У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"12" липня 2016 р. слідчий суддя Дніпровського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , з участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора Київської місцевої прокуратури № 4 ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , розглянувши клопотання слідчого Дніпровського УП ГУ НП у м. Києві ОСОБА_6 у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0009833 від 10.07.2016 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю Казахстану, українцю, громадянину України, розлученому, який має на утриманні малолітнього сина, ІНФОРМАЦІЯ_2 та доньку, ІНФОРМАЦІЯ_3 , не офіційно працюючому вантажником, зареєстрованому за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючому за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого,

підозрюваному у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 186, ч. 2 ст. 289 КК України,

в с т а н о в и в:

12 липня 2016 року слідчий Дніпровського УП ГУ НП у м. Києві звернувся до суду із клопотанням про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_5 , враховуючи наявність обставин, передбачених п.п. 1-3 ч. 1 ст. 194 КПК України.

Клопотання погоджено з прокурором Київської місцевої прокуратури № 4 ОСОБА_3 .

У судовому засіданні прокурор заявлене клопотання підтримав у повному обсязі, просив задовольнити з підстав, вказаних у мотивувальній частині клопотання, зокрема враховуючи наявність у даному провадженні обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінальних правопорушень, наявності достатніх підстав вважати, що існують ризики, передбачені статтею 177 КПК України, які свідчать про недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання цим ризикам, враховуючи те, що ОСОБА_5 раніше судимий, може впливати на свідків та потерпілого, не має постійного місця роботи, що свідчить про можливість ухилитись від органів досудового розслідування та суду і продовжити кримінальні правопорушення, підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, яке відноситься до категорії тяжких злочинів та за яке передбачено покарання у виді позбавленні волі на строк до восьми років та враховуючи те, що менш суворі запобіжні заходи не достатні для запобігання вищевказаним ризикам.

Захисник просив відмовити у задоволенні даного клопотання та обрати запобіжний захід його підзахисному, не пов`язаний з триманням під вартою, посилаючись на необґрунтованість підозри. Підозрюваний підтримав думку свого захисника.

Вислухавши думку прокурора, підозрюваного та його захисника, вивчивши надані матеріали, слідчий суддя приходить до наступних висновків.

Фіксація під час розгляду клопотання слідчим суддею за допомогою технічних засобів на підставі ст. 107 ч. 1 КПК України не здійснювалась, оскільки таке клопотання не заявлялось.

