А П Е Л Я Ц І Й Н И Й С У Д З А К А Р П А Т С Ь К О Ї О Б Л А С Т І
У Х В А Л А

І м е н е м У к р а ї н и

17.09.2013 м. Ужгород

Апеляційний суд Закарпатської області в складі суддів: Животова Є.Г. (головуючий), ОСОБА_1, ОСОБА_2, при секретарі Головець М.А., за участі прокурора Міцовди К.Д., розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Ужгороді матеріали кримінального провадження, зареєстрованого в ЄРДР за № 0000639, за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_3 на вирок Тячівського районного суду Закарпатської області від 4 липня 2013 року, яким ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 визнано винуватим та призначено покарання за ч.1 ст.187 КК України у вигляді позбавлення волі строком на три роки.

Запобіжний захід ОСОБА_3 обрано у вигляді тримання під вартою та взято під варту в залі судового засідання; строк відбування покарання ОСОБА_3 ухвалено рахувати з моменту його затримання.

Згідно вказаного вироку ОСОБА_3 визнаний винуватим в тому, що він 26.03.2013, біля 16 год., у будинку № 28, по вул. Бічній с. Лази Тячівського району Закарпатської області, куди зайшов без наміру на заволодіння майном, перебуваючи в стані алкогольного спяніння, напав на потерпілу ОСОБА_4, наніс їй кілька ударів в область голови стиснутими в кулак руками, повалив на підлогу та наступив ногою на грудну клітину, заподіявши потерпілій легкі тілесні ушкодження з короткочасним розладом здоровя (гематоми обох очниць, субконюктивальний крововилив лівого очного яблука, синці лобної ділянки голови зліва та лівої молочної залози, а також струс мозку). Після цього ОСОБА_3 відібрав у ОСОБА_4 600 грн., які знаходилися у правій кишені халату, в який потерпіла була одягнена, спричинивши їй матеріальної шкоди на вказану суму.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 оспорює фактичні обставини справи та юридичну кваліфікації його дій, зазначаючи, що викладені у вироку суду висновки не відповідають фактичним обставинам справи, яку розглянуто поверхнево, без дослідження та зясування всіх обставин справи; судом досліджувалися лише ті обставини, які свідчать на користь потерпілої, а отже, кримінальне провадження проведено з обвинувальним ухилом. Також судом порушено право на захист обвинуваченого, оскільки останній не мав адвоката. Зазначені у вироку показання, які нібито давав у суді ОСОБА_3, є вигадані, оскільки в суді його ніхто не допитував наказали вийти, а через 20 хвилин вручили вирок. Отже, суд спирався лише на показання потерпілої, не врахувавши при цьому, що бійку, за вказаних вище обставин, спровокувала саме вона, першою вдаривши ОСОБА_3 чайником по голові. Він нападу на потерпілу взагалі не робив.

Що стосується грошових коштів, потерпіла дійсно боргувала їх ОСОБА_3 за те, що він допомогав їй, як людині похилого віку по господарству, але обіцянку не виконала, що свідчить про зловживання довірою.

Крім того апелянт вважає, що йому вироком суду дано неправильну характеристику негативну, що ОСОБА_3 нібито зловживає алкогольними напоями, ніде не працює, такий висновок зроблено лише на показаннях потерпілої. Будь-які дані стосовно перебування ОСОБА_3 при вищевказаних подіях в стані алкогольного спяніння відсутні, а отже і не досліджувалися судом.

З цих підстав просить оскаржений ним вирок скасувати, а справу направити на новий розгляд до того ж суду в іншому складі.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду Закарпатської області, думку прокурора, яка повністю заперечила проти викладених в апеляційній скарзі доводів, зазначивши, що такі спростовуються журналом судового засідання та оригінальним примірником технічного носія інформації, в якому зафіксовано хід кримінального провадження в суді під час судового провадження 04.07.2013, у звязку з чим просила вирок суду залишити без змін, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляції, колегія суддів вважає, що апеляція не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ч.1 ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно ст.415 КПК України суд апеляційної інстанції скасовує вирок чи ухвалу суду і призначає новий розгляд у суді першої інстанції, якщо, зокрема, встановлено порушення, передбачені пунктами 3,4,7 частини другої статті 412 цього Кодексу: судове провадження здійснено за відсутності обвинуваченого, захисника, у матеріалах провадження відсутній журнал судового засідання або технічний носій інформації, на якому зафіксовано судове провадження в суді першої інстанції.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 зазначає, що він взагалі не був допитаний судом та не мав захисника під час провадження справи в суді, а отже викладені у вироку (в тому числі й журналі судового засідання) відомості про його допит не відповідають дійсності.

Як встановлено матеріалами кримінального провадження, досудове розслідування і судовий розгляд по ньому проведені з дотриманням вимог розділів ІІІ, ІV КПК України. Викладені у вироку висновки про винуватість обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.187 КК України за вказаних у вироку суду обставинах, ґрунтуються на зібраних доказах, відповідають фактичним обставинам кримінального провадження.

Перелічені вище доводи апеляційної скарги обвинуваченого повністю спростовуються журналом судового засідання та оригінальним примірником технічного носія інформації, в якому зафіксовано хід кримінального провадження в суді під час судового провадження 04.07.2013 (Т.2, а.с. 29-30, 37).

Так, під час кримінального провадження в суді були присутні та допитані обвинувачений в присутності запрошеного ним же захисника адвоката ОСОБА_5 (повноваження та допуск в Т.1, а.с.63,64), при цьому ОСОБА_3 свою вину у вчиненому визнав; потерпіла ОСОБА_4, яка підтвердила встановлені вироком суду фактичні обставини справи щодо вчинення на неї нападу обвинуваченим з подальшим заволодінням належними їй грошовими коштами в сумі 600 грн. та троє свідків: ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, які підтвердили факт перебування обвинуваченого в стані алкогольного спяніння в день нападу на потерпілу, що визнав і сам обвинувачений під час його допитів, як на досудовому слідстві, так і в суді (Т.1, а.с. 68, Т.2, а.с. 37).

В судовому провадженні ретельно досліджено матеріали справи, зокрема ті, що мають доказове значення по справі: протоколи слідчих дій, висновок судово-медичної експертизи, дані, що характеризують особу обвинуваченого.

Дії обвинуваченого ОСОБА_3 вірно кваліфіковані за ч.1 ст.187 КК України, як напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із насильством, небезпечним для життя чи здоровя особи, яка зазнала нападу (розбій), що відповідає матеріалам кримінального провадження.

З розяснень, які містяться в п.2 постанови Пленуму Верховного Суду України Про практику призначення судами кримінального покараннявід 24.10.2003 № 7 вбачається, що при призначенні покарання слід додержувати вимоги п.1 ч.1 ст.65 КК України. Із урахуванням ступеня тяжкості, обставин цього злочину, його наслідків і даних про особу судам належить обговорювати питання про призначення передбаченого законом більш суворого покарання особам, які вчинили злочини на грунті пияцтва, алкоголізму, наркоманії, за наявності рецидиву злочину, і менш суворого особам, які вперше вчинили злочини, щиро розкаялись у вчиненому, активно сприяли розкриттю злочину, відшкодували завдані збитки тощо.

Відповідно до ст.65 КК України суд призначає покарання: у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, за винятком випадків, передбачених частиною другою статті 53 цього Кодексу; відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу; враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що помякшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинений злочин призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових злочинів.

В даному випадку санкцією ч.1 ст.187 КК України передбачено покарання лише у вигляді позбавлення волі строком від трьох до семи років і суд першої інстанції не знайшов передбачених ст.69 КК України підстав для призначення обвинуваченому менш суворого виду покарання.

Призначаючи покарання з обранням його виду і міри, суд першої інстанції врахував тяжкість вчиненого злочину, особу винного, зокрема його виключно негативну характеристику, з якої слідує, що ОСОБА_3 на території Лазівської сільської ради Тячівського району Закарпатської області проявив себе з негативної сторони: постійно пиячить, ніде не працює, до сільської ради надходили скарги на поведінку ОСОБА_3 у звязку із його антигромадською поведінкою, мав приводи в міліцію, його поведінка викликає громадський осуд в селі; обставини, що помякшують покарання: ОСОБА_3 вперше вчинив злочин, щиро розкаявся, активно сприяв розкриттю злочину та обтяжують покарання: вчинення злочину в стані алкогольного спяніння та щодо особи похилого віку (потерпіла ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 (Т.1, а.с. 19,39,50).

З цих підстав суд правомірно призначив ОСОБА_3 міру покарання, в межах санкції ч.1 ст.187 КК України у мінімальному розмірі, без застосування правил як ст.69 (призначення більш мякого покарання, ніж передбачено законом), так і ст.75 КК (звільнення від відбування покарання з випробуванням), оскільки таке буде достатнім для виправлення особи та попередження вчинення нею нових злочинів в умовах ізоляції від суспільства.

З огляду на викладене, твердження апелянта про порушення судом першої інстанції вимог ст.65 КК України також є безпідставними.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 405,407,418,419, 424 ч.1, 426 КПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ :

В задоволенні апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_3 відмовити, а ухвалений щодо нього вирок Тячівського районного суду Закарпатської області від 4 липня 2013 року залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії цього судового рішення.

Судді: