АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА

Справа №11сс/796/737/2016 Слідчий суддя у першої інстанції ОСОБА_1
Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 березня2016 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду м. Києва у складі:

- головуючого судді ОСОБА_2
- суддів ОСОБА_3
ОСОБА_4
- при секретарях ОСОБА_5
ОСОБА_6
- за участю прокурора ОСОБА_7
- особи, яка подала скаргу ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві апеляційну скаргу представника потерпілої ОСОБА_9 адвоката ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 05 лютого 2016 року, -

В С Т А Н О В И Л А:

Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 05 лютого 2016 року скаргу представника потерпілої ОСОБА_9 адвоката ОСОБА_8 на бездіяльність прокурора та слідчого щодо неповернення тимчасово вилученого майна, повернуто особі, яка її подала.

Не погоджуючись із постановленим слідчим суддею рішенням, адвокат ОСОБА_8 подав до Апеляційного суду м. Києва апеляційну скаргу, в якій апелянт, посилаючись на його незаконність та необґрунтованість, просить ухвалу слідчого судді скасувати, матеріали скарги повернути до Шевченківського районного суду м. Києва для належного вирішення питання про повернення потерпілій належного їй майна.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги, представник потерпілої вказує на те, що слідчий суддя дійшов помилкового та передчасного висновку щодо пропуску ним строку на оскарження бездіяльності прокурора та слідчого, оскільки вважає, що строк на оскарження бездіяльності прокуратури та слідчого, яка полягає у неповерненні тимчасово вилученого майна, слід рахувати з 22 січня 2016 року, коли захисник отримав відповідь від слідчих органів про відмову у задоволенні його клопотання про повернення потерпілій транспортних засобів, а тому його звернення до слідчого судді із скаргою 01 лютого 2016 року поштою було здійснено у передбачений законом 10-денний строк.

Заслухавши доповідь судді, доводи прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, при цьому надавши відповідні процесуальні документи, у тому числі про вилучення у жовтні 2012 року в межах кримінальної справи, порушеної за ст. 190 КК України транспортних засобів автомобіля «ДАФ» та напівпричепа, які відповідно до постанови слідчих органів від 13 жовтня 2012 року визнані речовими доказами та приєднані до справи; пояснення адвоката ОСОБА_8 , який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити; дослідивши матеріали судової справи та представлені матеріали кримінального провадження; провівши судові дебати та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вона не підлягає задоволенню з таких підстав.

Постановляючи ухвалу про повернення скарги представника потерпілої ОСОБА_9 адвоката ОСОБА_8 на бездіяльність прокурора та слідчого щодо неповернення тимчасово вилученого майна, слідчий суддя виходив з того, що майно, яке потерпіла вважає своєю власністю, було вилучено слідчим у жовтні 2012 року, одне із клопотань представника потерпілої з цього приводу розглянуто слідчим 17 квітня 2015 року, а відтак звернення представника потерпілої адвоката ОСОБА_8 зі скаргою до слідчого судді на бездіяльність слідчого та прокурора 01 лютого 2016 року було здійснено після закінчення 10-денного строку, передбаченого ст.304 КПК України, при цьому без порушення питання про поновлення цього строку, що і стало підставою для повернення скарги.

З таким висновком слідчого судді погоджується і колегія суддів.

Як убачається із досліджених матеріалів судової справи та матеріалів, представлених прокурором, 23 серпня 2012 року за заявою ОСОБА_10 відносно ОСОБА_11 була порушена кримінальна справа за ознаками злочину, передбаченого ч. 3 ст. 190 КК України. Предметом злочину був визначений автомобіль «DAF», держномер НОМЕР_1 , з причепом, держномер НОМЕР_2 .

В межах цього кримінального провадження, за орієнтуванням слідчих органів, зазначені транспортні засоби були виявлені та вилучені 06 жовтня 2012 року, після чого постановою від 13 жовтня 2012 року визнані речовими доказами та приєднані до справи. При цьому вилучення автомобіля з причепом було здійснено у ОСОБА_12 , а тому саме з цього часу ОСОБА_9 , як власник, достовірно знала про вилучення у неї транспортних засобів.

Крім того, відповідно до представлених документів, досудове розслідування у цій справі триває і на даний час. Більш того на даний час в межах вказаного кримінального провадження ОСОБА_9 також визнана потерпілою, а клопотання її представника адвоката ОСОБА_8 про повернення раніше вилучених транспортних засобів постановою слідчого від 14 квітня 2015 року залучено без задоволення, оскільки, як зазначено у постанові, є речовим доказом у справі.

За таких обставин, колегія суддів, визнаючи обґрунтованим висновок слідчого судді, також вважає, що з огляду на предмет оскарження, а саме бездіяльність слідчого та прокурора, яка полягає у неповерненні тимчасово вилученого майна, а також, враховуючи, що така бездіяльність, на думку скаржника, розпочалася саме з моменту вилучення транспортного засобу, тобто у жовтні 2012 року, представник потерпілої ОСОБА_9 адвокат ОСОБА_8 мав можливість оскаржити таку бездіяльність без порушення питання про поновлення строку на звернення до слідчого судді лише до листопада 2012 року (після набрання чинності КПК 2012 року).

Доводи скаржника про те, що він своєчасно звернувся із скаргою до слідчого судді, рахуючи строк такого звернення з моменту отримання відповіді на заявлене клопотання, є безпідставними, оскільки такий строк має рахуватись з моменту початку бездіяльності слідчих органів.

Більш того, згідно із постановами слідчого від 17 квітня 2015 року та прокурора від 30 грудня 2015 року, автомобіль «DAF» та причеп, як предмети злочинних дій, на які претендують як потерпілий ОСОБА_10 , так і потерпіла ОСОБА_9 , були вилучені слідчими органами та визнані у справі речовими доказами відповідно до положень КПК України 1960 року.

Згідно з ч. 1 ст. 304 КПК України скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора, передбачені частиною першою статті 303 цього Кодексу, можуть бути подані особою протягом десяти днів з моменту прийняття рішення, вчинення дії або бездіяльності.

А тому, колегія суддів визнає правильним висновок слідчого судді про те, що ОСОБА_8 , оскаржуючи бездіяльність прокурора та слідчого щодо неповернення тимчасово вилученого майна, згідно із вимогами ст. 304 КПК України, повинен був звернутись до суду з відповідною скаргою протягом 10 днів, і цей строк слід було рахувати з наступного дня після вилучення транспортних засобів.

Оскільки скаргу на бездіяльність слідчих органів щодо неповернення майна ОСОБА_8 подав 01 лютого 2016 року та не порушував клопотання про поновлення йому строку на подачу скарги, слідчий суддя обґрунтовано повернув цю скаргу особі, яка її подала.

Доводи представника потерпілого про те, що він спочатку звертався з відповідними клопотаннями та скаргами до слідчого, і лише після отримання відповідей подав до суду скаргу на бездіяльність цих органів, будь-яким чином не впливають на відрахування строків на звернення згідно із положеннями КПК України та є безпідставними, у тому числі і з огляду на те, що ОСОБА_8 протягом 2015 року неодноразово оскаржував до слідчого судді іншу бездіяльність відповідних посадових осіб, проте не порушував питання щодо повернення вилученого майна, а відтак достовірно знав вимоги ст. 304 КПК України.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що ОСОБА_8 дійсно був порушений передбачений ст. 304 КПК України строк для звернення до суду, а оскільки він не ставив питання про поновлення цього строку, то ухвала слідчого судді є законною та обґрунтованою, і підстав для задоволення апеляційної скарги ОСОБА_8 не вбачається.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 , який є представником потерпілої ОСОБА_9 - залишити без задоволення.
Ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 05 лютого 2016 року, якою була повернута скарга представника потерпілої ОСОБА_9 захисника ОСОБА_8 на бездіяльність слідчого та прокурора, яка полягала у неповерненні тимчасово вилученого майна, - повернуто особі, які її подала залишити без змін.
Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню у касаційному порядку не підлягає.

Головуючий ОСОБА_2

Судді ОСОБА_3

ОСОБА_4