Справа №601/812/14-к
Провадження № 1-кп/601/7/2016
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
20 квітня 2016 року

Кременецький районний суд Тернопільської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кременці кримінальне провадження за № 0000095 від 14 лютого 2014 року про обвинувачення:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Тернопіль, жителя АДРЕСА_1 , освіта середня-спеціальна, українця, громадянина України, одруженого, на утриманні малолітня дитина, не працюючого, раніше не судимого, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 125 КК України.

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_5 ,

потерпілої ОСОБА_6 ,

представника потерпілої ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

В С Т А Н О В И В :

Органом досудового розслідування, сторана кримінального провадження з боку обвинувачення, потерпіла та її представники на досудовому слідстві та у ході судового розгляду справи обвинувачують обвинуваченого ОСОБА_4 в тому, що 14 лютого 2014 року близько 10 години 30 хвилин між обвинуваченим ОСОБА_4 та потерпілою ОСОБА_6 , яка на той час перебувала на власному подвір`ї свого домоволодіння, що знаходиться в селі Старий Почаїв Кременецького району Тернопільської області, на грунті особистих тривалих неприязних стосунків, виникла словесна суперечка через продаж коня, який перебував в господарському приміщенні її господарства. В ході цього ОСОБА_6 підійшла до господарського приміщення, де знаходився кінь та за допомогою металевого прута почала зривати навісний замок на дверях, оскільки двері господарської будівлі були зачиненні обвинуваченим ОСОБА_4 .. В цей момент у ОСОБА_4 виник злочинний умисел, спрямований на спричинення умисного легкого тілесного ушкодження ОСОБА_6 .

Реалізовуючи свій злочинний намір, ОСОБА_4 , перебуваючи навпроти ОСОБА_6 умисно, раптово наніс один удар кулаком правої руки в область голови останньої від чого вона впала на землю, падаючи потерпіла схопилась за одяг ОСОБА_4 та потягнула його за собою. Після цього у даний конфлікт втрутилися ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , які припинили злочинні дії ОСОБА_4 ..

Після цього ОСОБА_6 знову намагалася підійти до вхідних дверей господарського приміщення, де знаходився кінь, однак ОСОБА_4 продовжуючи свої протиправні дії умисно, раптово наніс їй один удар кулаком правої руки в область грудної клітки від чого вона впала на землю.

В результаті своїх умисних дій, ОСОБА_4 спричинив ОСОБА_6 легкі тілесні ушкодження.

Крім цього, під час проведення судових дебатів представник потерпілої запропонував перекваліфікувати дії обвинуваченого за частиною 2 статті 125 КК України, не навівши з цього приводу жодних підстав, доказів та ознак такої перекваліфікації.

Таким чином, ОСОБА_4 обвинувачується у заподіянні потерпілій ОСОБА_6 умисних легких тілесних ушкоджень кримінальне правопорушення передбачене частиною 1 статті 125 КК України, оскільки потерпілою та її представником не надано доказів, що їй завдані тілесні ушкодження, що спричинили короткочасний розлад здоров`я або незначну втрату працездатності.

Обвинуваченний ОСОБА_4 в судовому засіданні вину у вчиненні кримінального правопорушення не визнав та суду пояснив, що не вчиняв вказаного кримінального правопорушення вказавши, що 14 лютого 2014 року близько 10 години на власному подвір`ї його побили ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 і що ОСОБА_6 його обмовляє, бо хотіла забрати коня, що належить йому та його дружині. При цьому не навівши жодних документальних свідчень, що кінь, через якого й стався конфлікт з потерпілою належить саме йому, а не господині вказаного двору потерпілій ОСОБА_6 .. Де потерпіла отримала тілесні ушкодження він не знає.

