Ухвала іменем україни 14 липня 2016 року м. Київ
Колегія суддів Судової палати у кримінальних справах
Вищого спеціалізованого суду України з розгляду
цивільних і кримінальних справ у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
суддів - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу прокурора, який брав участь у розгляді провадження судом апеляційної інстанції, ОСОБА_4 на ухвалу Апеляційного суду м. Києва від 12 квітня 2016 року щодо ОСОБА_5 ,

В С Т АН О В И Л А:

Вироком Печерського районного суду м. Києва від 24 березня 2015 року
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, уродженки с. Копистин, Хмельницької області, яка мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимої:
- 18 лютого 2015 року вироком Оболонського районного суду м. Києва за ч. 3 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки, згідно ст. 75 КК України звільнена від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 рік;

визнано винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, і призначено за вказаною нормою кримінального закону покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки.
На підставі ст. 75 КК України засуджену ОСОБА_5 звільнено від відбування призначеного покарання з випробуванням, з встановленням іспитового строку 2 роки, з покладенням обов`язків, передбачених

п.п. 2-4 ч. 1 ст. 76 КК України.
На підставі ч. 4 ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, ОСОБА_5 призначено остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки та на підставі ст. 75 КК України звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 2 роки.
Вирішено питання про речові докази та процесуальні витрати.

Цим же вироком засуджено ОСОБА_6 , щодо якого судові рішення не оскаржуються.
Згідно з вироком, ОСОБА_5 засуджено за те, що вона 18 грудня 2014 року в період часу з 09 до 12 години, перебуваючи в приміщенні під`їзду № 2 в будинку АДРЕСА_2 , за попередньою змовою групою осіб із ОСОБА_6 , матеріали відносно якого виділено в окреме провадження, зламавши замок вхідних дверей в квартирі АДРЕСА_3 , проникли в житло, де таємно, повторно викрали чуже майно, яке належить ОСОБА_7 на загальну суму 4600 гривень.
Ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 12 квітня 2016 року вирок Печерського районного суду м. Києва від 24 березня 2015 року щодо ОСОБА_5 залишено без зміни.

В касаційній скарзі прокурор, посилаючись на неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність (ст. 75 КК України) та невідповідність призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженої, порушує питання про скасування ухвали апеляційного суду та призначення нового розгляду у суді апеляційної інстанції.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши додані до скарги судові рішення та обговоривши доводи касаційної скарги, колегія суддів вважає, що підстав для задоволення касаційної скарги не має, з огляду на що у відкритті провадження слід відмовити.
Згідно з ч. 2 ст. 433 КПК України суд касаційної інстанції перевіряє судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій у межах касаційної скарги.
Висновки суду щодо винуватості ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, за яке її засуджено, та кваліфікація її дій за ч. 3 ст. 185 КК України у касаційній скарзі не оспорюється.
Відповідно до вимог ст. 65 КК України суд призначає покарання у межах санкції закону, з урахуванням ступеню тяжкості злочину, даних про особу засудженого та обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
Як вбачається з вироку, при призначенні покарання засудженій ОСОБА_5 суд врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину, ставлення обвинуваченої до вчиненого, особу винної, яка раніше судима. Обставиною, що пом`якшує покарання суд визнав її щире каяття у вчиненому, обставини що обтяжують покарання відсутні.

Врахувавши, всі зазначені обставини в їх сукупності, суд першої інстанції обґрунтовано призначив засудженій покарання в межах санкції ч. 3 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі на строк 4 роки.
У відповідності до ч. 1 ст. 75 КК України звільнення від відбування покарання з випробуванням можливе за наявності у суду підстав для висновку про можливість виправлення засудженої без відбування покарання.
Приймаючи рішення про звільнення ОСОБА_5 від відбування покарання, суд, як вбачається з вироку, взяв до уваги, що засуджена за місцем проживання характеризується позитивно, вину визнала, злочин вчинила через збіг тяжких сімейних обставин, взяв до уваги відсутність обставин які обтяжуюють покарання, тобто врахував ті обставини, з якими закон про кримінальну відповідальність пов`язує можливість звільнення засудженої від відбування покарання з випробуванням.
З рішенням суду першої інстанції про звільнення ОСОБА_5 від відбування покарання з випробуванням обґрунтовано погодився і апеляційний суд, який переглянув вирок суду, постановлений відносно ОСОБА_5 , з підстав аналогічних, наведеним у касаційній скарзі, і постановив мотивовану ухвалу.

Підстав вважати прийняте судом першої інстанції рішення про звільнення ОСОБА_5 від відбування покарання з випробуванням неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, а ухвалу колегії суддів про залишення вироку суду щодо ОСОБА_5 без зміни такою, що не відповідає вимогам ст. 419 КПК України, колегія суддів не вбачає.

У відповідності до п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України, якщо з касаційної скарги та доданих до неї копій судових рішень вбачається, що підстав для задоволення скарги немає, суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження.
Враховуючи наведене та керуючись п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:
У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою прокурора, який брав участь у розгляді провадження судом апеляційної інстанції, ОСОБА_4 на ухвалу Апеляційного суду м. Києва від 12 квітня 2016 року щодо ОСОБА_5 - відмовити.

Ухвала суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3