Дело № 636/4218/15-к р.
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
«07» квітня 2016 р. м. Чугуїв

Чугуївський міський суд Харківської області у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

за участю сторін кримінального провадження:

війскового прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Чугуєві кримінальне провадження № 0000373 за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Миколаїв, українцюя, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, неодруженого, раніше не судимого, навідника мотопіхотного відділення мотопіхотного взводу мотопіхотної роти військової частини польова пошта НОМЕР_1 , солдата, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

у скоєнні злочину, передбаченого ч.4 ст. 407 КК України, -

ВСТАНОВИВ:
На підставі Указу Президента України «Про часткову мобілізацію» №15/2015 від 14 січня 2015 року, 24 березня 2015 року солдата ОСОБА_4 . Заводським РВК Миколаївської області було призвано на військову службу під час мобілізації та направлено для подальшого проходження військової служби до військової частини польова пошта НОМЕР_1 , яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 .

Наказом командира військової частини польова пошта НОМЕР_1 №92 від 21 квітня 2015 року солдата ОСОБА_4 зараховано до списків особового складу військової частини польова пошта НОМЕР_1 та поставлено на всі види забезпечення і призначено на посаду навідника мотопіхотного відділення, мотопіхотного взводу, мотопіхотної роти.

Відповідно до вимог ст.ст. 1, 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст.ст. 2, 9, 11, 16, 216-222 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст. 1-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, солдат ОСОБА_4 під час проходження військової служби повинен свято та непорушно дотримуватись Конституції України і законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, сумлінно вивчати військову справу, зразково виконувати свої службові обов`язки та бути готовим до виконання завдань, пов`язаних із захистом Вітчизни, незалежності, територіальної цілісності України, суверенних прав України. Крім цього, згідно вищевказаних положень, захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України.

Однак, в порушення вищевказаних норм чинного законодавства України, 21 травня 2015 року солдат ОСОБА_4 вирішив стати на злочинний шлях та самовільно залишити військову частину, яка дислокується за адресою: АДРЕСА_2 .

Реалізуючи свій злочинний умисел, солдат ОСОБА_4 , діючи умисно з метою тимчасово ухилитись від виконання обов`язків військової служби, в порушення вказаних вимог закону, без поважних на те причин та без наказу та дозволу відповідних командирів і начальників, 21 травня 2015 року близько 21 год. ЗО хв. самовільно залишив військову частину польова пошта НОМЕР_1 , яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , та по 26 травня 2015 року до розташування вищевказаної військової частини не повертався, а з`явившийся у зв`язку із цим вільний час використав на власний розсуд, не пов`язуючи його з виконанням обов`язків військової служби, в умовах особливого періоду, який відповідно до вимог ст. 1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», Указу Президента України «Про часткову мобілізацію» від 17.03.2014 № 303/2014, затвердженого Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про часткову мобілізацію» від 17.03.2014 № 1126-VII, розпочався 17.03.2014 р.

Таким чином, солдат ОСОБА_4 , будучи військовослужбовцем військової частини польова пошта НОМЕР_1 , в порушення вимог ст.ст. 1, 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст.ст. 2, 9, 11, 16, 216-222 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст. 1-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, діючи умисно з метою тимчасово ухилитись від виконання обов`язків військової служби, в порушення вказаних вимог закону, без поважних на те причин та без наказу та дозволу відповідних командирів і начальників, 21 травня 2015 року близько 21 год. 30 хв. самовільно залишив військову частину польова пошта НОМЕР_1 , яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , та по 26 травня 2015 року до розташування вищевказаної військової частини не повертався, а з`явившийся у зв`язку із цим вільний час використав на власний розсуд, не пов`язуючи його з виконанням обов`язків військової служби, в умовах особливого періоду, який відповідно до вимог ст. 1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», Указу Президента України «Про часткову мобілізацію» від 17.03.2014 № 303/2014, затвердженого Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про часткову мобілізацію» від 17.03.2014 № 1126-VII, розпочався 17.03.2014 р.

У судовому засіданні обвинувачений провину у скоєнні даного кримінального правопорушення визнав повністю про обставини його скоєння пояснив так, як викладено у вироку.

Згідно клопотання сторін кримінального провадження з`ясування обставин та перевірка їх доказами проводилися з урахуванням вимог ч.3 ст.349 КПК України без дослідження тіх фактичних даних, які не оспорюються сторонами кримінального провадження.

Винність обвинуваченого ОСОБА_4 ,. у вчиненні вказаного кримінального правопорушення суд вважає доведенною та підтвердженною зібраними по справі доказами.

Відповідно до вимог ч.3 ст.349 КПК України у судовому засіданні досліджені характеризуючі дані на обвинуваченого ОСОБА_4 який згідно, довідок лікарів нарколога та психіатра на обліку не знаходиться, за місцем служби характеризуеться позитивно.
Дії ОСОБА_4 ,суд кваліфікує за ч. 4ст.407 КК України тобто самовільне залишення військової частини без поважних причин, вчинене в умовах особливого періоду, крім воєнного стану.Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , суд відповідно до п.1,2 ч.1 ст. 66 КК України, визнає щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 відповідно до ст. 67 КК України не встановлено.

При призначенні покарання обвинуваченому суд враховує тяжкість даного злочину, який відповідно до ст.12 КК України є тяжким злочином, враховуючи особу винного, який не судимий, позитивно характеризується за місцем служби, у скоєнні злочину щиро розкаявся, у лікарів нарколога та психіатра на обліку не перебуває, пом`якшуючі та відсутність обтяжуючих покарання обставини, у зв`язку з чим приходить до висновку про можливість виправлення обвинуваченого без ізоляції від суспільства, з застосуванням до нього ст.ст.75,76 КК України.

Цивільний позов не заявлений.

Судові витрати та речові докази відсутні.

Керуючись ст.ст. 368-371,373-374 КПК України, суд

ЗАСУДИВ:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України, і призначити йому покарання у вигляді 4 (чотири) років позбавлення волі.

Відповідно до ст.75 КК України засудженного звільнити від відбування основного покарання з іспитовим строком на 2 (два) рік.

Відповідно до ст.76 КК України зобов`язати засудженого ОСОБА_4 не виїжджати за межі України на постійне місце мешкання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти вказані органи про зміну місця мешкання та праці, періодично з`являтись на реєстрацію до органів кримінально-виконавчої інспекції.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_4 не обирався.

Вирок може бути оскаржений в апеляційний суд Харківської області, через Чугуївський міський суд, протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо її не подано. У разі її подання, вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя: