Справа № 405/3236/15-к
1-кп/405/173/15
УХВАЛА
11 березня 2016 року колегія суддів Ленінського районного суду міста Кіровограда в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
при секретарі ОСОБА_4 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Кіровограда кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000471 від 21.01.2015 року відносно ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , обвинувачених за ч. 3 ст. 187 КК України,
за участю:
прокурора ОСОБА_7 ,
потерпілої ОСОБА_8 ,
захисників: ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ,
обвинувачених: ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,
встановила:
Ухвалою суду від 04.02.2016 року обвинуваченому ОСОБА_5 було продовжено раніше обраний запобіжний захід у виді тримання під вартою на 60 (шістдесят) днів, тобто до «14» годин «40» хвилин 04 квітня 2016 року.
Відповідно до ч. 3 ст. 331 КПК України незалежно від наявності клопотань до спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.
Колегія суддів винесла на розгляд питання про доцільність продовження у відношенні обвинуваченого ОСОБА_5 запобіжного заходу у виді тримання під вартою.
Прокурор вказала на необхідність продовження строку тримання під вартою у відношенні ОСОБА_5 , посилався на те, що обвинувачений, який зареєстрований за межами Кіровоградської області, не працює, раніше судимий за умисні злочини, не має стійких соціальних зв`язків, знаходячись на волі, з огляду також на тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому в разі визнання його винуватим у інкримінованому злочині, він може ухилитися від суду та не виконувати його процесуальні рішення (ризик переховування), крім того може вчинити інші кримінальні правопорушення, так як у нього не має постійного джерела доходу.
Захисник ОСОБА_9 заперечував проти продовження строку тримання під вартою, та зазначив, що підстави для продовження міри запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_5 , які були зазначені прокурором, відсутні.
Обвинувачений ОСОБА_5 підтримав позицію захисника ОСОБА_9 та вважав за доцільне змінити запобіжний захід у виді тримання під вартою на іншій.
Захисник ОСОБА_10 та обвинувачений ОСОБА_6 підтримали позицію захисника ОСОБА_9 .
Потерпіла підтримала позицію прокурора.
Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що і на даний час залишається достатньо підстав вважати, що ОСОБА_5 , опинившись на волі, зможе перешкодити встановленню істини у справі під час судового провадження. Враховуючи характер протиправних дій, в яких обвинувачується ОСОБА_5 є достатньо підстав вважати, що ОСОБА_5 , який раніше неодноразово судимий за умисні корисливі злочини, з огляду на його моральні якості, репутацію, відсутність тісних соціальних зв`язків, те, що він не одружений та не має утриманців, відсутність даних про ступень довіри до обвинуваченого з боку громадськості, тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому в разі визнання його винуватим у інкримінованому злочині, зможе ухилитися від суду та не виконувати його процесуальні рішення (ризик переховування). Те, що обвинувачений офіційно не працює, а отже немає особистого доходу на власне утримання, вказує на наявність ризику вчинення інших кримінальних правопорушень.
Крім того, суд бере до уваги, що 25.04.2013 року було винесено ухвалу Соснівським районним судом міста Черкаси про скасування звільнення від відбування покарання за вироком Придніпровського районного суду м. Черкаси від 04.04.2013 року та ОСОБА_5 направлено для відбування покарання, однак ухвала не виконується у зв`язку з розглядом даного кримінального провадження.
За сукупності таких обставин, колегія суддів, приймаючи до уваги дані про його особу, вважає за необхідне продовжити раніше обраний щодо нього запобіжний захід у виді тримання під вартою.
Колегія суддів також враховує практику Європейського суду з прав людини, сформульовану в рішенні «Лабіта проти Італії» від 6.04.2000 р., що тримання під вартою є виправданим у певному випадку, лише якщо конкретні ознаки розкривають наявність публічного інтересу, що переважає, попри презумпцію невинуватості, над повагою до особистої свободи. Національні судові органи повинні розглядати всі обставини, що дають підстави ствердити наявність публічного інтересу, який би виправдав виняток із загальної норми про повагу до свободи людини.
На думку колегії суддів, такими ознаками і на даний час залишаються тяжкість та підвищена суспільна небезпечність інкримінованого обвинуваченому злочину, вчиненого із проникненням у житло, за попередньою змовою групою осіб, із застосуванням насильства, а також із використанням зброї. І саме ці обставини у їх сукупності дають суду можливість зробити висновок, що виключно запобіжний захід у виді тримання під вартою в змозі забезпечити уникненню ризиків передбачених ст.177 КПК України.
Крім того, колегія суддів враховує, що відповідно до правової позиції викладеної у п. 80 рішення Європейського суду з прав людини від 10 лютого 2011 року у справі «Марченко проти України» при розгляді клопотання про обрання, зміну або продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою, має бути розглянута можливість застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів.
Водночас, розглядаючи можливість альтернативних запобіжних заходів, колегія суддів з урахуванням вищенаведених ознак вважає їх такими, що не здатні забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого.
Таким чином, обраний запобіжний захід у виді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_5 необхідно продовжити на 60 днів.
На підставі викладеного, керуючись главою 18 КПК України, ст.ст. 331, 369 КПК України, колегія суддів,
постановила:
Запобіжний захід щодо обвинуваченого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у виді тримання під вартою продовжити на 60 (шістдесят) днів, тобто до 12 год. 20 хв. 10 травня 2016 року.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя ОСОБА_1

Судді: ОСОБА_2

ОСОБА_3