Єдиний унікальний номер 229/287/14-к Номер провадження 11-кп/775/258/2016

В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 квітня 2016 року

Колегія суддів судової палати в кримінальних справах апеляційного суду Донецької області у складі:

головуючого ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

при секретарі ОСОБА_4

за участю:

прокурора ОСОБА_5

захисника ОСОБА_6

обвинуваченої ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Бахмут Донецької області кримінальне провадження № 0001821 від 20.10.2013 року за апеляційною скаргою прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_8 на вирок Дружківського міського суду Донецької області від 16.04.2014 року, яким

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженку м.Дружківка Донецької області, українку, громадянину України, не працюючу, із неповною вищою освітою, одружена, має дитину, 2015 року народження, раніше не судиму, яка мешкає за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винною в скоєнні злочину, передбаченого ст. 286 ч.2 КК України та призначено покарання у вигляді позбавлення волі строком на чотири роки з позбавленням права керування транспортними засобами строком на два роки.

На підставі ст.75 КК України звільнено від відбування покарання з іспитовим строком на один рік із покладенням обв`язків, передбачених ст.. 76 КК України.

Стягнуто на користь потерпілого ОСОБА_10 моральну шкоду в сумі 20000 грн.

Стягнуто на користь КЛЗ ЦМЛ м. Дружківка витрати на лікування потерпілого ОСОБА_10 в сумі 2062,56 грн.

Стягнуто на користь держави витрати на проведення експертизи в сумі 1836,40 грн.

Стягнути з ПрАТ "СК Аско ДС" на користь ОСОБА_10 матеріальну шкоду в сумі 1752,74 грн.

ВСТАНОВИЛА:

Відповідно до вироку суду обвинувачена ОСОБА_7 20 жовтня 2013 року, близько 15 години 10 хвилин, у світлий час доби, керуючи технічно справним легковим автомобілем «KIA SEPHIA» з реєстраційним номером НОМЕР_1 , зареєстрованого на ОСОБА_11 , здійснювала на ньому рух по другорядній ділянці проїжджої частини вул. Свободи у напрямку перехрестя з вул. Заводською м. Дружківки Донецької області.

Проїжджаючи перехрестя вул. Свободи та вул. Заводська, і виконуючи поворот ліворуч на вул. Заводську м. Дружківка Донецької області, водій ОСОБА_7 , проявивши неуважність і необережність, діючи в порушення вимог п.16.11, п.10.1 та п.10.5 Правил дорожнього руху України, які наказують: п.16.11. «На перехресті нерівнозначних доріг водій транспортного засобу, що рухається по другорядній дорозі, повинен дати дорогу транспортним засобам, що наближаються до даного перехрещення проїзних частин по головній дорозі, незалежно від напрямку їх подальшого руху»; п.10.1. «Перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху»; п.10.5. «Поворот необхідно виконувати так, щоб при виїзді з перехрещення проїзних частин транспортний засіб не опинився на смузі зустрічного руху, а при повороті направо слід рухатися ближче до правого краю проїзної частини, крім випадку виїзду з перехрестя, де організовано круговий рух, де напрямок руху визначено дорожніми знаками чи дорожньою розміткою або де рух можливий лише в одному напрямку», проявляючи злочинну самовпевненість, маючи реальну та об`єктивну можливість спостерігати велосипедиста ОСОБА_12 , який рухався по головній проїжджій частині вул. Заводській в напрямку перехрестя з вул. Свободи м. Дружківки Донецької області, не переконалась у відсутності транспортного засобу, що рухається по головній дорозі прямо, не поступилась дорогою, в результаті чого скоїла зіткнення з велосипедистом ОСОБА_12 , внаслідок чого останній впав з велосипеду на асфальт проїжджої частини.

В результаті даної дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_12 були заподіяні: садно правої ушної раковини; закритий перелом кісток склепіння та основи черепу справа; геморагічні забої лівої лобної та скроневої долей головного мозку; невеликий субарахноїдальний крововилив зліва; перелом кісток носа; гемосинусит; правосторонній гемотимпаникус; закритий перелом правої ключиці; садно правого зап`ястку, які як небезпечні для життя відносяться до тяжких тілесних ушкоджень.

Водій ОСОБА_7 , виконуючи вимоги п.16.11, п.10.1 та п.10.5 Правил дорожнього руху України, мала технічну можливість запобігти даній дорожньо-транспортній пригоді, та її дії, що не відповідали зазначеним вимогам ПДР України, знаходяться в причинному зв`язку з подією ДТП, яка відбулась.

Не оспорюючи фактичні обставини кримінального провадження, доведеність провини обвинуваченої у скоєнні інкримінованого їй кримінального правопорушення та кваліфікацію її дій, прокурор у кримінальному провадженні ОСОБА_8 подав апеляційну скаргу, в якій просить вирок Дружківського міського суду Донецької області від 16.04.2014 стосовно ОСОБА_7 скасувати, у зв`язку з істотним порушенням вимоги кримінально процесуального закону, неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність та невідповідністю призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок м`якості. Ухвалити новий вирок, яким засудити ОСОБА_7 за ч. 2 ст. 286 КК України до 4 років позбавлення волі із позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 3 роки. В обґрунтування доводів апеляції вказує, що в резолютивній частині вироку судом неправильно застосований закон України про кримінальну відповідальність та засуджену за ч. 2 ст. 286 КК України ОСОБА_7 на підставі ст. 75 КК України звільнено від відбуття покарання, як від основного так і додаткового у вигляді позбавленням права керування транспортними засобами строком на два роки. Крім того зазначає, що призначаючи ОСОБА_7 покарання за ч. 2 ст. 286 КК України у виді 4 років обмеження волі та звільняючи її від відбування призначеного покарання з іспитовим строком, судом не було належним чином враховано особу винного, конкретні обставини та ступінь суспільної небезпеки кримінального правопорушення.

Від потерпілого ОСОБА_10 надійшла зава про слухання справи в його відсутність.

Заслухавши суддю доповідача, прокурора, який підтримав доводи апеляційної скарги, просив її задовольнити, вирок суду скасувати та ухвалити новий вирок, заслухавши обвинувачену ОСОБА_13 та її захисника ОСОБА_6 , які заперечували проти задоволення апеляції прокурора та просили вирок суду залишити без змін, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляції, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні слід задовольнити частково, а вирок суду в частині призначення покарання скасувати, з наступних підстав.

У відповідності зі ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, яке ухвалено згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим кодексом.

Висновки суду про доведеність винуватості ОСОБА_14 (в шлюбі ОСОБА_15 ) у порушенні правил безпеки дорожнього руху, яка керувала транспортним засобом, що спричинило потерпілому тяжкі тілесні ушкодження за обставин, викладених у вироку, є обґрунтованими, відповідають фактичним обставинам кримінального провадження, підтверджуються наявними в ньому доказами в сукупності, перевіреними судом.

За встановлених судом фактичних обставин, кваліфікація дій обвинуваченої за ст.286 ч.2 КК України є правильною і ніким в цій частині не оскаржується.

Згідно з вимогами ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Щодо доводів апеляційної скарги прокурора про неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність та звільнення обвинуваченої від відбування покарання з іспитовим строком, колегія суддів зазначає наступне.

Згідно зі ст. 65 КК України покарання призначається з урахуванням ступеня тяжкості вчиненого злочину, особи винного, обставин, що пом`якшують і обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Як убачається з вироку, ці вимоги кримінального закону судом враховані в повній мірі.

Міра покарання обвинуваченої у вигляді позбавлення волі строком на чотири роки з позбавленням права керування транспортними засобами строком на два роки, судом першої інстанції призначена у відповідності з вимогами ст. 65 КК України, у межах, установлених у санкції статті, з урахуванням тяжкості злочину, який відноситься до категорії тяжких, конкретних обставин справи, даних про особу обвинуваченої, яка на обліку у лікарів нарколога та психіатра не знаходиться, за місцем мешкання характеризується задовільно, її щире каяття.

Обставин які пом`якшують чи обтяжують покарання обвинуваченої судом у вироку не встановлено.

Проте, щодо застосування судом положень ст. 75 КК України колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до положень ст. 75 КК України якщо суд, крім випадків засудження за корупційні злочини, при призначенні покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Колегія суддів погоджується з висновками міського суду щодо можливості звільнення ОСОБА_13 від відбування покарання з випробуванням відповідно до ст.ст.75, 76 КК України.

За змістом вироку, в обґрунтування прийнятого рішення суд зазначив, що при призначенні покарання він враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, віднесеного законодавцем до категорії тяжких, особу винного, той факт, що на обліку у лікаря психіатра та лікаря нарколога не перебуває, за місцем мешкання характеризується задовільно, її щире каяття.

Крім того, колегія суддів враховує, що обвинувачена скоїла кримінальне правопорушення вперше, повністю визнала себе винною, за місцем навчання в Дружківському комунальному коледжу, який закінчила з червоним дипломом, характеризується дуже добре, має дитину, 2015 року народження, частково відшкодувала потерпілому завдану шкоду, за висновками судової автотехнічної експертизи № 6702 від 08.01.2014 р. встановлена обоюдна вина ОСОБА_7 та ОСОБА_10 у скоєнні дорожно-транспортної пригоди.

Крім того, колегія суддів врахувала, що на час розгляду справи в апеляційному суді пройшов значний час з моменту вчинення кримінального правопорушення.

З урахуванням сукупності перелічених обставин, колегія суддів дійшла висновку, що рішення суду про звільнення ОСОБА_13 від відбування покарання з випробуванням строком на один рік є мотивованим і таким, що відповідає вимогам ст. 65 КК України, оскільки перебування засудженої під наглядом кримінально-виконавчої інспекції найефективніше сприятиме її виправленню та перевихованню.

Матеріали справи не містять підстав вважати призначене ОСОБА_13 основне покарання із застосуванням ст. 75 КК України несправедливим унаслідок м`якості.

Аналізуючи ст. 75 КК України колегія суддів зазначає, що звільнення від відбування покарання з випробуванням можливо при призначенні основних покарань визначених ч.1 ст. 75 КК України, а тому, звільняючи обвинувачену від відбування покарання з іспитовим строком на підставі ст. 75 КК України суд першої інстанції мав застосувати норми цієї статті лише до призначеного основного покарання у виді 4 років позбавлення волі, а не до додаткового покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами.

Таким чином, звільняючі ОСОБА_13 на підставі ст. 75 КК України від відбування покарання у вигляду позбавлення права керування транспортними засобами строком на два роки суд першої інстанції допустив неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, що відповідно до вимог ст.ст.409,413,420 КПК України є підставою для скасування вироку суду першої інстанції в частині призначення покарання обвинуваченій і ухвалення апеляційним судом нового вироку.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 404, 407, 420 КПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_8 задовольнити частково.

Вирок Дружківського міського суду Донецької області від 16.04.2014 року щодо ОСОБА_16 за ст.286 ч.2 КК України в частині призначення покарання скасувати.

Вважати ОСОБА_9 засудженою за ст. 286 ч.2 КК України до 4 років позбавлення волі з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 2 роки.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_9 звільнити від відбування основного покарання у виді 4 років позбавлення волі, якщо вона протягом одного року іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на неї обов`язки.

Відповідно до ст.76 КК України зобов`язати ОСОБА_9 не виїжджати за межи України на постійне місце мешкання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця мешкання і роботи та періодично з`являтися для реєстрації до кримінально-виконавчої інспекції.

В решті вирок залишити без змін.

Вирок набирає законної сили з моменту проголошення. На вирок може бути подана касаційна скарга до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня проголошення.

Судді: ОСОБА_1

ОСОБА_2

ОСОБА_3