Номер провадження: 11-кп/785/908/16
Номер справи місцевого суду: 522/1728/16-к
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
22.06.2016 року м. Одеса

Апеляційний суд Одеської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю: секретаря с/з ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу прокурора Одеської місцевої прокуратури №3 ОСОБА_9 на ухвалу Приморського районного суду м.Одеси від 27 травня 2016 року, якою прокурору повернуто обвинувальний акт у кримінальному провадженні внесеному до ЄРДР за №0006096 від 26 липня 2015 року у відношенні
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Одеси, громадянина України, одруженого, офіційно не працевлаштованого, що зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимий,

обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч.4 ст.296 КК України,
ВСТАНОВИВ:
Оскаржуваною ухвалою Приморського районного суду м.Одеси від 27 травня 2016 року обвинувальний акт у кримінальному провадженні внесеному до ЄРДР за №0006096 від 26 липня 2015 року за обвинуваченням ОСОБА_8 у вчиненні злочину, передбаченого ч.4 ст.296 КПК України повернутий прокурору з підстав невідповідності вимогам КПК України.

Прийняте рішення суд обґрунтував тим, що обвинувальний акт не повною мірою відповідає вимогам ст.291 КПК України, про що свідчить зазначення ідентичних даних, як у змісті фактичних обставин кримінального правопорушення, встановлених прокурором, так і при формулюванні обвинувачення ОСОБА_8 у вчиненому ним злочині.

Крім того, обвинувальний акт не містить відомостей про наявність інших потерпілих у кримінальному провадженні, крім ОСОБА_10 , який ІНФОРМАЦІЯ_2 помер.

Також суд першої інстанції вказав на недоліки реєстру матеріалів досудового розслідування.

Не погодившись з ухвалою суду першої інстанції прокурор подав апеляційну скаргу, в якій просить її скасувати, у зв`язку з істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону та призначити новий судовий розгляд в суді першої інстанції в іншому складі суду.

Доводи апеляційної скарги обґрунтовує тим, що:

1)оскаржена ухвала суду не відповідає вимогам п.1 ч.1 ст.372 КПК України, а саме у вступній частині ухвали судом взагалі не зазначено день, місяць та рік народження обвинуваченого, його місце проживання, в зв`язку з чим з ухвали суду взагалі незрозуміло кого саме вона стосується;

2)підстава для повернення обвинувального акту через незабезпечення стороною обвинувачення присутності потерпілих в підготовчому судовому засіданні є необґрунтованою, оскільки прокурором було надано свідоцтво про смерть потерпілого ОСОБА_10 , а сам обвинувальний акт був затверджений ще 19 січня 2016 року до його смерті;

3)висновок суду про невідповідність обвинувального акту вимогам п.5 ч.1 ст.291 КПК України є надуманим, оскільки обвинувачення ОСОБА_8 сформульовано належним чином.

4)реєстр матеріалів досудового розслідування повною мірою відповідає вимогам ст.109 КПК України.

Заслухавши суддю-доповідача, прокурора, яка підтримала доводи апеляційної скарги та просила її задовольнити, думку обвинуваченого ОСОБА_8 та його захисника ОСОБА_7 , які виступили проти задоволення апеляційної скарги прокурора, дослідивши обвинувальний акт, апеляційний суд приходить до висновків таке.

Відповідно до ч.1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до п.3 ч. ст.314 КПК України у підготовчому засіданні суд має право повернути обвинувальний акт, якщо він не відповідає вимогам цього Кодексу.

Частиною 4 ст.110 КПК України встановлено, що обвинувальний акт є процесуальним рішенням, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування. Обвинувальний акт повинен відповідати вимогам, передбаченим у ст.291 КПК України.

Згідно положень п.5 ч.2 ст.291 КПК України обвинувальний акт повинен містити виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.

Апеляційний суд вважає необґрунтованими висновки суду першої інстанції про те, що обвинувальний акт відносно ОСОБА_8 не відповідає вимогам п.5 ч.2 ст.291 КПК України.

Так, в обвинувальному акті відносно ОСОБА_8 , відповідно до вимог КПК України, спочатку викладені фактичні обставини кримінального провадження, встановлені органом досудового розслідування, а потім чітко і конкретно сформульовано обвинувачення, що інкримінується ОСОБА_8 , яке складається з обставин, що свідчать про наявність доведених даних про подію (час, місце, спосіб) кримінального правопорушення, форму його вини, мотив і мету вчинення злочину, обставини, які впливають на ступінь тяжкості кримінального правопорушення тощо.

Крім того, апеляційний суд вважає необґрунтованими висновки суду першої інстанції про те, що незалучення стороною обвинувачення інших потерпілих в кримінальному провадженні, замість потерпілого ОСОБА_10 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 є підставою для повернення прокурору обвинувального акту відносно ОСОБА_8 .

Відповідно до ч.1 ст.55 КПК України потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, а також юридична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди.

Процесуального статусу потерпілого особа набуває з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення до слідчого, прокурора. Виявивши при прийнятті заяви наявність обставин, які можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, слідчий, прокурор вносить відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань і розпочинає розслідування (ч. 1 ст. 214 КПК), вручивши потерпілому пам`ятку про його процесуальні права та обов`язки.

В судовому засідання суду 1-ої інстанції було встановлено, що потерпілий у зазначеному кримінальному провадженні ОСОБА_10 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Зі змісту ч.6 ст.55 КПК України вбачається, що потерпілим у кримінальному провадженні може бути визнана одна особа з кола близьких родичів чи членів сім`ї, яка подала заяву про залучення її до провадження як потерпілого.

Разом з тим, обов`язково потерпілий має бути залучений лише у тих кримінальних провадженнях, в яких внаслідок вчинення злочину настала смерть особи.

В рамках даного кримінального провадження процесуальним керівником були здійснені всі необхідні заходи направлені на встановлення родичів потерпілого ОСОБА_10 , які відповідно до вимог ч.5 ст.55 КПК України, мають право брати участь в судовому розгляді. Однак на даний час органом досудового розслідування такі особи встановлені не були.

Разом з тим, кримінальне провадження №0006096 за обвинуваченням ОСОБА_8 не було розпочате органом досудового розслідування у формі приватного обвинувачення, яке порушується виключно на підставі заяви потерпілої особи, а також внаслідок вчинення ОСОБА_8 інкримінованого злочину не настала смерть потерпілої особи.

За таких обставин, відповідно до положень чинного КПК України, залучення у якості потерпілого інших осіб не є обов`язковою в даному кримінальному провадженні, і не можливість на даний час встановити членів сім`ї або близьких родичів потерпілого ОСОБА_10 не може бути перешкодою для розгляду кримінального провадження по суті.

У разі встановлення таких осіб в ході судового розгляду, вони можуть бути залученні до кримінального провадження в якості потерпілих на підставі відповідних заяв.

Враховуючи викладене апеляційний суд вважає, що висновок суду 1-ої інстанції про повернення обвинувального акту з вищевикладених підстав не відповідає фактичним обставинам кримінального провадження.

Крім того, обґрунтованими є і доводи прокурора про те, що оскаржувана ухвала не повною мірою відповідає вимогам п.1 ч.1 ст.372 КПК України, оскільки в її вступній частині не зазначені анкетні дані обвинуваченого ОСОБА_8 , які передбачені вказаною нормою.

Разом з тим, апеляційний суд погоджується з висновком суду 1-ої інстанції про те, що слідчий в реєстрі матеріалів досудового розслідування в розділі №2 «Реквізити процесуальних рішень, прийнятих під час досудового розслідування» помилково зазначає і процесуальні дії, у тому числі такі як клопотання про встановлення строку ознайомлення з матеріалами досудового розслідування, тощо.

Разом з тим вказаний недолік реєстру матеріалів досудового розслідування не є суттєвим і сам по собі не може бути підставою для повернення обвинувального акту прокурору.

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 407 КПК України, за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на вирок або ухвалу суду 1-ої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати вирок або ухвалу і призначити новий розгляд у суді 1-ої інстанції.

Пунктами 2 та 3 ч. 1 ст. 409 КПК України передбачено, що підставою для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є невідповідність висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження, а також істотне порушення вимог кримінального процесуального закону.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.411 КПК України судове рішення вважається таким, що не відповідає фактичним обставинам кримінального провадження, якщо висновки суду не підтверджуються доказами, дослідженими під час судового розгляду.

Згідно з ч.1 ст.412 КПК України, істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог цього Кодексу, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

Враховуючи, що діючим КПК України не врегульовано питання призначення нового розгляду обвинувального акту після скасування судом апеляційної інстанції ухвали про його повернення прокурору, апеляційний суд вважає, що необхідно застосувати дію ст.ст.7, 9 КПК України

Так, ч. 6 ст. 9 КПК України передбачає, що у випадках, коли положення цього Кодексу не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені ч. 1 ст. 7 КПК України.

Відповідно до положень ст. 7 КПК України, зміст і форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких зокрема відносяться: верховенство права, законність, забезпечення права на захист, доступ до правосуддя та обов`язковість судових рішень, публічність, диспозитивність, гласність і відкритість судового провадження та його розумність строків.

Отже, апеляційний суд вважає, що доводи, викладені в апеляційній скарзі прокурора знайшли своє підтвердження в ході апеляційного розгляду, а тому вона підлягає задоволенню, а ухвала суду 1-ої інстанції підлягає скасуванню в зв`язку з невідповідністю висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження та істотним порушенням судом вимог кримінального процесуального закону, з направленням обвинувального акту відносно ОСОБА_8 до Приморського районного суду м.Одеси на новий розгляд зі стадії підготовчого провадження.

Керуючись статтями 291, 376, 404, 405, 407, 409, 411, 412, 418, 419 КПК України, апеляційний суд,
УХВАЛИВ:
Апеляційну скаргу прокурора Одеської місцевої прокуратури №3 ОСОБА_9 задовольнити.

Ухвалу Приморського районного суду м.Одеси від 27 травня 2016 року про повернення прокурору обвинувального акту у кримінальному провадженні внесеному до ЄРДР за №0006096 від 26 липня 2015 року за обвинуваченням ОСОБА_8 у вчиненні злочину, передбаченого ч.4 ст.296 КПК України скасувати та постановити нову ухвалу, якою призначити новий судовий розгляд обвинувального акту відносно ОСОБА_8 в суді першої інстанції зі стадії підготовчого провадження.
Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, є остаточною та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді апеляційного суду

Одеської області:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4