Ухвала
іменем України
08 листопада 2016 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у кримінальних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних

і кримінальних справ у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу захисника ОСОБА_4 в інтересах засудженого ОСОБА_5 на вирок Коростенського міськрайонного суду

від 19 квітня 2016 року й ухвалу Апеляційного суду Житомирської області

від 11 липня 2016 року у кримінальному провадженні внесеному до ЄРДР

за № 0001218,
в с т а н о в и л а:
Вироком Коростенського міськрайонного суду від 19 квітня 2016 року
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Кожухівка Коростенського району Житомирської області, що зареєстрований та проживає за адресою:

АДРЕСА_1 , в силу ст. 89 КК України не судимого,

засуджено за ч. 2 ст. 121, ч. 1 ст. 263 КК України, з застосуванням ч. 1 ст. 70 КК України, до 8 років позбавлення волі.
Також вказаним вироком вирішено долю речових доказів та витрат у провадженні.

Ухвалою Апеляційного суду Житомирської області від 11 липня 2016 року вирок стосовно ОСОБА_5 змінено та виключено посилання на показання свідка ОСОБА_6 . В решті вирок суду залишено без змін.

Відповідно до пред`явленого обвинувачення дії ОСОБА_5 кваліфіковані за ч. 1 ст. 115, ч. 1 ст. 263 КК України.

Як вбачається з копій судових рішень, ОСОБА_5 засуджено за злочини вчинені за таких обставин.

19 вересня 2015 року, в період з 14 до 15 години, ОСОБА_5 , за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 , на ґрунті тривалих неприязних відносин, умисно, з великою силою прикладення наніс понад 10 ударів кулаками та взутими ногами по животі, грудній клітині своєї матері ОСОБА_7 , в наслідок чого заподіяв їй тяжкі тілесні ушкодження у виді тупої поєднаної травми тіла, яка супроводжувалась множинними переломами ребер, ключиць, грудини, розривами легень, печінки, яка ускладнилась великою внутрішньою крововтратою, які спричинили її смерть. Крім того, ОСОБА_5 наніс потерпілій кілька ударів по обличчю, якими їй були спричинені тілесні ушкодження, які не перебувають у причинному зв`язку з її смертю, у виді подряпин обличчя, синців на правій вилиці, на правій вушній раковині, по тильній поверхні правої кисті, в лівій лобній ділянці, саден на лівій вилиці та щоці.

Також, ОСОБА_5 , у невстановлений час придбав і зберігав без передбаченого законом дозволу вогнепальну зброю гладкоствольний самозарядний пістолет "Шмайсер" моделі "ПСШ 65" серії НОМЕР_1 , в промислову конструкцію якого було внесено переробку саморобним способом.

У касаційній скарзі захисник ставить питання про скасування постановлених щодо ОСОБА_5 судових рішень через невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, неповнотою судового розгляду. Проте, зазначені обставини були предметом розгляду судів першої й апеляційної інстанцій, та їм дана належна оцінка. Відповідно до вимог ст. 433 КПК України, вони перегляду в касаційному порядку не підлягають, тому, при розгляді доводів касаційної скарги захисника колегія суддів виходить із фактичних обставин справи, встановлених судами. Захисник вказує, що судом апеляційної інстанції не в повній мірі було надано правову оцінку діям засудженого ОСОБА_5 при засудженні останнього за ч. 2 ст. 121, ч. 1 ст. 263 КПК України. На думку захисника, вина ОСОБА_5 не доведена, а тому кримінальне провадження підлягає закриттю на підставі п. 3 ч. 1 ст. 284 КПК України. Зазначає, що суд упереджено поставився до ОСОБА_5 оскільки не визнав недопустимими доказами дані стосовно його минулої судимості та показання свідка ОСОБА_6 . Також, звертає увагу, що судом апеляційної інстанції залишено без уваги грубі порушення кримінального процесуального законодавства, що були допущені працівниками поліції при вилученні гладкоствольного пістолета.
Перевіривши доводи, наведені в касаційній скарзі захисника,

та надані до скарги копії судових рішень, касаційний суд дійшов висновку про те, що у відкритті касаційного провадження слід відмовити з огляду на таке.

Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження, якщо з касаційної скарги, наданих до неї судових рішень та інших документів убачається, що підстав для задоволення скарги немає.
Свої висновки про винуватість ОСОБА_5 у вчиненні злочину передбаченого ч. 2 ст. 121, ч. 1 ст. 263 КК України суд першої інстанції обґрунтував при перевірці показань засудженого, який заперечував свою причетність до вчинення інкримінованих злочинів.

Як було встановлено судом першої інстанції та спростовано у вироку 21 вересня 2015 року, при затримані ОСОБА_5 , було вилучено мобільний телефон марки Нокіа-1800 з карткою оператора мобільного зв`язку номер НОМЕР_2 . Згідно роздруківки телефонних розмов зазначеного абонента, особа, яка ним користувалась, в період часу з 15 год 49 хв по 16 год 41 хв та з 17 год 48 хв по 18 год 40 хв 19 вересня 2015 знаходилась в с. Кожухівка, Коростенського району, Житомирської області.

Крім того, про перебування засудженого 19 вересня 2015 року в с. Кожухівка та конфлікт, який цього дня відбувся між ним та його матір`ю, про наявність у останнього вогнепальної зброї, показали допитані у судовому засіданні в суді першої інстанції свідки.

Зокрема, суд дослідив показання:

потерпілої ОСОБА_8 , яка пояснила про напружені стосунки її матері з братами ОСОБА_9 та ОСОБА_10 ;

свідка ОСОБА_11 , який розповів про те, що засуджений сварився з матір`ю ОСОБА_7 . В ході сварки ОСОБА_5 стріляв вгору з пістолета;

свідків ОСОБА_12 та ОСОБА_13 , які повідомили, що в день події бачили потерпілу на кладовищі. В свою чергу ОСОБА_13 вказав, що близько 11 12 години ОСОБА_14 прибіг та повідомив, що ОСОБА_5 стріляв по ньому. Свідок викликав міліцію, а коли ті приїхали то засуджений втік, його намагалися наздогнати. Зазначив, що ОСОБА_7 пробула на кладовищі до 14 години. Також повідомив, що як повертався з похорону то бачив труп ОСОБА_7 , а ОСОБА_14 говорив, що її вбив його брат ОСОБА_10 ;

свідка ОСОБА_15 , який повідомив, що йому відомо про сварку ОСОБА_5 та ОСОБА_7 зі слів ОСОБА_16 .

свідка ОСОБА_17 , який вказав, що близько 12 години на подвір`ї потерпілої були працівники правоохоронного органу та вона писала заяву. З розмови свідок зрозумів, що виник конфлікт через те, що ОСОБА_5 розігнав друзів ОСОБА_9 . Також, йому відомо про конфлікти ОСОБА_5 з матір`ю, що виникали через бажання засудженого жити окремо;

свідків ОСОБА_18 та ОСОБА_19 , які пояснили про конфлікт між засудженим та потерпілою, про який їм стало відомо так як вони приїздили в складі групи, що виїздила за заявою ОСОБА_7 ;

Також судом здійснено посилання на:

повідомлення про виявлення трупа ОСОБА_7 ;

протокол огляду від 19 вересня 2015 року яким зафіксовано обстановку на місці злочину;

висновок експерта № 210 від 16 листопада 2015 року, яким встановлено, що у ОСОБА_7 були виявлені тілесні ушкодження у виді поперекового перелому грудини на рівні 3-4 ребер, перелому обох ключиць на рівні зовнішніх третин непрямого типу зі зміщенням уламків, перелому 1-3,5-9 ребер по середньо-ключичній лінії непрямого типу, перелому 2-4 ребер зліва по середній пахвинній лінії, 9-10 ребер по лопатковій лінії з розривами плеври та розходженням уламків, трьох розривів тканини по задній поверхні нижньої долі правої легені, дефекту тканини лівої легені по задній поверхні нижньої долі, множинних крововиливів в ділянці середостіння, поперекового розриву тканини печінки в ділянці вісцеральної поверхні лівої долі, крововиливів в підшкірну жирову клітковину в проекції всієї грудини, в підшкірну жирову клітковину в верхній частині живота, в ділянці малого сальника та брижів кишківника, синця у верхній частині грудини, що ускладнились великою внутрішньою крововтратою, які знаходяться в прямому причинному зв`язку з настанням смерті, а також легкі тілесні ушкодження у виді подряпин та синців на голові, обличчі;

висновок експерта № 09 від 14 грудня 2015 року, з якого вбачається, що всі пошкодження потерпілій були заподіяні за життя, найбільш вірогідним було нанесення потерпілій більше 10 ударів в ділянку грудної клітини та 10 ударів по обличчю, коли та знаходилась в лежачому положенні. Смерть настала ІНФОРМАЦІЯ_2 . Також у висновку зазначено, що смерть могла настати відразу після заподіяння ушкоджень, або через певний проміжок часу. Після заподіяння ушкоджень потерпіла могла робити деякі активні цілеспрямовані рухи (пересуватися, говорити, піднятися). Ушкодження заподіяні тупими предметами. Не виключене врятування життя потерпілій при своєчасному наданні кваліфікованої медичної допомоги;
висновок судово психіатричного експерта № 286 від 08 грудня 2015 року підтверджує, що під час вчинення злочину ОСОБА_5 міг усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, в тимчасовому хворобливому розладі психічної діяльності, стані фізіологічного афекту не перебував, застосування примусових заходів медичного характеру не потребує;

висновок судово-психіатричної експертизи № 286 від 08 грудня 2015 року, згідно якого, до психологічних особливостей засудженого відносяться: уповільнений темп психічних процесів, легка розумова недостатність: у сфері особистості, недовірливе ставлення до оточуючих, примітивність інтересів, емоційна неврівноваженість, запальність з проявами фізичної агресії у конфліктах, що знаходить своє відображення в його повсякденній поведінці.

Що стосується доводів захисника про процесуальні порушення допущені слідчим в ході обшуку колегія суду вважає їх безпідставними та погоджується з висновком суду апеляційної інстанції про те, що доводи захисту спростовуються протоколом обшуку від 25 вересня 2015 року, яким зафіксовано виявлення та вилучення пістолета за місцем проживання ОСОБА_5 . Згідно висновку експерта № 1/1295 від 30 вересня 2015 року визнано вогнепальною зброєю. Вказаний обшук проводився на підставі відповідного рішення суду, в присутності понятих та потерпілої. Клопотань, скарг та доповнень від учасників слідчої дії не надходило.

Ухвалою Апеляційного суду Житомирської області від 11 липня 2016 року з вироку виключено посилання на показання свідка ОСОБА_6 . Також в рішеннях судів зазначено, що засуджений є несудимим в силу ст. 89 КК України.

На підставі викладеного вище, колегія касаційного суду приходить до висновку, що доводи захисника про упередженість суду є такими, що не відповідають дійсності.
Таким чином, вина ОСОБА_5 у вчиненні злочинів передбачених ч.2 ст.121, ч. 1 ст. 263 КК України доведена повністю.
Доводи касаційної скарги захисника, аналогічні доводам викладеним в апеляційній скарзі були предметом перевірки суду апеляційної інстанції та свого підтвердження не знайшли.
Ухвала апеляційного суду відповідає вимогам ст. 419 КПК України.
Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, неправильного застосування кримінального закону, які були б підставою для скасування судових рішень щодо ОСОБА_5 у касаційній скарзі не наведено, а тому підстав для задоволення касаційної скарги ОСОБА_4 немає.

Враховуючи наведене, суд касаційної інстанції не вбачає підстав для задоволення касаційної скарги захисника та вважає, що у відкритті провадження за його касаційною скаргою слід відмовити.
Враховуючи викладене та керуючись п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України, колегія суддів
у х в а л и л а:
Відмовити захиснику ОСОБА_4 у відкритті касаційного провадження за його касаційною скаргою на вирок Коростенського міськрайонного суду від 19 квітня 2016 року й ухвалу апеляційного суду Житомирської області від 11 липня 2016 року щодо ОСОБА_5 .

Ухвала оскарженню не підлягає.

С у д д і:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3