Справа № 580/354/13-к
Номер провадження 1-кп/580/18/13
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 липня 2013 року Лебединський районний суд Сумської області

в складі: головуючого Стеценка В. А.

з участю секретаря Кальченко О. В.,

з участю: прокурора Глущенко І.Л.,

захисників: ОСОБА_1, ОСОБА_2

законних представників: ОСОБА_3, ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Лебедині кримінальне провадження про обвинувачення

неповнолітнього ОСОБА_5, 08.04.1995 року народ-ження, уродженця та мешканця вул. Будьонного 29 с. Беєво Липоводолинського району Сумської області, українця, громадянина України, ІНФОРМАЦІЯ_1, неодруженого, не працюючого, раніше судимого:

- 01.03.2013 р. Липоводолинським райсудом за ч. 1

ст. 186, ч. 1 ст. 296, ч. 1 ст. 70 КК України до арешту

на строк 45 діб;

за ч. 2 ст. 186, ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 289 КК України,

В С Т А Н О В И В:

Обвинувачений ОСОБА_5, будучи неповнолітнім, разом з іншою особою, матеріали відносно якої виділені в окреме провадження в зв»язку з її розшуком, о 20 год. 30 хв. 14 грудня 2012 року перебували в жилому будинку по вул. Шкільна - 4 с. Беєво Липоводолинського району Сумської області, за місцем проживання їхнього знайомого ОСОБА_6, де після спільного вживання спиртних напоїв, діючи повторно, з метою незаконного збагачення, шляхом відкритого заволодіння чужим майном, погрожуючи спричинити йому побої та фізичний біль, вимагали в ОСОБА_6 негайно позичити їм грошові кошти. Після того, як потерпілий, злякавшись погодився позичити власні кошти ОСОБА_5 та повідомив, що гроші зберігаються в гаманці на печі житлового будинку, ОСОБА_5 дістав з верху печі гаманець і взяв собі з нього гроші в сумі 170 грн. Тоді інша особа теж послалась на те, що і їй потрібні гроші і взяла собі 70 грн. Заволодівши грошима ОСОБА_6 обвинувачений та інша особа покинули місце вчинення злочину, а грошима в подальшому розпорядилися на власний розсуд, завдавши потерпілому матеріальну шкоду на суму 240 грн.

Крім того, обвинувачений ОСОБА_5 разом з іншою особою, матеріали відносно якої виділені в окреме провадження в зв»язку з її розшуком, о 19 год. 15 грудня 2012 року знову прийшли до домогосподарства ОСОБА_6 по вул. Шкільна - 4 с. Беєво Липоводолинського району Сумської області, де змовились заволодіти грошима, які залишились у власника господарства і діючи за попередньою змовою між собою, повторно, з метою незаконного збагачення, шляхом відкритого заволодіння чужим майном, нанесли йому декілька ударів в область грудної клітки та обличчя, спричинивши фізичний біль і погрожуючи подальшим спричиненням побоїв, вимагали віддати їм гроші, що у нього залишилися. Злякавшись, ОСОБА_6 передав їм гроші в сумі 40 грн., якими ОСОБА_5 та інша особа в подальшому розпорядилися на власний розсуд, завдавши потерпілому матеріальну шкоду на вказану суму.

Крім того, обвинувачений ОСОБА_5 о 2 год. 00 хв. 1 січня 2013 року, перебуваючи в домогосподарстві ОСОБА_7 по вул. Леніна - 5 с. Беєво Липоводолинського району Сумської області, після вживання разом з іншими особами спиртних напоїв помітив залишений без нагляду на підлозі будинку мобільний телефон марки S-TELL S 2-01, який належить ОСОБА_8, вартістю згідно висновку судової товарознавчої експертизи № 3 від 14.01.2013 року 292 грн. 04 коп. з сім-картою «Діджус», вартість якої згідно довідки ФОП «ОСОБА_9М.» становить 10 грн., на рахунку якої було 1 грн. та картою пам»яті на 2 гігабайти, вартість якої згідно довідки ФОП «ОСОБА_9М.» становить 40 грн. Побачивши зазначений телефон обвинувачений, діючи з метою незаконного збагачення, умисно, таємно, повторно, непомітно для сторонніх осіб, сховав його до кишені своєї куртки та не зважаючи на те, що власник телефону повернувся до кімнати і намагався розшукати своє майно, ОСОБА_5 виніс викрадене за межі господарства, а в подальшому розпорядився ним на власний розсуд, чим завдав ОСОБА_8 матеріальну шкоду на загальну суму 343 грн. 04 коп.

Крім того, обвинувачений ОСОБА_5 разом з іншою особою, матеріали відносно якої виділені в окреме провадження в зв»язку з її розшуком, о 2 год. 00 хв. 2 січня 2013 року, перебуваючи в господарстві ОСОБА_7 по вул. Леніна - 5 с. Беєво Липоводолинського району Сумської області, вжив спиртні напої та відчувши алкогольне сп»яніння, вийшов з будинку і без дозволу власника транспортного засобу пішов відпочивати до автомобіля ЗАЗ 1102, р/н СУЖ 15-21, вартість якого згідно висновку судової автотоварознавчої експертизи № 5 від 11.01.2013 року становить 7 671 грн. 36 коп., який належить ОСОБА_10 і був припаркований біля домогосподарства ОСОБА_7 Коли ОСОБА_10 помітив ОСОБА_5 в своєму автомобілі і став витягати його з машини, між ними виникла фізична сутичка, під час якої у ОСОБА_10 з кишені випали ключі від транспортного засобу, які інша особа, що перебувала на місці події разом з ОСОБА_5 підібрала і передала останньому.

Після цього ОСОБА_5 та інша особа змовились незаконно заволодіти транспортним засобом і діючи за попередньою змовою групою осіб, повторно, таємно, повернулися до будинку, умисно стали пригощати ОСОБА_10 спиртними напоями, а коли він втратив пильність вийшли з домогосподарства, відкотили автомобіль на відстань 100 м. від місця паркування, сіли на його передні сидіння та запустивши двигун автомобіля за допомогою ключа запалення, поїхали з місця вчинення злочину до с. Московське Липоводолинського району Сумської області, де розпорядилися машиною на власний розсуд.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 свою вину у вчиненні злочинів визнав частково, мотивуючи це тим, що не бив ОСОБА_10 та ОСОБА_6 і останній добровільно позичив йому свої гроші. При цьому він пояснив, що ввечері 14.12.2012 року він разом із своїм товаришем - неповнолітнім ОСОБА_11 вирішили сходити до їхнього спільного знайомого ОСОБА_6 помінятись колонками до ДВД програвача. Маючи з собою програвач та колонки вони прийшли до жилого будинку по вул. Шкільна - 4 с. Беєво Липоводолинського району, де підключили програвач до телевізора і стали слухати записи та вживати разом з господарем спиртні напої. Під час розмови він дізнався, що ОСОБА_6 отримав заробітну плату і попросив на кілька днів позичити грошей, не оговорюючи їх суму. ОСОБА_6 не заперечував. Тоді ОСОБА_11 теж став просити в господаря позичити грошей, а коли останній відмовив то пригрозив йому нанести побої та кілька раз штовхнув, після чого ОСОБА_6 признався, що гаманець з грошима зберігається на печі і ОСОБА_5 дістав з печі гаманець, витіг з нього 170 грн., які взяв собі та 70 грн., які передав ОСОБА_11 а гаманець повернув власнику. Після цього вони разом із ОСОБА_11 залишили будинок ОСОБА_6 і розпорядилися грошима на власний розсуд.

