Справа № 183/2220/15
№ 1-кп/183/95/16
В И Р О К
іменем України
19 травня 2016 року Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

секретаря ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

в присутності обвинувачених ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Новомосковського міськрайонного суду кримінальне провадження відносно:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Новомосковська Дніпропетровської області, громадянина України, що має неповну середню освіту, непрацюючого, неодруженого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

-16.04.2013 року Новомосковським міськрайонним судом за ч.2 ст. 309 КК України до 2 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням строком на 1 рік;

-01.09.2014 року Новомосковським міськрайонним судом за ч.2 ст. 309 КК України до 2 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням строком на 1 рік;

-04.04.2016 року Апеляційним судом Дніпропетровської області за ч.3 ст. 185 КК України до 3 років 1 місяця позбавлення волі;

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України,

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця с.Джамбул Північно-Казахстанської області Казахстану, громадянина України, що має середню освіту, непрацюючого, одруженого, що має на утриманні малолітню дитину, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України,-

в с т а н о в и в:
11 листопада 2014 року приблизно о 17 годині 50 хвилин ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , знаходячись в м.Новомосковську Дніпропетровської області вступили в злочинну змову, направлену на таємне викрадення чужого майна.

Реалізуючи свій злочинний умисел, 11 листопада 2014 року приблизно о 18.00 годині ОСОБА_5 та ОСОБА_6 проходили по вул.Островського в м.Новомосковську Дніпропетровської області, де біля будинку № 4 по вул.Островського, зупинилися та, поглянувши через паркан, помітили металеву драбину.

Після цього, реалізовуючи свій злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 підійшли до паркану домоволодіння за АДРЕСА_3 , де діючи умисно, з корисливих мотивів, переконавшись, що за їх діями ніхто не спостерігає, попередньо розподіливши між собою ролі, через паркан проникли на територію зазначеного домоволодіння, звідки таємно перенесли металеву драбину з території домоволодіння до узбіччя проїжджої частини.

Далі, ОСОБА_5 зателефонував своєму знайомому ОСОБА_7 та попросив його приїхати на автомобілі, щоб відвести викрадене майно на металоприйомний пункт. Останній, будучи не обізнаним про злочинний намір ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , погодився та приїхав до будинку АДРЕСА_3 на автомобілі марки «Москвич 2140», реєстраційний номер НОМЕР_1 .

Викрадену металеву драбину ОСОБА_5 разом з ОСОБА_6 та ОСОБА_7 погрузили в автомобіль ОСОБА_7 , місце вчинення злочину залишили, розпорядившись викраденим на власний розсуд, спричинивши потерпілій ОСОБА_8 матеріальний збиток на загальну суму 945 грн.

Обвинувачений ОСОБА_5 в судовому засіданні визнав себе винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст. 185 КК України, обставини вчиненого кримінального правопорушення ним не оспорювалися. Обвинувачений надав суду показання про те, що дійсно ввечері 14 листопада 2014 року він разом з ОСОБА_6 вступив у злочинну змову, направлену на таємне викрадення чужого майна. Проходячи по вул.Островського в м.Новомосковську, на території одного з будинків, вони побачили металеві вироби, а саме металеву драбину, яку вони вирішили викрасти. Вони перелізли через паркан зазначеного домоволодіння, де піднесли драбину до паркану, він передав драбину ОСОБА_6 , і таким чином вони винесли драбину на узбіччя дороги. Після цього він зателефонував своєму знайомому ОСОБА_7 та попросив його про допомогу, останній погодився відвезти металеву драбину на металоприйомний пункт. Через деякий час ОСОБА_7 приїхав на автомобілі марки «Москвич», драбину вони погрузили в автомобіль та відвезли на металоприйомний пункт, що розташований на вул.Спаській, витрачені кошти розподілили між собою.

Обвинувачений ОСОБА_9 в судовому засіданні визнав себе винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст. 185 КК України, надав показання про те, що він дійсно вступив у злочинну змову на таємне викрадення майна з ОСОБА_5 . Проходячи по вул.Островського в м.Новомосковську на території одного з будинків вони побачили металеву драбину. Через паркан вони проникли на територію домоволодіння за АДРЕСА_3 , де викрали драбину, потім ОСОБА_5 передав йому через паркан металеву драбину, а він прийняв її вже на вулиці. В подальшому ОСОБА_5 зателефонував своєму знайомому, який погодився відвезти драбину на метало прийомний пункт, На автомобілі Москвич вони відвезли викрадене майно на метало прийомний пункт по АДРЕСА_4 , кошти витратили між собою, у скоєному обвинувачений кається.

На підтвердження встановлених в судовому засіданні обставин, не виходячи за межі пред`явленого обвинувачення, яке прокурор підтримав в суді, судом були досліджені наступні докази:

-показання потерпілої ОСОБА_8 про те, що за адресою: АДРЕСА_3 проживає її матір, досить похилого віку ОСОБА_10 , яка майже не виходить з будинку. В листопаді 2014 року вона виявила відсутність металевої драбини, яку виготовляла за власні кошти. Вага металевої драбини складала близько 100 кг і використовувалася нею для різного роду господарських потреб;

-протокол прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від ОСОБА_8 , датоване 14.11.2014 року;

-протокол огляду місця події від 14.11.2014 року території домоволодіння за АДРЕСА_3 , звідки було викрадене майно, що належить ОСОБА_8 ;

-протокол огляду саморобної металевої драбини, виданої ОСОБА_11 , переданої останньому на відповідальне зберігання;

-висновок судово-товарознавчої експертизи № 4275-14, у відповідності до якого вартість металевої саморобної драбини вагою 90 кг станом на 14.11.2014 року складала 945 грн.;

-протоколи пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 09.02.2015 року, в ході яких свідок ОСОБА_11 опізнав ОСОБА_5 та ОСОБА_9 , як осіб, у яких він придбав металеву драбину;

-протокол проведення слідчого експерименту за участю ОСОБА_5 від 16.02.2015 року, в ході якого обвинувачений на місці вчинення злочину показав, яким чином вони разом з ОСОБА_6 проникли на територію домоволодіння за АДРЕСА_3 , звідки ними таємно викрадена саморобна металева драбина.

Таким чином, суд приходить до висновку, що вина обвинуваченого ОСОБА_5 є встановленою, його дії належить кваліфікувати за ч.3 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене за попередньою змовою групою осіб, поєднане з проникненням у інше сховище.

Вина обвинуваченого ОСОБА_6 також встановлена судом, його дії належить кваліфікувати за ч.3 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене за попередньою змовою групою осіб, поєднане з проникненням у інше сховище.

Органом досудового розслідування ОСОБА_5 та ОСОБА_6 обвинувачувалися у викраденні металевих виробів з території домоволодіння за АДРЕСА_3 , однак в ході судового розгляду знайшло своє підтвердження викрадення конкретного предмету металевої драбини вагою 90 кг.

При визначенні виду та міри покарання ОСОБА_5 , суд, керуючись ст. 65 КК України, враховує, що обвинувачений скоїв злочин, який відповідно до ст. 12 КК України віднесено до категорії тяжких.

Також суд враховує особу обвинуваченого, який раніше був неодноразово судимим, має постійне місце проживання, за яким характеризується, як особа, на яку скарг від сусідів не надходило, тому характеризується з позитивного боку.

Обставиною, що пом`якшує покарання, визнається щире каяття обвинуваченого, активне сприяння розкриттю злочину.

Обставин, що обтяжують покарання, судом не встановлено.

У відповідності до ст. 50 КК України щодо поняття покарання та його цілей, призначення покарання обвинуваченому у виді позбавлення волі на певний термін буде достатнім для його виправлення і не потребує покарання в межах найбільшої санкції, передбаченої ч.3 ст. 185 КК України.

При визначенні виду та міри покарання ОСОБА_6 , суд, керуючись ст. 65 КК України, враховує, що обвинувачений скоїв тяжкий злочин.

Злочин вчинено особою, яка раніше не була судимою. Обвинувачений ОСОБА_6 має стійкі соціальні зв`язки, одружений, на утриманні має малолітню дитину, позитивно характеризується за місцем проживання.

Обставиною, що пом`якшує покарання, визнається щире каяття обвинуваченого, яке ґрунтується на належній критичній оцінці особою своєї протиправної поведінки і характеризується щирим осудом цієї поведінки, беззаперечним визнанням своєї провини, бажанням виправити ситуацію, а також готовністю підлягати кримінальній відповідальності.

Обставин, що обтяжують покарання, судом не встановлено.

У відповідності до ст. 50 КК України щодо поняття покарання та його цілей, призначення покарання обвинуваченому у виді позбавлення волі на певний термін буде достатнім для його виправлення.

З урахуванням характеру скоєного злочину та їх наслідків, з урахуванням особи винного, зважаючи на реальне усвідомлення обвинуваченого про наслідки скоєного кримінального правопорушення, суд дійшов до переконання, що виправлення обвинуваченого можливе без відбування покарання у виді позбавленні волі, ОСОБА_6 , у відповідності до вимог ст. 75 КК України, може бути звільнений від відбування покарання з випробуванням, з покладенням на нього обов`язків, передбачених п.п.2,3,4 ч.1 ст. 76 КК України.

На підставі викладеного, враховуючи ступніть тяжкості скоєного кримінального правопорушення, особи обвинувачених, а також всі обставини по справі, керуючись ст.ст. 370, 371, 373, 374, 376 КПК України, суд,-

у х в а л и в :
ОСОБА_5 визнати винним у скоєнні злочину, передбаченого ч.3 ст. 185 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки.

На підставі ч.4 ст. 70 КК України, шляхом поглинання меншу суворого покарання більш суворим, призначеним вироком Апеляційного суду Дніпропетровської області від 04 квітня 2016 року, остаточно ОСОБА_5 призначити покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки 1 (один).

Строк відбування покарання відраховувати з моменту фактичного затримання.

Зарахувати в строк відбування покарання строк утримання ОСОБА_5 під вартою в період з 17 лютого 2015 року по 28 липня 2015 року включно, виходячи з положень ч.5 ст. 72 КК України.

ОСОБА_6 визнати винним у скоєнні злочину, передбаченого ч.3 ст. 185 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_6 від відбування покарання з випробуванням строком на 1 (один) рік.

На підставі ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_6 не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи, періодично з`являтися для реєстрації в кримінально-виконавчу інспекцію.

Копію вироку вручити обвинуваченим негайно.

Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Новомосковський міськрайонний суд протягом 30 днів.

Суддя ОСОБА_1