Справа № 626/2126/15-к
Провадження № 1-кп/626/13/2016
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
18 квітня 2016 року
Красноградський районний суд Харківської області
в складі: головуючого судді ОСОБА_1
за участі секретаря ОСОБА_2
прокурора ОСОБА_3
захисника ОСОБА_4
Органами досудового розслідування ОСОБА_5 звинувачується в тому, що він, будучи особою раніше судимою за ч.2 ст.310 КК України, 05.08.2015 року, точний час не встановлено, а крім того і 10.08.2015 року, перебуваючи в приміщенні свого будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , реалізуючи свій злочинний намір, направлений на незаконне виготовлення і зберігання наркотичних засобів без мети збуту, використовуючи спеціальний посуд та інгредієнти, незаконно виготовив наркотичний засіб концентрат з макової соломи, який незаконно зберігав за вищевказаною адресою, до моменту виявлення працівниками міліції.
05.08.2015 року з 13-ї години 17 хвилин до 14-ї годин 05 хвилин працівниками міліції в приміщенні будинку ОСОБА_5 за адресою: АДРЕСА_1 , було виявлено, та вилучено полімерну пляшку ємністю 1000 мл., з рідиною коричневого кольору, яка відповідно до висновку судово - хімічної експертизи №1284 від 18.08.2015 року містить в собі особливо небезпечний наркотичний засіб - концентрат з макової соломи, маса якого в перерахунку на суху речовину склала 4,2408 грама.
10.08.2015 року з 10-ї години 25 хвилин до 11-ї години працівниками міліції в приміщенні будинку ОСОБА_5 за адресою: АДРЕСА_1 , було виявлено, та вилучено 2 полімерні пляшки ємністю 1000 мл. кожна, з рідиною коричневого кольору, яка відповідно до висновку судово - хімічної експертизи № 1376 від 05.09.2015 року містить в собі особливо небезпечний наркотичний засіб - концентрат з макової соломи, маса якого в перерахунку на суху речовину склала 4,3216 грама та 1,8156 грама.
Вказані наркотичні речовини ОСОБА_5 незаконно виготовив та зберігав, для подальшого вживання, без мети збуту, повторно.
Таким чином, на думку органу досудового розслідування, у діях ОСОБА_5 вбачаються ознаки кримінального правопорушення, відповідальність за вчинення якого передбачена ч.2 ст.309 КК України, тобто незаконне виготовлення, зберігання наркотичних засобів без мети збуту, вчинене повторно.
Свою вину у вчиненні вказаних злочинів ОСОБА_5 під час судового розгляду не визнав та дав суду показання про те, що 05 серпня 2015 року до нього додому прийшов працівник міліції, оскільки він раніше був засуджений, та поцікавився чи зберігає він наркотики. Підтвердив, що виготовив наркотичну речовину з насіння маку та добровільно її видав. Після чого приїхали інші працівники міліції разом з понятими, він надав письмову розписку про дозвіл на проведення огляду, під час якого у нього вилучили наркотики. Проводилась відеофіксація та складався протокол, який підписували він і поняті.
Зранку 10 серпня 2015 року через його двір біг ОСОБА_6 , який намагався втекти від міліції. Коли наздогнали ОСОБА_7 , працівники міліції зайшли до його будинку та поцікавилися чи не збергіає він знову наркотики. ОСОБА_5 не заперечував, що має наркотики та добровільно їх видав. Ухвалу суду про обшук в його будинку міліціонери не мали. Він написав розписку про те, що дозволяє провести огляд житла, оскільки боявся працівників міліції. В присутності понятих і з відеофіксацією здійснили огляд будинку та вилучили пляшки. Жодного разу при проведенні огляду слідчий права йому не роз"яснював. Потім він підписував протокол, у нього вилучили пляшки, шприци. Пізніше, в цей день, у ОСОБА_6 провели обшук і також знайшли наркотики, при цьому були ті самі поняті що і в його будинку 10.08.2015 року.
Пред`явлене звинувачення суд визнає недоказаним виходячи з наступного.
Згідно ст.92 КПК України, обов`язок доказування покладається на сторону обвинувачення.
Відповідно до ст. 62 Конституції України, особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. При цьому, ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
В якості доказів винуватості ОСОБА_5 стороною обвинувачення надані судові наступні письмові докази: протоколи огляду місця події від 05.08.2015 року та 10.08.2015 року про оглянуте домоволодіння, де мешкає обвинувачений та було виявлено пляшки з рідиною, шприци, посуд з насінням маку. Висновки хімічних експертиз №1284 від 18.08.2015 року та №1376 від 05.09.2015 року. Постанови від 22.09.2015 року про визнання речовим доказом вилучених під час огляду місця події 05.08.2015 року та 10.08.2105 року за місцем мешкання ОСОБА_5 предметів і речовин.
Як зазначено у висновку Конституційного Суду України від 20 жовтня 2011 р. у справі щодо офіційного тлумачення положення частини третьої ст.62 Конституції України, що "подані будь-якою фізичною або юридичною особою згідно з частиною другою ст.66 КПК України (в редакції 1960 року) речі або документи (фактичні дані) не відповідають вимогам допустимості доказів, якщо вони одержані з порушенням прав і основоположних свобод людини, закріплених в Конституції України, та прямо зазначеного у ч. 3 ст.62 Конституції України положення про те, що "обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь".
Так, суд вважає недопустимим доказом протокол огляду місця події від 05.08.2015 року та протокол огляду місця події від 10.08.2015 року, якими оглянуто домоволодіння, де мешкає обвинувачений. 05.08.2015 року під час огляду виявлено і вилучено полімерну пляшку ємністю 1000 мл. з рідиною, миску з насінням маку та три шприци. 10.08.2015 року виявлено та було вилучено дві полімерні пляшки ємністю 1000 мл. кожна з рідиною, миску з насінням маку і три використані шприци.
З тих самих підстав суд не приймає як допустимі докази висновки хімічних експертиз №1284 від 18.08.2015 року та №1376 від 05.09.2015 року, оскільки на дослідження експерту були надані речовини отримані з порушенням чинного законодавства, під час проведення оглядів будинку ОСОБА_5 05.08.2015 року та 10.08.2015 року.
Визнані постановою про визнання речових доказів у кримінальному провадженні від 22.09.2015 року предмети і речовини - 2 полімерні пляшки з рідиною коричневого кольору, яка відповідно до висновку судово - хімічної експертизи № 1376 від 05.09.2015 року містить в собі особливо небезпечний наркотичний засіб - концентрат з макової соломи, маса якого в перерахунку на суху речовину склала 4,3216 грама та 1,8156 грама та предмети і речовини за постановою від 22.09.2015 року про визнання речових доказів: полімерна пляшка з рідиною коричневого кольору, яка відповідно до висновку судово - хімічної експертизи №1284 від 18.08.2015 року містить в собі особливо небезпечний наркотичний засіб- концентрат з макової соломи, маса якого в перерахунку на суху речовину склала 4,2408 грама, суд вважає недопустимим доказом, оскільки вони здобуті з порушеннями норм КПК України.
Відповідно до ст.87 КПК України, недопустимими є докази, отримані внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також будь-які інші докази, здобуті завдяки інформації, отриманій внаслідок істотного порушення прав та свобод людини. Суд зобов`язаний визнати істотними порушеннями прав людини і основоположних свобод, зокрема, такі діяння: здійснення процесуальних дій, які потребують попереднього дозволу суду, без такого дозволу або з порушенням його суттєвих умов.
Згідно ч.1 ст. 89 КПК України суд вирішує питання допустимості доказів під час їх оцінки в нарадчій кімнаті під час ухвалення судового рішення.
Як передбачено ст. 237 КПК України, з метою виявлення та фіксації відомостей щодо обставин вчинення кримінального правопорушення слідчий, прокурор проводять огляд місцевості, приміщення, речей та документів. Огляд житла чи іншого володіння особи здійснюється згідно з правилами цього Кодексу, передбаченими для обшуку житла чи іншого володіння особи.
Частина 2 ст.234 КПК України визначає, що обшук проводиться на підставі ухвали слідчого судді.
В матеріалах справи відсутня ухвала слідчого судді про проведення обшуків в домоволодінні за адресою: АДРЕСА_1 , де мешкав обвинувачений ОСОБА_5 . Тобто вказані вище докази є недопустимими.
Крім того, на підтвердження винуватості ОСОБА_5 , за клопотанням прокурора були допитані свідки обвинувачення.
Свідок ОСОБА_8 пояснив в суді, що він як працівник міліції, на виконання своїх службових обов"язків, 05.08.2015 року перебував в с.Наталине Красноградського району. Поруч з будинком ОСОБА_5 , розташованим на вулиці Червоноармійській, відчув сильний запах ацетону. Після повернення до Красноградського РВ ГУМВС написав про це рапорт. За вказівкою чергового до будинку ОСОБА_5 , для перевірки його рапорту, виїхав слідчий ОСОБА_9 В с.Наталине Красноградського району він запросив двох понятих, для участі в огляді будинку. ОСОБА_5 вийшов у двір та на пропозицію слідчого письмово дозволив провести огляд будинку. Після отримання дозволу господаря слідчий і поняті зайшли в будинок. В кухні було виявлено пляшку з рідиною, миску і шприци. Ці речі вилучили та опечатали. Процедура огляду фіксувалася на відео, складався протокол проведеного огляду будинку, який підписали його учасники.
Свідок ОСОБА_9 в судовому засіданні пояснив, що 05 та 10 серпня 2015 року був черговим слідчим в Красноградському РВ ГУМВС. Після того, як 05.08.2015 року надійшов рапорт ОСОБА_8 , він виїхав в с.Наталине Красноградського району для оперативного реагування. В разі отримання дозволу від власника будинку, він вирішив провести огляд будинку ОСОБА_5 . Після запрошення понятих покликали ОСОБА_5 . Останній дозволив проводити огляд свого помешкання і написав розписку. Під час огляду він виявив в кухні пляшку, шприци і миску з маком, які вилучили та опечатали. В цей день ОСОБА_5 не оглядався на стан вживання наркотичних речовин. За результатами огляду він склав протокол, свої дії також записував на відео.
10.08.2015 року черговий направив його як чергового слідчого для перевірки телефонного повідомлення на АДРЕСА_1 . На місці працівник міліції ОСОБА_10 запросив двох понятих, в разі можливого проведення огляду будинку. Господар домоволодіння ОСОБА_5 не заперечував проти огляду та підтвердив, що будинок за вищевказаною адресою належить йому і надав свідоцтво про право власності. З застосуванням відео запису він за участі понятих і ОСОБА_5 провів огляд будинку. В приміщенні кухні знайшли пляшки, шприци і миску з маком, які були опечатані та вилучені. Крім того, на стан наркотичного сп"яніння в лікарні оглядався ОСОБА_5 .
Після проведення оглядів 05 та 10 серпня 2015 року, в порядку ст.233 КПК, він як слідчий по кримінальному провадженні до районного суду не звертався, оскільки був завантажений роботою. Вважає, що мав право проводити огляд житла ОСОБА_5 , оскільки він як власник йому дозволив та надав розписку.
Також 10 серпня 2015 року, за ухвалою суду про дозвіл на проведення обшуку, ним проводилися слідчі дії в будинку ОСОБА_11 , який проживає в с.Наталине Красноградського району.
В суді свідок ОСОБА_10 , пояснив, що 10 серпня 2015 року йому зателефонував ОСОБА_12 і попросив знайти двох понятих. Він, як працівник міліції, за дорученням слідчого виїхав до с.Наталине Красноградського району. Поруч з будинком ОСОБА_5 разом з двома понятими чекав приїзду слідчого. До них вийшов обвинувачений, надав письмову згоду на проведення огляду свого будинку. Разом з понятими слідчий зайшов в дім, проводився відеозапис огляду, під час якого ОСОБА_5 добровільно видав 2 пляшки з наркотиком та надавав пояснення.
Свідок ОСОБА_13 пояснив, що його запросив бути понятим ОСОБА_10 , був ще один понятий. Перед початком огляду ОСОБА_5 повідомив, що зберігає наркотики в будинку та написав розписку, якою дозволив провести огляд свого житла. В кухні побачили дві пляшки, а потім ОСОБА_5 виніс шприци.
Допитаний по справі ОСОБА_14 повідомив суду, що його запросили працівники міліції в серпні 2015 року бути присутнім в якості понятого під час огляду домоволодіння ОСОБА_5 . Останній добровільно написав письмовий дозвіл і не заперечував проти огляду будинку. Все фіксувалося на відео. В кухні ОСОБА_5 добровільно показав пляшки з рідиною і мак, а потім з кімнати виніс шприци і миску, пояснював, що все це для власного вживання. Вилучене помістили в пакети і опечатали, він розписувався в паперах
Свідок ОСОБА_15 в суді пояснила, що разом з ОСОБА_14 була присутня як понята при огляді житла ОСОБА_5 . Вона зрозуміла, що ОСОБА_5 письмово дозволив провести огляд свого будинку, також велася відеозйомка. В ході огляду ОСОБА_5 показав пляшки з рідиною, миску з маком і шприци, він все робив добровільно та без будь-якого примусу.
Крім того, в суді переглянуто надані стороною обвинувачення відеозаписи до протоколів огляду місця події від 05 та 10 серпня 2015 року домоволодіння, де мешкає ОСОБА_5 та встановлено, що перед початком огляду права і обов"язки його учасникам не роз"яснювалися. Працівник міліції безпосередньо диктував ОСОБА_5 письмову розписку про надання дозволу на огляд його будинку, що ставить під сумнів добровільність згоди обвинуваченого на проведення цієї дії. Суд приходить до висновку, що в порушення ст.237 КПК України, вилучені речі, виявлені в ході огляду місця події від 05 та 10 серпня 2015 року, понятими не оглядалися та в їх присутності не опечатувалися. Оскільки на відеозаписах ці дії не зафіксовані. Як пояснили свідки ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 на вимогу працівників міліції, вони підписували папери після закінчення огляду місця події в будинку ОСОБА_5 .
Відповідно до роз`яснень, які містяться у п.п.16,17 Пленуму Верховного Суду України №5 від 29.06.90 року "Про виконання судами України законодавства і постанов Пленуму Верховного Суду України питань судового розгляду кримінальних справ і поставлення вироків", суд при поставлені вироку повинен зробити аналіз усіх зібраних у справі доказів, тобто всіх фактичних даних, які містяться в показах свідків, потерпілих, підсудного у висновку експерта, які стверджують чи спростовують обвинувачення та керуючись законом, дати остаточну оцінку цим доказам з точки зору їх допустимості, яка повинна ґрунтуватися на всебічному повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи у сукупності. В п.23 зазначено, всі сумніви щодо доведеності обвинувачення, якщо їх неможливо усунути, повинні тлумачитись на користь підсудного. Коли зібрані по справі докази не підтверджують обвинувачення і всі можливості збирання додаткових доказів вичерпані, суд зобов`язаний постановити виправдувальний вирок,
Аналіз доказів свідчить про те, що обвинувачення ОСОБА_5 за ч.2 ст.309 КК України ґрунтується на висновках хімічних експертиз, протоколах огляду місця події, показаннях свідків. Достатніх доказів для постановлення обвинувального вироку не має та добути їх не виявляється можливим, в зв`язку з чим ОСОБА_5 підлягає виправданню у зв`язку з не встановленням достатніх доказів для його винуватості в суді і вичерпані можливості їх отримання, на підставі п.3 ч.1 ст.284 КПК України.
Так, згідно вимог ст.129 Конституції України основними засадами судочинства є в тому числі рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, забезпечення доведеності вини, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, забезпечення обвинуваченому права на захист.
Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у п.п. 18 та 19 своєї Постанови № 9 від 01 листопада 1996 року "Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя", суди при розгляді кримінальних справ мають суворо додержуватись закріпленого у ч.1 ст.62 Конституції принципу презумпції невинуватості, згідно з яким особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку. Визнати особу винною у вчиненні злочину можливо тільки за умови доведеності її вини. При цьому необхідно мати на увазі, що в силу ст.62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях.
Згідно ч.3 ст.62 Конституції України усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на користь підсудного.
Такий обов`язок суду щодо забезпечення презумпції невинуватості і права на справедливий судовий розгляд, які передбачені ст.62 Конституції України, поєднуються з такими ж положеннями ч. 2 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, яка відповідно до вимог ч. 1 ст.9 Конституції України, ратифікована 17 липня 1997 року Законом України "Про ратифікацію Конвенції про захист прав і основних свобод людини 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції".
У пункті 1 ст. 1 цього Закону зазначено, що "Україна повністю визнає на своїй території дію статті 46 Конвенції щодо визнання обов`язковою і без укладення спеціальної угоди юрисдикцію Європейського Суду з прав людини в усіх питаннях, що стосуються тлумачення і застосування Конвенції".
Статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського Суду з прав людини" від 23 лютого 2006 року передбачено, що "при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Суду як джерело права". Так, у справі "Barberа, Messegu and Jabardo v. Spain" від 6 грудня 1998 року (п. 146) Європейський Суд з прав людини встановив, що "принцип презумпції невинуватості вимагає, серед іншого, щоб, виконуючи свої обов`язки, судді не розпочинали розгляд справи з упередженої думки, що підсудний вчинив злочин, який йому ставиться в вину; обов`язок доказування лежить на обвинуваченні, і будь-який сумнів має тлумачитися на користь підсудного. (Barberа, Messegu and Jabardo v. Spain, judgment of 6 December 1988, Series A no. 146, p. 33, § 77).
Виходячи з оцінки наведених у кримінальному провадженні доказів у їх сукупності та роз`яснень, даних у постанові Пленуму Верховного Суду України № 9 від 01 листопада 1996 року "Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя", (п.п. 18, 19) про те, що Конституція має найвищу юридичну силу, а її норми мають пряму дію (ст.8), що зобов`язує суди при розгляді конкретних справ керуватись, насамперед, нормами Конституції.
Згідно ч.3 ст.373 КПК України обвинувальний вирок не може ґрунтуватися на припущеннях і ухвалюється лише за умови доведення у ході судового розгляду винуватості особи у вчиненні кримінального правопорушення. Як передбачено ч.1 ст.373 КПК України, виправдувальний вирок ухвалюється у разі, якщо не доведено, що: вчинено кримінальне правопорушення, в якому обвинувачується особа; кримінальне правопорушення вчинене обвинуваченим; в діянні обвинуваченого є склад кримінального правопорушення.
Як вказано в ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 КПК України. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що ОСОБА_5 по інкримінованому кримінальному правопорушенню за ч.2 ст.309 КК України підлягає виправданню у зв`язку з не встановленням достатніх доказів для його винуватості в суді і вичерпані можливості їх отримання, на підставі п.3 ч.1 ст.284 КПК України.
Приймаючи до уваги, що вина обвинуваченого в даному кримінальному провадженні не доведена, процесуальні витрати по даній справі, пов`язані з проведенням експертизи, з ОСОБА_5 не підлягають стягненню. Долю речових доказів по даному провадженню слід вирішити відповідно до вимог ст.100 КПК України.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.373,374,376 КПК України, суд, -
ОСОБА_5 визнати невинуватим у вчиненні кримінального правопорушення за ч. 2 ст.309 КК Укрїни та виправдати за цими нормами у зв`язку з не встановленням достатніх доказів для доведення його винуватості в суді і вичерпанням можливості їх отримати, на підставі п.3 ч.1 ст.284 КПК України.
Судові витрати по справі за проведення експертиз в сумі 1075,2 грн. необхідно віднести за рахунок держави.
Речові докази по справі: полімерні пакети з особливо небезпечним наркотичним засобом, опечатані біркою з відтиском печатки "ЕКО УВС в Харківській області реч.док експ. №1376"; полімерні пакети з особливо небезпечним наркотичним засобом, опечатані біркою з відтиском печатки "ЕКО УВС в Харківській області реч.док експ. №1284" - знищити.
Апеляційна скарга на вирок може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення до апеляційного суду Харківської області через Красноградський районний суд Харківської області.У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.
Копію вироку негайно вручити прокурору та виправданому.
Суддя