пр. № 1-кп/759/42/16
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
22 липня 2016 року Святошинський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді: ОСОБА_1

за участю секретарів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві кримінальне провадження №0003810 за обвинувальним актом відносно

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця Російської Федерації, українця, громадянина України, одруженого, не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 191, ч. 3 ст. 191 КК України,

сторони кримінального провадження прокурори: ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , захисники: ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , обвинувачений: ОСОБА_4 , інші учасники представник потерпілого: ОСОБА_11 ,

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_4 , працюючи згідно наказу № 08/12-03 ОК від 08.12.2003 на посаді головного бухгалтера ТОВ Фірма «С.М.К.» , розташованого за адресою: м. Київ, вул. Л.Курбаса, 5, кв. 88 та маючи умисел на власне незаконне збагачення, корисливий мотив і мету незаконно збагатитись за рахунок заволодіння чужим майном, реалізуючи свій умисел 13.05.2009 ввів на своєму службовому комп`ютері відомий йому пароль входу до програми Клієнт-Банк, за допомогою чого отримав дистанційний доступ через локальну мережу «Інтернет» до розпорядження коштами на поточному рахунку ТОВ Фірма «С.М.К.» в АБ «Укргазбанк» м.Київ, номер рахунку НОМЕР_1 , зловживаючи своїм службовим становищем у власних корисливих цілях, безпідставно, всупереч інтересам товариства, здійснив перерахування на свій особистий картковий рахунок в АТ «Райфайзен банк Аваль», номер рахунку НОМЕР_2 готівкові кошти в розмірі 40 000 грн. з призначенням платежу «Поповнення карткового рахунку. Компенсація підзвітної суми», заволодівши вказаними коштами шляхом зловживання своїм службовим становищем, після чого розпорядився ними на власний розсуд, чим спричинив ТОВ Фірма «С.М.К.» матеріальну шкоду в розмірі 40 000 грн.
Крім того, 02.07.2009 повторно ОСОБА_4 , працюючи згідно наказу № 08/12-03 ОК від 08.12.2003 на посаді головного бухгалтера ТОВ Фірма «С.М.К.» , розташованого за адресою: м. Київ, вул. Л.Курбаса, 5, кв. 88, маючи умисел на власне незаконне збагачення, корисливий мотив і мету незаконно збагатитись за рахунок заволодіння чужим майном, реалізуючи свій умисел ввів на своєму службовому комп`ютері відомий йому пароль входу до програми Клієнт-Банк, за допомогою чого отримав дистанційний доступ через локальну мережу «Інтернет» до розпорядження коштами на поточному рахунку ТОВ Фірма «С.М.К.» в АБ «Укргазбанк» м.Київ, номер рахунку НОМЕР_1 , зловживаючи своїм службовим становищем у власних корисливих цілях, безпідставно, всупереч інтересам товариства, здійснив перерахування на свій особистий картковий рахунок в АТ «Райфайзен банк Аваль», номер рахунку НОМЕР_2 готівкові кошти в розмірі 40 000 грн. з призначенням платежу «Поповнення карткового рахунку. Компенсація підзвітної суми», заволодівши вказаними коштами шляхом зловживання своїм службовим становищем, після чого розпорядився ними на власний розсуд, чим спричинив ТОВ Фірма «С.М.К.» матеріальну шкоду в розмірі 40 000 грн.
Крім того, 03.11.2009 повторно ОСОБА_4 , працюючи згідно наказу № 08/12-03 ОК від 08.12.2003 на посаді головного бухгалтера ТОВ Фірма «С.М.К.» , розташованого за адресою: м. Київ, вул. Л.Курбаса, 5, кв. 88, маючи умисел на власне незаконне збагачення, корисливий мотив і мету незаконно збагатитись за рахунок заволодіння чужим майном, реалізуючи свій умисел ввів на своєму службовому комп`ютері відомий йому пароль входу до програми Клієнт-Банк, за допомогою чого отримав дистанційний доступ через локальну мережу «Інтернет» до розпорядження коштами на поточному рахунку ТОВ Фірма «С.М.К.» в АБ «Укргазбанк» м.Київ, номер рахунку НОМЕР_1 , зловживаючи своїм службовим становищем у власних корисливих цілях, безпідставно, всупереч інтересам товариства, здійснив перерахування на свій особистий картковий рахунок в АТ «Райфайзен банк Аваль», номер рахунку НОМЕР_2 готівкові кошти в розмірі 40 000 грн. з призначенням платежу «Поповнення карткового рахунку. Компенсація підзвітної суми», заволодівши вказаними коштами шляхом зловживання своїм службовим становищем, після чого розпорядився ними на власний розсуд, чим спричинив ТОВ Фірма «С.М.К.» матеріальну шкоду в розмірі 40 000 грн.
Крім того, 08.12.2009 повторно ОСОБА_4 , працюючи згідно наказу № 08/12-03 ОК від 08.12.2003 на посаді головного бухгалтера ТОВ Фірма «С.М.К.» , розташованого за адресою: м. Київ, вул. Л.Курбаса, 5, кв. 88, маючи умисел на власне незаконне збагачення, корисливий мотив і мету незаконно збагатитись за рахунок заволодіння чужим майном, реалізуючи свій умисел ввів на своєму службовому комп`ютері відомий йому пароль входу до програми Клієнт-Банк, за допомогою чого отримав дистанційний доступ, через локальну мережу «Інтернет» до розпорядження коштами на поточному рахунку ТОВ Фірма «С.М.К.» в АБ «Укргазбанк» м.Київ, номер рахунку НОМЕР_1 , зловживаючи своїм службовим становищем у власних корисливих цілях, безпідставно, всупереч інтересам товариства, здійснив перерахування на свій особистий картковий рахунок в АТ «Райфайзен банк Аваль», номер рахунку НОМЕР_2 готівкові кошти в розмірі 35 000 грн. з призначенням платежу «Поповнення карткового рахунку. Компенсація підзвітної суми», заволодівши вказаними коштами шляхом зловживання своїм службовим становищем, після чого розпорядився ними на власний розсуд, чим спричинив ТОВ Фірма «С.М.К.» матеріальну шкоду в розмірі 35 000 грн.
Крім того, 17.12.2009 повторно ОСОБА_4 , працюючи згідно наказу № 08/12-03 ОК від 08.12.2003 на посаді головного бухгалтера ТОВ Фірма «С.М.К.» , розташованого за адресою: м. Київ, вул. Л.Курбаса, 5, кв. 88, маючи умисел на власне незаконне збагачення, корисливий мотив і мету незаконно збагатитись за рахунок заволодіння чужим майном, реалізуючи свій умисел ввів на своєму службовому комп`ютері відомий йому пароль входу до програми Клієнт-Банк, за допомогою чого отримав дистанційний доступ через локальну мережу «Інтернет» до розпорядження коштами на поточному рахунку ТОВ Фірма «С.М.К.» в АБ «Укргазбанк» м. Київ, номер рахунку НОМЕР_1 , зловживаючи своїм службовим становищем у власних корисливих цілях, безпідставно, всупереч інтересам товариства, здійснив перерахування на свій особистий картковий рахунок в АТ «Райфайзен банк Аваль», номер рахунку НОМЕР_2 готівкові кошти в розмірі 30 000 грн. з призначенням платежу «Поповнення карткового рахунку. Компенсація підзвітної суми», заволодівши вказаними коштами шляхом зловживання своїм службовим становищем, після чого розпорядився ними на власний розсуд, чим спричинив ТОВ Фірма «С.М.К.» матеріальну шкоду в розмірі 30 000 грн.
Крім того, 18.02.2010 повторно ОСОБА_4 , працюючи згідно наказу № 08/12-03 ОК від 08.12.2003 на посаді головного бухгалтера ТОВ Фірма «С.М.К.» , розташованого за адресою: м. Київ, вул. Л.Курбаса, 5, кв. 88, маючи умисел на власне незаконне збагачення, корисливий мотив і мету незаконно збагатитись за рахунок заволодіння чужим майном, реалізуючи свій умисел ввів на своєму службовому комп`ютері відомий йому пароль входу до програми Клієнт-Банк, за допомогою чого отримав дистанційний доступ через локальну мережу «Інтернет» до розпорядження коштами на поточному рахунку ТОВ Фірма «С.М.К.» в АБ «Укргазбанк» м.Київ, номер рахунку НОМЕР_1 , зловживаючи своїм службовим становищем у власних корисливих цілях, безпідставно, всупереч інтересам товариства, здійснив перерахування на свій особистий картковий рахунок в АТ «Райфайзен банк Аваль», номер рахунку НОМЕР_2 готівкові кошти в розмірі 30 000 грн. з призначенням платежу «Поповнення карткового рахунку. Компенсація підзвітної суми», заволодівши вказаними коштами шляхом зловживання своїм службовим становищем, після чого розпорядився ними на власний розсуд, чим спричинив ТОВ Фірма «С.М.К.» матеріальну шкоду в розмірі 30 000 грн.
Крім того, 09.03.2010 повторно ОСОБА_4 , працюючи згідно наказу № 08/12-03 ОК від 08.12.2003 на посаді головного бухгалтера ТОВ Фірма «С.М.К.» , розташованого за адресою: м. Київ, вул. Л.Курбаса, 5, кв. 88, маючи умисел на власне незаконне збагачення, корисливий мотив і мету незаконно збагатитись за рахунок заволодіння чужим майном, реалізуючи свій умисел ввів на своєму службовому комп`ютері відомий йому пароль входу до програми Клієнт-Банк, за допомогою чого отримав дистанційний доступ через локальну мережу «Інтернет» до розпорядження коштами на поточному рахунку ТОВ Фірма «С.М.К.» в АБ «Укргазбанк» м.Київ, номер рахунку НОМЕР_1 , зловживаючи своїм службовим становищем у власних корисливих цілях, безпідставно, всупереч інтересам товариства, здійснив перерахування на свій особистий картковий рахунок в АТ «Райфайзен банк Аваль», номер рахунку НОМЕР_2 готівкові кошти в розмірі 30 000 грн. з призначенням платежу «Поповнення карткового рахунку. Компенсація підзвітної суми», заволодівши вказаними коштами шляхом зловживання своїм службовим становищем, після чого розпорядився ними на власний розсуд, чим спричинив ТОВ Фірма «С.М.К.» матеріальну шкоду в розмірі 30 000 грн.
Крім того, 26.03.2010 повторно ОСОБА_4 , працюючи згідно наказу № 08/12-03 ОК від 08.12.2003 на посаді головного бухгалтера ТОВ Фірма «С.М.К.» , розташованого за адресою: м. Київ, вул. Л.Курбаса, 5, кв. 88, маючи умисел на власне незаконне збагачення, корисливий мотив і мету незаконно збагатитись за рахунок заволодіння чужим майном, реалізуючи свій умисел ввів на своєму службовому комп`ютері відомий йому пароль входу до програми Клієнт-Банк, за допомогою чого отримав дистанційний доступ через локальну мережу «Інтернет» до розпорядження коштами на поточному рахунку ТОВ Фірма «С.М.К.» в АБ «Укргазбанк» м. Київ, номер рахунку НОМЕР_1 , зловживаючи своїм службовим становищем у власних корисливих цілях, безпідставно, всупереч інтересам товариства, здійснив перерахування на свій особистий картковий рахунок в АТ «Райфайзен банк Аваль», номер рахунку НОМЕР_2 , готівкові кошти в розмірі 30 000 грн. з призначенням платежу «Поповнення карткового рахунку. Компенсація підзвітної суми», заволодівши вказаними коштами шляхом зловживання своїм службовим становищем, після чого розпорядився ними на власний розсуд, чим спричинив ТОВ Фірма «С.М.К.» матеріальну шкоду в розмірі 30 000 грн.
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 191 та ч. 3 ст. 191 КК України, не визнав у повному обсязі та показав, що в ТОВ «Фірма С.М.К.» він працював з грудня 2003 року до жовтня 2008 року на посаді головного бухгалтера. З наказом про призначення на посаду і посадовою інструкцією він був ознайомлений. В період з 2003 по 2007 рік його помічником була ОСОБА_12 , яка на даний час є його дружиною. Стосовно сум грошових коштів, які йому пред`явлені в обвинуваченні, то дійсно він особисто перераховував з рахунку ТОВ «Фірма С.М.К.» на свій особистий картковий рахунок вказані суми грошових коштів. В подальшому ці грошові кошти він знімав із свого карткового рахунку та передавав наТОВ «Коньячний дім Зоряний», оскільки ТОВ «Фірма С.М.К.» в цей період ліквідовувалось та його товар переводився на фірму «Коньячний дім Зоряний». Крім того, ТОВ «Фірма С.М.К.» мала заборгованість, яка сформувалась у 2006-2007 р.р., перед кредиторами. На прохання директора ТОВ «Фірма С.М.К.» ОСОБА_13 , який знав про наявність у нього-обвинуваченого вільних грошових коштів, ним-обвинуваченим було залучено свої особисті грошові кошти для розрахунку з кредиторами, з якими він у подальшому розраховувався готівкою. За рахунок такої схеми у ТОВ «Фірма С.М.К.» ліквідовувалась заборгованість перед постачальниками, однак виникла заборгованість перед ним як співробітником.Підтвердити документально залучення своїх особистих грошових коштів на ТОВ «Фірма С.М.К.» він не може.

У 2009-2010 роках він вже працював головним бухгалтером на фірмі «Коньячний дім Зоряний», власником якої є також ОСОБА_13 . На вказаній фірмі він працював до 2013 року. Працюючи на цій фірмі він також продовжував надавати консультаційні послуги ТОВ Фірма «С.М.К.»: сплачував витрати на комунальні послуги, на будівництво, сплачував податки. Підтвердив, що на його комп`ютері встановлена програма Клієнт-Банк та в цей період (2009-2010 р.р.) він мав доступ до розпорядження коштами як фірми «Коньячний дім Зоряний», так і ТОВ Фірма «С.М.К.». Цивільний позов ТОВ «Фірма С.М.К.» не визнав у повному обсязі.

Незважаючи на не визнання обвинуваченим вини у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 191 та ч. 3 ст. 191 КК України, його вина у вчиненні інкримінованих йому злочинів повністю знайшла своє підтвердження в ході судового розгляду.
Так, у судовому засіданні свідок ОСОБА_13 суду показав, що є засновником ТОВ Фірма «С.М.К.»та фірми «Коньячний дім Зоряний». На посаді головного бухгалтера вказаних фірм з 2003 до 2013 рокупрацював ОСОБА_4 . За рекомендацією останнього на роботу в бухгалтерію в цей же період було призначено ОСОБА_12 . Через проблему з алкоголем в ОСОБА_4 протягом декількох останніх років основну роботу бухгалтерського відділу вела ОСОБА_12 . А також зазначив, що протягом часу роботи ОСОБА_4 та ОСОБА_12 на його фірмах він-свідок не знав про їхнє особисте життя, в т.ч. про їхні відносини.

Бухгалтерську документацію ТОВ Фірма «С.М.К.» та фірми «Коньячний дім Зоряний» він особисто не контролював, за його дорученням цю функцію виконувала касир цієї фірми ОСОБА_14 , яка перевіряла бухгалтерські виписки на предмет перерахування коштів на рахунки підозрілих (невідомих) фірм, яких нею виявлено не було. Грошові кошти обвинувачений спочатку перерахував з рахунку фірми «Коньячний дім Зоряний» на рахунок ТОВ Фірма «С.М.К.», а вже потім з цього рахунку на свій особистий.
В 2013 році під час звільнення з посади ОСОБА_4 та передачі фінансових документів іншому бухгалтеру було виявлено відсутність первинних бухгалтерсько-фінансових документів на ТОВ Фірма «С.М.К.», в т.ч. авансових звітів. У зв`язку з чим неможливо було провести будь-яку аудиторську перевірку на цій фірмі та було замовлено з архіву банку виписки по платежах, де було виявлено безпідставне перерахування ОСОБА_4 грошових коштів з ТОВ Фірма «С.М.К.». на свій особистий картковий рахунок в загальній сумі 275 000 гривень. Вказані грошові кошти були перераховані обвинуваченим частинами в сумах по 30 000 40 000 гривень протягом десяти місяців. Він-свідок просив спочатку обвинуваченого віддати ці гроші мирним шляхом, на що останній погоджувався. Однак обвинувачений пізніше взагалі зник.

У судовому засіданні свідок ОСОБА_14 суду показала, що з 2003 року по теперішній час вона працює на ТОВ Фірма «С.М.К.» та на фірмі «Коньячний дім Зоряний» касиром. Головним бухгалтером цих фірм працював ОСОБА_4 , під час звільнення якого в 2012 році новий бухгалтер виявила: відсутність фінансової документації цієї фірми, а згодом по виписках по рахунку відсутність грошових коштів та їх перерахування на особистий картковий рахунок обвинуваченого.

За дорученням ОСОБА_13 вона періодично переглядала виписки по рахунках підприємств, однак з моменту створення фірми «Коньячний дім Зоряний» ОСОБА_12 виписки по рахунках «ТОВ Фірма «С.М.К.» їй не показувала. Вона не змогла виявити неправомірність перерахувань обвинуваченим грошових коштів, оскільки ці гроші обвинувачений перераховував з фірми «Коньячний дім Зоряний» на «ТОВ Фірма «С.М.К.», які є їхніми фірмами. З фінансовою документацією вона не працювала, працював: бухгалтер та головний бухгалтер, а також доступу до системи Клієнт-Банк у неї не було. Доступ до системи Клієнт-Банк по двох підприємствах був в обвинуваченого.

За період її роботи на вищевказаних фірмах грошові кошти працівників для здійснення господарської діяльності підприємств не залучалися і в касу не клалися. В 2009-2010 р.р. розрахунки на «ТОВ Фірма «С.М.К.» були лише безготівкові, каси не було, оскільки господарська діяльність на цій фірмі не велася. Їй не відомо про будь-яку заборгованість «ТОВ Фірма «С.М.К.» перед постачальниками, а також перед ОСОБА_4 .
У судовому засіданні свідок ОСОБА_15 суду показав, що працює на фірмах ОСОБА_13 начальником торгового відділу. Головним бухгалтером на фірмах, які належать ОСОБА_13 , працював ОСОБА_4 і на ньому були замкнуті всі фінанси. Після того, як ОСОБА_13 відкрив у м. Києві філіал, то всі працівники працювали паралельно на двох фірмах: як на «ТОВ Фірма «С.М.К.», так і на фірмі «Коньячний дім Зоряний». Під час звільнення з посади ОСОБА_4 новий бухгалтер, приймаючи в нього документи, виявила відсутність фінансових документів. Коли замовили банківську виписку, то виявили, що обвинувачений перераховував грошові кошти на свій картковий рахунок.

У судовому засіданні свідок ОСОБА_12 суду показала, що на даний час вона є дружиною обвинуваченого. З 2003 по 2012 роки вона працювала бухгалтером ТОВ Фірма «С.М.К.»та фірми «Коньячний дім Зоряний». На цих фірмах бухгалтерію вели: вона та її чоловік ОСОБА_4 , доступ до програми Клієнт-Банк обох фірм на комп`ютерах мали: обвинувачений, вона та ОСОБА_13 . Останній на фірмах майже ніколи по появлявся, всю роботу координував та контролював по телефону, зокрема і рух коштів по рахунку. З готівкою вона не працювала та своїх коштів на господарські потреби підприємств не залучала.

Судом досліджено безпосередньо в судовому засіданні письмові докази, надані стороною обвинувачення, відповідно до ст.23 КПК України, які підтверджують вину обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованих йому злочинів, а саме:

- виписками по рахунку ТОВ «Фірма С.М.К», відповідно до яких обвинувачений ОСОБА_4 здійснив перерахування з поточного рахунку № НОМЕР_1 АБ «Укргазбанк» ТОВ Фірма «С.М.К.» на свій особистий картковий рахунок № НОМЕР_2 в АТ «Райфайзен банк Аваль» готівкові кошти з призначенням платежу «Поповнення карткового рахунку. Компенсація підзвітної суми», а саме: 13.05.2009 в розмірі 40 000 гривень, 02.07.2009 в розмірі 40 000 гривень, 03.11.2009 в розмірі 40 000 гривень, 08.12.2009 в розмірі 35 000 гривень, 17.12.2009 в розмірі 30 000 гривень, 18.02.2010 в розмірі 30 000 гривень, 09.03.2010 в розмірі 30 000 гривень, 26.03.2010 в розмірі 30 000 гривень, підтверджується факт перерахування обвинуваченим грошових коштів з рахунку ТОВ Фірма «С.М.К.» на свій особистий картковий рахунок обвинуваченого (т.1 а.к.п. 105-112);
- довідкою ТОВ «Фірма «С.М.К.», відповідно до якої шляхом аналізу первинної бухгалтерсько-господарської документації ТОВ «Фірма «С.М.К.» встановлено, що в період роботи на підприємстві ОСОБА_4 , а саме: з 2006 по 2013 р.р. у ТОВ «Фірма «С.М.К.» перед ОСОБА_4 була відсутня будь-яка кредиторська заборгованість, а також не виявлено жодного авансового звіту ОСОБА_4 , чим підтверджується їх повна відсутність на підприємстві та не складання їх взагалі (т.1 а.к.п. 115);
- висновком експерта від 18.01.2016 № 1се, відповідно до якого документально підтверджується перерахування підприємством ТОВ «Фірма С.М.К.» грошових коштів на загальну суму 275 000,00 грн. з рахунку № НОМЕР_1 , відкритому в ПАТ «АБ «Укргазбанк» на рахунок № НОМЕР_3 головному бухгалтеру ОСОБА_4 з призначенням платежу «Поповнення карткового рахунку ( НОМЕР_2 ) ОСОБА_4 . Компенсація підзвітної суми. Без ПДВ», а саме: 13.05.2009 на суму 40 000,00 грн.; 02.07.2009 на суму 40 000,00 грн.; 03.11.2009 на суму 40 000,00 грн.; 08.12.2009 на суму 35 000,00 грн.; 17.12.2009 на суму 30 000,00 грн.; 18.02.2010 на суму 30 000,00 грн.; 09.03.2010 на суму 30 000,00 грн.; 26.03.2010 на суму 30 000,00 грн.
З наданих на дослідження документів не видається за можливе встановити, коли, в якій сумі та на які потреби видавалися кошти головному бухгалтеру ТОВ «Фірма «С.М.К» ОСОБА_4 або в якій сумі ним були витрачені власні кошти для виконання завдання керівництва, за що, згодом, на його особистий картковий рахунок надійшла вищезазначена «компенсація підзвітних сум». В межах наданих на дослідження документах можливо встановити тільки первинного отримувача, а встановити хто був подальшим отримувачем вищезазначених коштів (275 000,00 грн. отриманих ОСОБА_4 з рахунку № НОМЕР_1 ТОВ «Фірма С.М.К.») встановити не можливо.
Висновок експерта № 5986/15-45 від 17.06.2015 за результатами проведення судово-економічної експертизи (т.2 а.к.п.238-244) як не доводить винуватість обвинуваченого у вчиненні інкримінованого йому злочину, так і не спростовує її.
Допитана у судовому засіданні експерт ОСОБА_16 суду пояснила, що не виявляється за можливе підтвердити факт спричинення матеріальної шкоди, оскільки довідка директора не може бути об`єктом дослідження економічної експертизи, мають бути бухгалтерські документи, документи звітності, порядок ведення бухгалтерської звітності. Експерт також підтвердила, що згідно наданих їй документів, кошти ОСОБА_4 отримував, однак призначення платежу компенсація підзвітної суми. Якщо судом буде визнано, що авансових звітів взагалі не складали, то це буде вважатися привласненням коштів. Це дуже рідкий випадок коли таким чином проводиться розрахунок через особову картку. Якби в процесуальних рішеннях суду було чітко написано, що судом встановлено і підтверджено, що авансові звіти чи інші документи взагалі не складалися, тоді, зазначила експерт, вона по іншому б дивилася на вирішення поставлених питань.

У судовому засіданні стороною захисту заявлено клопотання про визнання недопустимим доказом висновку експерта ТОВ «Експертно-правова консалтингова компанія «Юрекс» ОСОБА_17 № 45/15 від 25.09.2015 за результатами проведення експертно-економічного дослідження, оскільки він не відповідає приписам норм кримінально-процесуального законодавства щодо призначення та проведення судово-економічних та інших експертиз саме за рішенням суду (т.3 а.к.п. 35-38). Разом з тим, захисниками будь-яких даних, які б свідчили про істотні порушення прав та свобод людини, в тому числі тих, які визначені в ч.2 ст. 87 КПК України, суду надано не було.

Відповідно до ч.1 та ч. 3 ст.93 КПК України збирання доказів здійснюється сторонами кримінального провадження, потерпілим, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, у порядку, передбаченому цим Кодексом. Сторона захисту, потерпілий, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, здійснює збирання доказів шляхом витребування та отримання від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, службових та фізичних осіб речей, копій документів, відомостей, висновків експертів, висновків ревізій, актів перевірок; ініціювання проведення слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій та інших процесуальних дій, а також шляхом здійснення інших дій, які здатні забезпечити подання суду належних і допустимих доказів.

Згідно з ч.2 ст. 101 КПК України кожна сторона кримінального провадження має право надати суду висновок експерта, який ґрунтується на його наукових, технічних або інших спеціальних знаннях.

Зі змісту висновку експерта № 45/15 від 25.09.2015 підставою для проведення експертно-економічного дослідження послужила заява представника потерпілої сторони ОСОБА_18 .
Проведення цієї експертизи було доручено судовому експерту, який має вищу економічну освіту, освітньо-кваліфікаційний рівень «спеціаліст», є атестований судовим експертом за спеціальностями: 11.1. «Дослідження документів бухгалтерського, податкового обліку і звітності»; 11.2. «Дослідження документів про економічну діяльність підприємств і організацій»; 11.3. «Дослідження документів фінансово-кредитних операцій», має свідоцтво Міністерства юстиції України № 1463, дійсне до 11.10.2016, стаж експертної роботи з 2010 року.
Відповідно до ч.2 ст. 102 КПК України у висновку експерта обов`язково повинно бути зазначено, що його попереджено про відповідальність за завідомо неправдивий висновок та відмову без поважних причин від виконання покладених на нього обов`язків.
Проте, у даному висновку не зазначено, що експерта попереджено про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок та відмову без поважних причин від виконання покладених на нього обов`язків відповідно до ст.ст. 384, 385 КК України, що є підставою для визнання висновку експерта № 45/15 від 25.09.2015 недопустимим доказом.
За змістом об`єктивної сторони ст.191 КК України передбачено три різних форми вчинення злочину: привласнення, розтрата чужого майна, або заволодіння ним шляхом зловживання службовим становищем. Їх загальною ознакою є особливе відношення винного до майна, яким він заволодіває. Юридичною підставою для такого відношення винного до майна є цивільно-правові відносини, договірні відносини, спеціальні доручення, службові повноваження, тощо. При привласненні ці повноваження використовуються для обернення винною особою майна на свою користь.
Так, відповідно до наказу директора ТОВ «Фірма С.М.К.» від 08.12.2003 № 08/12-03ОК ОСОБА_4 прийнято на посаду головного бухгалтера з 08.12.2003 на підставі його заяви. З даним наказом ОСОБА_4 ознайомлений (т. 1 а.к.п. 78).
Відповідно до наданої стороною обвинувачення копії трудової книжки ОСОБА_4 є відмітка про прийняття останнього на вищезазначену посаду, будь-яких відміток про його звільнення (переведення) не зазначено (т.1 а.к.п. 79-80).
Копій наказів про звільнення (переведення) ОСОБА_4 з посади головного бухгалтера ТОВ «Фірма С.М.К.» жодною із сторін суду не надано.
Не підтверджено факту звільнення з вищевказаної посади також і листом ДПІ в Святошинському районі ГУ Міндоходів у м. Києві від 23.05.2014 № 4217/7/26-57-10-21, наданим стороною захисту, відповідно до якого ДПІ не володіє інформацією щодо дати прийняття та звільнення ОСОБА_4 з посади головного бухгалтера ТОВ «Фірма С.М.К.» (т.1 а.к.п. 54), а також листом Управління Пенсійного фонду України у Святошинському районі м. Києва від 19.05.2014 № 8182/11 (т.1 а.к.п. 55).
Крім того, сам обвинувачений у судовому засіданні підтвердив, що в період часу, в який його звинувачують, він продовжував виконувати обов`язки головного бухгалтера ТОВ «Фірма С.М.К»
Посадовою інструкцією, затвердженою генеральним директором ТОВ «Фірма С.М.К.» ОСОБА_13 та з якою ознайомлений обвинувачений ОСОБА_4 , визначено завдання та обов`язки головного бухгалтера (т.1 а.к.п.81).
Виписками по рахунку ТОВ «Фірма С.М.К» підтверджено факт перерахування обвинуваченим ОСОБА_4 з поточного рахунку № НОМЕР_1 АБ «Укргазбанк» ТОВ Фірма «С.М.К.» на свій особистий картковий рахунок № НОМЕР_2 в АТ «Райфайзен банк Аваль» готівкових коштів з призначенням платежу «Поповнення карткового рахунку. Компенсація підзвітної суми» (т.1 а.к.п. 105-112) у сумі 275 000 гривень.
У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 підтвердив, що він особисто перераховував вищезазначені грошові кошти на свій картковий рахунок. У подальшому знімав ці кошти та передавав нафірму «Коньячний дім Зоряний» за усною домовленістю з ОСОБА_13 для залучення його особистих грошових коштів для розрахунку з кредиторами. Однак будь-яких підтверджуючих документів про те, що у ТОВ «Фірма С.М.К.» виникла заборгованість перед ним як співробітником, суду не надано. Матеріалами справи також не підтверджено факту передачі (залучення) обвинуваченим ОСОБА_4 як головним бухгалтером ТОВ «Фірма С.М.К.» грошових коштів ТОВ «Коньячний дім Зоряний» або кредиторам, або особисто ОСОБА_13 .

Натомість, відповідно до довідки ТОВ «Фірма «С.М.К.» шляхом аналізу первинної бухгалтерсько-господарської документації ТОВ «Фірма «С.М.К.» встановлено, що в період роботи на підприємстві ОСОБА_4 , а саме: з 2006 по 2013 р.р. у ТОВ «Фірма «С.М.К.» перед ОСОБА_4 була відсутня будь-яка кредиторська заборгованість, а також не виявлено жодного авансового звіту ОСОБА_4 , чим підтверджується їх повна відсутність на підприємстві та не складання їх взагалі.
У судовому засіданні свідок ОСОБА_13 також підтвердив, що ніяких домовленостей між ним та обвинуваченим ОСОБА_4 про залучення останнім його особистих грошових коштів для розрахунку з кредиторами між ними не було, а також не існувало такої необхідності у залученні таких грошових коштів. Аудиторську перевірку по фінансово-бухгалтерських документах вони також не могли провести, оскільки цієї документації на фірмі взагалі не існувало, вона була знищена обвинуваченим. Також авансових звітів на фірмі виявлено не було.
Свідки ОСОБА_14 та ОСОБА_15 підтвердили, що лише під час звільнення ОСОБА_4 з роботи було виявлено відсутність бухгалтерсько-фінансової документації ТОВ «Фірма «С.М.К.», що стало причиною звернення до архіву банку за виписками по платежах. Проаналізувавши ці виписки, було виявлено безпідставне перерахування ОСОБА_4 грошових коштів з ТОВ Фірма «С.М.К.». на свій особистий картковий рахунок.
Крім того, свідок ОСОБА_14 підтвердила, що за період її роботи на вищевказаних фірмах грошові кошти працівників для здійснення господарської діяльності підприємств не залучалися і в касу не клалися. В 2009-2010 р.р. розрахунки на «ТОВ Фірма «С.М.К.» були лише безготівкові, каси не було, оскільки господарська діяльність на цій фірмі не велася, а також їй не відомо про будь-яку заборгованість «ТОВ Фірма «С.М.К.» перед постачальниками та обвинуваченим.
Покази свідків ОСОБА_13 , ОСОБА_14 та ОСОБА_15 є логічними, послідовними, узгоджуються з письмовими доказами, дослідженими в ході судового розгляду, не суперечать один одному. Тому, вказані докази є належними, допустимими та достовірними, у зв`язку з чим суд кладе їх в основу вироку.
Показання свідка ОСОБА_12 , яка є дружиною обвинуваченого та працювала у ТОВ «Фірма «С.М.К.» в підпорядкуванні ОСОБА_4 як головного бухгалтера, суд не бере до уваги, оскільки вони як не доводять вину обвинуваченого, так і не спростовують її.
Суд критично оцінює показання обвинуваченого ОСОБА_4 про залучення його особистих грошових коштів для розрахунку з кредиторами, а також про заборгованість ТОВ «Фірма «С.М.К.» перед ним та вважає такими, що не відповідають фактичним обставинам справи та спростовуються наявними в справі доказами та показаннями свідків, а тому розцінює їх як природну захисну реакцію обвинуваченого та намагання уникнути ним відповідальності за скоєний злочин, а доводи сторони захисту в цій частині вважає безпідставними.
З`ясувавши всі обставини кримінального провадження в межах пред`явленого обвинувачення згідно ч. 1 ст. 337 КПК України, перевіривши їх доказами, дослідженими безпосередньо у судовому засіданні у їхній сукупності й оціненими з точки зору належності, допустимості, достовірності, достатності й взаємозв`язку, а також зважаючи на те, що сторона обвинувачення та сторона захисту проти закінчення з`ясування обставин справи та перевірки їх доказами не заперечувала, суд вважає, що вина обвинуваченого ОСОБА_4 доведена повністю і його дії кваліфіковані вірно:

