Справа № 591/6571/15-к
Провадження № 1-кс/591/578/16
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 лютого 2016 року м. Суми

Зарічний районний суд м. Суми у складі головуючого-судді ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , слідчого ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , представника потерпілої - адвоката ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву про відвід прокурора ОСОБА_7 ,
в с т а н о в и в:

До слідчого судді Зарічного районного суду м. Суми надійшла заява ОСОБА_4 про відвід прокурора другого відділу процесуального керівництва у кримінальних провадженнях управління з розслідування кримінальних проваджень слідчими органів прокуратури та процесуального керівництва прокуратури Сумської області ОСОБА_7 .

Заяву про відвід мотивував тим, що 15.02.2016 року прокурор ОСОБА_7 після судового засідання надав засобам масової інформації інтерв`ю, наслідком якого став репортаж у новинах, де прокурор розголошує відомості досудового слідства, перелічує факти, як встановлені, вважає, що у такий спосіб він чинить тиск на свідків та суд, намагається сформувати суспільну думку щодо обвинувачення, чим порушує презумпцію не винуватості та вимоги ч.5 ст. 17 КПК України, що викликає у нього обгрунтовані сумніви у неупередженості прокурора.

В судовому засіданні підозрюваний ОСОБА_4 та його захисник заяву про відвід підтримали з мотивів, зазначених в ній.

Представник потерпілої - адвокат ОСОБА_6 та слідчий вважають, що передбачені законом підстави для відводу відсутні.

Суд, вислухавши думку учасників судового провадження, вивчивши матеріали справи, дійшов наступного висновку.

Відповідно до п.3 ч.1 ст. 77 КПК України обставиною, яка виключає участь прокурора в кримінальному провадженні є наявність обставин, які викликають обгрунтовані сумніви у неупередженості прокурора.

Згідно ч. 5 ст. 17 КПК України поводження з особою, вина якої у вчиненні кримінального правопорушення не встановлена обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили, має відповідати з невинуватою особою.

З дослідженого в судовому засіданні відеозапису новин вбачається, що ОСОБА_7 дає інтерв`ю, під час якого прокурор ОСОБА_7 в стверджувальній формі повідомив про обставини та дії ОСОБА_4 , у вчиненні яких підозрюється останній.

Дослідивши зміст відеозапису слідчий суддя вважає, що такі дії прокурора не узгоджуються з принципом презумпції невинуватості, викладеним у ст. 62 Конституції України та зазначеній вище ч. 5 ст. 17 КПК України.

При вирішенні заяви по відвід суд враховує також практику Європейського суду з прав людини, зокрема у п. 81 рішення у справі „Шагін проти України зазначено, що принцип презумпції невинуватості, закріплений у пункті 2 статті 6 Конвенції ( 995_004 ), є одним з аспектів права на справедливий судовий розгляд кримінальної справи, гарантованого пунктом 1 статті 6 (див. рішення у справі "Альне де Рібемон проти Франції" (Allenet de Ribemont v. France) від 10 лютого 1995 року, п. 35, серія A, N 308). Цей принцип не лише забороняє передчасне висловлення думки самим судом про те, що особа, "яку обвинувачено у вчиненні злочину", є винною, тоді як це ще не доведено відповідно до закону, а й поширюється на заяви, що їх роблять інші державні посадові особи стосовно проваджень, що тривають, у кримінальних справах і які спонукають громадськість до думки про вину підозрюваного та визначають наперед оцінку фактів компетентним судовим органом (див. висновки з відповідної практики Суду, наприклад, в рішенні у справі "Хужин та інші проти Росії" (Khuzhin and Others v. Russia), N 13470/02, п. 93, від 23 жовтня 2008 року). Достатньо мати - навіть за відсутності будь-якого формального висновку - певні підстави припускати, що відповідна посадова особа вважає обвинуваченого винним (див. рішення у справі "Бьомер проти Німеччини" (Bohmer v. Germany), N 37568/97, п. 54, від 3 жовтня 2002 року). У цьому зв`язку Суд наголосив на тому, як важливо державним посадовим особам добирати слова, оприлюднюючи свої заяви ще до судового розгляду справи, порушеної проти особи, та визнання її винною в тому чи іншому злочині (див. рішення у справі "Дактарас проти Литви" (Daktaras v. Lithuania), N 42095/98, п. 41, ECHR 2000-X).

Таким чином, слід принципово розрізняти повідомлення про те, що когось лише підозрюють у вчиненні злочину, та чітку заяву, зроблену за відсутності остаточного вироку, про те, що особа вчинила злочин (див. рішення у справі "Ісмоїлов та інші проти Росії" (Ismoilov and Others v. Russia), N 2947/06, п. 166, від 24 квітня 2008 року). Чи порушує заява державної посадової особи принцип презумпції невинуватості - слід визначати в контексті конкретних обставин, за яких було зроблено таку заяву (див. згадане вище рішення у справі Дактараса (Dektaras), п. 43).

Зважаючи на викладені обставини заява про відвід прокурора підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 17, 77, 80, 81 КПК України,

п о с т а н о в и в:

Заяву ОСОБА_4 про відвід прокурора ОСОБА_7 у кримінальному провадженні № 000761 від 22.04.2015 року задовольнити.

Відвести прокурора ОСОБА_7 від участі у кримінальному провадженні № 000761 від 22.04.2015 року в якості процесуального керівника.

Ухвала оскарженню не підлягає, на неї можуть бути подані заперечення при оскарженні остаточного рішення по кримінальному провадженню.

Слідчий суддя ОСОБА_1