У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних

і кримінальних справ у складі:

головуючого-суддіОСОБА_1 ,
суддівОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю секретаря та прокурораОСОБА_4 ОСОБА_5
розглянула в судовому засіданні в м. Києві 18 травня 2016 року матеріали кримінального провадження за касаційною скаргою засудженого ОСОБА_6 на вирок Золочівського районного суду Львівської області від 5 червня 2015 року та ухвалу Апеляційного суду Львівської області від 27 жовтня 2015 року.
Зазначеним вироком
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, раніше не судимого, -

визнано винуватим та засуджено за ч. 1 ст. 296 КК України до штрафу в розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10200 грн.
Стягнуто з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_7 на відшкодування моральної шкоди 4000 грн.
Ухвалою Апеляційного суду Львівської області від 27 жовтня 2015 року вирок щодо ОСОБА_6 залишено без зміни.
Згідно з вироком, ОСОБА_6 визнано винуватим та засуджено за те, що 17 червня 2014 року, приблизно о 18 год., перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння та знаходячись на території біля магазину «Ясени» по вул. Львівській, 47-А в м. Золочів Львівської області, діючи з хуліганських мотивів, він пристав до ОСОБА_7 , почав шарпатись з ним, виловлюючись непристойними словами, та наніс йому удар головою в голову.
Коли ОСОБА_7 , уникаючи конфлікту, забіг всередину магазину, ОСОБА_6 пішов слідом за ним і в магазині почав бити ОСОБА_7 . Чоловіки, які в той час були біля магазину, розборонили їх і відтягли Почапського від Кіся.
ОСОБА_7 , з метою викликати працівників міліції, зайшов до магазину «Акація», що знаходиться поряд з магазином «Ясени», але телефон в цьому магазині не працював. Коли ОСОБА_7 повернувся до свого магазину, ОСОБА_6 зайшов за прилавок і продовжив побиття ОСОБА_7 , заподіявши йому легкі тілесні ушкодження.
У касаційній скарзі засуджений ОСОБА_6 просить судові рішення щодо нього скасувати, а кримінальне провадження закрити на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 та ст. 417 КПК України, посилаючись на порушення кримінального процесуального закону. При цьому зазначає, що висновок суду першої інстанції базується на припущеннях, оскільки конфлікт між ним та ОСОБА_7 виник виключно з особистих неприязних стосунків, про що свідчать його та свідка ОСОБА_8 показання, а тому суд безпідставно надав віри показанням потерпілого ОСОБА_7 , який за наслідками цього ж конфлікту обвинувачується в умисному заподіянні йому тяжких тілесних ушкоджень за ч. 1 ст. 121 КК України. Крім того засуджений вважає, що апеляційний суд, всупереч вимог ст. 404 КПК України, належним чином повторно не дослідив досліджені місцевим судом докази та безпідставно відмовив в задоволенні його апеляції.
Заслухавши доповідача, думку прокурора про залишення касаційної скарги без задоволення, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи касаційної скарги, колегія суддів вважає, що касаційна скарга засудженого задоволенню не підлягає з таких підстав.

Перевіркою матеріалів кримінального провадження встановлено, що висновки суду першої інстанції про винуватість засудженого ОСОБА_6 у вчиненні хуліганства, тобто в грубому порушенні громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалося особливою зухвалістю, вчиненому за обставин, встановлених судом і викладених у вироку, обґрунтовані доказами, які є в матеріалах кримінального провадження, були досліджені у судовому засіданні та отримали об`єктивну оцінку.

При цьому колегія суддів зазначає, що відповідно до вимог ст. 438 КПК України, до компетенції касаційного суду не відноситься перевірка обставин, визначення яких дано у ст. 411 КПК України щодо невідповідності висновків суду, викладених у вироку, фактичним обставинам кримінального провадження, які фактично оскаржуються засудженим у касаційній скарзі. У зв`язку з наведеним, доводи касаційної скарги в цій частині в касаційному порядку перегляду не підлягають, а крім того суперечать матеріалам кримінального провадження та висновкам суду, зокрема показанням потерпілого ОСОБА_7 , свідків ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та ОСОБА_13 , даним протоколів огляду місця події та слідчого експерименту за участю ОСОБА_7 , висновку судово-медичної експертизи №. 183/2014 від 12.08.2014 року про характер та локалізацію заподіяних ОСОБА_7 легких тілесних ушкоджень, яким суд дав належну оцінку у вироку.

Також колегія суддів виходить з того, що відповідно до вимог ст. 94 КПК України, оцінка доказів є виключною компетенцією суду, який постановив вирок. Як вбачається з матеріалів провадження, судом першої інстанції вимоги зазначеного закону повністю дотримані. Апеляційним судом також ретельно перевірені доводи засудженого ОСОБА_6 про обставини вчиненого ним кримінального правопорушення і на їх спростування в ухвалі наведені докладні мотиви та висновки, що грунтуються на матеріалах провадження.

З урахуванням зібраних та досліджених у судовому засіданні доказів, які в своїй сукупності отримали об`єктивну оцінку в вироку, колегія суддів вважає, що злочинні дії засудженого ОСОБА_6 судом першої інстанції вірно кваліфіковані за ч. 1 ст. 296 КК України, тобто закон України про кримінальну відповідальність до засудженого застосовано правильно, бо діючи з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалося особливою зухвалістю, він заподіяв потерпілому ОСОБА_7 легкі тілесні ушкодження та зірвав роботу магазина, в якому працював потерпілий. Згідно матеріалів кримінального провадження, хуліганські дії почалися з приходом ОСОБА_6 , який перебував у стані алкогольного сп`яніння, до магазину, носили умисний та настійливий характер щодо приставання та переслідування потерпілого, незважаючи на намагання останнього уникнути контактів з ним шляхом переходу з території магазину до приміщення свого, а потім сусіднього магазину з метою виклику міліції, намагання свідка ОСОБА_8 та інших зупинити його, тобто засудженого хуліганські дії.

Що ж стосується доводів касаційної скарги про порушення апеляційним судом вимог ст. 404 КПК України, то колегія суддів також вважає їх безпідставними, оскільки засуджений у судове засідання апеляційного суду не з`явився, хоча був належним чином повідомлений про місце та час розгляду апеляції, і обгрунтованого клопотання про повторне дослідження обставин, встановлених під час кримінального провадження судом першої інстанції, не заявляв. З огляду на зазначене колегія суддів приходить до висновку, що апеляцію засудженого розглянуто з дотриманням вимог вказаного кримінального процесуального закону. Крім того, апеляційний суд обґрунтовано зазначив, що факт притягнення ОСОБА_7 до кримінальної відповідальності за ч. 1 ст. 121 КК України не спростовує винуватість ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованого йому хуліганства. Тому колегія суддів вважає, що ухвала апеляційного суду відповідає вимогам ст. 419 КПК України.

Оскільки закон України про кримінальну відповідальність судом першої інстанції застосовано правильно, істотних порушень вимог кримінального процесуального закону у провадженні не допущено, тому законних підстав для скасування судових рішень та закриття кримінального провадження за доводами касаційної скарги засудженого, у колегії суддів немає.

На підставі наведеного, керуючись статтями 434, 436 КПК України, колегія суддів
У Х В А Л И Л А :

Вирок Золочівського районного суду Львівської області від 5 червня 2015 року та ухвалу Апеляційного суду Львівської області від 27 жовтня 2015 року щодо ОСОБА_6 залишити без зміни, а його касаційну скаргу - без задоволення.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.
С У Д Д І :

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3