УХВАЛА

16 листопада 2016 року місто Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду міста Києва у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 ,
ОСОБА_3 ,
секретаря судового засідання ОСОБА_4
ОСОБА_5 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, громадянина
України, зареєстрованого за адресою:

за обвинуваченням у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України;

за участю прокурора ОСОБА_6 ,

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_5 просить змінити вирок суду в частині призначеного покарання та призначити йому покарання у виді трьох років двох місяців позбавлення волі.
Вироком Подільського районного суду міста Києва від 30 серпня 2016 року ОСОБА_5 визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України та призначено покарання у виді трьох років позбавлення волі.
На підставі ст. 71 КК України за сукупністю вироків, шляхом часткового приєднання невідбутої частини покарання за попереднім вироком Деснянського районного суду міста Києва від 08 квітня 2016 року, остаточно призначено йому покарання у виді трьох років шести місяців позбавлення волі.
За доводами апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_5 , судом першої інстанції при призначенні покарання не було враховано його стан здоров`я, зокрема, що він є ВІЛ-інфікованим.
Також апелянт зазначає, що суд, призначаючи покарання, не взяв до уваги його активне сприяння розкриттю злочину, позитивні характеристики за місцем проживання та місцем роботи, а також те, що на його утриманні перебувають двоє малолітніх дітей.
Так, судом першої інстанції встановлено, що 06 липня 2016 року в нічний час доби, ОСОБА_5 за попередньою змовою з іншою особою, матеріали щодо якої виділене кримінальне провадження, реалізуючи умисел, спрямований на повторну крадіжку чужого майна, за допомогою ножа відкрили двері та проникли в приміщення, яке належить «ШДС «Дивоцвіт», розташоване за адресою: м. Київ, проспект Свободи, буд. 3-а, звідки викрали електротехніку, чим завдали «ШДС «Дивоцвіт» матеріальну шкоду в розмірі 4210 гривень 00 копійок.
Під час апеляційного розгляду прокурор заперечував проти задоволення апеляційної скарги.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вона не підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.
Встановивши фактичні обставини справи, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про обсяг і доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_5 та правильно кваліфікував його дії за ч. 3 ст. 185 КК України як таємне викрадення чужого майна, вчинене повторно за попередньою змовою групою осіб, поєднаного з проникнення у приміщення.
Висновки суду в частині доведення винуватості особи та кваліфікації дій ніким не оскаржуються.
Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинне бути законним, обґрунтованим, вмотивованим.
Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
Ці положення закону розповсюджуються не тільки на вирішення питання про доведеність чи не доведеність вини обвинуваченого, але й при призначенні покарання в разі ухвалення обвинувального вироку.
Відповідно до загальних засад призначення кримінального покарання, передбачених ст. 65 КК України, суд призначає покарання, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, суд першої інстанції при вирішенні питання про призначення ОСОБА_5 покарання повною мірою дотримався вимог закону.
Зокрема, суд врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину, який відповідно до ст. 12 КК України відноситься до категорії тяжких злочинів, а також дані про особу обвинуваченого, який неодноразово судимий, знову вчинив злочин проти власності в період відбування покарання за попереднім вироком, за місцем проживання та роботи характеризується позитивно, має на утриманні дітей, на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває.
Відповідно до ст. ст. 66, 67 КК України, суд обґрунтовано визнав обставину, що пом`якшує покарання - щире каяття обвинуваченого та відсутність обставин, що обтяжують покарання.
Відповідно до матеріалів кримінального провадження, ОСОБА_5 судимий 08 квітня 2016 року Деснянським районним судом міста Києва за ч. 1 ст. 198 КК України до одного року позбавлення волі з випробуванням, встановлений іспитовий строк один рік.
Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_5 вчинив злочин 06 липня 2016 року, тобто в період іспитового строку.
А тому, відповідно до ст. 71 КК України, призначаючиостаточне покарання, яке має бути більшим від покарання, призначеного за новий злочин, а також від невідбутої частини покарання за попереднім вироком, суд правильно застосував кримінальний закон і частково приєднав до покарання за новим вироком невідбуте покарання за попереднім вироком.
Безпідставними є доводи апелянта щодо неврахування судом при призначення йому покарання перебування на його утриманні малолітніх дітей та позитивних характеристик за місцем проживання та роботи. Як вбачається з вироку суду, ця обставина була предметом обговорення при його ухваленні.
Колегія суддів звертає увагу на те, що в своїй апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_5 зазначає, що суд першої інстанції не врахував обставину, що пом`якшує покарання - його активне сприяння розкриттю злочину, проте матеріали кримінального провадження не містять жодних відомостей, що підтверджують цю обставину, а тому такі доводи обвинуваченого, на думку колегії суддів, є не переконливими.
Крім того, призначаючи покарання, суд врахував також те, що обвинувачений ОСОБА_5 неодноразово судимий за злочини проти власності, що, на думку колегії суддів, свідчить про його стійке небажання стати на шлях виправлення.
ОСОБА_5 звертає увагу на те, що суд не дослідив дані про його стан здоровя та не врахував це при призначенні покарання.
Так, згідно довідки Київської міської клінічної лікарні № 5, він страждає важким захворюваннями, на даний час він перебуває на обліку та отримує лікування.
Призначивши ОСОБА_5 покарання у виді трьох років позбавлення волі, що є мінімальним строком, передбаченим санкцією ч. 3 ст. 185 КК України, суд фактично врахував вказані вище обставини, зокрема його стан здоров`я.
Враховуючи, що відповідно до ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, колегія суддів не знаходить підстав вважати призначене ОСОБА_5 покарання суворим, оскільки воно призначене відповідно до санкції ч. 3 ст. 185 КК України та за правилами ст. 71 КК України.
За таких обставин колегія суддів вважає, що призначене ОСОБА_5 покарання є справедливим та достатнім, а вирок суду законним і обґрунтованим, а тому підстав для задоволення апеляційної скарги немає.
В той же час, відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України, в разі засудження особи до позбавлення волі, в рамках того самого кримінального провадження їй зараховується строк попереднього ув`язнення, застосованого в межах того самого кримінального провадження з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Відповідно до вироку суду, обвинуваченому ОСОБА_5 в строк призначеного покарання зараховано строк попереднього ув`язнення з 06 липня 2016 року моменту затримання по 30 серпня 2016 року дати ухвалення вироку.
Оскільки вирок суду вступає в силу після ухвалення рішення апеляційним судом, після чого особа набуває процесуального статусу засудженого, колегія суддів вважає за необхідне зарахувати ОСОБА_5 в строк покарання період попереднього ув`язнення з 31 серпня 2016 року по 16 листопада 2016 року включно.
Керуючись ст.ст. 376 ч. 2, 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів,-
У Х В А Л И Л А :
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_5 залишити без задоволення.
Вирок Подільського районного суду міста Києва від 30 серпня 2016 року, яким ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнаного винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, залишити без змін.
На підставі ч. 5 ст. 72 КК України зарахувати ОСОБА_5 в строк покарання строк попереднього ув`язнення з 31 серпня 2016 року по 16 листопада 2016 року включно з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Ухвала може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її оголошення, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.
Судді:
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3