Всебічно дослідивши всі обставини кримінального провадження та оцінивши кожен доказ наданий, як стороною обвинувачення, так і стороною захисту з точки зору належності, допустимості та достовірності, а сукупність наданих стороною обвинувачення доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку, суд приходить до висновку проте, що їх можна покласти в основу обвинувачення, так як вони здобуті у відповідності до норми чинного законодавства і як самі по собі так і в сукупності прямо чи не прямо підтверджують існування обставин, про які зазначено в обвинувальному акті.

Згідно статті 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Законним є рішення ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права, з дотриманням вимог щодо кримінального провадження передбачених цим Кодексом.

Обгрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтвердженні доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу.

Вмотивованим є рішення в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Дослідивши та оцінивши зібрані докази в кримінальному провадженні, суд прийшов до висновку, що ОСОБА_4 слід визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні та винести обвинувальний вирок на підставі частини 2 та 3 статті 373 КПК України.

З`ясувавши обставини справи, дослідивши та оцінивши під час судового розгляду докази, судом встановлено наступне.

Так, допитана в судовому засіданні потерпіла ОСОБА_6 суду пояснила, що 14 лютого 2014 року вона разом з ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та ОСОБА_12 прийшла у своє господарство, щоб віддати ОСОБА_11 належного їй коня, оскільки коня вона продала. Вона також пояснила, що її дочка ОСОБА_13 замкнула хліва. З будинку вийшов зять ОСОБА_4 , який не пускав її до дверей хліва. Між ними виникла словесна суперечка.

Вона також пояснила, що взяла металевий прут і намагалася відкрити двері, які були закриті на штабу. В цей момент ОСОБА_4 рукою вдарив її по голові, вона випустила прут і почала падати назад, при цьому схопила за одяг ОСОБА_4 потягнувши його за собою. Впала на спину, а ОСОБА_4 на неї. Хтось із присутніх відтягнув від неї ОСОБА_4 , вона піднялася і побачила, що ніс ОСОБА_4 був окровавлений. Після цього ОСОБА_4 знову вдарив її в груди. ОСОБА_9 викликав працівників міліції. Наступного дня вона звернулася в лікарню бо боліла голова.

Крім цього, винність обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого частиною 1 статті 125 КК України, підтверджується:

Показаннями свідка ОСОБА_9 , який в судовому засіданні підтвердив, що він разом з ОСОБА_6 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та ОСОБА_12 прийшли у господарство ОСОБА_6 , щоб забрати її коня, якого ОСОБА_11 купив у ОСОБА_6 . На подвір`ї стояла ОСОБА_13 . Потерпіла сказала, що прийшла за конем і між ними почалася суперечка.

Він також пояснив, що з будинку вийшов ОСОБА_4 , став перед дверима господарської будівлі і сказав, що не дасть продати коня. Почалась суперечка, під час якої ОСОБА_4 вдарив в голову ОСОБА_6 від чого вона впала назад, схопивши за одяг ОСОБА_4 , який впав на неї. ОСОБА_4 відтягнули від ОСОБА_6 у нього була кров на обличчі. Після цього, ОСОБА_14 знову хотіла відкрити хліва на що ОСОБА_4 вдруге вдарив її в груди. Після цього він зателефонував працівникам міліції.

Показаннями свідка ОСОБА_12 , який підтвердив, що він разом з ОСОБА_6 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 прийшли у господарство ОСОБА_6 з метою забрати коня, якого ОСОБА_11 купив у ОСОБА_6 .. ОСОБА_6 підійшла до хліва, двері були закриті. ОСОБА_4 вибіг з хати, став перед дверима господарської будівлі і почав кричати, що не дасть продати коня. Почалась суперечка, під час якої ОСОБА_4 вдарив рукою в голову ОСОБА_6 .. Остання впала на землю схопившись за ОСОБА_4 , який впав на неї. Вони допомогли їй піднятися. В ОСОБА_6 була кров на руці, а в ОСОБА_4 на обличчі. Потерпіла зробила другу спробу відкрити хліва. Після чого, ОСОБА_4 знов наніс удар ОСОБА_6 кулаком в груди від чого вона впала, після вказаних подій ОСОБА_15 зателефонував в міліцію.

Показаннями свідка ОСОБА_10 , який підтвердив, що він разом з ОСОБА_6 , ОСОБА_9 , ОСОБА_12 , ОСОБА_11 прийшла у господарство ОСОБА_6 з метою забрати коня, якого ОСОБА_11 купив у ОСОБА_6 .. На подвір`ї стояла ОСОБА_13 , як їм стало відомо дочка потерпілої. ОСОБА_6 сказала, що прийшла за конем, вони почали сваритися.

Він також пояснив, що з хати вийшов ОСОБА_4 , зять потерпілої і сказав, що коня не дасть. Тоді ОСОБА_6 підійшла до хліва і хотіла відкрити його, між ними почалася суперечка, під час якої ОСОБА_4 наніс їй удар у голову, потерпіла падаючи від удару потягнула його за собою. Вони почали їх розтягувати, у ОСОБА_4 з носа йшла кров.

Він також пояснив, що ОСОБА_6 вдруге підійшла до хліва, який був закритий на штабу, щоб відкрити його, тоді ОСОБА_4 вдарив її в груди, вона впала на спину. Після чого, ОСОБА_9 викликав міліцію.

Показами свідка ОСОБА_11 , який пояснив, що купив у ОСОБА_6 коня та разом з ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_12 прийшли у домогосподарство до ОСОБА_6 його забрати. Коли вони прийшли то на подвір`ї стояла ОСОБА_13 .. Потерпіла сказала, що продала коня і прийшли його забрати, між ними виникла суперечка.

Він також пояснив, що з хати вийшов ОСОБА_4 і сказав, що коня не дасть. Тоді ОСОБА_6 підійшла до хліва, який був закритий на штабу і хотіла відкрити його. В цей час між ними почалася суперечка, під час якої ОСОБА_4 наніс їй удар у голову від якого ОСОБА_6 падаючи схопилась за ОСОБА_4 та потягнула його за собою.

Він також пояснив, що ОСОБА_6 в друге підійшла до хліва, щоб відкрити його, тоді ОСОБА_4 знову наніс удар в груди та вона впала. Після чого ОСОБА_9 викликав міліцію.

Свідки ОСОБА_16 ОСОБА_17 та ОСОБА_18 , в судовому засіданні пояснили, що працюють дільничними інспекторами в Кременецькому РВ УМВСУ та 14 лютого 2014 року виїжджали у село Старий Почаїв Кременецького району у господарство ОСОБА_6 , так як поступив виклик на телефон від ОСОБА_9 , а через деякий час і від ОСОБА_13 . Коли вони приїхали на подвір`я, то біля господарського приміщення сидів ОСОБА_4 у якого на обличчі була кров, неподалік стояли ОСОБА_6 , ОСОБА_12 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 . Потерпіла ОСОБА_6 повідомила, що між нею та ОСОБА_19 був спір за коня під час якого він її побив. ОСОБА_6 того ж дня подала заяву про те, щоб прийняли міри до ОСОБА_4 бо він заподіяв їй тілесні ушкодження. Зовнішніх ознак побиття на ОСОБА_6 не було, однак вона скаржилася, що у неї болить голова.

Дані покази свідків підтверджують вину обвинуваченого ОСОБА_4 в спричиненні легких тілесних ушкоджень ОСОБА_6 , тому суд вважає їх такими, що відображають дійсні обставини скоєння злочину.

Крім показів вищезазначених свідків вина обвинуваченого у скоєнні кримінального правопорушення у відношенні потерпілої підтверджується також висновком експерта № 279 від 21 березня 2014 року в якому зазначено, що у ОСОБА_6 при зверненні 15 лютого 2014 року за медичною допомогою, були виявлені прояви забою (припухлість, біль) м`яких тканин лівої половини тім`яної і лівої завушної ділянок голови.

При судово-медичній експертизі 26 лютого 2014 року у ОСОБА_6 виявлено садно тильної поверхні лівої кисті.

Зазначені вище ушкодження утворились від дії тупих предметів, незадовго до звернення за медичною допомогою, що підтверджується їх характером та виразністю ознак загоєння садна лівої кисті на момент судово-медичної експертизи.

Виявлені у ОСОБА_6 тілесні ушкодження мають незначні скороминущі наслідки, тривалістю не більше як шість днів, та відповідно до п. 2.35 Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень (МОЗ України, Київ, 1995) належать до легких.

Утворення зазначених вище ушкоджень за обставин, на які вказувала ОСОБА_6 при експертизі, тобто, від ударів руками по голові та удару лівою кистю до стіни під час падіння, не виключається.

Наведені вище ушкодження не властиві для утворення при падінні з висоти власного росту (на площині).

Вищенаведений висновок експерта № 279 від 21.03.2014 року є науково - обґрунтованим, переконливим, виконаний висококваліфікованим спеціалістом і сумнівів у суду не викликає. Вказаний висновок експерта в сукупності із вищезазначеними доказами підтверджують факт умисного заподіяння обвинуваченим ОСОБА_4 легкого тілесного ушкодження потерпілій ОСОБА_6 і разом з показами вищезазначених свідків може стати основою для винесення обвинувального вироку.

Свідок ОСОБА_20 в судовому засіданні пояснила, що їй зателефонувала ОСОБА_13 та попросила посидіти з її дочкою. Коли вона зайшла на подвір`я то побачила ОСОБА_9 .. ОСОБА_6 троє незнайомих їй людей. Також на подвір`ї були ОСОБА_13 та її чоловік ОСОБА_4 , у якого на обличчі була кров. Що сталося між сторонами вона не бачила.

Свідок ОСОБА_21 в судовому засіданні пояснив, що у 2011 році його тесть продавав коня, якого купив ОСОБА_4 . Він разом дружиною приїжджали до нього двічі, перший раз дивитись, а другий купувати.

Свідок ОСОБА_22 в судовому засіданні пояснив, що працює в Почаївській районній лікарні, і в них на лікуванні перебували, як ОСОБА_6 , так і ОСОБА_4 він проводив їх огляд, однак пройшло багато часу точного діагнозу сказати не може, треба дивитися історію хвороби. Він також пояснив, що зі слів ОСОБА_6 її побили, однак він не може пригадати хто, ОСОБА_4 також говорив, що його побили, однак хто і за яких обставин це зробив він не знає.

Свідок ОСОБА_23 в судовому засіданні пояснила, що вона перебувала на денному чергуванні, поступив виклик швидкої допомоги. Вона виїхала на виклик по місцю проживання ОСОБА_6 та ОСОБА_19 побачила, що у ОСОБА_4 була носова кровотеча. Надала йому допомогу та запропонувала поїхати у стаціонар. Про обставини бійки їй нічого не відомо.

Свідок ОСОБА_24 в судовому засіданні пояснив, що він був лікуючим лікарем ОСОБА_6 , яка зверталася за допомогою з тілесними ушкодженнями, а потім перебувала на стаціонарному лікуванні в Почаївській райлікарні. Діагнозу сказати не може, оскільки пройшло багато часу, треба піднімати історію хвороби. Він також поянив, що ОСОБА_4 теж перебував на лікуванні, однак точного діагнозу не пам`ятає за яких обставин вони отримали тілесні ушкодження не знає.

Свідок ОСОБА_25 в судовому засіданні пояснив, що 14 лютого 2014 року до нього зателефонувала його мама ОСОБА_13 , та повідомила, що побили ОСОБА_4 . Коли він приїхав до Почаївської лікарні то побачив ОСОБА_4 , який йому сказав, що його побив ОСОБА_15 і ще троє невідомих йому людей.

Свідки ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , ОСОБА_24 пояснили в судовому засіданні, що вони є лікарями Почаївської лікарні і констатували лише факт звернення в лікувальний заклад як потерпілої ОСОБА_6 так і обвинуваченого ОСОБА_4 , з скаргами на отриманні ушкодження.

Очевидцями злочину вони не були, доказів винуватості чи невинуватості обвинуваченого чи будь-кого іншого вони не надали. Тому покази вказаних свідків при винесенні вироку суд до уваги не бере.

Покази свідка ОСОБА_25 суд теж до уваги не приймає, оскільки він теж очевидцем події не був та пояснював тільки те, що йому зателефонувала мама ОСОБА_13 та повідомила, що вітчима ОСОБА_4 побив ОСОБА_15 та троє невідомих людей.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_13 пояснила, що вона є дружиною обвинуваченого ОСОБА_4 , і щодо обставин скоєного кримінального правопорушення дала аналогічні з ним покази.

Дані покази суд оцінює критично, оскільки на думку суду вони направленні на уникнення від відповідальності її чоловіка.

Суд, оцінює дані покази критично і тому, що вони лише в певній мірі співпадають тільки з показами обвинуваченого та суперечать всім іншим здобутим в судовому засіданні доказам в кримінальному провадженні, які визнанні судом належними, допустимими та достовірними, ті що у взаємозв`язку з іншими доказами відтворюють обставини скоєного правопорушення у відношенні потерпілої ОСОБА_6 .

На виконання ухвали Апеляційного суду в судовому засіданні досліджені в оригіналах докази, а саме висновок експерта № 590 вказаний помилково, а фактично № 509 від 08 травня 2014 року, з якого вбачається, що ОСОБА_4 були завданні легкі тілесні ушкодження, однак даний висновок експерта відноситься до іншого кримінального провадження і може бути доказом у іншому кримінальному провадженні, суд його до у ваги не приймає, оскільки він не може бути належним доказом у даному кримінальному провадженні, оскільки даний висновок не свідчить проте, чи вчиняв дане кримінальне правопорушення обвинувачений ОСОБА_4 чи ні. Довідку Тернопільського облцентру з гідрометеорології від 22 липня 2014 року, суд також до уваги не приймає, оскільки вона не несе доказової бази, щодо вчинення чи не вчинення даного кримінального правопорушення.

Таким чином, своїми умисними діями обвинувачений ОСОБА_4 вчинив злочин, передбачений частиною 1 статті 125 КК України, тобто умисне спричинення легкого тілесного ушкодження, що підтверджується обстановкою і обставинами скоєння злочину.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд відповідно до статтей 50, 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, особу винного, пом`якшуючі обставини: вперше притягується до кримінальної відповідальності, має на утриманні малолітню дитину, має постійне місце проживання і вважає, що з врахуванням обставин справи, матеріального становища обвинуваченого, який не працює, йому слід обрати покарання у виді громадських робіт на термін, близький до мінімального, а не у вигляді штрафу чи виправних робіт.

Відповідно до статті 12 КК України злочин, передбачений частиною 1 статті 125 КК України, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_4 є злочином невеликої тяжкості, який був скоєний 14 лютого 2014 року.

Відповідно до статті 49 КК України особа звільняється від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності, якщо з дня вчинення нею злочину і до набрання вироком законної сили минуло два роки - у разі вчинення нею злочину невеликої тяжкості.

Тому, призначивши покарання обвинуваченому в межах санкції статті, його слід звільнити від кримінальної відповідальності.

Керуючись статтями 12, 49 КК України, статтями 366-368, 376, 392, 393, 395 КПК України, суд, -

З А С У Д И В:
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого частиною 1 статті 125 КК України і призначити йому покарання у виді 100 (сто) годин громадських робіт.

Звільнити ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 125 КК України у зв`язку з закінченням строків давності.

На вирок може бути подана апеляція на протязі тридцяти днів з дня його проголошення до апеляційного суду Тернопільської області через Кременецький районний суд.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору. Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Головуючий: