Справа № 539/2602/16-к
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
31 серпня 2016 року Лубенський міськрайонний суд Полтавської області

Слідчий суддя Лубенського міськрайонного суду Полтавської області - ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

за участю: прокурора ОСОБА_3 ,

слідчого Лубенського ВП ГУНП в Полтавській області ОСОБА_4 ,

адвоката ОСОБА_5 ОСОБА_6 ,

розглянувши скаргу ОСОБА_5 на бездіяльність слідчого Лубенського ВП ГУНП в Полтавській області ОСОБА_4 , яка полягає у неповерненні тимчасово вилученого майна, -

В С Т А Н О В И В :
ОСОБА_5 було подано до суду скаргу на бездіяльність слідчого Лубенського ВП ГУНП в Полтавській області ОСОБА_4 , яка полягає у неповерненні тимчасово вилученого майна мотоцикла Ямаха FZ6S д.н.з. НОМЕР_1 .

Скарга мотивована тим, що 29.07.2016 року ОСОБА_5 керував технічно справним мотоциклом Ямаха FZ6S д.н.з. НОМЕР_1 та був зупинений на стаціонарному посту ДПС, поблизу м.Лубни. Після цього працівниками поліції за підозрою в підробці свідоцтва про реєстрації ТЗ було викликано оперативно-слідчу групу та вилучено тз із свідоцтвом про реєстрацію.

В липні 2016 року за цим фактом відкрито кримінальне провадження № 0001342.

Оскільки підозра у цьому кримінальному правопорушенні нікому не пред`явлена, клопотання в порядку ч.5 ст.171 КПК України не подавалося, арешт на майно не накладався, скаржник просить визнати незаконною бездіяльність слідчого що полягала у неповерненні тимчасово вилученого майна та зобов`язати слідчого негайно повернути тимчасово вилучене майно.

В судовому засіданні представник заявника заявлені вимоги підтримав, прохає задовольнити скаргу.

В судовому засіданні слідчий проти задоволення клопотання заперечив, при цьому заначив, що автомобіль було затримано в порядку КУпАП у зв`язку з вчиненням адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.126 КУпАП. В подальшому за цим фактом було відкрито кримінальне провадження за ознаками злочину, передбаченого ч.1 ст.358 КК України. В межах кримінального провадження вилучене майно було визнано речовим доказом. Наразі існує потреба в проведення експертизи та слідчих дій, а тому його повернення є неможливим.

Прокурор в судовому засіданні проти задоволення скарги заперечив та вказав про неможливість повернення вилученого майна, оскільки воно має важливе доказове значення в кримінальному провадженні.

Ознайомившись з поданою скаргою, заслухавши думку представника скаржника, слідчого та прокурора, приходжу до висновку, що скарга підлягає задоволенню.

Відповідно до ст.167, 168 КПК України тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення.

Тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони: 1) підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди; 2) призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення або винагороди за його вчинення; 3) є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом; 4) одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від них, а також майно, в яке їх було повністю або частково перетворено.

Тимчасово вилучити майно може кожен, хто законно затримав особу в порядку, передбаченому статтями 207, 208 цього Кодексу. Тимчасове вилучення майна може здійснюватися також під час обшуку, огляду.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.303 КПК України представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, володільцем тимчасово вилученого майна на досудовому провадженні можуть бути оскаржені дії чи бездіяльність слідчого, яка полягає у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами статті 169 цього Кодексу, а також у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк.

Згідно ч.5 ст.171 КПК України клопотання слідчого, прокурора про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, у якої його було вилучено.

Відповідно до ч.2 ст.170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

За ч.1 ст.98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Судом встановлено, що 29.07.2016 року на стаціонарному посту № 3, що в с.Засулля Лубенського району було зупинено мотоцикл Ямаха FZ6S д.н.з. НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_5 . Під час перевірки свідоцтва про реєстрацію цього мотоцикла виявлено ознаки підробки.

Того ж дня відносно ОСОБА_5 складено протокол про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.126 КУпАП, одночасно тимчасово затримано тз.

30.07.2016 року до ЄДРДР внесені відомості за вказаним фактом з попередньою правовою кваліфікацією за ч.1 ст.358 КК України.

Постановою слідчого Лубенського ВП ОСОБА_4 вказаний мотоцикл та свідоцтво про реєстрації цього мотоцикла визнано речовим доказом в кримінальному провадженні.

Зібраними доказами підтверджено те, що транспортний засіб було затримано на підставі норм КУпАП. В наступному вказане майно було визнано речовим доказом у кримінальному провадженні, однак при цьому огляд майна не здійснено, оформлення майна як тимчасово вилученого не проведено, арешт на майно не накладено. Також, в поданих матеріалах кримінального провадження взагалі відсутні докази того, що номер рами мотоцикла не співпадає з номером, який значиться в НБРТЗ. Таким чином, у слідчого були відсутні достатні правові підстави взагалі визнавати вказаний транспортний засіб речовим доказом.

При цьому володілець майна тривалий час позбавлений можливості ним користуватися, що суперечить ч.1 ст.100 КПК України.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що законні підстави надалі утримувати майно відсутні, а тому воно підлягає поверненню законному володільцю.

Керуючись ст. ст. 220, 303-307 КПК України,
У Х В А Л И В:
Скаргу ОСОБА_5 на бездіяльність слідчого Лубенського ВП ГУНП в Полтавській області ОСОБА_4 , яка полягає у неповерненні тимчасово вилученого майна мотоцикла Ямаха FZ6S д.н.з. НОМЕР_1 задовольнити.

Зобов`язати слідчого Лубенського ВП ГУНП в Полтавській області ОСОБА_4 повернути ОСОБА_5 майно, а саме: мотоцикл Ямаха FZ6S д.н.з. НОМЕР_1 , свідоцтво про реєстрацію мотоцикла Ямаха FZ6S д.н.з. НОМЕР_1 .

Відповідно до ч.3 ст.307 КПК України (2012 року) ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дію чи бездіяльність слідчого чи прокурора не може бути оскаржена, окрім ухвали про відмову у задоволенні скарги на постанову про закриття кримінального провадження.

Слідчий суддя Лубенського

міськрайонного суду ОСОБА_1