Справа № 216/1912/16-к
Провадження № 1-кс/216/1091/16
У Х В А Л А
29.04.2016 м. Кривий Ріг

Дніпропетровської області

Слідчий суддя Центрально-Міського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

заявника ОСОБА_3 ,

прокурора ОСОБА_4 ,

слідчого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Кривому Розі Дніпропетровської області заяву захисника підозрюваного ОСОБА_6 ОСОБА_3 про відвід слідчого,

В С Т А Н О В И В:
26 квітня 2016 року захисник підозрюваного ОСОБА_6 ОСОБА_3 звернувся до суду з заявою про відвід старшого слідчого СВ Центрально-Міського Криворізького відділу поліції Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області майора поліції ОСОБА_5 . В обґрунтування заяви зазначив, що в провадженні цього слідчого перебувають матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0003037 від 22.10.2015 року, за звинуваченням ОСОБА_6 у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.152, ч.1 ст.153 КК України.

26 квітня 2016 року під час спілкування зі старшим слідчим ОСОБА_5 у її робочому кабінеті підозрюваний ОСОБА_6 під час ознайомлення з документами, якими йому за клопотанням органу обвинувачення було призначено амбулаторну судово-психіатричну експертизу, - його підзахисний заявив письмовий відвід вказаній службовій особі.

Свій відвід слідчому підозрюваний ОСОБА_6 обґрунтував тим, що старший слідчий ОСОБА_5 не має права брати участь у подальшому досудовому розслідуванні цієї справи і підлягає відводу, тому що вона особисто (прямо чи побічно) є заінтересованою у результаті розгляду даного кримінального провадження; а також є інші обставини, які викликають сумнів в об`єктивності та неупередженості цієї посадової особи, у зв`язку із наступним.

Як убачається з матеріалів справи, слідчий навіть формально не дотримується процесуального законодавства.

Підтвердженням цього є цілеспрямовані дії слідчого, пов`язані із численними порушеннями вимог Конституції України, а також діючого Кримінального та Кримінально-процесуального законодавства.

Так, 11 квітня 2015 року, стороною захисту через канцелярію райвідділу, й відповідно до вимог ст.220 КПК України, було заявлене письмове заява-клопотання щодо захисту прав людини, проведення невід`ємних слідчих (розшукових) дій у кримінальному провадженні №0003037 від 22.10.2015 року та його закриття відносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у зв`язку з відсутністю в діяннях останнього складу кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.152, ч.1 ст.153 КК України.

19 квітня 2016 року під час спілкування зі слідчим ОСОБА_5 у її робочому кабінеті йому було передано її постанову про часткову відмову в задоволенні клопотання від 14 квітня 2016 року. Згідно резолютивної частини цього документу в задоволенні вищевказаного клопотання захисту слідча ОСОБА_5 частково відмовила, стверджуючи про те, що (надалі зі слів слідчого) « … - з урахуванням обставин вчиненого правопорушення, специфіки кримінального правопорушення, психічного та фізичного стану ОСОБА_7 , в проведенні одночасного допиту немає необхідності, вказані дії можуть суттєво вплинути на потерпілу та погіршити її фізичний та психологічний стан». Також слідчим, без жодної аргументації та будь-яких доказів, було проігноровано клопотання сторони захисту «в допитіпрацівників Центрально-Міського ВП не має необхідності, оскільки вказані відомості не несуть будь-якої інформації в межах з`ясування обставин вчиненого правопорушення» та вирішенні питання, щодо «порушення кримінального провадження відносно заявника ОСОБА_7 », а також не виконані вимоги заяви-клопотання захисника ОСОБА_3 від 05 квітня 2016 року. Крім того, стороною обвинувачення, а саме керуючим прокурором ОСОБА_8 , всупереч вимог ч.5 ст.28 КПК України, було відверто проігноровано вимогу сторони захисту, щодо закриття в найкоротший строк кримінального провадження №0003037 від 22.10.2015 року за відсутністю в діяннях ОСОБА_6 складів інкримінованих йому злочинів, пов`язаних із будь-якими насильницькими діями та задоволенням статевої пристрасті природним та неприродними способами з сусідкою ОСОБА_7 , оскільки всі «зібрані» по справі матеріали доводять лише факт існування на протязі останніх двох років конфліктної ситуації, що сталася між сусідами будинків АДРЕСА_1 громадянами ОСОБА_7 та ОСОБА_6 , які в їх сукупності свідчать, що пред`явлене підозрюваному обвинувачення у скоєнні злочинів за ч.2 ст.152, ч.1 ст.153 КК України, є недоведеним та завчасно спланованою дією жінки, яка намагається мабуть поліпшити свій матеріальний стан за рахунок підозрюваного, а також з істотними грубими порушеннями прав людини, вимог Кримінального та Кримінально процесуального законодавства України під час проведення досудового розслідування.

В ст.26 КПК України передбачено, що сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом. Проте, встановлення істини не відбудеться, якщо хтось не відображає правильно реальну дійсність, що є істотним порушенням вимог кримінально-процесуального законодавства, у зв`язку з чим судові рішення в усякому разі підлягають скасуванню.
В силу ст.62 Конституції України та ст.17 КПК України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, отриманих незаконним шляхом, а також на припущеннях, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до ст.5 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, а також практики Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках та за встановленою процедурою.

Слід акцентувати увагу, що затримання ОСОБА_6 , яке відбулося з 07.20 години, 05 квітня 2016 року, через підкорення останнього розпорядженню трьох співробітникам поліції Центрально-Міського ВП КВП ГУНП в Дніпропетровській області - оперуповноважених СКР (яких, як з`ясувалося пізніше, звуть « ОСОБА_9 » та « ОСОБА_10 ») та дільничного інспектора поліції ОСОБА_11 - його підзахисний змушений був покинути своє робоче місце на ПАО «ЮГОК» із заламаними за спину руками (застосування фізичної сили, як до злочинця!), коли посадові особи примусили ОСОБА_6 на очах багатьох людей пересуватися в визначеному ними напрямку легковим автомобілем, на якому затриманого було доставлено до райвідділу поліції, де ОСОБА_6 знаходився у приміщенні Центрально-Міського відділення поліції КВП ГУНП в Дніпропетровській області, без складання протоколу затримання у відповідності до вимог ст.208 КПК України та змоги самовільно покинути вказане приміщення, до пред`явлення йому слідчим СВ майором поліції ОСОБА_5 у присутності рекомендованих слідчим в порушення вимог ч.1 ст.48 КПК України та призначених, в порушення вимог ст.49 КПК України, ст.53 КПК України захисників, підозри тобто, приблизно до 15 години 30 хвилин, 05 квітня 2016 року.

Як бачимо, на час затримання ОСОБА_6 , на 07.20 годину 05 квітня 2016 року, ухвала слідчого судді, яка передбачена ст.190 КПК України, на підставі якої людину та громадянина України було затримано - відсутня, оскільки злочин, у кримінальному провадженні № 0003037 був нібито вчинений 21 жовтня 2015 року, що виключає можливість для висновку про те, що мій підзахисний «щойно вчинив злочин». Очевидці, в тому числі і заявник та «потерпіла» ОСОБА_7 , безпосередньо після вчинення злочину на ОСОБА_6 не вказували, жодні ознаки на тілі, одязі чи місці події, не вказують, що саме ОСОБА_6 щойно вчинив злочин.

У ч.1 ст.208 КПК України передбачений вичерпний перелік підстав затримання особи без ухвали слідчого судді.

Таким чином, у слідчого ОСОБА_5 та керуючого прокурора ОСОБА_12 жодних підстав для затримання ОСОБА_6 не існувало. Про відкриту фальсифікацію матеріалів справи, свідчить «Повістка про виклик» ОСОБА_6 до слідчого ОСОБА_5 , яку було виписано останньою у відповідності до вимог ст.ст.133, 135 КПК України (надалі, згідно заповненого тексту цього документу) «04.04.16р.» за вихідним номером № 21/1-2306 на ім`я « ОСОБА_6 », у кримінальному провадженні № 0003037. Причому, останньому, згідно змісту повітки виписаної власноручно слідчою СВ ОСОБА_5 , необхідно було з`явитися «05.04.2016 року о 08 год. в каб. 108 до Центрально-Міського ВП КВП ГУНП в Дніпропетровській області» в якості «підозрюваної особи» для участі у слідчих діях.