Органами досудового розслідування ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень (злочинів), передбачених ч. 2 ст. 186, ч. 2 ст. 289 КК України, а саме в тому, що 10.07.2016 року він та ОСОБА_7 перебували за адресою: АДРЕСА_3 , де у них виник злочинний умисел, направлений на відкрите заволодіння чужим майном, що належало ОСОБА_8 . Після чого ОСОБА_7 вступив у попередню змову із ОСОБА_5 , з метою відкритого заволодіння чужим майном. Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на відкрите заволодіння чужим майном, з корисливих мотивів, з метою протиправного збагачення, за попередньою змовою з ОСОБА_5 , ОСОБА_7 підійшов до ОСОБА_8 та своєю рукою схопив останнього за шию (в замок) та почав душити. В цей час ОСОБА_5 знаходився поряд та спостерігав за навколишньою обстановкою. Продовжуючи свої злочинні наміри, ОСОБА_7 , утримуючи за шию ОСОБА_8 , всупереч опору ОСОБА_8 зірвав з нього чоловічу сумочку, вартістю 100 грн, в якій знаходились грошові кошти в сумі 200 грн, та почав її обшукувати. Після чого, ОСОБА_7 , продовжуючи погрожувати фізичною розправою ОСОБА_8 , наказав йому віддати свій мобільний телефон. Далі ОСОБА_8 дістав свій мобільний телефон марки Нокіа Е-72 вартістю 500 грн. та передав ОСОБА_5 , так як боявся за своє життя та здоров`я. Потім ОСОБА_7 разом із ОСОБА_5 викраденим розпорядились на власний розсуд, чим спричинили своїми умисними діями, потерпілому ОСОБА_8 матеріальної шкоди.
Крім цього, 10.07.2016 року приблизно о 16 год. 00 хв. ОСОБА_7 разом із ОСОБА_5 , перебували за адресою: м. Києві, вул. Каховська, 64, де у них виник злочинний умисел, направлений на незаконне заволодіння транспортним засобом, обравши об`єктом свого злочинного посягання автомобіль марки Мерседес 190 Є, н/з НОМЕР_1 , що належить ОСОБА_8 . Після чого ОСОБА_7 вступив у попередню змову із ОСОБА_5 , з метою незаконного заволодіння вищевказаним транспортним засобом, реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на вчинення повторного незаконного заволодіння транспортним засобом, за попередньою змовою групою осіб, з корисливих мотивів ОСОБА_7 разом із ОСОБА_5 , діючи із заздалегідь розробленим злочинним планом, розподіливши між собою ролі, підійшли до ОСОБА_8 та, продовжуючи свої злочинні дії, ОСОБА_7 розпочав погрожувати фізичною розправою ОСОБА_8 і вимагати у нього ключі від вищевказаного автомобіля. В подальшому ОСОБА_8 так як боявся за своє життя та здоров`я віддав ключі від свого автомобіля марки Мерседес 190 Є, н/з НОМЕР_1 , ОСОБА_7 , який передав ключі ОСОБА_5 , а ОСОБА_5 посадив на заднє ліве сидіння ОСОБА_8 та сам сів на переднє пасажирське сидіння. В подальшому ОСОБА_7 , усвідомлюючи незаконність своїх дій, самостійно сів за кермо вищевказаного автомобіля, двері якого на час заволодіння були відчиненими, та за допомогою ключів, які передав йому ОСОБА_5 , запустив двигун автомобіля і почав рух та з місця вчинення злочину зникли, а викраденим автомобілем розпорядились на власний розсуд, однак пізніше були затримані працівниками поліції.
За вказаним фактом, 10.07.2016 року відомості по матеріалах було внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань та присвоєно реєстраційний номер № 0009833.

10 липня 2016 року о 16 годині 20 хвилин ОСОБА_5 був затриманий, а 11.07.2016 року йому повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України. 12.07.2016 року ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 186, ч. 2 ст. 289 КК України.

В той же час, відповідно до ч. 1 ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання ризикам.

Згідно норм ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, визначені п. 1 п. 3 частини 1 даної статті та згідно з положеннями ст. 178 КПК України, крім наявності ризиків, зазначених у ст. 177 цього Кодексу, оцінити дані, що характеризуються особу підозрюваного та визначені у п. 1- п. 11 частини 1 вказаної статті.

Наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_5 інкримінованих йому кримінальних правопорушень слідчий обґрунтовує зібраними у кримінальному провадженні доказами, а саме: рапортом, протоколом огляду місця події, протоколами допиту свідків, потерпілого, підозрюваного, іншими матеріалами.

Частинами 3 та 5 ст. 132 КПК України передбачено, що під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження, в тому числі при визначенні запобіжного заходу (п. 9 ч. 2 ст. 131 КПК України), сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді докази обставин, на які вони посилаються.

Тож, слідчий суддя, виходячи з положень ч. 5 ст. 9 КПК України, враховує, що поняття «обґрунтована підозра» не визначене у національному законодавстві та бере до уваги позицію Європейського суду з прав людини, відображену у пункті 175 рішення від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», відповідно до якої «термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року, п. 32, Series A, N 182). Вимога, що підозра має ґрунтуватись на обґрунтованих підставах, є значною частиною гарантії недопущення свавільного затримання і тримання під вартою. За відсутності обґрунтованої підозри особа не може бути за жодних обставин затримана або взята під варту (див. рішення у справі «Чеботарі проти Молдови», N 35615/06, п. 48, від 13 листопада 2007 року)» та те, що ч. 3 ст. 17 КПК України імперативно визначено, що підозра не може ґрунтуватися на доказах, отриманих незаконним шляхом.

За таких умов, слідчий суддя, дослідивши матеріали клопотання, долучені до нього документи, та безпосередньо саме кримінальне провадження в оригіналі, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин провадження, керуючись законом, оцінюючи сукупність зібраних доказів, лише щодо пред`явленої підозри, - з точки зору достатності та взаємозв`язку вважає, що наявні у провадженні докази, передбачені параграфами 3-5 Глави 4 КПК України (показання, речові докази і документи та інші) свідчать про обґрунтованість підозри підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, оскільки підтверджують існування фактів та інформації, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що підозрюваний міг вчинити дане правопорушення.

У судовому засіданні суду не було надано належних та допустимих доказів, які б свідчили про відсутність ризиків, встановлених стороною обвинувачення, або ж належного обґрунтування про можливість запобігання останнім, шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів, беззаперечних відомостей, що особа підозрюваного, виходячи з положень ст. 178 КПК України, є такою, що має стійкі соціальні зв`язки та допустиму репутацію, порушення вимог ч. 3 ст. 17 КПК України.

В свою чергу, обставини визначені п. п. 1-3 ч. 1 ст. 194 КПК України, які свідчать про наявність встановлених стороною обвинувачення ризиків у даному провадженні, достовірність підозри, недостатність застосування менш суворого запобіжного заходу для запобігання наявним ризикам, слідчий суддя визнає обґрунтованими, оскільки вони належним чином умотивовані слідчим, прокурором та підтверджуються наявними матеріалами, у зв`язку з чим клопотання органу досудового розслідування підлягає задоволенню.

Крім того, задовольняючи клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, слідчий суддя враховує вимоги ст. 183 КПК України, а також вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; репутацію підозрюваного, обвинуваченого; майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.

При цьому, відповідно до ч. 5 ст. 182 КПК України, слідчий суддя вважає за необхідне визначити підозрюваному заставу у розмірі, який буде достатнім для забезпечення виконання ним процесуальних обов`язків, а саме 80 мінімальних розмірів заробітної плати, що з урахуванням положень п. 16 ч. 1 ст. 3 КПК України, становить 116000 гривень та покладенням обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.

Керуючись ст. ст. 131, 132, 176-179, 193, 194 КПК України, слідчий суддя, -

у х в а л и в:
Клопотання слідчого Дніпровського УП ГУ НП у м. Києві ОСОБА_6 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні № 0009833 від 10.07.2016 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 186, ч. 2 ст. 289 КК України, відносно підозрюваного ОСОБА_5 - задовольнити.

Застосувати до ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою в Київському слідчому ізоляторі Державного департаменту України з питань виконання покарань.

Встановити строк тримання під вартою ОСОБА_5 не більше 60 днів з моменту його затримання до 07 вересня 2016 року включно.

Визначити розмір застави ОСОБА_5 , достатньої для забезпечення виконання обвинуваченим обов`язків, передбачених КПК України, у вигляді 80 (вісімдесяти) розмірів мінімальної заробітної плати, що складає 116000 (сто шістнадцять тисяч ) гривень 00 копійок.

У разі внесення застави покласти на ОСОБА_5 такі обов`язки:

1.прибувати за кожною вимогою до органу досудового розслідування, прокурора, слідчого судді, суду, а в разі неможливості з`явитися через поважні причини - завчасно повідомляти про це посадову особу або орган, що здійснив виклик;

2.не відлучатися із населеного пункту, за місцем проживання чи перебування без дозволу слідчого, прокурора або суду;

3.повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або роботи.

Визначити строк дії покладених на підозрюваного ОСОБА_5 ухвалою суду обов`язків - 60 днів з моменту внесення підозрюваним, заставодавцем застави у розмірі, визначеному судом.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена до Апеляційного суду м. Києва протягом п`яти днів з дня її оголошення, а особою, яка перебуває під вартою у той же строк з моменту вручення їй копії судового рішення.

Слідчий суддя: