Провадження № 1-кп/331/154/2016
ЄУН 331/1878/16-к
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
01 вересня 2016 року Жовтневий районний суд м. Запоріжжя у складі: головуючого судді ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Запоріжжя кримінальне провадження з обвинувальним актом щодо
ОСОБА_3 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився у м. Сенаки, Грузія, грузина, громадянина Грузії, що має професійно - технічну освіту, не одруженого, на утримані неповнолітніх дітей не має, офіційно не працевлаштованого, який не має місця реєстрації та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

- 21.12.2011 року Ленінським районним судом міста Запоріжжя за ч.2 ст.185 КК України до 3 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України від відбуття покарання звільнений з іспитовим строком на два роки;

- 01.04.2013 року Хортицьким районним судом міста Запоріжжя за ч.2 ст.185 КК України, засуджений до 3 років та 6 місяців позбавлення волі. Звільнений 25.06.2014 на підставі закону України «Про амністію»,

за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 186 КК України,
за участю
прокурорів ОСОБА_4 , ОСОБА_5
потерпілої ОСОБА_6
захисника ОСОБА_7
обвинуваченого ОСОБА_3
В С Т А Н О В И В:
20 серпня 2015 року приблизно о 17 годині, ОСОБА_3 , будучи особою, яка раніше притягалась до кримінальної відповідальності за вчинення корисливих злочинів, судимість за які не знята та непогашена у встановленому законом порядку, знаходячись біля супермаркету «АТБ», розташованого по вул. Автозаводська буд. № 11 у м. Запоріжжі, маючи умисел, направлений на заволодіння чужим майном, помітив припаркований автомобіль«Audi 100». Тоді, ОСОБА_3 , діючи умисно та повторно, з корисливих мотивів, шляхом пошкодження замка дверей, проник до салону автомобіля «Audi 100» синього кольору д/н НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_8 , звідки таємно викрав:

- жіночу лакову сумку темно-червоного кольору, вартістю 1000 грн., яка належить потерпілій ОСОБА_9 , в якій знаходилось її майно, а саме:

- мобільний телефон «LG КF300» в корпусі бузкового кольору, вартістю 400 грн. з сім-картою оператора мобільного зв`язку «МТС», яка матеріальної цінності не представляє, на рахунку якої були грошові кошти в сумі 20 грн.;

- мобільний телефон «Samsung GT-I8262», в корпусі темно - синього кольору, вартістю 1800 грн., з сім - картою оператора мобільного зв`язку «Лайф», яка матеріальної цінності не представляє, на рахунку якої були грошові кошти в сумі 30 грн., та з сім - картою оператора мобільного зв`язку «Київстар», яка також матеріальної цінності не представляє, на рахунку якої грошових коштів не було;

-окуляри для зору з металевою оправою золотистого кольору, вартістю 1000 грн., які знаходились у футлярі для них тигрового кольору вартістю 300 грн.;

-шкіряний гаманець «Шанель» червоного кольору, вартістю 600 гривень, в якому знаходились грошові кошти у сумі 50 гривень;

-паспорт громадянина України на ім`я ОСОБА_9 , який матеріальної цінності не представляє.

Однак, у цей час ОСОБА_3 був помічений свідком ОСОБА_8 та потерпілою ОСОБА_9 , які пред`явили усну вимогу припинити злочинні дії, але ОСОБА_3 , не реагуючи на вимоги останніх повернути майно, з метою утримання викраденого майна при собі, став убігати з місця вчинення злочину разом з викраденою сумкою, яка належить потерпілій. При цьому потерпіла ОСОБА_9 та свідок ОСОБА_8 наздогнали ОСОБА_3 , однак останній, продовжуючи свої умисні злочинні дії, з метою досягнення цілей свого злочинного наміру, став погрожувати фізичною розправою ОСОБА_9 та ОСОБА_8 , тобто погрожував застосувати насильство, яке не є небезпечним для життя та здоров`я потерпілого, демонструючи останнім металеві ножиці, які на той момент знаходились у нього в руці як знаряддя для нанесення ударів. Зазначені злочинні дії ОСОБА_3 були припинені працівниками поліції, які затримали обвинуваченого. Внаслідок вказаних злочинних дій ОСОБА_3 спричинив матеріальну шкоду потерпілій ОСОБА_9 на загальну суму 5200 грн.

