Справа №668/4878/16-к
УХВАЛА
іменем України
26 травня 2016 року м. Херсон

Херсонський міський суд Херсонської області у складі:

Головуючого судді: ОСОБА_1

при секретарі: ОСОБА_2

за участю:

прокурора: ОСОБА_3

захисника: ОСОБА_4

обвинуваченого: ОСОБА_5

під час проведення відкритого підготовчого судового засідання на підставі обвинувального акта у кримінальному провадженні, відомості про яке 25.01.2016 року внесено до ЄРДР за №0000342, за обвинуваченням ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець Миколаївської області, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, -

встановив:
Зазначений обвинувальний акт надійшов до Херсонського міського суду Херсонської області 11 квітня 2016 року.

До обвинуваченого ОСОБА_5 застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Ухвалою від 13 квітня 2016 року вказане кримінальне провадження призначено до підготовчого судового засідання.

Під час підготовчого судового засідання захисником ОСОБА_4 заявлено клопотання, підтримане обвинуваченим, про повернення обвинувального акту прокурору у зв`язку з тим, що останній було вручено обвинуваченому не прокурором, а слідчим. Крім того, в обвинувальному акті, на думку захисника, безпідставно зазначено попередні судимості обвинуваченого.

Прокурор заперечив проти задоволення клопотання захисника, вважаючи його безпідставним. Крім того вказав, що наведені обставини не є беззаперечною підставою в розумінні ст. 291 КПК України для повернення обвинувального акту.

Вивчивши зміст обвинувального акту та додані до нього матеріали, судом підстав для його повернення прокурору не вбачається, враховуючи наступне.

Відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право повернути обвинувальний акт прокурору, якщо він не відповідає вимогам цього Кодексу.

Статтею 291 КПК України визначені вимоги до обвинувального акту і реєстру матеріалів досудового розслідування. Проте прямої заборони на зазначення в якості анкетних даних відомостей про попередні судимості обвинувачення діючим КПК України не встановлено, а тому самостійною підставою для повернення обвинувального акту така обставина не може бути.

Не заслуговують на увагу зауваження захисника про те, що обвинувальний акт було вручено обвинуваченому слідчим, а не прокурором, оскільки за змістом ч. 4 ч. 2 ст. 36 КПК України прокурор при здійсненні нагляду під час проведення досудового розслідування наділений правом доручити слідчому проведення процесуальних дій

Крім того, прокурор заявив клопотання про продовження тримання обвинуваченого ОСОБА_5 під вартою, мотивуючи свою позицію тим, що заявлені ризики, які стали підставою для обрання відносно нього запобіжного заходу у виді тримання під вартою, не зменшилися, зокрема можливістю обвинуваченого переховуватися від суду.

Обвинувачений та захисник просили змінити ОСОБА_5 запобіжний захід на менш суворий, не пов`язаний з позбавленням волі, посилаючись на те, що прокурор не довів наявність обставин, які виправдовують подальше тримання обвинуваченого під вартою.

Заслухавши думки учасників процесу, вивчивши матеріали кримінального провадження, суд, враховуючи характер інкримінованого обвинуваченому кримінального правопорушення, мету і підстави застосування запобіжних заходів, визначені ст. 177 КПК України, дійшов висновку про необхідність продовжити тримання обвинуваченого під вартою виходячи з такого.

За змістом ч. 3 ст. 199 КПК України підставами продовження строку тримання під вартою є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави вважати, що обвинувачений може перешкоджати кримінальному провадженню, які на час розгляду питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою не зменшились.

За матеріалами справи ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні злочину середньої тяжкості, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України.

Вирішуючи питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, суд враховує обставини, які свідчать про існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, зокрема, можливість обвинуваченого переховуватися від суду, а також впливати на потерпілу, свідків у цьому кримінальному провадженні.

Крім того, при вирішенні цього питання суд бере до уваги у сукупності обставини, передбачені ст. 178 КПК України, а саме тяжкість покарання, яке загрожує обвинуваченому у разі визнання його винуватим (у виді арешту на строк від трьох до шести місяців або обмеженням волі на строк до п`яти років або позбавленням волі на той самий строк), характеризуючі дані про його особу (його вік, сімейний стан, те, що обвинувачений на час взяття його під варту працевлаштований не був, є особою, раніше неодноразово судимою, у справі відсутні дані про те, що стан здоров`я обвинуваченого перешкоджає перебуванню ним у місці попереднього ув`язнення).

З огляду на наведене, оцінивши у сукупності наведені обставини, суд не знаходить підстав для зміни щодо обвинуваченого ОСОБА_5 запобіжного заходу на менш суворий і з метою забезпечення виконання ним процесуальних обов`язків, а також запобігання його спробам будь - яким чином перешкоджати кримінальному провадженню, вважає доцільним, з урахуванням цілей п. 1 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, принципу правової визначеності, продовжити його застосування в межах строку, визначеного законом, - по 15 липня 2016 року.

Керуючись п. 1 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст.ст. 176-178, 199, 314, 369 КПК України, -

постановив:
У задоволенні клопотання захисника ОСОБА_4 про повернення обвинувального акта прокурору у кримінальному провадженні, відомості про яке 25.01.2016 року внесено до ЄРДР за №0000342, за обвинуваченням ОСОБА_5 - відмовити.

Строк тримання ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 під вартою продовжити по 15 липня 2016 року включно.
Копію ухвали направити начальнику Херсонського слідчого ізолятору УДПтСУ в Херсонській області для виконання в частині забезпечення тримання обвинуваченого в місці попереднього ув`язнення.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: ОСОБА_1