пр. № 1-кп/759/109/16
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
11 березня 2016 року Святошинський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді: ОСОБА_1

при секретарі: ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві кримінальне провадження № 0008059 за обвинувальним актом стосовно
ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 185 КК України,
ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 185 КК України,
сторони кримінального провадження прокурор: ОСОБА_5 , захисники: ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , обвинувачені: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,-
ВСТАНОВИВ:
У зв`язку з тим, що судовий розгляд вказаного провадження на даний час не закінчено, а строк обраних раніше запобіжних заходів щодо обвинуваченого ОСОБА_3 у виді тримання під вартою та обвинуваченого ОСОБА_4 у виді домашнього арешту спливає, судом на виконання вимог ч. 3 ст. 331 КПК України винесено на обговорення питання доцільності продовження обвинуваченим вказаних запобіжних заходів.

Прокурор в судовому засіданні висловив думку про доцільність продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_3 та домашнього арешту ОСОБА_4 , враховуючи те, що підстави, за яких судом було обрано обвинуваченим вищезазначені запобіжні заходи, не відпали, а ризики, передбачені ст. 177 КПК України, не зменшились.

Захисник ОСОБА_6 , думку якого підтримали обвинувачені ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , а також захисник ОСОБА_7 , заявив клопотання про зміну його підзахисному ОСОБА_3 запобіжного заходу у виді тримання під вартою на будь-який інший запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою.

Вислухавши думку учасників кримінального провадження, суд прийшов до наступних висновків.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.

Водночас, Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи. При розгляді питання про доцільність тримання особи під вартою судовий орган повинен брати до уваги фактори, які можуть мати відношення до справи: характер (обставини) і тяжкість передбачуваного злочину; обґрунтованість доказів того, що саме ця особа вчинила злочин; покарання, яке, можливо, буде призначено в результаті засудження; характер, минуле, особисті та соціальні обставини життя особи, його зв`язки з суспільством.
Так, ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні злочину середньої тяжкості, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до п`яти років.
Залишається достатньо підстав вважати, що обвинувачений ОСОБА_3 , опинившись на волі, зможе перешкодити встановленню істини у справі під час судового провадження, ухилитися від суду та не виконати його процесуальні рішення (ризик переховування), оскільки обвинувачений ОСОБА_3 постійного місця проживання в м. Києві немає, зареєстрований на непідконтрольній державним установам території України (Луганська область), не працевлаштований, утриманців немає, а також бере до уваги вік та стан здоров`я обвинуваченого, щодо якого на даний час в розпорядженні суду відсутні об`єктивні медичні застереження щодо неможливості перебування його під вартою.
Вказані обставини в сукупності дають достатні підстави вважати, що зазначені прокурором ризики існують та підтверджуються матеріалами кримінального провадження.
У даному кримінальному провадженні існує необхідність у запобіганні спробам обвинуваченого переховуватися від суду, вчинити інше кримінальне правопорушення. У зв`язку з чим, суд не вбачає підстав для зміни запобіжного заходу та вважає доцільним продовжити тримання обвинуваченого ОСОБА_3 під вартою, оскільки відсутні підстави вважати, що інші, менш суворі запобіжні заходи, передбачені ст.176 КПК України, можуть забезпечити виконання обвинуваченим ОСОБА_3 процесуальних обов`язків.

Враховуючи обставини даної справи, суд вважає за можливе визначити ОСОБА_3 заставу у максимальному розмірі, оскільки саме такий її розмір здатен забезпечити виконання обвинуваченим покладених на нього обов`язків, передбачених п. п. 1-3 ч. 5 ст. 194 КПК України.

Оцінивши в сукупності тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_4 за інкримінованою статтею, конкретні обставини вчинення правопорушення, дані про особу обвинуваченого, суд вважає за доцільне продовжити запобіжний захід у вигляді домашнього арешту відносно обвинуваченого ОСОБА_4 шляхом заборони обвинуваченому залишати своє житло в період доби з 21.00 год. до 07.00 год. наступної доби, та вважає недостатнім застосування більш м`якого запобіжного заходу, а також, що застосування запобіжного заходу саме у виді домашнього арешту забезпечить уникнення ризиків, визначених ст. 177 КПК України.

Крім цього, застосовуючи до обвинуваченого ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, суд вважає за необхідне покласти на нього обов`язки: прибувати за кожною вимогою до суду, слідчого або прокурора в даному кримінальному провадженні; не відлучатися із населеного пункту, в якому він проживає, а саме з м. Києва без дозволу слідчого, прокурора або суду; повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи.

Враховуючи вищевикладене та керуючись ст. ст. 177, 183, 197, 331, 369 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:
У задоволенні клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_3 адвоката ОСОБА_6 відмовити.

Запобіжний захід стосовно ОСОБА_3 тримання під вартою, обраний під час досудового розслідування, залишити без змін, і вважати його продовженим на строк 60 (шістдесят) днів, який рахувати з 11 березня 2016 року до 09 травня 2016 року включно, і утримувати його у Київському слідчому ізоляторі № 13 Управління державної пенітенціарної служби України з питань виконання покарань в м. Києві та Київській області.
Визначити ОСОБА_3 заставу в розмірі двадцяти мінімальних заробітних плат, що становить 27560 (двадцять сім тисяч п`ятсот шістдесят) гривень 00 коп., яка може бути внесена як самим обвинуваченим, так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем) на наступний депозитний рахунок: 3040, отримувач: Святошинський районний суд м. Києва, , банк отримувача: ГУ ДКСУ у м. Києві, МФО: 820019, призначення платежу: застава, № ухвали суду, прізвище, ім`я, по-батькові платника застави.

Обвинувачений або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, протягом дії ухвали.

На підставі ч. 5 ст. 194 КПК України покласти на обвинуваченого ОСОБА_3 , у разі внесення застави наступні обов`язки: прибувати за кожною вимогою до Святошинського УП ГУ НП в м. Києві та до суду; не відлучатися із м. Києва без дозволу слідчою, прокурора або суду; повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи. З моменту звільнення з-під варти у зв`язку з внесенням застави обвинувачений вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави.

Продовжити ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту на шістдесят днів, який рахувати з 11 березня 2016 року до 09 травня 2016 року включно, зобов`язавши його: не відлучатись з місця проживання, а саме: АДРЕСА_1 в період доби з 21 год. 00 хв. до 7 год.00 хв. ранку наступного дня; прибувати до слідчого, прокурора та суду за першою вимогою, повідомляти слідчого, прокурора та суд про зміну свого місця проживання.

Ухвалу передати на виконання до Київського СІЗО № 13 Управління державної пенітенціарної служби України з питань виконання покарань в м. Києві та Київській області та Святошинського УП ГУ НП в м. Києві.

Ухвала оскарженню не підлягає.

СУДДЯ: ОСОБА_8