Крім того, 13 лютого 2016 року, о 13 годині 50 хвилин ОСОБА_3 , маючи умисел на відкрите викрадення чужого майна, з погрозою застосування насильства, яке не є небезпечним для життя та здоров`я потерпілого, діючи повторно, з корисливих мотивів, знаходячись на автостоянці за адресою: М.Запоріжжя, пл.Пушкіна, 2, у присутності осіб, які розуміють протиправний характер його дії, з метою особистого збагачення, шляхом вільного відчинення дверей проник до автомобіля «Volkswagen Caddy», д/н НОМЕР_2 , звідки відкрито викрав майно потерпілої ОСОБА_6 загальною вартістю 1 500 гривень, а саме:

-жіночу сумку з штучної шкіри, коричневого кольору, вартістю 600 гривень, в якій знаходились грошові кошти у розмірі 400 гривен;

-мобільний телефон «Nокіа 1800», у корпусі чорного кольору, вартістю 450 гривень, у якому знаходилась сім карта «Jeans» вартістю 30 гривень, на якій знаходились грошові кошти у розмірі 20 гривень.

В цей момент ОСОБА_3 усвідомлюючи, що його дії помічені очевидцями, що в цей час знаходились поруч з автомобілем, а саме: свідками ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , продовжуючи свій злочинний умисел, не реагуючи на вимогу ОСОБА_10 припинити протиправні дії, почав бігти разом з викраденим майном у бік будинку № 152-а по пр.Леніна в М.Запоріжжя. В подальшому, знаходячись поблизу вказаного будинку ОСОБА_3 наздогнали очевидці злочину ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , однак він з метою уникнення затримання витягнув із кишені ніж і почав розмахувати ним у сторону останніх, погрожуючи фізичною розправою, Однак, ОСОБА_10 вибив із рук ОСОБА_3 ніж та затримав його. Внаслідок злочинних дій ОСОБА_3 заподіяв потерпілій ОСОБА_6 матеріальну шкоду на загальну суму 1500 грн.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою винуватість у скоєнні злочинів визнав в повному обсязі та пояснив, що інкриміновані йому злочини він вчиняв через скрутне матеріальне становище, оскільки у нього не було грошей на власне лікування та підтримання своїх родичів у Грузії. І перший і другий раз він хотів вкрасти майно потерпілих із салону автомобілів, т.я. автомобілі стояли без догляду їх власників, однак кожного разу його дії помічали сторонні особи та намагалися його затримати. Він погрожував свідкам ножем, тому що побоювався, що вони будуть застосовувати до нього насильство. Одразу на місці він повністю визнавав свою провину та повертав речі потерпілим. На теперішній час він щиро розкаявся у вчиненому, просив врахувати наявність у нього тяжких хвороб, які складно лікувати в умовах СІЗО, та призначити йому покарання, не пов`язане із позбавленням волі.
Потерпіла ОСОБА_6 у судовому засіданні пояснила, що 13.02.2016 року вони зі знайомими приїхали до РАЦСу м. Запоріжжя з метою взяти участь в урочистій церемонії укладення шлюбу, припаркувавши свій автомобіль на стоянці. У той момент, коли вони повернулись до машини, то дізнались від перехожих, що щойно з їх автомобіля невідомий чоловік вчинив крадіжку. Її знайомі ОСОБА_10 та ОСОБА_11 побачили злочинця та побігли за ним. Про те, що сталося у подальшому, їй стало відомо зі слів ОСОБА_10 , який повідомив, що чоловік намагався утримати сумку при собі та погрожував їм ножем. Все викрадене майно їй повернуто, матеріальних претензій до обвинуваченого не має.
Потерпіла ОСОБА_9 у судове засідання не з`явилась, надавши до суду заяву із проханням розглядати справу у її відсутність.
На підставі ч.3 ст. 349 КПК України судом визнано недоцільним дослідження інших доказів по справі через повне визнання обставин скоєння злочину обвинуваченим та потерпілою.
Таким чином, оцінюючі всі зібрані по справі докази, суд вважає, що винуватість обвинуваченого ОСОБА_3 у судовому засіданні доведена повністю.
Дії обвинуваченого ОСОБА_3 необхідно кваліфікувати за ч.2 ст. 186 КК України, тому що він своїми умисними діями вчинив відкрите викрадення чужого майна (грабіж), поєднаний із погрозою застосування насильства, яке не є небезпечним для здоров`я потерпілого, вчинений повторно.
Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_3 у відповідності зі ст. 65 КК України, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Так, ОСОБА_3 вчинив два епізоди злочинних дій, як відносяться до категорії тяжких злочинів, раніше притягувався до кримінальної відповідальності, однак призначене покарання відбув повністю, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, має постійне місце проживання у м. Запоріжжі, позитивно характеризується за місцем попереднього ув`язнення, за станом здоров`я страждає на рожисте запалення правої нижньої кінцівки, щодо якого на теперішній час отримує амбулаторне лікування в умовах СІЗО, крім того, страждає на гострий пієлонефрит, гепатоспленоміголію, нирково-печінкову недостатність, хронічний токсичний гепатит «С», хронічний калькульозний холецистит, згідно відомостей Міністерства соціального захисту Грузії ОСОБА_12 зареєстрований у Сенакському відділенні Агенції соціального обслуговування як особа із значно вираженими обмеженими можливостями, що відповідає встановленню групи інвалідності в Україні.
Обставинами, що пом`якшують покарання, згідно ст.66 КК України, суд визнає щире каяття обвинуваченого та незадовільний стан здоров`я ОСОБА_3 , наявність хронічних захворювань та прогресуючих захворювань нижніх кінцівок, внаслідок яких самостійне пересування ОСОБА_3 без медичного обладнання (милиць) утруднено.
Відповідно до ст.. 69 КК України за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може, крім випадків засудження за корупційний злочин, призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу за цей злочин.

Таким чином, враховуючи факт наявності двох пом`якшуючих покарання обставин (щире каяття обвинуваченого та наявність у інвалідності та незадовільного стану здоров`я), що суттєво знижує ступінь тяжкості вчиненого злочину, а також враховуючи особу винного ОСОБА_3 , який невідбутого терміну покарання немає, на обліках не перебуває, за станом здоров`я страждає на хронічні та прогресуючі хвороби, які значно впливають на його здатність самостійно пересуватися, наявність позитивних характеристик його особистості, а також враховуючи те, що матеріальна шкода, спричинена злочином, відшкодована у повному обсязі одразу на місці вчинення злочину, суд приходить до висновку про можливість призначення ОСОБА_3 покарання із застосуванням ст.. 69 КК України, а саме: нижче від найнижчої межі санкції ч.2 ст. 186 КК України, що буде справедливим та відповідати принципам та цілям його призначення.
Вирішуючи питання дії запобіжного заходу у вигляді застави суд враховую, що згідно ч.8 ст. 182 КПК України у разі невиконання обов`язків заставодавцем, а також, якщо підозрюваний, обвинувачений, будучи належним чином повідомлений, не з`явився за викликом до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду без поважних причин чи не повідомив про причини своєї неявки, або якщо порушив інші покладені на нього при застосуванні запобіжного заходу обов`язки, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору.

У судовому засіданні встановлено, що 21.08.2015 року слідчим суддєю Комунарського районного суду м. Запоріжжя щодо ОСОБА_3 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою із можливістю внесення застави. 27.08.2016 року застава у розмірі 24360 грн. була внесена ОСОБА_7 , ОСОБА_3 звільнений з-під варти. Однак, як вбачається з матеріалів кримінального провадження, ОСОБА_3 під час розгляду даного провадження Комунарським районним судом м. Запоріжжя двічі піддавався примусовому приводу у судові засідання, а 27.01.2016 року ухвалою суду був оголошений у розшук. Зазначені факти свідчять про те, що ОСОБА_3 неналежним чином виконував свої процесуальні обов`язки, тому усю сплачену суму застави необхідно обернути на користь держави.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлявся.
Долю речових доказів по справі необхідно вирішити відповідно до положень ст.100 КПК України.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст.368, 370, 374 КПК України, суд
З А С У Д И В:
ОСОБА_3 визнати винним у скоєнні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 186 КК України та призначити йому покарання у вигляді двох років позбавлення волі із застосуванням ст.. 69 КК України.
Строк відбування покарання ОСОБА_3 обчислювати з 13 лютого 2016 року.
Зарахувати ОСОБА_3 до строку призначеного покарання строк попереднього ув`язнення із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі з 13 лютого 2016 року до 01 вересня 2016 року та з 20 серпня 2015 року до 27 серпня 2015 року включно у порядку, передбаченому ч.5 ст. 72 КК України.
Міру запобіжного заходу до набрання вироком законної сили відносно ОСОБА_3 у вигляді тримання під вартою залишити без змін.
Заставу у розмірі 24360 грн., внесену на депозитний рахунок суду 27.08.2015 року ОСОБА_7 - обернути на користь держави.
Речові докази:
-три сліди пальців рук, дві гільзи, металеві сірі ножиці, складний ніж знищити.
-портмоне чорного кольору, з водійським посвідченням та довідкою повернути ОСОБА_3
-жіночу сумку, грошові кошти 600 грн., мобільний телефон повернути потерпілій ОСОБА_6 .
Вирок набуває законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. Апеляційна скарга на вирок може бути подана до апеляційного суду Запорізької області через Жовтневий районний суд м. Запоріжжя протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Копія вироку негайно після його проголошення підлягає врученню обвинуваченому та прокурору. Інші учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в Жовтневому районному суді м. Запоріжжя.

Суддя: ОСОБА_1