Єдиний унікальний номер № 285/1326/16-к
Провадження № 1-кп/0285/296/16
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
30 червня 2016 року м. Новоград-Волинський
Новоград-Волинський міськрайонний суд Житомирської області в складі:

головуючого-судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду у м. Новограді-Волинському кримінальне провадження № 285/1326/16-к 0000076 від 11.04.2016 року) по обвинуваченню

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Новокримське, Джанкойського району, АРК, українця, громадянина України, з середньою освітою, розлученого, перебуває в цивільному шлюбі, на утриманні має одну малолітню дитину, військовослужбовця військової частини - польова пошта НОМЕР_1 , учасника АТО, зареєстрованого по АДРЕСА_1 , АРК, мешканця АДРЕСА_2 , РНОКПП - НОМЕР_2 , несудимого в силу ст. 89 КК України,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України, -

ВСТАНОВИВ :
07.08.2014 року старший матрос ОСОБА_4 призваний під час мобілізації, на особливий період Коростишівським ОМВК Житомирської області на підставі Указу Президента України № 607/2014 від 21.07.2014 та відповідно до ст.ст. 2, 4, 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», останній вважається військовослужбовцем, який проходить військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період.

Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_3 (польова пошта НОМЕР_1 , АДРЕСА_3 ) № 166 від 07.08.2014 року старшого матроса ОСОБА_4 зараховано до списків особового складу указаної військової частини, поставлено на всі види забезпечення та 26.08.2014 року призначено на посаду розвідника.

Відповідно до вимог ст.ст. 17, 65, 68 Конституції України визначено, що захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є обов`язком громадян України та кожен повинен додержуватися вимог Конституції України та законів України; ст.ст. 1, 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» визначено, що військовий обов`язок встановлюється з метою підготовки громадян України до захисту Вітчизни, забезпечення Збройних Сил України військовослужбовцями.

У відповідності до вимог ст.ст. 11, 16, 49, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24.03.1999 № 548-XIV, та ст.ст. 1, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24.03.1999 №551-XIV, старший матрос ОСОБА_4 під час проходження військової служби, повинен свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок; беззастережно виконувати накази командирів; знати та виконувати свої обов`язки та додержуватися вимог статутів Збройних Сил України; виявляти повагу до командирів (начальників) і старших за військовим званням, сприяти їм у підтриманні порядку і дисципліни; виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою; бути зразком високої культури, скромності й витримки, берегти військову честь, захищати свою й поважати гідність інших людей; поводитися з гідністю й честю, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків.

Однак, старший матрос ОСОБА_4 під час проходження військової служби у Збройних Силах України, в порушення вищезазначених нормативно-правових актів вирішив стати на злочинний шлях та тимчасово ухилитися від військової служби за наступних обставин:

Так, наказом командира військової частини - польова пошта НОМЕР_1 від 09.10.2014 року № 40 старший матрос ОСОБА_4 вибув у службове відрядження в оперативне підпорядкування керівника сектору «С» зони АТО та відповідно до наказу командира військової частини - польова пошта НОМЕР_1 від 15.12.2014 року № 103 з 05.12.2014 року старший матрос ОСОБА_4 перебував на лікуванні в Артемівській центральній районній лікарні АДРЕСА_4 , з 09.12.2014 по 13.12.2014 року знаходився на лікуванні у військовій частині НОМЕР_4 ( АДРЕСА_2 ) та з 15.12.2014 року перебував на лікуванні у Коростишівській центральній районній лікарні АДРЕСА_2 звідки після завершення лікування старший матрос ОСОБА_4 мав повернутися до військової частини, однак старший матрос ОСОБА_4 реалізуючи задумане, в порушення ст. ст. 17, 65, 68 Конституції України, ст.ст. 11, 16, 49, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст.ст. 1, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, діючи з прямим умислом, з метою тимчасово ухилитися від військової служби, без дозволу відповідних командирів та поважних причин, знаючи про те, що він повинен проходити військову службу, прибути до військової частини - польова пошта НОМЕР_1 та маючи реальну можливість для цього, незаконно припинив виконувати свій конституційний обов`язок по захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності, та 15.05.2015 року не з`явився вчасно на службу за місцем постійної дислокації військової частини - польова пошта НОМЕР_1 ( АДРЕСА_3 ) без поважних причин, в умовах особливого періоду, крім воєнного стану та проводив час на власний розсуд до 25.09.2015 року. За час відсутності в частині обов`язки військової служби за посадою не виконував, перебуваючи поза межами військової частини правоохоронні органи або органи державної влади про свою належність до військової служби, про вчасне неприбуття до військової частини та його причини, не повідомив та проводив час на власний розсуд.

25.09.2015 року старший матрос ОСОБА_4 самостійно повернувся до розташування військової частини - польова пошта НОМЕР_1 ( АДРЕСА_3 ) та повідомив службових осіб про своє прибуття.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України визнав повністю, дав покази, підтвердив обставини скоєння кримінального правопорушення, викладені в установочній частині вироку, щиро розкаявся у скоєному. Пояснив, що 24.08.2014 року виїхав в зону АТО. 04.12.2014 року попав в ДТП, зламав ключицю, лікувався в шпиталі в Житомирі і в Коростені.

Покази обвинуваченого ОСОБА_4 в судовому засіданні послідовні і логічні, а тому не викликають сумнівів суду у правильності розуміння ним змісту обставин кримінального правопорушення, добровільності та істинності його позиції.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 349 КПК України, суд прийшов до висновку про недоцільність дослідження доказів стосовно фактичних обставин справи, які обвинуваченим не оспорюються, зміст даної статті обвинуваченому ОСОБА_4 , роз`яснено.

Наведене свідчить про повну доведеність вини обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення за обставин, встановлених судом.

Проаналізувавши всі досліджені докази в їх сукупності, суд знаходить доведеною винність обвинуваченого ОСОБА_4 та його умисні дії, які виразилися у нез`явленні військовослужбовцем (крім строкової служби) вчасно на службу без поважних причин, вчиненому в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, кваліфікує за ч. 4 ст. 407 КК України.

При обранні виду і міри покарання обвинуваченому, суд враховує характер і ступінь суспільної небезпечності вчиненого кримінального правопорушення, особу винного, обставини справи, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , є щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.

Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , не встановлено.

При обранні виду і міри покарання обвинуваченому, суд також враховує, що обвинувачений раніше несудимий в силу ст. 89 КК України, вину визнав, щиро розкаявся у вчиненому, активно сприяв розкриттю злочину, на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває, за місцем проживання характеризується посередньо, за місцем служби характеризується позитивно, збитків кримінальним правопорушенням не завдано, має на утриманні одну малолітню дитину, учасник АТО на території Донецької та Луганської областей.

Враховуючи вищевикладене, суд призначає обвинуваченому ОСОБА_4 покарання у вигляді позбавлення волі, із застосуванням ст. 75 КК України, вважаючи його необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження нових злочинів.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено.

Речові докази та судові витрати у даному кримінальному провадженні відсутні.

Керуючись ст.ст. 370, 371, 374 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ :
Визнати винним ОСОБА_4 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України і призначити йому покарання у вигляді 3-х років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити засудженого ОСОБА_4 від відбування призначеного судом покарання з випробуванням, встановивши йому іспитовий строк тривалістю 1 рік.
Запобіжний захід засудженому не обирався і суд не вбачає підстав для його обрання.

Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Житомирської області через Новоград-Волинський міськрайонний суд Житомирської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Головуючий: