Справа № 521/7631/16-к
Номер провадження:1-кп/521/545/16
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 липня 2016 року м. Одеса
Малиновський районний суд м. Одеси у складі:
головуючий суддя - ОСОБА_1

секретар - ОСОБА_2

прокурор - ОСОБА_3

в присутності обвинуваченого - ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Одесі кримінальне провадження за обвинуваченням:

ОСОБА_4 ; ІНФОРМАЦІЯ_1 ; уродженця м. Знам`янка Кіровоградської області; офіційно не працевлаштованого; не одруженого; що мешкає за адресою: АДРЕСА_1 ; раніше судимого: вироком Малиновського районного суду м. Одеси від 15 січня 2016 року за вчинення злочину, передбаченого ч.2 ст. 15 ч.2 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі з іспитовим терміном на 2 роки

у скоєнні злочинів, передбачених ч.3 ст. 186 та ч.2 ст. 15 ч.2 ст. 185 КК України, -

В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_4 , будучи раніше судимим за скоєння злочину, передбаченого ч.2 ст. 15 ч.2 ст. 185 КК України, 25.02.2016 року, приблизно о 18 годин за попередньою змовою з особою, матеріали у відношенні якої виділені в окреме провадження діючи повторно, з прямим умислом направленим на заволодіння чужим майном, знаходячись у приміщені магазину «Фоззі» за адресою: м. Одеса, вул. Середня, 83-а намагався таємно викрасти майно ОФ ТОВ «Єкспансія» на загальну суму 887 гривень 90 копійок. Виконавши всі дії, які вважав необхідними для заволодіння майном, ОСОБА_4 не зміг довести умисел до кінця з причин, які не залежали від його волі, так як був затриманий працівниками магазину.

Крім того, ОСОБА_4 , 21.03.2016 року, в період часу з 16 годин 20 хвилин по 16 годин 32 хвилини, діючи з прямим умислом направленим на відкрите заволодіння чужим майном, знаходячись в магазині «Таврія В» за адресою: м. Одеса, вул. м. Бабаджаняна, 23 відкрито викрав майно ТОВ «Таврія В» на загальну суму 729 гривень 23 копійки.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою провину визнав повністю та від дачі пояснень відмовився. У скоєному каявся.

З урахуванням думки учасників судового розгляду судом визнано недоцільним дослідження тих обставин, які ніким не оспорюються і обмежено дослідження доказів дослідженням документів, які необхідні для вирішення питань, передбачених ст. 374 КПК України (матеріали, що характеризують особу обвинуваченого, стосуються речових доказів та затримання обвинуваченого). При цьому, судом з`ясовано правильність розуміння сторонами обставин щодо недоцільності дослідження доказів, добровільність їх позиції, та роз`яснено вимоги ч. 3 ст. 349 КПК України, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Суд з`ясував обставини та перевіряв їх шляхом досліджування документів, наданих сторонами, відповідно до яких:

- речові докази передані на зберігання представнику потерпілої особи (розписка від 25.02.2016 року, );

- обвинувачений раніше судимий (копія вироку від 15.01.2016 року та вимога від 08.09.2015 року); не перебуває на обліку в КУ «ООМЦПЗ» (довідка від 26.04.2016 року та 28.04.2016 року),

- обвинувачений був затриманий 21 березня 2016 року (протокол затримання від 21.03.2016 року) та йому обрано запобіжний заход у вигляді тримання під вартою (ухвала слідчого судді від 24 березня 2016 року);

Суд кваліфікує дії обвинуваченого за ч.2 ст. 15 та ч.2 ст. 185 КК України - закінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинений повторно.

Органом досудового розслідування дії ОСОБА_4 було кваліфіковано, в тому числі, за ч.3 ст. 186 КК України, за кваліфікуючими ознаками грабіж, поєднаний з проникненням в інше приміщення, проте в формуванні обвинувачення зазначено, що умисел у ОСОБА_4 на викрадення майна виник, коли останній 21.03.2016 року знаходився в іншому приміщені (приміщені магазину), яке є місцем загального користування, в період часу з 16 годин 20 хвилин по 16 годин 32 хвилини та вказані обставини сторони не заперечували.

Обов`язковою складовою складу злочину, передбаченого ч.3 ст. 186 КК України є значна шкода, яка завдана потерпілій особі (вказана кваліфікуюча ознака не зазначена в обвинувальному акті, та не встановлена в ходу судового розгляду справи) та/або суб`єктивна сторона злочину проникнення повинно вчинятися обов`язково з метою заволодіння майном. Вказані висновки суду, в тому числі базуються на п. 22 Постанови ВС України № 10 від 6.11.2009 року.

Відповідно до ч.3 ст. 337 КПК України з метою ухвалення справедливого судового рішення та захисту прав людини і її основоположних свобод суд змінює правову кваліфікацію кримінального правопорушення, так як такі дії покращує становище особи, стосовно якої здійснюється кримінальне провадження. При цьому КПК України не містить заборони на зміну правової кваліфікації при розгляді провадження в порядку ч.3 ст. 349 КПК України, так як в даному випадку суд не встановлював ніяких нових обставин злочину.
За таких обставин, суд вважає, що дії обвинуваченого ОСОБА_4 потрібно кваліфікувати за ч.2 ст. 186 КК України відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинене повторно.

Відповідно до ст. 66 КК України, суд визнає обставиною, яка пом`якшують покарання щире каяття.

Відповідно до ст. 67 КК України, суд визнає обставиною, яка обтяжує покарання рецидив злочину.

При визначені виду та міри покарання, суд враховує ступінь тяжкості та суспільної небезпечності вчинених злочинів згідно ст. 12 КК України відносяться до категорії злочинів середньої тяжкості та тяжких злочинів; особу винного, а саме те, що він раніше судимий та скоїв злочини під час іспитового строку за іншим вироком; його вік - 32 роки та соціальне положення не працює та не одружений; характер, мотиви та обставини вчиненого злочину, які встановлені в ході судового розгляду справи та викладені вище, а також наявність обставини що пом`якшує покарання та обтяжує покарання та вважає необхідним призначити ОСОБА_4 покарання в межах санкції ч.2 ст. 15, ч.2 ст. 185 та ч.2 ст. 186 КК України з урахуванням ст. 68 КК України у вигляді позбавлення волі, що виправлення ОСОБА_4 не можливо без відбування покарання та не знаходить підстав для застосування вимог ст. 69 КК України.

Відповідно до ст. 100 КПК України суд вважає за необхідне об`єкти злочину за провадженням вважати повернутим законному власнику.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 337, 367, 368, 370, 371, 373, 374, 376 КПК України, суд -

УХВАЛИВ:
ОСОБА_4 визнати винним у скоєнні злочинів, передбачених ч.2 ст. 15 ч.2 ст. 185 та ч.2 ст. 186 КК України та призначити йому покарання:

- за ч.2 ст. 15 ч.2 ст. 185 КК України один рік позбавлення волі;

- за ч.2 ст. 186 КК України чотири роки позбавлення волі.

На підставі ст. 70 КК України визначити покарання ОСОБА_4 за сукупністю злочинів, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим чотири роки позбавлення волі.

На підставі ст. 71 КК України визначити остаточне покарання ОСОБА_4 за сукупністю вироків, шляхом часткового приєднання невідбутої частини покарання за вироком Приморського районного суду м. Одеси від 15 січня 2016 року за вчинення злочину, передбаченого ч.2 ст. 15 ч.2 ст. 185КК України чотири роки та шість місяців позбавлення волі.

Початок строку відбування покарання рахувати з дня оголошення вироку.

Об`єкти злочину вважати повернутими законному володільцю.

Зарахувати в порядку ч.5 ст. 72 КК України у строк покарання ОСОБА_4 строк, протягом якого він був тимчасово залишений в місцях попереднього ув`язнення в межах кримінального провадження, в період з 21 березня 2016 року по 12 липня 2016 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Вирок суду першої інстанції, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на вирок суду, може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а особою яка перебуває під вартою з дня отримання копії судового рішення.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому, прокурору та не пізніше наступного дня надсилається представникам потерпілих осіб, які не були присутні в судовому засіданні.

Суддя: ОСОБА_1