- за ч. 2 ст. 191 КК України, оскільки він своїми умисними діями заволодів чужим майном шляхом зловживання службовою особою своїм службовим становищем;

- за ч. 3 ст. 191 КК України, оскільки він своїми умисними діями заволодів чужим майном шляхом зловживання службовою особою своїм службовим становищем, вчинене повторно.

Вирішуючи питання про міру та вид покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд згідно з вимогами ст. 65 КК України враховує: ступінь тяжкості вчинених злочинів, які згідно ст. 12 КК України є злочином середньої тяжкості та тяжким злочином, особу обвинуваченого, який до кримінальної відповідальності притягується вперше, має постійне місце проживання, за яким скарг на поведінку не надходило, одруженого, утриманців немає, на момент вчинення злочинів працював головним бухгалтером в ТОВ «Фірма «С.М.К.», на час розгляду даного кримінального провадження у суді суспільно-корисною працею не займався, на консультативних обліках у лікарів психіатра та нарколога не перебуває, а також враховує: конкретні обставини справи, ступінь суспільної небезпеки вчинених злочинів, відношення обвинуваченого до скоєного, при цьому обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого, та обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого, судом не встановлено та вважає за можливе призначити основне покарання в межах санкцій відповідних частин ст. 191 КК України у виді позбавлення волі з призначенням додаткового покарання у виді позбавлення права обіймати посади, пов`язані з виконанням фінансово-господарських функцій на певний строк.

Враховуючи те, що визначені п.2 ч.1 ст.49 КК України строки притягнення до кримінальної відповідальності ОСОБА_4 за ч. 2 ст. 191 КК України збігли, - тому на підставі ч.5 ст. 74 КК України обвинуваченого ОСОБА_4 від основного та додаткового покарання за ч. 2 ст. 191 КК України слід звільнити.

Відповідно до ст. 49 КК України особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею злочину середньої тяжкості і до дня набрання вироком законної сили щодо неї минуло п`ять років.

Як вбачається із змісту санкції ч. 2 ст. 191 Кримінального кодексу України вказаний злочин є злочином середньої тяжкості, так як за його вчинення передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк не більше п`яти років.

Злочин, передбачений ч. 2 ст. 191 КК України, був вчинений ОСОБА_4 13.05.2009 р. та з моменту його вчинення минуло більш ніж п`ять років.

Враховуючи наведене, а також те, що в матеріалах справи відсутні докази, які свідчили б про те, що обвинувачений умисно ухилявся від розгляду справи судом чи перешкоджав цьому, суд вважає, що є всі підстави для звільнення обвинуваченого ОСОБА_4 від покарання за ч. 2 ст. 191 КК України.

Що стосується призначеного судом основного покарання за ч. 3 ст. 191 КК України у виді позбавлення волі, то суд вважає за можливе, враховуючи думку представника потерпілого, який не наполягав на суворому покаранні, застосувати до обвинуваченого ОСОБА_4 ст. 75 КК України і звільнити його від відбування призначеного за ч. 3 ст. 191 КК України основного покарання з випробуванням, одночасно поклавши на нього обов`язки, які сприятимуть його виправленню, оскільки саме таке покарання, на думку суду, є справедливим, а також необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нового злочину.

У даному кримінальному провадженні потерпілою стороною заявлено цивільний позов на суму 540 792 (п`ятсот сорок тисяч сімсот дев`яносто дві) грн., в т.ч. прямі матеріальні збитки складають 275 000 грн., штрафні санкції 253 792 грн., відшкодування витрат на залучення представника для надання юридичних послуг у сумі 12000 (дванадцять тисяч) гривень.

Згідно із ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Матеріалами даного кримінального провадження підтверджено, що в результаті злочинних дій ОСОБА_4 матеріальну шкоду ТОВ Фірма «С.М.К.» спричинено в розмірі 275 000 гривень.

У зв`язку з цим, на підставі ст. 1166 ЦК України заявлений цивільний позов підлягає до часткового задоволення, а саме в частині стягнення з обвинуваченого ОСОБА_4 матеріальної (майнової) шкоди на суму 275 000 (двісті сімдесят п`ять тисяч) гривень як обґрунтований і підтверджений документально матеріалами провадження; в частині нарахування штрафних санкцій у сумі 253792 (двісті п`ятдесят три тисячі сімсот дев`яносто дві) гривні відмовити.
Щодо відшкодуваннявитрат на залучення представника для надання юридичних послуг, то згідно із ч. 2. ст. 120, п. 1 ч. 1 ст. 118 КПК України ці витрати несе потерпілий і вони належать до процесуальних витрат. Однак, згідно із ч. 1 ст. 124 КПК України у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь потерпілого всі здійснені ним документально підтверджені процесуальні витрати. За відсутності в обвинуваченого коштів, достатніх для відшкодування зазначених витрат, вони компенсуються потерпілому за рахунок Державного бюджету України у випадках і в порядку, передбачених законом для компенсації шкоди, завданої кримінальним правопорушенням.

Матеріалами даного кримінального провадження підтверджено витрати на залучення представника для надання юридичних послуг у сумі 12 000 (дванадцять тисяч) гривень (т.1 а.к.п. 122, т.3 а.к.п.3-4). У зв`язку з чим, ці витрати підлягають стягненню з обвинуваченого ОСОБА_4 .

Заявлене стороною захисту клопотання про повернення тимчасово вилученого майна під час обшуку підлягає задоволенню з наступних підстав. Так, згідно п. 9 розділу 1 Реєстру матеріалів досудового розслідування протоколом обшуку від 29.05.2014 вилучено: готівкові кошти в розмірі 6500 (шість тисяч п`ятсот) гривень, 10 євро, 34 гривні монетами по 2 гривні, планшет «Самсунг», які передано на відповідальне зберігання до камери схову речових доказів Святошинського УП ГУ НП України в м. Києві.

Разом з тим, матеріали кримінального провадження не містять будь-яких процесуальних рішень про арешт тимчасово вилученого майна та (або) визнання вказаного майна речовим доказом у даному кримінальному провадженні, а також про його повернення особі, у якої воно було вилучене.

У зв`язку з чим, тимчасово вилучене протоколом обшуку від 29.05.2014 майно: готівкові кошти в розмірі 6500 (шість тисяч п`ятсот) гривень, 10 євро, 34 гривні монетами по 2 гривні, планшет «Самсунг», яке передано на відповідальне зберігання до камери схову речових доказів Святошинського УП ГУ НП України в м. Києві, підлягає поверненню особі, у якої воно було вилучене.

Долю процесуальних витрат, а саме витрати на залучення експерта необхідно вирішити у відповідності до вимог ч. 2 ст. 124 КПК України.

На підставі наведеного та керуючись ст. ст. 368, 373-376 КПК України, суд -

ЗАСУДИВ:
ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 191 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки з позбавленням права обіймати посади, пов`язані з виконанням фінансово-господарських функцій на підприємствах, установах, організаціях усіх форм власності строком на 1 (один) рік.

На підставі ст. 49, ч. 5 ст. 74 КК України звільнити ОСОБА_4 від призначеного основного та додаткового покарання за ч.2 ст. 191 КК України у зв`язку із закінченням строків давності.
ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 191 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 4 (чотири) роки з позбавленням права обіймати посади, пов`язані з виконанням фінансово-господарських функцій на підприємствах, установах, організаціях усіх форм власності строком на 2 (два) роки.

Згідно ст. 75 КК України ОСОБА_4 звільнити від відбування основного покарання, призначеного за ч. 3 ст. 191 КК України з випробовуванням з іспитовим строком на 2 (два) роки.

Відповідно до ст. 76 КК України на ОСОБА_4 покласти обов`язки: не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу органу кримінально-виконавчої інспекції; повідомляти органи кримінально-виконавчої інспекції про зміну місця проживання або роботи та періодично з`являтися для реєстрації в органи кримінально-виконавчої інспекції.

Цивільний позов задовольнити частково. У відшкодування шкоди, спричиненої злочином, стягнути з ОСОБА_4 на користь ТОВ «Фірма С.М.К.» суму матеріальної (майнової) шкоди у розмірі 275 000 (двісті сімдесят п`ять тисяч) гривень.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ТОВ «Фірма С.М.К.» 12 000 (дванадцять тисяч) гривень процесуальних витрат за надання юридичних послуг.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави 5544 (п`ять тисяч п`ятсот сорок чотири) гривні 00 коп. витрат за проведення судово-економічної експертизи № 5986/15-45 від 17.06.2015; 11818 (одинадцять тисяч вісімсот вісімнадцять) гривень 24 коп. витрат за проведення економічної експертизи від 18.01.2016 № 1се.
Тимчасово вилучене протоколом обшуку від 29.05.2014 майно: готівкові кошти в розмірі 6500 (шість тисяч п`ятсот) гривень, 10 євро, 34 гривні монетами по 2 гривні, планшет «Самсунг», які передано на відповідальне зберігання до камери схову речових доказів Святошинського УП ГУ НП України в м. Києві, повернути ОСОБА_4 .

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Апеляційного суду м. Києва шляхом подачі апеляції через Святошинський районний суд м. Києва протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Вирок, якщо інше не передбачено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції. Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Суддя ОСОБА_1