АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/793/632/16 Справа № 711/3767/16-к Категорія: ст.81 КК України; ст.ст. 537, 539КПК УкраїниГоловуючий у І інстанції ОСОБА_1 Доповідач в апеляційній інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
02 липня 2016 року Колегія суддів судової палати в кримінальних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючого суддів при секретарі ОСОБА_2 ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ОСОБА_5
з участю прокурораОСОБА_6

засудженого ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 на ухвалу Придніпровського районного суду м. Черкаси від 06 травня 2016 року, якою відмовлено у задоволенні клопотання ОСОБА_7 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, який відбуває покарання в Черкаській виправній колонії №62, -

в с т а н о в и л а :
Вироком апеляційного суду Київської області від 23.06.2009 року ОСОБА_7 засуджено за п.п.1, 4, 9, 12 ч.2 ст.115 ч.5 ст.27 п.п.9, 12, 13 ч.2 ст.115, ст.70 КК України до 12 років позбавлення волі, який залишено без змін ухвалою Верховного суду України від 26.11.2009 року.

15 квітня 2016 року засуджений ОСОБА_7 1990 року народження звернувся до Придніпровського районного суду м. Черкаси з клопотанням про умовно дострокове звільнення від відбування покарання.

Ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 06 травня 2016 року відмовлено у задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_7 про умовно-дострокове звільнення з тих підстав, що доводи клопотання не дають правових підстав для звільнення від відбування покарання.

Не погоджуючись з ухвалою суду першої інстанції засуджений ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу в якій просить винести рішення про звільнення його від відбування покарання умовно-достроково. Вимоги апеляційної скарги ОСОБА_7 мотивує тим, що судом першої інстанції не взято уваги, те що в нього хвора мати, яка потребує догляду, те що він став на шлях виправлення та своєю сумлінною працею доводить виправлення та перевиховання, а також погашення всі догани, за останні два роки він сумлінно виконує покладенні на нього обов`язки, працевлаштований на виробництві та він своєю сумлінною працею та доброю поведінкою довів те, що він став на шлях виправлення.

Заслухавши доповідь судді, пояснення засудженого ОСОБА_7 , який підтримав подану апеляційну скаргу та просив її задовольнити, думку прокурора який просив відмовити в задоволенні вимог апеляційної скарги, оскільки вважає їх необґрунтованими та безпідставними, вивчивши матеріали клопотання і перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга засудженого ОСОБА_7 не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Так, відповідно до ст.81 КК України, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення. При цьому, під сумлінною поведінкою необхідно розуміти не тільки пасивну форму поведінки засудженого, яка полягає у стримуванні від порушень режиму покарання, порушення правил внутрішнього розпорядку, а й активна його участь у суспільному житті і сумлінне виконання громадських доручень у процесі відбування покарання, позитивна поведінка у побуті, прагнення своєю діяльністю спокутувати вину за вчинений злочин та постійну свідому участь у суспільно корисній праці, відсутність трудових порушень, прогулів, відмов від роботи та інше.

Таким чином висновок суду про виправлення засудженого повинен бути заснований на всебічному врахуванні даних про його поведінку і ставлення до праці за весь період перебування у виправній установі, а не за час, який безпосередньо передує розгляду подання про умовно-дострокове звільнення.

Враховуючи наведені вище вимоги закону, висновок суду про те, що засуджений ОСОБА_7 під час відбування покарання не довів своєю поведінкою та своїм ставленням до праці, що він став на шлях виправлення і заслуговує умовно-дострокового звільнення є обґрунтованим та не викликає сумнівів в колегії суддів.

Як вбачається з матеріалів клопотання, ОСОБА_7 відбуваючи покарання в Черкаській ВК № 62 з допускав порушення режиму відбування покарання за що мав 16 стягнень, які на даний час погашенні, не був працевлаштований, хоча згідно медичної на виробництві установи не працевлаштований через відсутність бажання працювати, неодноразово припускався нетактовної поведінки до представників адміністрації установи, що свідчить про те, що засуджений на протязі всього періоду відбування покарання не довів своє виправлення, яке б давало підстави для задоволення вказаного подання, при цьому слід зауважити, що наявність лише одного заохочення, та те що в нього хвора мати, яка потребує його турботи не є безумовними підставами для застосування умовно-дострокового звільнення від відбування покарання.

Так вищевказані обставини, в сукупності свідчать, що засуджений сумлінною поведінкою не довів своє виправлення, колегія суддів, вважає вимоги апеляційної скарги засудженого безпідставними, а рішення суду першої інстанції таким, що слід залишити без змін.

Керуючись ст. 405, 407, 419, КПК України, ст. 81 КК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :
Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 залишити без задоволення, а ухвалу Придніпровського районного суду м. Черкаси від 06 травня 2016 року, якою відмовлено в задоволенні клопотання ОСОБА_7 про умовно дострокове звільнення від покарання засудженого ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_1 залишити без змін.

Головуючий :

Судді :