Справа № 383/436/16-к
1-кп/405/142/16
УХВАЛА
20 травня 2016 року колегія суддів Ленінського районного суду міста Кіровограда в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
при секретарі ОСОБА_4 ,
розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду міста Кіровограда кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 19.12.2012 року за № 0000099 відносно
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , кореянки, уродженки с. Пинзаряни Фалештського району Республіки Молдова, громадянки України, яка має неповну середню освіту, яка до арешту офіційно не працювала, не має утриманців, зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимої,
у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 149 КК України, у відношенні якої під час досудового розслідування обрано запобіжний захід тримання під вартою,
за участю:
прокурора ОСОБА_6 ,
потерпілої ОСОБА_7 ,
законного представника
потерпілої ОСОБА_8 ,
захисника ОСОБА_9 ,
обвинуваченої ОСОБА_5 ,
встановила:
18.05.2016 року у провадження Ленінського районного суду міста Кіровограда на підставі ухвали апеляційного суду Кіровоградської області від 18.05.2016 року щодо визначення підсудності кримінального провадження надійшов направлений прокурором прокуратури Кіровоградської області обвинувальний акт у кримінальному провадженні внесений до Єдиного реєстру досудових розслідувань 19.12.2012 року за №0000099 відносно ОСОБА_5 , обвинуваченої за ч. 2 ст. 149 КК України.
Ухвалою судді від 18.05.2016 року вказане кримінальне провадження призначене до підготовчого судового засідання на 20.05.2016 року.
Прокурор у підготовчому судовому засіданні просив постановити ухвалу про призначення судового розгляду на підставі обвинувального акту, вважаючи, що під час досудового розслідування були дотримані всі вимоги КПК України, та обвинувальний акт відповідає вимогам ст. 291 КПК України, підстав для закриття провадження чи повернення обвинувального акту не вбачає. Крім того прокурор вважав за необхідне здійснювати провадження у закритому судовому засіданні для запобігання розголошенню відомостей про особисте життя потерпілої та обставин, які принижують її гідність, посилаючись на п.3 ч.2 ст.27 КПК України.
Потерпіла, захисник обвинуваченої та обвинувачена не заперечували проти призначення кримінального провадження до судового розгляду, та здійснення кримінального провадження у закритому судовому засіданні.
Колегія суддів, заслухавши думку учасників підготовчого судового розгляду, приходить до наступних висновків.
Дане кримінальне провадження підсудне Ленінському районному суду міста Кіровограда відповідно до ст. ст. 32, 33 КПК України.
Підстави для закриття кримінального провадження, передбачених п.п. 4-8 ч. 1 або ч. 2 ст. 284 КПК України, або зупинення провадження, відсутні.
Обвинувальний акт складено у відповідності до вимог ст. 291 КПК України, при його затвердженні прокурором дотримано вимоги процесуального закону, відтак підстав для його повернення прокурору нема.
З вказаних мотивів колегія суддів приходить до висновку про необхідність призначення судового розгляду на підставі обвинувального акту у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 19.12.2012 року за № 0000099 відносно ОСОБА_5 обвинуваченої за ч. 2 ст. 149 КК України.
Зазначене судове засідання у продовж усього судового провадження з урахуванням принципу гласності та відкритості судового провадження слід проводити закрито, для запобігання розголошенню відомостей про особисте життя потерпілої та обставин, які принижують її гідність ( п.3 ч. 2 ст. 27 КПК).
Відповідно до ч. 3 ст. 315 КПК України під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого. При розгляді таких клопотань суд додержується правил, передбачених розділом ІІ цього Кодексу.
Прокурором до суду подано клопотання щодо продовження у відношенні обвинуваченої запобіжного заходу у виді тримання під вартою на 60 днів, посилаючись на те, що обвинувачена знаходячись на волі зможе впливати на потерпілу та свідків, крім того є ризики переховування обвинуваченої від суду, вчинення інших дій з метою перешкоджання всебічному, повному і неупередженому встановленню істини у кримінальному провадженні. Кримінальне правопорушення згідно обвинувального акту вчинено із застосуванням насильства, що свідчить про те, що запобігання ризикам не можливе шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів, а ніж тримання під вартою, оскільки, перебуваючи під домашнім арештом, особистому зобов`язанню, остання не буде обмежена в своїх діях, а тому не можливо буде запобігти ризикам зазначеним вище, а крім того остання зможе з метою уникнення відповідальності повторно вчинити спроби на ухилення від органу досудового слідства та суду.
Потерпіла, та законний представник потерпілої не заперечували проти продовження обвинуваченій запобіжного заходу у виді тримання під вартою.
Захисник та обвинувачена просили відмовити у задоволенні клопотання прокурора, вказуючи на доцільність зміни запобіжного заходу на домашній арешт.
З матеріалів клопотання вбачається, що ОСОБА_5 про факт розшуку її міліцією дізналася зі слів своєї доньки, яку допитували у 2007 році та двоюрідної сестри, із якою остання спілкувалася телефоном та повідомила, що приїде коли зможе, про те з 2011 року до Кіровоградської області не приїздила, а коли у 2011 році з її слів перебувала за місцем реєстрації та проживання батьків до міліції для з`ясування причин розшуку не з`являлася.
Доводи захисту щодо тривалості досудового розслідування, майже 10 років та надання на стадії досудового розслідування свідками показань, а деяких свідків допитано двічі є безпідставними та спростовуються матеріалами клопотання, оскільки з часу оголошення підозрюваної ОСОБА_5 в розшук, досудове розслідування по даному кримінальному провадженню (справі) було зупинено, свідки та потерпіла в суді під час розгляду кримінального провадження по суті не допитані, з частиною свідків підозрювана знайома, а саме кримінальне правопорушення згідно обвинувального акту вчинено із погрозою застосуванням насильства.
Крім того, ОСОБА_5 , обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 149 КК України, який є особливо тяжким злочином та який вчинено із погрозою застосуванням насильства, за який передбачена відповідальність у виді позбавлення волі понад 10 років, тривалий час переховувалася від органів досудового розслідування у зв`язку з чим була оголошена у міжнародний розшук та 23.10.2015 року була затримана на ст. Суземка співробітниками прикордонної служби ПУ УФСБ Росії по Брянській області, знята з потягу №61 повідомленням «Москва-Миколаїв», та видана (екстрагована) в Україну Російською Федерацію для кримінального переслідування за вчинене кримінальне правопорушення, не має постійного джерела доходу та міцних соціальних зв`язків, оскільки вона з 2006 року проживала в Російській Федерації, що також підтверджує наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.
Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що залишається достатньо підстав вважати, що ОСОБА_5 , опинившись на волі, зможе перешкодити встановленню істини у справі під час судового провадження і на це вказують такі обставини, відповідно до ч. 1 ст. 178 КПК України: характер протиправних дій, в яких обвинувачується ОСОБА_5 , її вік, стан здоров`я та репутація, відсутність даних про ступень довіри до обвинуваченої з боку громадськості, відсутність у обвинуваченої стабільного джерела доходу, те, що вона не заміжня та не має утриманців тощо. Також, враховуючи викладене, є достатньо підстав вважати, що ОСОБА_5 зможе вплинути на потерпілу та свідків, які ще не допитувались під час судового розгляду. Тривале переховування обвинуваченої від органів досудового розслідування, відсутність будь-яких достовірних даних щодо фактичного місця проживання обвинуваченої, тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_5 в разі визнання її винуватою у вчиненні злочину, в якому її обвинувачують, - дванадцяти років позбавлення волі, відсутність постійного джерела доходу можуть бути підставами для переховування від суду (ризик переховування).
Разом з тим, ст. 17 Закону України від 23 лютого 2006 року «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.
Пункт 1 статті 5 Європейської конвенції з прав людини визначає, що кожен має право на свободу та особисту недоторканість. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом.
Колегія суддів також враховує практику Європейського суду з прав людини, сформульовану в рішенні «Лабіта проти Італії» від 6.04.2000 р., що тримання під вартою є виправданим у певному випадку, лише якщо конкретні ознаки розкривають наявність публічного інтересу, що переважає, попри презумпцію невинуватості, над повагою до особистої свободи. Національні судові органи повинні розглядати всі обставини, що дають підстави ствердити наявність публічного інтересу, який би виправдав виняток із загальної норми про повагу до свободи людини.
На думку колегії суддів, такими ознаками є тяжкість та підвищена суспільна небезпечність інкримінованого обвинуваченій злочину за попередньою змовою групою осіб, з погрозою застосування насильства.
Крім того, колегія суддів враховує, що відповідно до правової позиції викладеної у п. 80 рішення Європейського суду з прав людини від 10 лютого 2011 року у справі «Марченко проти України» при розгляді клопотання про обрання, зміну або продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою, має бути розглянута можливість застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів.
Водночас, розглядаючи можливість альтернативних запобіжних заходів, колегія суддів з урахуванням вищенаведених ознак вважає їх такими, що не здатні забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченої.
Сукупність обставин, в яких обвинувачується ОСОБА_5 , та її особистість істотно підвищують ступень і характер суспільної небезпеки діянь, тому відносно неї не може бути застосовано більш м`який запобіжний захід, ніж тримання під вартою.
За сукупності таких обставин, колегія суддів вважає за необхідне продовжити раніше обраний щодо обвинуваченій ОСОБА_5 запобіжний захід у виді тримання під вартою на 60 днів.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.27, 177,178, 183, 314-316, 369 КПК України, колегія суддів, -
постановила:
Призначити до судового розгляду кримінальне провадження відносно ОСОБА_5 обвинуваченого за ч. 2 ст. 149 КК України у закритому судовому засіданні впродовж всього судового провадження в колегіальному складі суду в приміщенні Ленінського районного суду міста Кіровограда на 27.05.2016 року на «11» годин «00» хвилин.
Задовольнити клопотання прокурора щодо продовження у відношенні обвинуваченої ОСОБА_5 запобіжного заходу у виді тримання під вартою.
Запобіжний захід щодо обвинуваченої ОСОБА_5 у виді тримання під вартою продовжити на 60 (шістдесят) днів, тобто до «13» годин «50» хвилин 19.07.2016 року.
В судове засідання на визначені час та дату викликати прокурора, потерпілу, законного представника потерпілої, захисника та обвинувачену.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя ОСОБА_1

Судді ОСОБА_2

ОСОБА_3 ,