н/п 1-кс/640/5231/16
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"27" червня 2016 р. м . Харків
Київський районний суд м. Харкова у складі:
слідчого судді - ОСОБА_1 ,
при секретарі - ОСОБА_2 ,
за участі прокурора - ОСОБА_3 ,
слідчого - ОСОБА_4 ,
захисника - ОСОБА_5 ,
підозрюваного - ОСОБА_6 ,
Слідчий СВ Київського ВП ГУ НП в Харківській області старшого лейтенант поліції ОСОБА_4 27.06.2016о 13 год. 24 хв. звернувся до Київського районного суду м. Харкова з клопотанням, погодженим з прокурором Харківської місцевої прокуратури № 2 ОСОБА_7 , про арешт майна, вилученого під час проведення 25.06.2016 в період з 14 год. 00 хв. до 14 год. 40 хв. огляду за адресою: АДРЕСА_1 , в приміщенні будинку та на території домоволодіння за зазначеною адресою, а саме: сокиру, яка належить підозрюваному ОСОБА_6 , рушник зі слідами речовини бурого кольору та два змива зі слідами речовини бурого кольору, встановити власників яких не представилось можливим, шляхом заборони на відчуження, розпорядження та користування майном. Місцем зберігання сокири, рушника зі слідами речовини бурого кольору та двох змивів зі слідами речовини бурого кольору просить визначити камеру схову речових доказів Київського відділу поліції ГУ Національної поліції в Харківській області, розташованого за адресою: м. Харків, вул. Алчевських, 49.
На обґрунтування клопотання слідчий зазначає, що досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 вчинив умисне кримінальне правопорушення (злочин) проти життя та здоров`я особи, що відноситься до категорії особливо тяжких злочинів, за наступних обставин.
Так, 25.06.2016 року, приблизно о 12 годині 30 хвилин ОСОБА_6 , маючи умисел, спрямований на умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині, перебуваючи за адресою: АДРЕСА_1 , на ґрунті постійно виникаючих неприязнених конфліктних відносин між ним та потерпілим ОСОБА_8 , діючи умисно, усвідомлюючи при цьому суспільно-небезпечний характер та наслідки своїх дій, свідомо допускаючи їх настання, взяв сокиру, яка знаходилась на подвір`ї за вищевказаною адресою та лезом сокири наніс потерпілому ОСОБА_8 один удар в область голови, спричинивши потерпілому, згідно довідки з ХМКЛШНМД ім. проф. О.І. Мещанінова від 25.06.2016 тілесні ушкодження, а саме: забита рана потиличної області голови зліва, таким чином виконавши усі дії, які вважав необхідними для доведення злочину до кінця, але злочин не було доведено до кінця з причин, що не залежали від його волі, оскільки потерпілому вдалось втекти у будинок, після чого, йому була своєчасно надана медична допомога.
Таким чином, своїми умисними діями ОСОБА_6 , вчинив кримінальне правопорушення (злочин), передбачене ч.2 ст.15, ч.1 ст.115 КК України, тобто закінчений замах на умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині (замах на вбивство).
Допитаний в якості потерпілого ОСОБА_8 пояснив, що 25.06.2016, він знаходився за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 , разом зі своєю дівчиною ОСОБА_9 , батьком ОСОБА_6 та матерю ОСОБА_10 , при цьому приблизно об 12.00 годині його батько ОСОБА_6 безпричинно вдарив його лезом сокири по голові, після чого він втік від батька та йому була надана медична допомога.
Допитаний в якості свідка ОСОБА_9 пояснила, що 25.06.2016, знаходилась за адресою: АДРЕСА_1 , разом зі своїм хлопцем ОСОБА_8 , його батьком ОСОБА_6 та його матерю ОСОБА_10 , при цьому приблизно об 12.00 годині в дім в крові забіг ОСОБА_8 та повідомив, що його батько ОСОБА_6 вдарив його сокирою по голові.
Допитана в якості свідка ОСОБА_10 пояснила, що 25.06.2016, знаходилась місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 , разом з сином ОСОБА_8 , його дівчиною ОСОБА_9 та чоловіком ОСОБА_6 , при цьому приблизно об 12.00 годині в дім в крові забіг ОСОБА_8 та повідомив, що його батько ОСОБА_6 варив його сокирою по голові. Після цього вона вийшла на вулицю, де спитала у свого чоловіка ОСОБА_6 , про те, що сталось, на що він відповів, що він сокирою вдарив по голові свого сина ОСОБА_8 .
Допитаний в якості підозрюваного ОСОБА_6 , пояснив, що 25.06.2016, він знаходився за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 , разом зі своєю дружиною ОСОБА_10 , сином ОСОБА_8 та його дівчиною ОСОБА_9 , при цьому через те, що його син вживає наркотичні засоби та через постійні конфлікти, він вдарив сина лезом сокири по голові, після чого його син втік.
На підставі ч. 3 ст. 233, ст.237 КПК України із дотриманням правил, передбачених ч.7 ст.223, КПК України 25.06.2016 з 14 год. 00 хв. до 14 год. 40 хв. був здійснений огляд за адресою: АДРЕСА_1 , в приміщенні будинку та на території домоволодіння за зазначеною адресою, в ході якого було виявлено та вилучено: сокиру, яка зі слів підозрюваного ОСОБА_6 належить йому самому, рушник зі слідами речовини бурого кольору та два змива зі слідами речовини бурого кольору, встановити власників яких не представилось можливим.
Документально встановити власників, вилученого в ході огляду місця події майна, не представилось можливим, у зв`язку з відсутністю ідентифікуючих ознак зазначеного майна, очевидним тривалим його використанням. Проте у органа досудового розслідування, враховуючи зовнішній стан майна та його функціональність, існують достатні підстави вважати, що зазначені у клопотанні особи були дійсними власниками зазначеного майна, та всі дії щодо заперечення з їх сторони вказують на мету щодо уникнення від кримінальної відповідальності, що вказує на реальні ризики на приховування, пошкодження, знищення, втрати, перетворення, передачі, відчуження зазначеного майна, яке має бути використано як речові докази у кримінальному провадженні.
Враховуючи вищевикладене, з метою повного, об`єктивного та всебічного розслідування всіх обставин вчиненого кримінального правопорушення, а також враховуючи, що вилучені: сокиру, рушник зі слідами речовини бурого кольору та два змиву зі слідами речовини бурого кольору, зберегли на собі сліди кримінального правопорушення та є його предметом, а також вказане майно буде використано у кримінальному провадженні в якості речових доказів, виникла необхідність в накладенні арешту на вказане майно, яке було вилучене 25.06.2016 в ході проведення огляду за адресою: АДРЕСА_1 .
Прокурор, слідчий в судовому засіданні підтримали клопотання, просили про його задоволення.
Захисник, підозрюваний в судовому засіданні не заперечували проти задоволення клопотання.
25.06.2016 о 15.00 ОСОБА_6 затриманий в порядку ст.208 КПК України без ухвали слідчого судді.
25.06.2016 ОСОБА_6 повідомлено про підозру у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 115 КК України, тобтозакінчений замах на умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині (замах на вбивство).
Надані стороною обвинувачення докази свідчать про обґрунтованість повідомленої підозри ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, що підтверджується фактом повідомлення від оператора «102» про доставлення до ХМКЛШНМД ім. проф. О.І. Мещанінова ОСОБА_8 з діагнозом забита рана потиличної області голови зліва; протоколом огляду місця події, в ході якого за адресою: м. Харків, вул. Острогозька 44-А виявлено та вилучено: сокиру, рушник зі слідами речовини бурого кольору та два змива зі слідами речовини бурого кольору; показаннями потерпілого ОСОБА_8 , свідка ОСОБА_9 , свідка ОСОБА_10 , що містяться в протоколах їх допитів відповідно; довідкою з ХМКЛШНМД ім. проф. О.І. Мещанінова від 25.06.2016 згідно якого у потерпіого ОСОБА_8 маються тілесні ушкодження, а саме: забита рана потиличної області голови зліва.
Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.
Згідно вимог п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.
За змістом ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 цього Кодексу, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 цього Кодексу.
Згідно ч. 1 ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Відповідно ч.2 ст.173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу).
Відповідно до ч. 11 ст. 170 КПК України, заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.
З матеріалів кримінального провадження вбачається, що вищевказане майно, вилучене під час огляду місця події 25.06.2016, має значення для забезпечення кримінального провадження, за існування розумних підозр вважати, що це майно є предметом, знаряддям вчинення злочину та існує можливість його використання, як доказу у кримінальному провадженні.
На виконання вимог ч.1 ст.173 КПК України слідчий довів слідчому судді необхідність арешту майна, а також наявність ризиків, передбачених абз. 1 ч.1 ст.170 КПК України, а тому клопотання про накладення арешту на вказане майно шляхом заборони його користування, розпорядження та відчуження підлягає задоволенню.
Застосування заходу забезпечення кримінального провадження у такий спосіб арешту майна, слідчий суддя вважає доцільним, оскільки в даному випадку такий спосіб забезпечує запобіганню можливості його пошкодження чи знищення.
Слідчий суддя вважає розумним та співрозмірним обмеження права власності завданням кримінального провадження.
Клопотання про фіксацію процесуальної дії за допомогою технічних засобів під час розгляду питання слідчим суддею від учасників процесуальної дії не надійшло, за ініціативою суду не здійснюється, що відповідає положенням ст.107 КПК України.
На підстав викладеного, керуючись ст. ст. 170-173, 309, 372 КПК України, слідчий суддя, -
УХВАЛИВ:
Накласти арешт на майно, вилучене під час проведення 25.06.2016 в період з 14 год. 00 хв. до 14 год. 40 хв. огляду за адресою: АДРЕСА_1 , в приміщенні будинку та на території домоволодіння за зазначеною адресою, а саме: сокиру, рушник зі слідами речовини бурого кольору та два змива зі слідами речовини бурого кольору, шляхом заборони на відчуження, розпорядження та користування майном - до скасування арешту майна у встановлену КПК України порядку.
Місцем зберігання сокири, рушника зі слідами речовини бурого кольору та двох змивів зі слідами речовини бурого кольору визначити камеру схову речових доказів Київського відділу поліції ГУ Національної поліції в Харківській області, розташованого за адресою: м. Харків, вул. Алчевських, 49.
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Апеляційного суду Харківської області протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Ухвала виготовлена в нарадчій кімнаті, є оригіналом.

Слідчий суддя ОСОБА_1