Також він пояснив суду, що ввечері наступного дня - 15.12.2012 року ОСОБА_11 запропонував йому сходити до ОСОБА_6 та побити його за те, що він повідомив односельцям, яким чином напередодні позбувся 240 гривень і вони знову прийшли до господарства ОСОБА_6 по вул. Шкільна - 4 с. Беєво, де зайшли в його будинок і там ОСОБА_11 наніс декілька ударів руками та ногами в область грудної клітки та обличчя ОСОБА_6 та погрожуючи завдати йому тілесних ушкоджень вимагав гроші, що у нього залишилися. Спочатку ОСОБА_6 заперечував, посилаючись на те, що гроші йому потрібні для оплати електричної енергії а потім злякавшись передав ОСОБА_11 40 грн., які останній та ОСОБА_5 поділили між собою по 20 грн. кожному і подальшому розпорядилися ними на власний розсуд.

Крім того, обвинувачений ОСОБА_5 пояснив суду, що в ніч на 01.01.2013 року він перебував в домогосподарстві ОСОБА_7 по вул. Леніна - 5 с. Беєво і разом з іншими особами, серед яких був ОСОБА_8, вживав спиртні напої а побачивши на підлозі будинку чужий мобільний телефон нікому про це не повідомив а сховав до кишені своєї куртки. Через деякий час він побачив, що ОСОБА_8 розшукує свій телефон, проте не признався, що той перебуває в нього. Наступного дня він вставив до нього власну сім- карту і залишив телефон собі для користування а в подальшому телефон був вилучений співробітниками міліції.

Також обвинувачений ОСОБА_5 пояснив суду, що в ніч на 02.01.2013 року він разом з ОСОБА_11, перебував в господарстві ОСОБА_7 по вул. Леніна - 5 с. Беєво і разом з іншими особами, серед яких був ОСОБА_10 вживав спиртні напої. Відчуваючи, що сп»янів обвинувачений вийшов з будинку і без дозволу власника заліз спати до припаркованого неподалік будинку автомобіля ЗАЗ 1102. Власником цього автомобіля був ОСОБА_10, який помітивши ОСОБА_5 в машині став витягати його звідти. Між ними зав»язалася сутичка, під час якої ОСОБА_11 витіг у ОСОБА_10 з кишені ключі від машини і передав їх ОСОБА_5

Після цього він з ОСОБА_11 змовились покататись на автомобілі ОСОБА_10 повернувшись до будинку, стали пригощати ОСОБА_10 спиртними напоями, а коли він втратив пильність вийшли з домогосподарства, умисно і таємно відкотили автомобіль на відстань близько 100 м. від місця паркування, залізли в нього та запустивши двигун автомобіля за допомогою ключа запалення, поїхали з місця вчинення злочину до с. Московське Липоводолинського району, де побачили іншу машину і сприйнявши її за автомобіль співробітників міліції покинули автомобіль ЗАЗ та втекли з місця де він залишився.

Крім часткового визнання обвинуваченими своєї вини у вчиненому злочині, його вина повністю підтверджується показаннями іншої особи, даними в судовому засіданні до того як матеріали відносно цієї особи були виділені в окреме провадження в зв»язку з її розшуком, показами потерпілих та матеріалами справи, дослідженими в судовому засіданні.

Допитаний в судовому засіданні неповнолітній обвинувачений ОСОБА_11 ІНФОРМАЦІЯ_2 пояснив суду, що ввечері 14.12.2012 року він разом із ОСОБА_5 вирішили сходити до ОСОБА_6 помінятись колонками до ДВД програвача. Взявши програвач та колонки вони прийшли до будинку потерпілого, підключили програвач до телевізора і стали слухати записи та вживати разом з господарем спиртне. Під час розмови той повідомив, що отримав заробітну плату і вони стали просити на кілька днів позичити грошей. Останній спочатку не погоджувався на їхні вмовляння а потім послався на те, що вони його все рівно не залишать в спокої і сказав, що гаманець з грошима знаходиться на печі. Після чого ОСОБА_5 дістав з печі гаманець, частину грошей з нього взяв собі, а 70 грн. віддав ОСОБА_11 і вони залишили будинок ОСОБА_6 та розпорядилися грошима на власний розсуд.

Наступного дня він дізнався, що ОСОБА_6 розповів односельцям про викрадення грошей і ввечері запропонував ОСОБА_5 сходити до потерпілого залагодити конфлікт. Проте, прийшовши в його домогосподарство вони порадились і домовились ще раз відібрати гроші в ОСОБА_6 і коли зайшли в кімнату ОСОБА_11 кілька раз штовхнув останнього в груди, висловив своє невдоволення фактом розголошення подій, які мали місце напередодні і запропонував ОСОБА_6 віддати їм грошові кошти, які в нього залишились. Спочатку ОСОБА_12 заперечував, а потім злякався і передав ОСОБА_11 40 грн., які останній та ОСОБА_5 поділили між собою, по 20 грн. кожному і подальшому розпорядилися ними на власний розсуд.

Також обвинувачений ОСОБА_11 пояснив суду, що ввечері 01.01.2013 року він разом з ОСОБА_13 прийшов в гості до ОСОБА_7 мешканки вул. Леніна - 5 с. Беєво. Там разом з іншими особами вони вживали спиртні напої. Сп»янівши ОСОБА_5 вийшов з будинку і заліз спати до припаркованого неподалік будинку автомобіля ЗАЗ 1102. Власник цього автомобіля ОСОБА_10, помітивши ОСОБА_5 в машині став витягати його звідти. Між ними зав»язалася сутичка, під час якої у ОСОБА_10 з кишені випали ключі від машини і ОСОБА_11 передав їх ОСОБА_5

Після цього вони продовжили святкування, перебуваючи в будинку змовились покататись на автомобілі ОСОБА_10 і коли той втратив пильність вийшли з домогосподарства, таємно відкотили автомобіль на відстань близько 100 м. від місця паркування, залізли в нього та запустивши двигун автомобіля за допомогою ключа запалення, поїхали з місця вчинення злочину до с. Московське Липоводолинського району, де побачили іншу машину і сприйнявши її за автомобіль співробітників міліції покинули автомобіль ЗАЗ та втекли з місця де він залишився.

Допитаний в судовому засіданні потерпілий ОСОБА_6 показав суду, що є мешканцем домогосподарства по вул. Шкільна - 4 с. Беєво Липоводолинського району і ввечері 14.12.2012 року до його будинку з»явилися односельці ОСОБА_5 та ОСОБА_11, які принесли з собою ДВД програвач з колонками, підключили їх до телевізора і стали слухати записи, вживати принесені з собою спиртні напої і під час розмови спитали чи є в нього гроші. Коли ж він сказав, що не має грошей, ОСОБА_5 звинуватив його у брехні, послався на те, що потерпілий отримав зарплату і гості стали лякати його розправою, шарпати за одяг і вимагати, щоб він позичив їм грошей, не оговорюючи ні суми коштів, ні терміну повернення. Поскільки їх вимагання носили грубий та нав»язливий характер і ОСОБА_12 боявся, що вони його поб»ють він спочатку погодився позичити гроші ОСОБА_5 а в подальшому і ОСОБА_11 та признався, що вони знаходяться в гаманці, який лежить на грубі. Тоді ОСОБА_5 рукою відсунув його від печі, дістав звідти гаманець в якому зберігалося гроші і забрав з нього 240 грн., після чого вони покинули будинок.

Також він пояснив суду, що ввечері наступного дня ОСОБА_5 та ОСОБА_11 знову прийшли в його будинок, і під приводом того, що він повідомив односельцям про те як у нього викрали 240 грн. ОСОБА_11 наніс йому декілька ударів в область грудної клітки та обличчя, спричинивши фізичний біль і погрожуючи завдати йому тілесних ушкоджень вимагав віддати гроші, що у нього залишилися. Спочатку ОСОБА_12 заперечував, посилаючись на те, що гроші йому потрібні для оплати електричної енергії а потім злякавшись погроз ОСОБА_5 та ОСОБА_11 передав останньому 40 грн., після чого вони пішли з будинку.

Також він поясний суду, що під час судового розгляду справи родичі ОСОБА_5 повернули йому 170 грн.

Допитаний в судовому засіданні потерпілий ОСОБА_10 показав суду, що є мешканцем с. Колядинець Липоводолинського району і 01.01.2013 року автомобілем ЗАЗ 1102, р/н СУЖ 15-21, приїхав в с. Беєве до знайомих святкувати Новий рік. Автомобіль він залишив на вулиці і в нічний час, коли він приймав участь в святкуванні йому повідомили, що з його машини хтось знімає колеса. Коли він вийшов на вулицю, то побачив біля автомобіля ОСОБА_11 а в салоні машини ОСОБА_5, який влаштовувався там спати. На його пропозицію вийти з машини останній відповів відмовою, внаслідок чого між ними виник конфлікт і фізична сутичка, після якої вони помирились і разом пішли в будинок продовжувати святкування.

Через деякий час, цієї ж ночі він вийшов на вулицю оглянути машину, але її на місці стоянки не виявив і по телефону повідомив про це працівників міліції. Яким чином інші особи заволоділи ключами запалювання йому невідомо. Через кілька днів ці ключі і автомобіль йому повернули працівники міліції, а під час судового розгляду справи збитки, завдані злочином відшкодували родичі ОСОБА_5

З протоколу огляду місця події, фототаблиць (а.с. 66-69 т.2), досліджених в судовому засіданні вбачається, що 02.01.2013 року на узбіччі вул. ОСОБА_14 - 19 с. Московське Липоводолинського району Сумської області було виявлено і оглянуто автомобіль «ЗАЗ-1102» білого кольору, р/н СУЖ 15-21, на сидінні якого знаходився ДВД програвач «Меридіан».

З довіреності, полісу, технічного паспорту і витягу (а.с. 73-77 т.2), досліджених в судовому засіданні вбачається, що автомобілем «ЗАЗ-1102» р/н СУЖ 15-21 має право управляти і розпоряджатись ОСОБА_10

З висновку судової автотоварознавчої експертизи (а.с. 92-95 т.2), дослідженого в судовому засіданні вбачається, що ринкова вартість автомобіля «ЗАЗ-1102» р/н СУЖ 1521 станом на 02.01.2013 року складає 7 671 грн. 36 коп.

З протоколу огляду, фототаблиць (а.с. 129-131 т.2), досліджених в судовому засіданні вбачається, що 10.01.2013 року співробітниками міліції було оглянуто мобільний телефон марки S-TELL S 2-01, в якому знаходилась карта пам»яті на 2 гігабайти.

З висновку судової товарознавчої експертизи (а.с. 140-142 т.2), дослідженого в судовому засіданні вбачається, що залишкова вартість мобільного телефону марки S-TELL S 2-01 на час вчинення злочину могла становити з урахуванням початкової вартості та суми процентного зносу 292 грн. 04 коп.

З довідки (а.с. 143 т.2), дослідженої в судовому засіданні вбачається, що станом на 01.01.2013 року вартість карти пам»яті на 2 ГБ складає 40 грн. 00 коп. а вартість стартового пакета «Діджус» - 10 грн.

З акту (а.с. 213 т.2), дослідженого в судовому засіданні вбачається, що сім»я, де виховувався ОСОБА_15 має задовільне матеріальне становище, він проживає в одноповерховому будинку в с. Беєво, домашню худобу не утримує; існує за рахунок тимчасових заробітків, ніде постійно не працює і не навчається.

З розписки (а.с. 235 т.2), дослідженої в судовому засіданні вбачається, що ДВД програвач «Меридіан», виявлений в автомобілі «ЗАЗ-1102» р/н СУЖ 15-21 належить ОСОБА_5 і був йому повернутий під час досудового слідства.