Таким чином, уповноважена державою Україна на здійснення досудового розслідування службова особа органу внутрішніх справ, у кримінальному провадженні, що розглядається, без жодного вчасного винесення та вручення відповідно до ст.ст.276-278 КПК України постанови про підозру відносно ОСОБА_6 (Доказ: постанову про підозру слідчим було винесено лише 05 квітня 2016 року!) вже до його виклику до райвідділу, намагається таким чином мабуть «правильно вирішити цю карну справу» як їй заманеться.

У такій спосіб сторона звинувачення мабуть намагається розширити тлумачення способів отримання доказів, з використанням так званих «нетрадиційних методів доказування», що не відповідають критеріям достовірності, не є загальновідомими, та не дістали закріплення у нормах КПК, тобто діє всупереч вимог ст.ст. 91, 92, 93, 214 КПК України. Дізнавач (слідчий) не тільки не збирав, перевіряв та оцінював події кримінального правопорушення, доводячи винуватість обвинуваченого, форму вини, мотив і мету вчиненого, але й відкрито відвернувся від серйозного розслідування цього злочину. Це значно звужує межі доказування та призводить до недостатньої обґрунтованості тези, що доказується, а також тягне за собою звуження, порушення прав і законних інтересів заявника, як учасника кримінального провадження, що доводить про втілення протилежних дій, які відрізняються від норм діючого Кримінально-процесуального Законодавства України з боку відповідальних осіб.

Вказане однозначно призводить, до порушення принципу рівноправності сторін, згідно із яким сторони мають рівні права для відстоювання своїх інтересів; до неповного з`ясування всіх обставин та фактів, від встановлення яких залежить вирішення справи по суті, та прийняття рішення, яке не ґрунтується на вимогах Закону. Це значно звужує межі доказування, що тягне за собою звуження, порушення прав і законних інтересів підозрюваного ОСОБА_6 як учасника кримінального провадження, що доводить про втілення протилежних дій, які відрізняються від норм діючого Кримінально-процесуального Законодавства України з боку працівників вже «нової» поліції та прокуратури. Зазначений висновок «правоохоронців» суперечить принципу юридичної визначеності, є свавільною і несумісною з принципом верховенства права; що абсолютне ігнорує принципово важливі гарантії ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод 1950 року (надалі Конвенція), а також правовій позиції Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ) в рішеннях у справах «Доронін проти України», «Харченко проти України» та «Єлоєв проти України». Отже, підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад злочину, передбаченого цим Кодексом.

Останнім і кричущим фактором беззаконня та неможливості терпіти далі неправомірні дії з боку представника влади, яким є слідча ОСОБА_5 , став факт розголошення останньою конфіденційної інформації щодо кримінального провадження №0003037 від 22.10.2015 року, відносно затриманого ОСОБА_6 у засобах телебачення.

Вказане достеменно підтверджується заявою про відвід слідчому підозрюваного ОСОБА_6 , з матеріалів справи, згідно якої слід, що (далі мовою оригіналу, копія якого додається):

«05 апреля 2016 года старшим следователем СО Центрально-Городского отделения Криворожского отдела полиции Главного управления Национальной полиции в Днепропетровской области майором полиции ОСОБА_5 , которая расследует в отношении меня, ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уголовное производство № 0003037 от 22.10.2015 года по надуманному заявлению соседки ОСОБА_14 , 1 ноября 1948 года рождения, проживающей по адресу: АДРЕСА_2 , с которой у меня на протяжении 2014 -2016 годов сложились личные неприязненные и открыто враждебные отношения, по ч.2 ст.152, ч.1 ст.153 УК Украины.

Свою вину в инкриминируемых мне следователем тяжких преступлениях, связанных с изнасилованием и удовлетворением половой страсти неестественным способом ОСОБА_14 - я категорически не признаю, потому что я этого никогда не делал! Кроме этого, я не мог объективно этого сделать, так как в период времени с 20 часов 30 минут 21 октября 2015 года до 5 часов 30 минут 22 октября 2015 года находился у себя дома по месту жительства, что подтверждается моими первоначальными пояснениями, показаниями моей сожительницы ОСОБА_15 , 29 апреля 1954 года рождения, с которой я совместно прожил более 10 лет, а также другими материалами дела.

В статье 18 Закона Украины о Национальной полиции в части 3 сказано, что полицейский обязан: уважать и не нарушать права и свободы человека.

Однако этого не делает следователь полиции ОСОБА_5 , которая используя своё должностное и служебное положение органа власти, вопреки интересам службы, грубо нарушила мои конституционные права и свободы, гарантированные Конституцией Украины, а также Европейской Конвенцией о защите прав человека и основных свобод при следующих обстоятельствах.

Кроме этого, 6 апреля 2016 года примерно в 11 часов 00 минут, когда я находился в камере временного содержания задержанных на ИВС г. Кривого Рога (адрес: НОМЕР_1 , г. Кривой Рог, ул. Первомайская, 14б); то с разрешения старшего следователя СО Центрально-Городского отделения Криворожского отдела полиции Главного управления Национальной полиции в Днепропетровской области майора полиции ОСОБА_5 ко мне подошел корреспондент национального телевизионного канала «Первый городской» (1tv.kr.ua), и вопреки моему желанию, стал снимать меня на свою видеокамеру. При этом мне задавались провоцирующие вопросы об изнасиловании женщины-соседки в октябре 2015 года, ответы на которые хотела до этого услышать следователь полиции ОСОБА_5 в преступлении, которого я никогда не совершал. Во время съёмки, которая продолжалась примерно 10 минут, вопреки моему желанию, я располагался за металлической решёткой в закрытой камере ИВС для лиц лишенных свободы, по направлению лицом к объективу телеоператора, как загнанный зверь в клетке, когда они снимали меня на видео. Я очень сильно переживал и волновался из-за происходящего, так, как понимал, что стал жертвой оговора аферы мошенницы ОСОБА_14 . Поэтому у меня поднялось давление, мне стало плохо, руки затряслись, ноги подкашивались. Когда я спросил у оператора-корреспондента «Первого городского» телевизионного канала и у следователя, почему они так делают, зачем снимают меня на «ТV» без моего разрешения, - то они мне пообещали, чтобы я не переживал, потому, что во время показа «Главных новостей города» в телепередаче « ІНФОРМАЦІЯ_3 » по местному телевидению, моё лицо не будут показывать на экране и вообще «сотрут» его; так, чтобы никто из зрителей не смог увидеть и опознать меня. Это было очевидно, потому, что такая открытая для всех людей видеосъёмка с последующим её показом на телевидении в Украине, без единого законного судебного решения о признании меня виновным в совершении какого-либо преступления, во время досудебного расследования по делу №0003037 явно позорила бы меня, как нормального человека в обществе окружающих людей дома и на работе, унижала бы мою честь и человеческое достоинство. …

Каково же было мое удивление и глубокое разочарование, когда 7 апреля 2016 года в дневное время, средствами массовой информации по национальному каналу телевидения Украины, в том числе на сайте через сеть «Интернета» телевизионного канала «Первый городской» (1tv.kr.ua), телеведущая «Главных новостей города» ОСОБА_16 в телепередаче « ІНФОРМАЦІЯ_3 » на «Первом городском» телевизионном канале вместе со следователем Центрально-Городского отделения Криворожского отдела полиции майором полиции ОСОБА_5 в рубрике важных и актуальных новостей дня (на 11-й минуте передачи) с надписью «« ІНФОРМАЦІЯ_4 », - полностью показали меня и моё лицо, когда я находился перед камерой за решеткой в ИВС г. Кривого Рога. Об этом мне также сообщили мои родственники и знакомые, которые смотрели данную передачу новостей. При этом, профессиональный журналист и телеведущая ОСОБА_17 вместе со старшим следователем ОСОБА_5 , действуя совместно одна за другой, коротко сообщают зрителям главные факты уголовного производства, утверждая с телевизионного экрана о том, что (далее дословно, согласно видеозаписи): «Извращенец», который «Издевался и насиловал … в поселке Степное - задержан»; его «обвиняют в изнасиловании своей односельчанки, которое произошло в октябре прошлого года», «Сейчас мужчина находится под стражей в изоляторе временного содержания», «свою вину он не признаёт, говорит, его оклеветала соседка из-за споров по поводу забора, труб и кранов …». Именно в это время на экране все зрители видят табличку с вывеской «Центрально-Городского отделения Криворожского отдела полиции Главного управления Национальной полиции в Днепропетровской области», открывающиеся тяжёлые металлические ворота ИВС г. Кривого Рога, многочисленные заграждающие решётки и сетки на камерах временного пребывания задержанных, таким образом, формируя у зрителя негативное отношение к людям, которые задержаны по подозрению в уголовном правонарушении и содержаться там. Далее в телевизионной программе, которая транслировалась на всю Украину, без моего разрешения, на протяжении нескольких минут, вопреки моей воли, меня показывают во весь рост, стоящим лицом перед камерой для зрителя. В это время, мне ставятся провокационные вопросы о каком-то изнасиловании женщины, которая «сказала, что вы её изнасиловали». А когда я говорю в камеру, что «Я не знаю, кто это сделал!», - телеведущая ОСОБА_17 указывает на то, что: «Мужчину обвиняют сразу по двум статьям, в том числе, изнасилование неестественным путем; ему грозит лишение свободы до 10 лет!». После чего, следователь майор полиции ОСОБА_5 выступая в форме работника полиции, вопреки моей воли, через телевидение распространяет информацию для многотысячной аудитории нашего города том, что (далее дословно, согласно видеозаписи на украинском языке): «Під час досудового слідства були проведені слідчі дії та експертні дослідження речових доказів, в ході яких було встановлено особу, яка може бути причетною до вказаного кримінального правопорушення. На вказаних речових доказах, а також на одязі нашої потерпілої були виявлені певні біологічні сліди, які свідчили про причетність певної особи до вказаного кримінального правопорушення». Таким образом, органом государственного обвинения в лице следователя полиции ОСОБА_5 , ответственной за расследование уголовного дела №0003037, умышленно, уже на стадии досудебного расследования, подводится итог всего досудебного следствия в отношении меня, как подозреваемого, которому только, что было выдвинуто обвинение в резонансном преступлении об изнасиловании которого я никогда не совершал (смотри видео диск, который прилагается).

Я считаю, что указанный опубликованный открыто с помощью следователя полиции ОСОБА_5 компрометирующий меня видеоматериал, в нарушении требований статей 3, 29, 32, 62 Конституции Украины, а также ст.222 УПК Украины, говорит только о позорящих мою честь и достоинство фактах, которые непосредственно касаются меня при производстве досудебного следствия по уголовному делу, которое еще не закончено. В связи с чем, распространенная и опубликованная следователем через видео-прессу информация, касающаяся моей личности о «достоверно установленных в ходе расследования» ложных сведениях, порочащих меня, как человека, формирует у людей негативное отношение лично ко мне, унижая мою честь и достоинство, явно порочит мой авторитет и деловую репутацию, а также безосновательно компрометирует и позорит меня как нормального человека, мужчину, в глазах многих односельчан, всех моих знакомых и окружающих близких людей и гражданин Украины, - является не чем иным, как «подтверждением вины» в совершении особо тяжких преступлений для доказательства «виновности» перед «своей потерпевшей»; что однозначно нарушает мои конституционные права, закрепленные в статье 62 Конституции Украины, а также дискредитирует и подрывает авторитет беспристрастности новообразованного структурного подразделения Национальной полиции Украины, как органа досудебного расследования в глазах многих людей, эффективность самого уголовного расследования уголовного производства № 0003037 и моё право подозреваемого на презумпцию невиновности и защиту моей личной жизни.

В связи с чем, мною было подготовлено заявление о совершенных старшим следователем ОСОБА_5 преступлениях, предусмотренных статьями 364, 367, части 2 статьи 387 УК Украины.

Я считаю, что старший следователь СО Центрально-Городского отделения Криворожского отдела полиции Главного управления Национальной полиции в Днепропетровской области майором полиции ОСОБА_5 , действует предвзято, в связи с чем досудебное расследование ведется не объективно и не полно. Кроме того, указанный работник полиции позволяет себе по телевидению заявлять про «нашу потерпілу», что доказывает пребывание данного должностного лица, ответственного за объективное расследование, в дружеских отношениях с заявительницей ОСОБА_14 , которая ранее неоднократно угрожала мне расправой того, что она посадит меня в тюрьму «любой ценой». Поэтому факт того, кто и кого пытается обмануть в этом вопросе - можно оставить без комментариев, с очевидностью заблаговременно спланированных действий женщины, которая только пытается улучшить свое материальное положение за мой счет (и за счет моей семьи); а также с помощью работников «правоохранительных» органов, которые спустя почти 6 (шесть) месяцев после написания заявления всякими правдами и не правдами покрывают «жертву насилия». Выше сказанное также может подтверждаться всеми надуманными материалами уголовного дела, сфабрикованного следователем полиции ОСОБА_5 в отношении меня; а также свидетелями с моей стороны - ОСОБА_15 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 и ОСОБА_21 (смотри материалы дела).

Кроме этого, следователь ОСОБА_5 , безосновательно и незаконно, без участия моего защитника, хочет провести в отношении меня по расследуемому ей делу судебно-психиатрическую экспертизу.

Всё вышеизложенное вызывает у меня обоснованные сомнения в не предвзятости следователя ОСОБА_5 , которая проводит расследование уголовного производства №0003037, и указывает на её возможную заинтересованность в результатах расследования.

Учитывая вышеизложенное, в соответствии со статьей 1 Протокола к Конвенции о защите прав человека и основных свобод, статей 3, 27, 62, 68 Конституции Украины; Конвенции о защите прав человека и основных свобод, ст. ст. 16, 19, 20 Закона Украины «Об обращениях граждан», «О прокуратуре», ст. 18 Закона Украины «О Национальной полиции Украины», и ст.ст.2, 7, 9, 10, 17, 20, 21, 22, 24, 42, 46, 77 КПК України, -

я заявляю отвод старшему следователю СО Центрально-Городского отделения Криворожского отдела полиции Главного управления Национальной полиции в Днепропетровской области майору полиции ОСОБА_5 … прошу данное заявление об отводе приобщить к материалам уголовного производства №0003037».

Причина такої ситуації, що сталася, на мою думку демонструє лише складність питання, яке зараз розглядається у новоствореному структурному підрозділі Національної поліції України, що також вказує на недоліки досудового розслідування, які криються в самій системі, в правилах, процедурах, в недосконалості якихось окремих норм законодавства, а також у людях, які приймають рішення, тобто в слідчому.

Для того, щоб розібратися в тому що сталося, під час досудового розслідування необхідно ретельно перевірити показання заявниці ОСОБА_22 , які є суперечливими, надуманими та неспроможними; з яких чітко видно, що «заявниця про злочин» - мала сумісний заздалегідь спланований характер своїх дій можливо разом із співробітниками міліції та новоствореного структурного підрозділу Національної поліції з метою помсти підозрюваному, у зв`язку з раніше виниклими між ними неприязними стосунками, що вона оговорює ОСОБА_6 . Безсумнівним доказом цього є факт того, що вона після цього «побігла до своїх знайомих .. ОСОБА_23 та її чоловіка ОСОБА_24 », подальше спілкувалася з ними, а потім викликала знайомих працівників міліції.

Нажаль, на всі ці факти й суперечності, які є в матеріалах кримінального провадження та з якими лише частково сторона захисту мала можливість ознайомитися, з`ясування яких має істотне значення для встановлення істини під час здійснення досудового слідства та контролю за дотриманням прав, свобод та законних інтересів осіб у кримінальному провадженні № 0003037, ні сторона обвинувачення, ні керуючий прокурор не звернули уваги, що доводить про очевидну невідповідність і фальсифікацію об`єктивної реальності справи, самоусуненням слідчого судді від ретельної перевірки дотримання уповноваженими органами вимог статей 207 - 213 КПК у випадках затримання особи без ухвали слідчого судді, що є безсумнівною підставою для виправдання підозрюваного ОСОБА_6 та звільнення його з під варти. Це значно звузило межі доказування та призвело до недостатньої обґрунтованості тези, що доказується, потягло за собою звуження, та значне порушення прав і законних інтересів мого підзахисного. Як бачимо, всі взаємовиключні вищевказані обставини та доводи про відсутність будь-якої вини ОСОБА_6 в інкримінованих йому злочинах на теперішній час не спростовані, що свідчить про істотні порушення вимог кримінально-процесуального закону та неправильним його тлумаченням (ст.412 КПК).

Все це безсумнівно підсилює сумніви в обґрунтованості підозри та викликає його обурення та впевненість, що справа носить виключно замовний характер.

Відповідно до ч. 2 ст. 91 КПК, доказування полягає у збиранні, перевірці та оцінці доказів з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження. Обов`язок доказування обставин, передбачених статтею 91 цього Кодексу, за винятком випадків, передбачених частиною другою цієї статті, покладається на слідчого, прокурора та, в установлених цим Кодексом випадках, - на потерпілого.

Таким чином, уповноважені державою Україна на здійснення досудового розслідування високопосадовці: старший слідчий СВ Центрально-Міського Криворізького відділу поліції Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області майор поліції ОСОБА_5 та керуючий прокурор Криворізької місцевої прокуратури №3 Дніпропетровської області юриста 1-го класу ОСОБА_25 під час розслідування кримінального провадження de jure навіть не намагаються виконувати загальні засади кримінального провадження визначені частиною першою статті 7 цього Кодексу, серед яких є: верховенство права; законність; рівність перед законом і судом; повага до людської гідності; забезпечення права на свободу та особисту недоторканність; недоторканність іншого володіння особи; недоторканність права власності; презумпція невинуватості та забезпечення доведеності вини; свобода від самовикриття та право не свідчити проти близьких родичів та членів сім`ї; забезпечення права на захист, доступ до правосуддя; змагальність сторін та свобода в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості; безпосередність дослідження показань, речей і документів; диспозитивність; а також статей 8, 9, 10, 11, 12 КПК України, таким чином свідомо перекручують норми діючого КПК України на свій розсуд, як їм заманеться, а це є незаконними діями (див. матеріали справи, додатки).

У ч. 3 ст. 129 Конституції України зазначено «основними засадами судочинства є: законність; рівність всіх учасників судового процесу перед законом і судом; змагальність сторін та свобода в наданні ними своїх доказів».

Відповідні положення містить Європейський суд з прав людини, який вважає принцип процесуальної рівності сторін одним із елементів більш широкої концепції справедливого судового розгляду та вимагає, щоб кожній стороні надавалась розумна можливість представляти свою позицію за таких обставин, які не ставлять цю сторону в суттєво не вигідніше становище відносно протилежної сторони (рішення у справі «Кресс проти Франції» пп. 72 та 74). Зобов`язання не перешкоджати ефективному здійсненню права на подання індивідуальної заяви не допускає будь-якого втручання у право особи ефективно подавати і підтримувати свою скаргу в Суді (рішення у справах «Акдівар та інші проти Туреччини» (Akdivar and Others v. Turkey), від 16 вересня 1996 року, п. 105, Reports 1996-IV; «Курт проти Туреччини» (Kurt v. Turkey), від 25 травня 1998 року, та «Орхан проти Туреччини» (Orhan v. Turkey), заява № 25656/94, від 18 червня 2002 року).

Статтею 77 КПК України, передбачено, що слідчий не має права брати участь у кримінальному провадженні, якщо: 3) якщо існують інші обставини, які викликають обґрунтовані сумніви в його неупередженості.

Такими іншими підставами, які викликають сумнів в об`єктивності та неупередженості судді є намагання слідчого відкрито далі перешкоджати розгляду цієї справи, порушуючи принципи змагальності, диспозитивності, повного та об`єктивного розгляду справи за вимогами КПК, що взагалі виключає винесення законного та обґрунтованого рішення та є істотним порушенням норм КПК і Конституції України.

Вищезазначені факти свідчать про пряму, явну зацікавленість та упередженість слідчого під час розгляду цього кримінального провадження, що викликає сумніви та може вплинути на об`єктивність при прийнятті цим слідчим правильного та законного рішення у справі.

Посилаючись на викладене, захисник підозрюваного ОСОБА_6 ОСОБА_3 просив задовольнити його заяву про відвід старшого слідчого СВ Центрально-Міського відділення Криворізького відділу поліції Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області майора поліції ОСОБА_5 від подальшого розслідування кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за 0003037 від 22.10.2015 року, за обвинуваченням ОСОБА_6 за ч.2 ст.152, ч.1 ст.153 КК України - у зв`язку з її особистою заінтересованістю в результатах цього розслідування та наявністю реальних підстав сумніватися щодо об`єктивності й неупередженості слідчого у даному кримінальному провадженні, а також подальшого ухвалення правильного і законного рішення у справі.

У судовому засіданні захисник підозрюваного ОСОБА_6 ОСОБА_3 заяву про відвід слідчого підтримав та просив її задовольнити.

У судовому засіданні слідчий ОСОБА_5 та прокурор ОСОБА_4 , кожен окремо, проти задоволення заяви заперечували, посилаючись на її безпідставність.

Вивчивши заяву та заслухавши думку учасників кримінального провадження, слідчий суддя приходить до висновку про те, що заява про відвід слідчого задоволенню не підлягає з таких підстав.

Слідчим суддею з`ясовано у заявника, що фактично підставою для відводу слідчого він вважає наявність трьох обставини: 1) надання слідчим дозволу на відеозйомку підозрюваного; 2) трансляція по телебаченню цієї зйомки з відкритим обличчям підозрюваного; 3) слідчий під час телепередачі назвала потерпілу «наша».

Щодо цих трьох обставин слідчий пояснила наступне: 1) вона не надавала дозвіл на зйомку; 2) їй невідомо, чому на телебаченні не закрили обличча підозрюваного, її вини в цьому не має; 3) вона назвала потерпілу «наша», тому що це потерпіла по її кримінальному провадженню, жодних інших відносин між ними не має.

Вичерпний перелік підстав, за наявності яких слідчий підлягає відводу, визначений ст. 77 КПК України.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 77 КПК України слідчий не має права брати участь у кримінальному провадженні, якщо він особисто, його близькі родичі чи члени його сім`ї заінтересовані в результатах кримінального провадження або існують інші обставини, які викликають обґрунтовані сумніви в його неупередженості.
Поняття «інші обставин, які викликають сумнів у його неупередженості» є оціночними, їх використання залежить від правосвідомості особи, яка їх застосовує та з`ясовує їх сутність, виходячи зі свого внутрішнього переконання.
Згідно із ч. 5 ст. 80 КПК України відвід повинен бути вмотивованим.
Під час розгляду зазначеної заяви слідчим суддею не встановлено підстав, передбачених положеннями КПК України, для відводу слідчого, а заявником не доведено наявність обставин, які викликали б сумніви в неупередженості та об`єктивності слідчого, чи його особистої заінтересованості в результатах кримінального провадження.
Ураховуючи наведене, слідчий суддя вважає, що в задоволенні заяви захисника підозрюваного ОСОБА_6 ОСОБА_3 про відвід старшого слідчого СВ Центрально-Міського Криворізького відділу поліції Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області майора поліції ОСОБА_5 слід відмовити за її необґрунтованістю.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 77, 80, 81 КПК України,

У Х В А Л И В:
У задоволенні заяви захисника підозрюваного ОСОБА_6 ОСОБА_3 про відвід слідчого відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1