Справа № 439/700/15-к Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/783/437/16 Доповідач: ОСОБА_2
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
25 травня 2016 року м. Львів

Колегія суддів Судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Львівської області в складі:

Головуючого ОСОБА_2 ,

Суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальну справу № 439/700/15-к про обвинувачення

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

раніше не судимого, проживаючого у

АДРЕСА_1 , за ч.3 ст. 286 КК України

з участю прокурора ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

захисника-адвоката ОСОБА_8 ,

потерпілих ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 ,

ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 ,

за апеляційною скаргою прокурора прокуратури Львівської області ОСОБА_7 на вирок Бродівського районного суду Львівської області від 16 лютого 2016 року,

ВСТАНОВИЛА :

Вироком Бродівського районного суду Львівської області від 16 лютого 2016 року ОСОБА_6 визнано винним та засуджено за ч.3 ст. 286 КК України, із застосуванням ст. 69 КК України, на три роки позбавлення волі, з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на три роки.

Запобіжний захід у вигляді домашнього арешту обвинуваченому ОСОБА_6 до вступу вироку в законну силу залишено без зміни.

Вирішено питання з речовими доказами та судовими витратами.

Згідно з вироком суду ОСОБА_6 28 березня 2015 року о 06 год.45 хв., керуючи автомобілем «FIAT DOBLO» реєстраційний номер НОМЕР_1 та рухаючись ним по автодорозі сполученням Київ-Чоп у напрямку до м. Київ, при проїзді її ділянки в районі 453км+800 м, біля с. Дуб`є Бродівського району Львівської області, порушив вимоги Р1 п.1.5; Р2 п.п.2.3 б), д), 2.9 а); Р12 п.12.1; Р21 п.21.1 ПДР України, які виразилися у тому, що він, керуючи автомобілем в стані алкогольного сп`яніння, та перевозячи шість пасажирів, що є перевищенням кількості пасажирів дозволеною технічною характеристикою цього транспортного засобу, проявив неуважність до дорожньої обстановки та її змін, під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху не урахував дорожню обстановку і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним, що призвело до втрати контролю над його керуванням, виїзду за межі проїзної частини дороги та здійснення наїзду на будівлю зупинки громадського транспорту і, як наслідок, падіння її перекриття на автомобіль.

Внаслідок порушення водієм ОСОБА_6 правил безпеки дорожнього руху пасажир автомобіля «FIAT DOBLO» реєстраційний номер НОМЕР_1 ОСОБА_15 згідно висновку експерта № 16/2015 судово-медичної експертизи від 20 квітня 2015 року отримав: тупу травму голови у вигляді перелому кісток склепіння та основи черепа з крововиливами під оболонки і в речовину головного мозку, які утворились від ударів до частин салону автомобіля під час дорожньо-транспортної пригоди зіткнення автомобіля з нерухомою перешкодою; мають ознаки тяжкого тілесного ушкодження, як небезпечні для життя в момент заподіяння та призвели до його смерті.

Пасажир автомобіля «FIAT DOBLO» реєстраційний номер НОМЕР_1 ОСОБА_16 згідно висновку експерта № 17/2015 судово-медичної експертизи від 20 квітня 2015 року отримав: тупу травму голови у вигляді перелому кісток склепіння та основи черепа з крововиливами під оболонки і в речовину головного мозку, які утворились від ударів до частин салону автомобіля під час дорожньо-транспортної пригоди зіткнення автомобіля з нерухомою перешкодою; мають ознаки тяжкого тілесного ушкодження, як небезпечні для життя в момент заподіяння та призвели до його смерті.

Пасажир автомобіля «FIAT DOBLO» реєстраційний номер НОМЕР_1 ОСОБА_17 згідно висновку експерта № 18/2015 судово-медичної експертизи від 20 квітня 2015 року отримав: тупу травму голови, тулуба і кінцівок у вигляді перелому кісток склепіння та основи черепа з крововиливами під оболонки і в речовину головного мозку, які утворились від ударів до частин салону автомобіля під час дорожньо-транспортної пригоди зіткнення автомобіля з нерухомою перешкодою; мають ознаки тяжкого тілесного ушкодження, як небезпечні для життя в момент заподіяння та призвели до його смерті.

Пасажир автомобіля «FIAT DOBLO» реєстраційний номер НОМЕР_1 ОСОБА_18 згідно висновку експерта № 19/2015 судово-медичної експертизи від 20 квітня 2015 року отримав: тупу травму голови і тулуба у вигляді перелому кісток склепіння та основи черепа з крововиливами під оболонки і в речовину головного мозку, які утворились від ударів до частин салону автомобіля під час дорожньо-транспортної пригоди зіткнення автомобіля з нерухомою перешкодою; мають ознаки тяжкого тілесного ушкодження, як небезпечні для життя в момент заподіяння та призвели до його смерті.

Пасажир автомобіля «FIAT DOBLO» реєстраційний номер НОМЕР_1 ОСОБА_19 згідно висновку експерта № 20/2015 судово-медичної експертизи від 20 квітня 2015 року отримав: тупу травму голови, тулуба і кінцівок у вигляді розтрощення правої половини лицевого і мозкового відділів черепа, переломів ребер справа і правої нижньої кінцівки, ушкоджень внутрішніх органів з внутрішньою кровотечею, які утворились від ударів до частин салону автомобіля під час дорожньо-транспортної пригоди зіткнення автомобіля з нерухомою перешкодою; мають ознаки тяжкого тілесного ушкодження, як небезпечні для життя в момент заподіяння та призвели до його смерті.

Пасажир автомобіля «FIAT DOBLO» реєстраційний номер НОМЕР_1 ОСОБА_20 згідно висновку експерта № 29/2015 судово-медичної експертизи від 20 липня 2015 року отримав: тупу поєднану травму тіла у вигляді забою головного мозку, крововиливи під тверду мозкову оболонку, переломи лівої ключиці, лонної кістки справа, правої стегнової кістки, забою грудної клітки та легень з поступленням повітря у плевральну порожнину, котра привела до двобічного гнійного запалення легень та бронхів, дистрофічних змін внутрішніх органів та поліорганної недостатності, що в подальшому стало причиною смерті.

Таким чином, ОСОБА_6 , будучи особою, яка керує транспортним засобом, своїми вищевказаними діями вчинив порушення правил безпеки дорожнього руху, що призвело до смерті потерпілих ОСОБА_18 , ОСОБА_17 , ОСОБА_16 , ОСОБА_15 , ОСОБА_19 та ОСОБА_20 .

На вирок суду прокурор у кримінальному провадженні ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу.

В апеляційній скарзі прокурор не оспорює висновків суду щодо доведеності вини обвинуваченого та правильності кваліфікації його дій, проте вважає вирок суду незаконним у зв`язку із неправильним застосуванням закону України по кримінальну відповідальність, невідповідністю призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок м`якості. Не погоджується із тим, що суд призначив обвинуваченому покарання із застосуванням 69 КК України. Покликається на те, що обвинувачений вчинив тяжкий злочин, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, і в результаті цього злочину настали тяжкі наслідки у вигляді смерті шести осіб. Вказує, що обставини, які визнані судом як такі, що істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, можуть бути враховані лише як пом`якшуючі покарання обставини при призначенні покарання в межах санкції статті інкримінованого злочину. Просить вирок суду скасувати та ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_6 визнати винним за ч.3 ст. 286 КК України та призначити покарання у виді восьми років позбавлення волі, з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на три роки. В решті вирок суду залишити без змін.

На вказану апеляційну скаргу захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_8 та потерпілі ОСОБА_11 , ОСОБА_14 , ОСОБА_10 , ОСОБА_13 , ОСОБА_9 (кожен окремо) подали заперечення, які є аналогічні за своїм змістом, і у яких вони просять апеляційну скаргу прокурора залишити без задоволення а вирок суду без змін. При цьому не погоджуються із доводами, які викладені в апеляційній скарзі. Покликаються на те, що ОСОБА_6 вчинив тяжкий злочин з необережності та вперше, щиро розкаявся, сприяв розкриттю злочину, вказують на дані про особу обвинуваченого, який позитивно характеризується, має малолітню дитину і є єдиним годувальником своєї сім`ї, звертають увагу на обставини, що пом`якшують покарання, відсутність претензій з боку потерпілих, часткове відшкодування завданої шкоди.

Заслухавши доповідь судді, виступ прокурора, який підтримав апеляційну скаргу, пояснення обвинуваченого, його захисника, потерпілих ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , які заперечили проти апеляційної скарги, пояснення потерпілих ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , які покладались на розсуд суду, розглянувши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення, а вирок до скасування із постановленням нового вироку, виходячи із наступного.

Доведеність вини та кваліфікація дій обвинуваченого за ч.3 ст. 286 КК України учасниками судового провадження не оспорюються.
Висновок суду про винуватість ОСОБА_6 у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст. 286 КК України, відповідає фактичним обставинам справи, підтверджується сукупністю наведених у вироку суду доказів, є обґрунтованим і вмотивованим.
Апеляційний суд вважає доведеною винуватість ОСОБА_6 у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст. 286 КК України, за таких обставин.
ОСОБА_6 28 березня 2015 року о 06 год.45 хв., керуючи автомобілем «FIAT DOBLO» реєстраційний номер НОМЕР_1 та рухаючись ним по автодорозі сполученням Київ-Чоп у напрямку до м. Київ, при проїзді її ділянки в районі 453км+800 м біля с. Дуб`є Бродівського району Львівської області порушив вимоги Р1 п.1.5; Р2 п.п.2.3 б), д), 2.9 а); Р12 п.12.1; Р21 п.21.1 ПДР України, які виразилися у тому, що він, керуючи автомобілем в стані алкогольного сп`яніння, та перевозячи шість пасажирів, що є перевищенням кількості пасажирів дозволеною технічною характеристикою цього транспортного засобу, проявив неуважність до дорожньої обстановки та її змін, під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху не урахував дорожню обстановку і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним, що призвело до втрати контролю над його керуванням, виїзду за межі проїзної частини дороги та здійснення наїзду на будівлю зупинки громадського транспорту і, як наслідок, падіння її перекриття на автомобіль.

Внаслідок порушення водієм ОСОБА_6 правил безпеки дорожнього руху пасажири автомобіля «FIAT DOBLO» реєстраційний номер НОМЕР_1 отримали: - ОСОБА_15 тупу травму голови у вигляді перелому кісток склепіння та основи черепа з крововиливами під оболонки і в речовину головного мозку, які утворились від ударів до частин салону автомобіля під час дорожньо-транспортної пригоди зіткнення автомобіля з нерухомою перешкодою; мають ознаки тяжкого тілесного ушкодження, як небезпечні для життя в момент заподіяння та призвели до його смерті.

- ОСОБА_16 тупу травму голови у вигляді перелому кісток склепіння та основи черепа з крововиливами під оболонки і в речовину головного мозку, які утворились від ударів до частин салону автомобіля під час дорожньо-транспортної пригоди зіткнення автомобіля з нерухомою перешкодою; мають ознаки тяжкого тілесного ушкодження, як небезпечні для життя в момент заподіяння та призвели до його смерті.

- ОСОБА_17 тупу травму голови, тулуба і кінцівок у вигляді перелому кісток склепіння та основи черепа з крововиливами під оболонки і в речовину головного мозку, які утворились від ударів до частин салону автомобіля під час дорожньо-транспортної пригоди зіткнення автомобіля з нерухомою перешкодою; мають ознаки тяжкого тілесного ушкодження, як небезпечні для життя в момент заподіяння та призвели до його смерті.

- ОСОБА_18 тупу травму голови і тулуба у вигляді перелому кісток склепіння та основи черепа з крововиливами під оболонки і в речовину головного мозку, які утворились від ударів до частин салону автомобіля під час дорожньо-транспортної пригоди зіткнення автомобіля з нерухомою перешкодою; мають ознаки тяжкого тілесного ушкодження, як небезпечні для життя в момент заподіяння та призвели до його смерті.

- ОСОБА_19 тупу травму голови, тулуба і кінцівок у вигляді розтрощення правої половини лицевого і мозкового відділів черепа, переломів ребер справа і правої нижньої кінцівки, ушкоджень внутрішніх органів з внутрішньою кровотечею, які утворились від ударів до частин салону автомобіля під час дорожньо-транспортної пригоди зіткнення автомобіля з нерухомою перешкодою; мають ознаки тяжкого тілесного ушкодження, як небезпечні для життя в момент заподіяння та призвели до його смерті.

- ОСОБА_20 тупу поєднану травму тіла у вигляді забою головного мозку, крововиливи під тверду мозкову оболонку, переломи лівої ключиці, лонної кістки справа, правої стегнової кістки, забою грудної клітки та легень з поступленням повітря у плевральну порожнину, котра привела до двобічного гнійного запалення легень та бронхів, дистрофічних змін внутрішніх органів та поліорганної недостатності, що в подальшому стало причиною смерті.

Таким чином, ОСОБА_6 , будучи особою, яка керує транспортним засобом, своїми вищевказаними діями вчинив порушення правил безпеки дорожнього руху, що призвело до смерті потерпілих ОСОБА_18 , ОСОБА_17 , ОСОБА_16 , ОСОБА_15 , ОСОБА_19 та ОСОБА_20 .

Разом з тим вирок суду першої інстанції в частині призначення ОСОБА_6 покарання підлягає скасуванню з ухваленням вироку в апеляційному порядку, про що обґрунтовано ставить питання в апеляційній скарзі прокурор.
Призначивши ОСОБА_6 покарання із застосуванням ст. 69 КК України, суд першої інстанції допустив неправильне застосування кримінального закону, що потягло за собою невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, що відповідно до п.4 ч.1 ст. 409, ч.2 ст. 409, ст. 413, ст. 414, п.2 ч.1 ст. 420 КПК України тягне за собою скасування вироку суду першої інстанції та ухвалення апеляційним судом свого вироку.
Відповідно до ч.1 ст. 69 КК України за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції частини статті Особливої частини кримінального кодексу України.
Водночас відповідно до вимог закону, у кожному такому випадку суд зобов`язаний у мотивувальній частині вироку зазначити, які саме обставини справи або дані про особу обвинуваченого він визнає такими, що істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину і впливають на пом`якшення покарання.

Проте, ці вимоги закону судом першої інстанції виконані не в повній мірі.

Так, пом`якшуючими покарання обставинами судом визнано те, що ОСОБА_6 свою вину визнав повністю, у вчиненому розкаявся, за вчинене готовий понести покарання, добровільно відшкодував потерпілим частину завданої шкоди і останні претензій до нього не мають, вперше притягується до кримінальної відповідальності, має на утриманні малолітню дитину 2013 року народження.
Обґрунтовуючи свій висновок про застосування до обвинуваченого ч.1 ст. 69 КК України, суд у вироку покликався на пом`якшуючі покарання обставини, як такі, що істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину; також суд врахував обставину, що обтяжує покарання; особу винного, який характеризується позитивно за місцем проживання, на обліку в лікаря нарколога та психіатра не перебуває; врахував позицію потерпілих, які просили обвинуваченого суворо не карати.
При цьому, застосовуючи до обвинуваченого положення ч.1 ст. 69 КК України, суд не вказав переконливо, які ж саме обставини суд визнав такими, що істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину.

Між тим, підстав вважати, що визнані судом пом`якшуючі покарання обставини та дані про особу обвинуваченого істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого обвинуваченим злочину, з врахуванням тяжкості вчиненого злочину, тяжких наслідків, що настали внаслідок злочину та конкретних обставин справи, на думку апеляційного суду, немає.
Призначаючи обвинуваченому покарання, суд першої інстанції неналежно врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину, обставини справи і безпідставно прийняв рішення про застосування до обвинуваченого ч.1 ст. 69 КК України.
Тяжкі наслідки вчиненого ОСОБА_6 злочину, обтяжуюча покарання обставина, а саме вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння, конкретні обставини справи, а саме те, що перевозячи шість пасажирів, що є перевищенням кількості пасажирів дозволеною технічною характеристикою транспортного засобу, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, спричинення злочинним діянням смерті шести потерпілих, на думку апеляційного суду, не дають в даній конкретній справі достатньої можливості застосування положень ч.1 ст. 69 КК України.
Ті обставини, на які, як на підставу застосування ст. 69 КК України, покликався суд першої інстанції, належало врахувати при визначенні розміру покарання.
З огляду на викладене апеляційний суд визнає обґрунтованими доводи апеляційної скарги про неправильне застосування судом першої інстанції кримінального закону, що полягає у неправильному застосуванні до обвинуваченого ст. 69 КК України, та посилання на невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок м`якості.

Згідно вимог п.2 ч.1 ст. 420 КПК України суд апеляційної інстанції скасовує вирок суду першої інстанції і ухвалює свій вирок у разі необхідності застосування більш суворого покарання.

Тому вирок суду першої інстанції в частині призначення покарання із застосуванням ст. 69 КК України підлягає скасуванню з ухваленням апеляційним судом свого вироку, про що обґрунтовано ставить питання в апеляційній скарзі прокурор .
Висловлюючи ж вимогу про призначення обвинуваченому наближеного до максимального покарання, передбаченого санкцією ч.3 ст. 286 КК України, прокурор не навів переконливих доводів на обґрунтування цього, та не довів неможливості застосування до обвинуваченого покарання в меншому розмірі.

Відповідно до вимог ст. 65 КК України при призначенні ОСОБА_6 покарання апеляційний суд враховує характер та ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, який вперше притягається до кримінальної відповідальності, за місцем проживання характеризується позитивно, є особою молодого віку, має на утриманні малолітню дитину; щире каяття у вчиненому, часткове відшкодування потерпілим завданої злочином шкоди, позицію потерпілих, які просять обвинуваченого суворо не карати, апеляційний суд визнає обставинами, що пом`якшують покарання; вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння як обставину, що обтяжує покарання.
З огляду на наведене апеляційний суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_6 покарання у виді позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами у межах санкції ч.3 ст. 286 КК України, яке буде необхідним і достатнім для виправлення ОСОБА_6 та запобігання вчиненню нових злочинів.

У решті вирок суду першої інстанції слід залишити без зміни.
Керуючись ст.ст. 404, 407, 409, 420 КПК України, колегія суддів
у х в а л и л а :
Апеляційну скаргу прокурора задовольнити частково.
Вирок Бродівського районного суду Львівської області від 16 лютого 2016 року щодо ОСОБА_6 в частині призначення покарання із застосуванням ст. 69 КК України скасувати.
Призначити ОСОБА_6 за ч.3 ст. 286 КК України покарання 7 (сім) років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 3 (три) роки.
Строк відбуття покарання ОСОБА_6 рахувати з моменту його фактичного затримання та приведення вироку до виконання.
У решті вирок суду першої інстанції залишити без зміни.
Вирок апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржений у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня його проголошення.
Судді :

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4