Справа № 152/1386/16-к
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
09 листопада 2016 року Шаргородський районний суд Вінницької області
в складі:
головуючої - судді ОСОБА_1
при секретарі судового засідання ОСОБА_2
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.125 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_4
потерпілої ОСОБА_5
представника потерпілої ОСОБА_6
обвинуваченої Оплаканської ОСОБА_7
захисника ОСОБА_8
Обвинувальний акт у даному кримінальному провадженні пред`явлений ОСОБА_3 за ч.2 ст.125 КК України.
Ухвалою судді від 12.10.2016 року по вказаному провадженню було призначено підготовче судове засідання.
У підготовче засідання з`явились прокурор ОСОБА_4 , обвинувачена ОСОБА_3 , захисник обвинуваченої ОСОБА_8 , потерпіла ОСОБА_5 та її представник ОСОБА_6 .
У підготовчому судовому засіданні прокурор ОСОБА_4 просив призначити кримінальне провадження до судового розгляду на підставі обвинувального акту, посилаючись на те, що під час досудового розслідування були дотримані всі вимоги КПК України, підстав для закриття провадження чи повернення обвинувального акту не існує. Просить проводити розгляд справи у відкритому судовому засіданні за участю обвинуваченого, його захисника, потерпілої, її представника та з викликом свідків обвинувачення.
Захисник обвинуваченої ОСОБА_3 ОСОБА_8 щодо призначення справи до судового розгляду заперечувала, просила повернути обвинувальний акт прокурору, оскільки він не відповідає вимогам КПК України, про що подала суду письмове клопотання. Обґрунтовуючи клопотання захисник зазначила, що 13 липня 2016 року у даному кримінальному провадженні старшим слідчим СВ Шаргородського відділення поліції Жмеринського відділу поліції ГУНП у Вінницькій області старшим лейтенантом поліції ОСОБА_9 було повідомлено ОСОБА_3 про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України. Обвинувальний акт було передано до суду 21 вересня 2016 року. Їй, як захиснику ОСОБА_3 , ні обвинувального акта, ні реєстру матеріалів досудового розслідування у кримінальному провадженні вручено не було та не вручено до теперішнього часу, при тому, що прокурору було достеменно відомо про наявність в ОСОБА_3 захисника ще 13 вересня 2016 року, що підтверджується ухвалою слідчого судді Шаргородського районного суду від 30.09.2016 року та копією заяви про ознайомлення із матеріалами справи. Згідно до п. 3 ч. 4 ст. 291 КПК України, до обвинувального акта додається розписка підозрюваного про отримання копії обвинувального акта і реєстру матеріалів досудового розслідування, при цьому, обов`язок вручення копії обвинувального акта та копії реєстру матеріалів досудового розслідування лежить на прокурорі разом із направленням обвинувального акта до суду. В даному випадку розписка про отримання ОСОБА_3 зазначених документів відсутня, оскільки їх не було їй вручено. Натомість, було вчинено лише спробу вручити обвинувальний акт.
Так, 19 вересня 2016року ст. слідчий СВ Шаргородського ВП Жмеринського ВП ГУНП у Вінницькій області ОСОБА_9 та прокурор Жмеринської місцевої прокуратури ОСОБА_4 прибули до с. Плебанівка Шаргородського району Вінницької області, де проживає Оплаканська ОСОБА_7 , викликали її до сільської ради та намагалися вручити обвинувальний акт. Підозрювана відмовилась отримувати обвинувальний акт за відсутності свого захисника. Проте, на прохання останньої забезпечити її право на захист, зазначені особи не зважали та зробили відмітку на розписці про те, що ОСОБА_3 нібито відмовилась отримувати обвинувальний акт, хоча вона не відмовлялася отримувати вказаний процесуальний документ, а лише просила забезпечити їй право на захист. Її, як захисника Оплаканської ОСОБА_7 , не було повідомлено про складення обвинувального акта та про намір вручення його ОСОБА_3 , хоча нею ще 12 вересня 2016 року до прокуратури були надані документи, що підтверджували повноваження як захисника, із зазначенням місцезнаходження та засобів зв`язку.
Враховуючи той факт, що ОСОБА_3 та її захисник не отримували копії обвинувального акта та копії реєстру матеріалів досудового розслідування, органом досудового розслідування були порушені вимоги кримінального процесуального закону, ОСОБА_3 фактично не було пред`явлено обвинувачення, що унеможливлює призначення справи до судового розгляду і передбачає повернення справи прокурору для усунення вказаних порушень вимог КПК України.
Обвинувачена ОСОБА_3 підтримала клопотання захисника ОСОБА_8 .
Потерпіла ОСОБА_5 та її представник адвокат ОСОБА_6 при вирішенні даного клопотання покладаються на розсуд суду.
Суд, з`ясувавши в учасників судового провадження їх думку щодо можливості призначення судового розгляду, не вдаючись до оцінки доказів, а лише дослідивши зміст обвинувального акта та доданого до нього реєстру матеріалів досудового розслідування, вирішуючи питання призначення цього кримінального провадження до судового розгляду, виходить із наступного.
Статтею 2 КПК України встановлено, що завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
Відповідно до п. 13 ч. 1 ст. 7 КПК України, зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких, зокрема, відноситься: забезпечення права на захист.
За приписами ст.8 КПК України кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Принципи верховенства права у кримінальному провадженні застосовуються з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.
Частиною 1 ст. 9 КПК України передбачено, що під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства.
У статті 20 КПК України, яка розкриває зміст забезпечення права на захист як загальної засади кримінального провадження, закріплено право підозрюваного, обвинуваченого, виправданого, засудженого на захист, яке полягає у наданні йому можливості надати усні або письмові пояснення з приводу підозри чи обвинувачення; право збирати і подавати докази; брати особисту участь у кримінальному провадженні; користуватись правовою допомогою захисника; реалізовувати інші процесуальні права, передбачені КПК.
Згідно з ч. 2 ст. 20 КПК України, слідчий прокурор, слідчий суддя, суд зобов`язані роз`яснити підозрюваному, обвинуваченому його права та забезпечити право на кваліфіковану правову допомогу з боку обраного ним або призначеного захисника.
За правилами ч. 2 ст. 46 КПК України, якщо підозрюваний, обвинувачений заперечує проти проведення процесуальної дії за відсутності захисника, проведення процесуальної дії відкладається або для її проведення залучається захисник у порядку, передбаченому статтею 53 цього Кодексу.
Згідно з ч. 1 ст. 220 КПК клопотання сторони захисту, потерпілого і його представника чи законного представника про виконання будь-яких процесуальних дій слідчий, прокурор зобов`язані розглянути в строк не більше трьох днів з моменту подання і задовольнити їх за наявності відповідних підстав.
Стаття 59 Конституції України гарантує кожному право на правову допомогу, яка у випадках, передбачених законом, надається безоплатно. Кожен вільний у виборі захисника своїх прав.
У світлі обставин кримінального провадження як гарантії, передбачені національним законодавством, так і гарантії справедливості, закріплені статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (Рим, 4 листопада 1950 р., ратифікована Україною 17 липня 1997 р.) вимагають, щоб підозрюваний, обвинувачений мав можливість скористатись допомогою захисника, починаючи з найпершого допиту. Обмеження права обвинуваченого на захист під час досудового розслідування, відповідно до національного законодавства, становить істотне порушення кримінально - процесуального закону, яке передбачає скасування вироку. Цей недолік не може бути виправлений ані юридичною допомогою, наданою обвинуваченому пізніше, ані змагальним характером подальшого провадження (рішення ЄСПЛ у справі " Салдуз проти Туреччини, п.58 ; рішення від 31.03.2009 року у справі "Плонка проти Польщі", п.39 40.; рішення "Лазаренко проти України" від 28.01.2011 року, п.57 та інші).
Згідно із ч. 1 ст. 290 КПК України, визнавши зібрані під час досудового розслідування докази достатніми для складання обвинувального акта прокурор або слідчий за його дорученням зобов`язаний повідомити підозрюваному, його захиснику, про завершення досудового розслідування та надання доступу до матеріалів досудового розслідування.
За приписами ст.293 КПК України одночасно з переданням обвинувального акта до суду прокурор зобов`язаний під розписку надати його копію та копію реєстру матеріалів досудового розслідування підозрюваному та його захиснику.
Зазначена вимога КПК України старшим слідчим СВ Шаргородського ВП Жмеринського ВП ГУНП у Вінницькій області ОСОБА_9 та прокурором Жмеринської місцевої прокуратури ОСОБА_4 не виконана. Обмежившись лише записом на розписці про те, що дослівно: "від отримання копії обвинувального акту та реєстру матеріалів досудового розслідування та підпису відмовилась" слідчий та прокурор допустили суттєве порушення вимог кримінального процесуального закону, яке потягнуло за собою порушення права на захист Оплаканської К.К. і невручення останній копії обвинувального акту та реєстру матеріалів досудового розслідування.
Судом також встановлено, що ОСОБА_3 12.09.2016 року була укладена угода з захисником ОСОБА_8 , яка 13.09.2016 року в прокуратурі ознайомилася з матеріалами провадження, в яких обвинувальний акт був відсутній, що підтверджується тим фактом, що копія вказаного процесуального документу та реєстр матеріалів досудового розслідування адвокату ОСОБА_8 та її підзахисній ОСОБА_3 не вручалися, адвокатом було заявлено ряд клопотань, в тому числі письмове клопотання, на яке до цього часу не прийнято процесуального документа про наслідки його вирішення.
Таким чином, з огляду на положення ст.ст.109, 291 КПК України, відповідно до яких у реєстрі матеріалів досудового розслідування, який є невід`ємним додатком до обвинувального акта при їх розгляді судом, повинні міститися відомості про залучення захисника та про відкриття йому матеріалів досудового розслідування, але з наданого до суду реєстру у цьому кримінальному провадженні, розписки підозрюваної і її захисника про отримання копії обвинувального акта та реєстру матеріалів досудового розслідування всупереч викладеним положенням закону і ст. 49 КПК України відсутні, протягом досудового розслідування процесуальної дії та рішення із залучення захисника ОСОБА_8 не приймалися, відкриття останній матеріалів досудового розслідування не здійснювалось, що у контексті чч.1, 12 ст.290, ст.ст.9, 87 КПК України, ще на стадії підготовчого засідання ставить під сумнів допустимість зібраних у кримінальному провадженні поза участю захисників доказів.
Зазначені обставини свідчать про те, що ОСОБА_3 фактично не було пред`явлено обвинувачення, що унеможливлює призначення справи до судового розгляду.
Пунктом 3 ч. 3 ст. 314 КПК України встановлено, що у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти рішення про повернення обвинувального акта, якщо він не відповідає вимогам цього Кодексу.
За таких обставин, суд вважає, що обвинувальний акт по обвинуваченню ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України, не відповідає вимогам КПК України і, оскільки суд в подальшому пов`язаний з інформацією, викладеною у цьому документі, необхідною як для призначення і проведення підготовчого судового засідання, так і подальшого судового розгляду, обвинувальний акт слід повернути прокурору для усунення наведених вище недоліків.
Керуючись ст.ст. 314, 369-372 КПК України, суд
Зобов`язати прокурора усунути виявлені недоліки протягом одного місяця з дня проголошення ухвали.
Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду Вінницької області через Шаргородський районний суд Вінницької області протягом семи днів з дня її оголошення.
Суддя: ОСОБА_1