОСОБА_6 , засудженого ОСОБА_7 залишити без задоволення.
Вирок Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 14 січня 2016 року щодо ОСОБА_7 залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з дня проголошення, однак може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України протягом трьох місяців з дня проголошення апеляційним судом.

Судді: _______________ ________________ _______________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4