Справа №487/2922/14-к 23.03.2016
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
23 березня 2016 року м.Миколаїв
Апеляційний суд Миколаївської області у складі
головуючого судді ОСОБА_1
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3
розглянув у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження за апеляційними скаргами захисника ОСОБА_4 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_5 та прокурора Заводського відділу Миколаївської місцевої прокуратури № 1 ОСОБА_6 на ухвалу Центрального районного суду м.Миколаєва від 15 лютого 2016 року, якою
за участю:
обвинуваченого ОСОБА_5
захисника ОСОБА_4

В С Т А Н О В И В:
1.Короткий зміст вимог апеляційної скарги і судового рішення суду першої інстанції.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_4 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_5 просить скасувати ухвалу суду та постановити
Провадження № 11-кп/784/245/16 Головуючий по 1-й інстанції: ОСОБА_9
Категорія: ст. 307 ч.2,3 КК України Доповідач апеляційного суду ОСОБА_1
нову, якою повернути обвинувальний акт прокурору у зв`язку з його невідповідністю вимогам п.5 ч.2 ст.291 КПК України, п.1 ч.1 ст.91 КПК України в частині формулювання обвинувачення за ч.3 ст.313 КК України та невідповідністю реєстру матеріалів досудового розслідування вимогам ст.109 КПК України в частині не зазначення у ньому окремих процесуальних рішень. Також просить відмовити у задоволенні клопотання прокурора про продовження строку тримання обвинуваченого ОСОБА_5 під вартою та звільнити його з-під варти.
В апеляційній скарзі прокурор просить скасувати ухвалу суду у зв`язку з невідповідністю висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження та істотного порушення вимог кримінального процесуального закону і призначити новий судовий розгляд у суді першої інстанції зі стадії підготовчого судового засідання.
2. Узагальнені доводи осіб, які подали апеляційну скаргу.
На обґрунтування доводів апеляційної скарги захисник ОСОБА_4 , не оспорюючи висновків суду щодо необхідності повернення обвинувального акту прокурору, посилається на те, що рішення суду є недостатньо мотивованим, так як суд не надав оцінки його доводам про невідповідність реєстру матеріалів досудового розслідування, який є невід`ємною частиною обвинувального акту, вимогам ст.109 КПК України щодо не зазначення в ньому окремих процесуальних рішень. Так, вказує, що в реєстрі відсутні ухвали слідчого судді про проведення аудіо, відео контролю щодо ОСОБА_5 , хоча посилання на протоколи за наслідками вказаних негласних слідчих (розшукових) дій, є і вони раніше досліджувались судами першої та апеляційної інстанцій. Також серед прийнятих процесуальних рішень не вказані постанови про залучення особи зі зміненими анкетними даними « ОСОБА_10 » до конфіденційного співробітництва, застосування до цієї особи заходів безпеки, його залучення до проведення таких негласних слідчих (розшукових) дій, як контроль за вчиненням злочину у формі оперативної закупки, аудіо- та відео контроль особи. Аналогічні рішення відсутні і щодо понятих, які приймали участь у оперативній закупці і також залучаються, відповідно до вимог ч.6 ст.246 КПК України, лише на підставі постанови слідчого або прокурора.
На думку захисника, суд вийшов за межі наданих йому повноважень та невірно прийняв рішення про продовження тримання ОСОБА_5 під вартою, оскільки вирішив повернути обвинувальний акт прокурору, а тому був не вправі розглядати клопотання прокурора про продовження строку триманні обвинуваченого під вартою. Захисник вказує, що ОСОБА_5 підлягає звільненню з під варти, так як обвинувачений знаходиться під вартою з 30.01.2014 року, протягом більш, як 24 місяці, тоді як відповідно до п.2 ч.3 ст.197 КПК України сукупний строк тримання обвинуваченого під вартою під час досудового слідства не може перевищувати 12 місяців у кримінальному провадженні щодо тяжких та особливо тяжких злочинів.
На обґрунтування доводів апеляційної скарги прокурор вказує, що суд першої інстанції безпідставно повернув обвинувальний акт, який відповідає всім вимогам ст.291 КПК України та має всі необхідні додатки. На думку прокурора, підстави для повернення обвинувального акту, передбачені зазначеною нормою закону, відсутні.
Прокурор також зазначає, що суд вдався до аналізу об`єктивної сторони злочину, передбаченого ст.313 ч.3 КК України, що у підготовчому судовому засіданні є неприпустимим. Вказує, що обвинувальний акт містить виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на закон, статтю Закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення. Посилається на те, що у підготовчому судовому засіданні суд фактично вийшов за межі питань, які вирішуються у підготовчому судовому засіданні та неправомірно зробив висновок щодо неконкретності обвинувачення, який можливо зробити лише дослідивши під час судового засідання обставини справи та докази. Прокурор зазначає, що вимагати викласти обставини провадження, які ним фактично не встановлені, суд не вправі.
В запереченнях на апеляційну скаргу прокурора обвинувачений ОСОБА_5 вказує на те, що відносно нього з боку працівників міліції була провокація злочину. Погоджується з апеляційною скаргою свого захисника в частині того, що в ухвалі суду не відображені всі процесуальні порушення, допущені стороною обвинувачення та просить звільнити його з під варти.
3. Встановлені судом першої інстанції обставини.
Повертаючи прокурору обвинувальний акт, суд в ухвалі послався на те, що якщо особа обвинувачується, крім іншого, у вчинені злочину, передбаченого ч.3 ст.313 КК України, то в обвинувальному акті в обов`язковому порядку має бути зазначено виклад фактичних обставин, які прокурор вважає встановленими, а саме, за яких обставин ОСОБА_5 придбав, зберігав обладнання для виготовлення наркотичних засобів та психотропних речовин, оскільки не зазначення таких обставин робить обвинувачення не конкретним, що порушує право обвинуваченого на захист і приводить до неможливості здійснення судом правової кваліфікації його дій.
Суд посилається на те, що в обвинувальному акті, що надійшов до суду, таких обставин не зазначено, про що вказано в ухвалі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 22.10.2015 року. На думку суду, вказаний недолік обвинувального акту є суттєвим, а тому постановити законне і обґрунтоване рішення, не виходячи за межі пред`явленого обвинувачення, неможливо.
4. Мотиви, з яких суд апеляційної інстанції виходив при постановленні ухвали та положення закону, яким він керувався.
Заслухавши доповідь судді; пояснення обвинуваченого ОСОБА_5 та його захисника на підтримку доводів апеляційної скарги, поданої захисником; прокурора, який вважав за необхідне скасувати ухвалу суду першої інстанції та призначити новий розгляд у суді першої інстанції зі стадії підготовчого судового засідання; вивчивши матеріали кримінального провадження, та обговоривши доводи апеляційних скарг, апеляційний суд вважає дійшов наступного.
Зазначене стороною обвинувачення кваліфіковано за ст.313 ч.3 КК України, як незаконне придбання, зберігання обладнання, яке призначено для виготовлення наркотичних засобів та психотропних речовин, з метою виготовлення психотропних речовин.
Відповідно до п.3 ч.1 ст.314 КПК України, у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти рішення про повернення обвинувального акту прокурору, якщо він не відповідає вимогам цього Кодексу.
Згідно п.5 ч.2 ст.291 КПК України, обвинувальний акт повинен містити виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважав встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.
При цьому, як вбачається з обвинувального акту, обвинувачення ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.313 ч.3 КК України, сформульоване таким чином, як встановлені обставини органами досудового розслідування. Вимагати від прокурора викласти обставини, які ним фактично не встановлені, суд не вправі.
Крім того, що стосується іншого обвинувачення, яке пред`явлено ОСОБА_5 за ст.307 ч.2, 307 ч.3, 311 ч.1 КК України, то у суду з цього приводу до сторони обвинувачення питань не було.
Згідно ч.1 ст.337 КПК України, судовий розгляд проводиться в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акту.
Під час судового розгляду, якщо прокурору стануть відомі будь-які інші обставини, які він буде вважати такими, що впливають на обвинувачення, він має право змінити обвинувачення або відмовитись від нього.
У підготовчому судовому засіданні суд фактично вийшов за межі питань, які вирішуються у підготовчому судовому засіданні та без дослідження обставин кримінального правопорушення та наданих доказів, передчасно прийшов до висновку щодо неконкретності пред`явленого ОСОБА_5 обвинувачення за ст.313 ч.3 КК України. Відповідно до вимог ст.ст.314, 315 КПК України у підготовчому судовому засіданні вказані питання судом не вирішуються.
На підставі викладеного, в зв`язку з допущенними судом істотними порушеннями кримінального процесуального закону, які перешкодили ухвалити законне та обґрунтоване рішення (ч.1 ст.412 КПК України) колегія суддів приходить до висновку, що судове рішення в частині повернення прокурору обвинувального акту є таким, що не відповідає вимогам ст.370 КПК України, а тому залишатися в силі не може.
Згідно з правилами п.1 ч.1 ст.415 КПК України, суд апеляційної інстанції скасовує ухвалу суду першої інстанції і призначає новий розгляд у суді першої інстанції, якщо встановлені порушення, передбачені п.п.2,3,4,5,6,7 ч.2 ст. 412 КПК України.
Однак, положеннями КПК України не врегульовані питання кримінального провадження, які полягають у вищенаведених порушеннях судом норм кримінального процесуального кодексу.
Відповідно до ч.6 ст.9 КПК України, у випадках, коли положення цього Кодексу не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені ч.1 ст.7 цього Кодексу.
Враховуючи наведені положення ч.6 ст.9 КПК України та порушення судом першої інстанції загальної засади кримінального провадження - законності (п.2 ч.1 ст.7 КПК України), ухвала суду підлягає скасуванню в частині повернення обвинувального акту прокурору, з призначенням нового розгляду кримінального провадження у суді першої інстанції зі стадії підготовчого засідання.
Що стосується доводів апеляції захисника, який ставить питання про скасування ухвали суду в частині продовження обвинуваченому строку тримання під вартою, то вони є неспроможними.
Відповідно до ч.3 ст.315 КПК України, під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі й запобіжні заходи, застосовані до обвинуваченого. При розгляді таких клопотань суд додержується правил, передбачених розділом II цього Кодексу.
Як слідує зі змісту ст.199 КПК України, суд продовжує строк тримання обвинуваченого під вартою, якщо на момент розгляду клопотання про продовження цього строку ризики враховані при застосуванні такого запобіжного заходу не зменшилися.
Вказані вимоги закону судом дотримані і рішення про продовження строку тримання ОСОБА_5 під вартою є обґрунтованим, прийнятим з урахуванням тяжкості пред`явленого обвинувачення, даних про особу ОСОБА_5 та заявлених ризиків.
Посилання захисника на те, що рішення суду є недостатньо мотивованим, так як суд не надав оцінки його доводам про невідповідність реєстру матеріалів досудового розслідування щодо не зазначення в ньому окремих процесуальних рішень, в даному випадку, суттєвого значення не мають, оскільки ухвала суду в частині повернення обвинувального акту прокурору підлягає скасуванню з процесуальних підстав.
Що стосується доводів прокурора про необхідність скасування вказаної ухвали суду у зв`язку з невідповідністю висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження, то вони являються безпідставними, оскільки фактичні обставини кримінального провадження на даній стадії судового розгляду, не встановлювались та судом не перевірялись.
Крім того, в апеляції прокурор просить про скасування ухвали суду в повному обсязі, тоді як рішення суду про продовження строку тримання обвинуваченого під вартою прийнято судом вірно і в цій частині прокурор в апеляції його не оспорює.
У зв`язку з наведеним, апеляція прокурора підлягає частковому задоволенню.
Керуючись ст.ст.405,407,419,424 КПК України, апеляційний суд,
П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_4 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_5 залишити без задоволення, а апеляційну скаргу прокурора Заводського відділу Миколаївської місцевої прокуратури № 1, - задовольнити частково.
Цю ж ухвалу суду в частині продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_5 до 15 квітня 2016 року, - залишити без зміни.
Призначити новий розгляд вказаного кримінального провадження у суді першої інстанції зі стадії підготовчого засідання.
Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
Судді
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3