Проаналізувавши зібрані по справі докази, суд вважає, що вина обвинуваченого

ОСОБА_5 у вчиненні злочинів доведена та знайшла своє підтвердження в судовому засіданні.

Так, факт вчинення ним злочину стверджується показами обвинуваченого ОСОБА_11 та потерпілого ОСОБА_6, з яких вбачається, що обвинувачені скориставшись тим, що ОСОБА_6 є їхнім знайомим 14 та 15 грудня 2012 року шляхом вільного доступу відвідували його будинок і спочатку під приводом позичання грошей а в подальшому під приводом невдоволення поведінкою потерпілого шляхом погроз застосування насильства, яке не є небезпечним для життя та здоров»я та шляхом застосування такого насильства відкрито викрали належні потерпілому грошові кошти на загальну суму 280 грн.

Також факт вчинення ОСОБА_5 злочину стверджується показами обвинуваченого ОСОБА_11, та потерпілого ОСОБА_10, з яких вбачається, що в ніч на 2 січня 2012 року обвинувачені скориставшись тим, що ОСОБА_10 втратив пильність внаслідок сп»яніння, незаконно заволоділи транспортним засобом останнього, здійснили на ньому поїздку до іншого населеного пункту і там покинули злякавшись переслідування.

Крім того, вчинення ОСОБА_5 злочину підтверджується показами самого ОСОБА_5, з яких вбачається, що він приймав безпосередню участь у викраденні майна ОСОБА_6, у всіх подіях, які відбувалися в його присутності в будинку потерпілого і активно намагався досягти злочинного результату, особисто діставав з-за печі гаманець і власноручно витіг звідти чужі гроші.

Також вчинення ОСОБА_5 злочину підтверджується і його показами в тій частині, що він виявив чужий телефон на підлозі будинку, в якому на той час перебувала значна кількість інших осіб, проте не повідомив про це присутніх а навпаки, непомітно сховав до кишені своєї куртки, промовчав під час пошуків телефону його власником а в подальшому став використовувати цей телефон у власних інтересах.

При цьому суд враховує і те, що вказані покази ОСОБА_5, обвинуваченого ОСОБА_11, потерпілих ОСОБА_6 та ОСОБА_10 об»єктивно підтверджуються протоколами огляду місця знаходження автомобіля «ЗАЗ-1102» р/н СУЖ 15-21, в якому був виявлений ДВД програвач «Меридіан», що належить ОСОБА_5, протоколом огляду викраденого мобільного телефону, довідкою про вартість його складових та висновками товарознавчих експертиз.

В той же час суд не може взяти до уваги доводи ОСОБА_5 в тій частині, що при вчиненні злочину він не наносив ударів ОСОБА_10, так як він і не обвинувачується у вчинення насильства щодо вказаної особи.

Також суд не може взяти до уваги доводи ОСОБА_5 в тій частині, що він не вчиняв насильства щодо ОСОБА_6, так як в судовому засіданні було встановлено, що він вчинив злочин разом з ОСОБА_11, спостерігав всі дії останнього, мав можливість їх оцінити і припинити чи ухилитися від вчинення злочину але не зробив цього а згідно ч.1 ст. 29 КК України співвиконавці підлягають відповідальності за статтею Особливої частини цього Кодексу, яка передбачає вчинений ними злочин.

Також суд не може взяти до уваги доводи ОСОБА_5 в тій частині, що ОСОБА_6 добровільно позичив йому свої гроші, так як в судовому засіданні було встановлено, що останній дійсно ввечері 14.12.2012 року внаслідок наполегливих вимог та погроз обвинувачених погодився позичити їм свої гроші, але після цього між ними не було укладено ніяких цивільно-правових угод; не було обумовлено ні розміру коштів, які мають бути позиченими, ні терміну на які вони передаються; не було і самого факту передачі ОСОБА_6 грошей ОСОБА_5, який дізнавшись місце зберігання цінностей самовільно дістав зз-за печі гаманець і витіг з нього стільки грошей, скільки вважав необхідним. Вказані кошти не були повернуті потерпілому ні ОСОБА_5 ні ОСОБА_11 і лише частина цих грошей під час судового розгляду була відшкодована родичами ОСОБА_5

Також суд враховує і те, що ввечері 15.12.2012 року відкрито викрадаючи гроші ОСОБА_6 ні ОСОБА_5 ні ОСОБА_11 взагалі не вели мову про позичання грошей а мотивували свої дії тим, що потерпілий повідомив про вчинений ними злочин

інших осіб.

Тому, суд вважає, що зазначені покази обвинуваченого не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні, вважає їх даними з метою зменшити свою відповідальність за скоєне а оцінивши зібрані докази в їх сукупності вину обвинуваченого ОСОБА_5 вважає повністю доведеною в межах пред»явленого йому обвинувачення.

Дії обвинуваченого ОСОБА_5 суд вважає необхідним кваліфікувати за ч. 2 ст.186 КК України, так як він здійснив грабіж, поєднаний з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров»я, вчинений повторно, за попередньою змовою групою осіб.

Також дії обвинуваченого ОСОБА_5 суд вважає необхідним кваліфікувати за ч. 2 ст.185 КК України, так як він здійснив таємне викрадення чужого майна (крадіжку), вчинену повторно.

Також дії неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_5 суд вважає необхідним кваліфікувати за ч. 2 ст. 289 КК України, так як він здійснив незаконне заволодіння транспортним засобом, вчинене повторно, за попередньою змовою групою осіб.

При обранні міри покарання обвинуваченому ОСОБА_5 суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, що злочином не завдано тяжких наслідків і великої матеріальної шкоди, збитки відшкодовано, обвинувачений частково визнав свою вину, матеріальний і сімейний стан обвинуваченого, стан його здоровя та його характеристику.

При цьому суд також приймає до уваги те, що обвинувачений вчинив злочин у сімнадцятирічному віці, є фізично здоровим (хронічних захворювань йому не встановлено, у лікаря психіатра та нарколога на обліку не перебуває), є врівноваженим та спокійним; щомісячно до досягнення повноліття отримував пенсію; на день вчинення злочину ніде не навчався і не працював, виховувався у неповній сім»ї, проживав лише з матір»ю, яка не має впливу на його виховання; проживав та зареєстрований в одноповерховому будинку в с. Беєво, домашню худобу не утримував.

Обставинами, що негативно впливали на виховання неповнолітнього обвинуваченого, суд вважає виховання його у неповній сім»ї, небажання обвинуваченого навчатися та отримувати освіту, спеціальність і професію. Наявність дорослих підмовників та інших осіб, які втягнули неповнолітнього в злочинну діяльність судом не встановлено.

Суд вважає необхідним призначивши покарання зо кожний злочин вчинений обвинуваченим окремо, застосувати ч. 1 ст. 70 КК України і визначити йому покарання за сукупністю цих злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим.

Також суд вважає необхідним на підставі ч. 4 ст. 70, ст. 72 КК України за сукупністю злочинів, визначити ОСОБА_5 покарання, призначене з застосуванням ч.1 ст. 70 КК України за злочини, вчинені до постановлення попереднього вироку Липоводолинського районного суду від 01.03.2013 року та за злочин, покарання за який призначене цим попереднім вироком шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим.

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_10 до ОСОБА_5 про стягнення майнової шкоди в розмірі 2 000 грн. суд вважає необхідним залишити без розгляду, так як в судовому засіданні було встановлено, що шкода під час судового розгляду справи відшкодована в добровільному порядку, потерпілий надав суду заяву про залишення позову без розгляду і згідно ч.5 ст.128 КПК України, п.5 ч.1 ст. 207 ЦПК України ця заява підлягає до задоволення.

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_10 до ОСОБА_5 про стягнення моральної шкоди в розмірі 8 000 грн. суд також вважає необхідним залишити без розгляду, так як в судовому засіданні було встановлено, що шкода під час судового розгляду справи відшкодована в добровільному порядку, потерпілий надав суду заяву про залишення позову без розгляду і згідно ч.5 ст.128 КПК України, п.5 ч.1 ст. 207 ЦПК України ця заява підлягає до задоволення.

Крім того, суд вважає необхідним стягнути з підсудного на користь НДЕКЦ УМВС України в Сумській області на позабюджетний розрахунковий рахунок 0011 в ГУДКУ в Сумській області МФО-837013, код 25574892, свідоцтво платника податку 25756800, ІПН 91, код класифікації доходів бюджету 25010100 кошти на відшкодування витрат на проведення судових товарознавчої та автотоварознавчої експертиз відповідно довідок, наданих експертами.

При цьому суд враховує, що вартість судової автотоварознавчої експертизи становить 392 грн. а викрадення автомобіля було вчинене двома особами і вважає необхідним стягнути з ОСОБА_5 на відшкодування вартості даної експертизи 196 грн, виходячи з розрахунку 392 : 2 = 196.

Тому суд вважає необхідним стягнути з ОСОБА_5 кошти на відшкодування вартості експертизи автомобіля 196 грн. та вартості телефону 196 грн. а всього 392 грн., виходячи з розрахунку 196 + 196 = 392.

Речові докази:

-мобільний телефон «Естел», який зберігаються під розпискою ОСОБА_8, в його домогосподарстві на думку суду необхідно вважати повернутим власнику.

Керуючись ст. ст. 368, 370-371, 374-376, 485-487 КПК України;

У Х В А Л И В:

ОСОБА_5 визнати винним у скоєнні злочинів, передбачених 2 ст. 186, ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 289 КК України і призначити йому покарання:

- за ч. 2 ст. 186 КК України у виді позбавлення волі на строк 4 роки.

- за ч. 2 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі на строк 1 рік.

- за ч. 2 ст. 289 КК України у виді позбавлення волі на строк 5 років.

Застосувати ч. 1 ст. 70 КК України і за сукупністю цих злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим визначити ОСОБА_5 покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років.

Застосувати ч.4 ст.70, ст.72 КК України та за сукупністю злочинів, визначити ОСОБА_5 покарання призначене за ч.2 ст. 186, ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 289 , ч.1 ст. 70 КК України за злочини, передбачені, вчинені до ухвалення попереднього вироку Липоводолинського райсуду від 01.03.2013 року та за злочин, покарання за який призначене цим попереднім вироком суду від 01.03.2013 року за ч. 1 ст. 186, ч. 1 ст. 296, ч. 1 ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, визначивши йому остаточно до відбуття покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п»ять) років.

Строк покарання засудженому ОСОБА_5 вважати з 29 квітня 2013 року.

Міру запобіжного заходу щодо ОСОБА_5 залишити тримання під вартою до вступу вироку в законну силу.

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_10 до ОСОБА_5 про стягнення майнової шкоди в розмірі 2 000 грн. залишити без розгляду.

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_10 до ОСОБА_5 про стягнення моральної шкоди в розмірі 8 000 грн. залишити без розгляду.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь НДЕКЦ УМВС України в Сумській області на позабюджетний розрахунковий рахунок 0011 в ГУДКУ в Сумській області МФО-837013, код 25574892, свідоцтво платника податку 25756800, ІПН 91, код класифікації доходів бюджету 25010100 кошти на відшкодування витрат на проведення судових товарознавчої та автотоварознавчої експертиз в розмірі 392 грн.

Речові докази:

-мобільний телефон «Естел», який зберігаються під розпискою ОСОБА_8, в його домогосподарстві вважати повернутим власнику.

Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Сумської області через Лебединський районний суд Сумської області протягом 30 днів з дня його проголошення, а засудженим ОСОБА_5 в той же строк з часу вручення йому копії вироку.

Суддя: ОСОБА_16