Апеляційний суд Рівненської області
_______________________________________________________
У Х В А Л А
Іменем України
24 березня 2016 року м. Рівне

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Рівненської області у складі:

Головуючого: ОСОБА_1

Суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3

При секретарі судового засідання: ОСОБА_4

З участю прокурора: ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі апеляційного суду в м. Рівне кримінальне провадження №0005223 по обвинуваченню ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Грушівка Сарненського району Рівненської області, проживаючого в АДРЕСА_1 , раніше не судимого, за ч.2 ст.125 КК України,

ВСТАНОВИЛА:
Вироком Рівненського міського суду від 18 січня 2016 року ОСОБА_6 визнано винним за ч.2 ст.125 КК України та призначено покарання 1 місяць арешту.
Як встановив суд, ОСОБА_6 , 23 серпня 2015 року близько 17 год. перебуваючи на прилеглій території між будинками АДРЕСА_2 , маючи умисел на нанесення тілесних ушкоджень, з метою умисного заподіяння тілесних ушкоджень через неприязне відношення до потерпілого, умисно наніс один удар дерев`яною палицею по голові ОСОБА_7 , в результаті чого заподіяв потерпілому тілесні ушкодження у вигляді забійної рани в лобній частині голови справа, яке згідно висновку судово-медичного експерта №994 від 21.09.2015 року відноситься до легкого тілесного ушкодження з короткочасним розладом здоров`я.
В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_6 , вважає вирок незаконним та таким, що підлягає зміні у зв`язку з невідповідністю призначеного покарання ступеню тяжкості злочину та особі обвинуваченого. В обґрунтування зазначає, що при ухваленні вироку місцевим судом не в повному обсязі було взято до уваги пом`якшуючі обставини. Вказує, що вину повністю визнав, позитивно характеризується, раніше не судимий та має на утриманні двох малолітніх онуків, а тому перебування під арештом не дасть змоги для їх належного утримання. Вважає вирок суду надто суворим, оскільки відповідно до ст.12 КК України є злочином невеликої тяжкості.

Просить вирок місцевого суду змінити та призначити покарання у виді штрафу.

Заслухавши доповідь судді, думку прокурора ОСОБА_5 про залишення вироку без зміни, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Висновок суду про доведеність винності ОСОБА_6 в умисному заподіянні легкого тілесного ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я підтверджується розглянутими в судовому засіданні доказами, відповідають фактичним обставинам справи, та не заперечується учасниками судового провадження, оскільки докази не досліджувались і обставини не оспорювалися відповідно до вимог ст.349 КПК України.

За таких обставин суд першої інстанції дав правильну юридичну оцінку дослідженим у справі доказам у визначеному обсязі і дії обвинуваченого ОСОБА_6 за ч.2 ст.125 КК України кваліфікував вірно.
При призначенні покарання суд першої інстанції в повній мірі дотримався вимог ст.50, 65 КК України.
Згідно з вимогами ст.50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Відповідно до ст.65 КК України суд при призначенні покарання, враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання.

Згідно п.1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2003 року №7 (з наступними змінами) „Про практику призначення судами кримінального покарання", суди при призначенні покарання в кожному конкретному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, мають суворо додержуватись вимог ст.65 КК стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

При призначенні покарання, суд першої інстанції дотримався цих вимог та врахував ступінь тяжкості вчинених злочинів, які відносяться до злочинів невеликої тяжкості, особу винного та його характеризуючи дані. При цьому також враховано, що обвинувачений є інвалідом ІІІ групи внаслідок трудового каліцтва, вперше притягується до кримінальної відповідальності, не перебуває на обліку в РОЦПЗН в лікаря нарколога, психіатра та відсутність обтяжуючих обставин.
Поряд з цим, судом враховано і те, що обвинувачений ОСОБА_6 на шлях виправлення не став та знову вчинив умисний злочин щодо особи старечого віку, оскільки потерпілому виповнилося 75 років. Крім того, обвинувачений вчинив злочин на грунті неприязних відносин, так як потерпілий раніше був залучений як свідлок по справі, тобто вчинив помсту за вчинення громадянського обов`язку, а тому суд вірно дійшов висновку, що виправлення обвинуваченого можливе лише в умовах ізоляції від суспільства.
Таке покарання колегія суддів вважає необхідним та достатнім за вчинене кримінальне правопорушення та попередження нових злочинів.

На підставі наведеного і керуючись ст.ст.407, 418, 419 КПК України, колегія суддів -
УХВАЛИЛА:
Вирок Рівненського міського суду від 18 січня 2016 року щодо обвинуваченого ОСОБА_6 залишити без змін, а апеляційну скаргу обвинуваченого - без задоволення.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.
Ухвала може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Головуючий: ОСОБА_1
Судді: ОСОБА_2
ОСОБА_3