Справа № 169/489/16-к
Провадження № 1-кп/169/66/16
ТУРІЙСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
05 жовтня 2016 року смт.Турійськ

Турійський районний суд Волинської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретар судового засідання ОСОБА_2 ,

з участю прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілого ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань в смт.Турійськ Волинської області кримінальне провадження про обвинувачення ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, з неповною середньою освітою, не працюючого, неодруженого, згідно ст. 89 КК України не судимого, у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 289 КК України,

В С Т А Н О В И В:
12 червня 2016 року приблизно о 18:00 год. ОСОБА_5 з метою незаконного заволодіння транспортним засобом, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння на території недіючого маслозаводу, що на околиці смт Луків Турійського району Волинської області, шляхом вільного доступу через незамкнені двері та скориставшись наявністю ключа в замку запалювання, незаконно заволодів належним ОСОБА_4 мікроавтобусом марки «Фольксваген транспортер» д.р.н. НОМЕР_1 , вартістю 153512.20 грн., та рухаючись в напрямку с. Смідин Старовижівського району, з`їхав у кювет, в результаті чого вказаний транспортний засіб отримав механічні пошкодження на суму 35378.22 грн.

Будучи допитаним в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 винним себе в інкримінованому йому обвинуваченні визнав повністю, та суду показав, що дійсно 12 червня 2016 року приблизно о 18:00 год. він після розпивання спиртних напоїв, перебуваючи на території недіючого маслозаводу, що на околиці смт Луків Турійського району Волинської області, з метою незаконного заволодіння транспортним засобом, без дозволу та відома потерпілого сів у його автомобіль та поїхав в напрямку с. Смідин Старовижівського району, де не впорався з керуванням та з`їхав у кювет.

У вчиненому ОСОБА_5 щиросердно розкаявся, просив суворо його не карати.

Крім власного визнання своєї винуватості винуватість обвинуваченого ОСОБА_5 у вчиненому доводиться й перевіреними і дослідженими в судовому засіданні доказами.

Так, потерпілий ОСОБА_4 суду показав, що 12 червня 2016 року вони разом з обвинуваченим на території недіючого маслозаводу, що на околиці смт Луків Турійського району Волинської області вживали спиртні напої, після чого він заснув. Прокинувшись, виявив відсутність власного мікроавтобуса, якого знайшов у кюветі, після чого звернувся із заявою до поліції. На сьогоднішній день збитки, завдані злочином, йому не відшкодовані.

Таким чином, показання обвинуваченого ОСОБА_5 , потерпілого ОСОБА_4 в повній мірі відповідають фактичним обставинам справи, які, в свою чергу, ніким з учасників судового розгляду не оспорюються.

Дослідження інших доказів щодо тих обставин кримінального провадження про обвинувачення ОСОБА_5 , які ніким не оспорюються, судом за згодою учасників судового провадження та на підставі ч. 3 ст. 349 КПК України визнано недоцільним.

Враховуючи викладене, суд вважає доведеною винність ОСОБА_5 в незаконному заволодінні транспортним засобом, і кваліфікує його дії за ч.1 ст. 289 КК України.

При обранні міри покарання обвинуваченому суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, який є злочином середньої тяжкості, особу обвинуваченого, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

До пом`якшуючих покарання обставин суд відносить щире каяття обвинуваченого у вчиненому, активне сприяння розкриттю злочину.

До обтяжуючих покарання обставин суд відносить вчинення злочину особою, яка перебуває в стані алкогольного сп`яніння.

Також суд враховує і те, що ОСОБА_5 є особою молодого віку, посередньо характеризується за місцем проживання, вже не вперше притягується до кримінальної відповідальності.

З врахуванням наведеного суд вважає, що виправлення обвинуваченого ОСОБА_5 в даному випадку можливе без ізоляції його від суспільства і щодо нього слід обрати міру покарання, передбачену санкцією закону, за яким він повинен нести кримінальну відповідальність, у виді обмеження волі із застосуванням ст.ст. 75, 76 КК України.

Долю речових доказів по справі суд вирішує у відповідності до ст. 100 КПК України.

На підставі ч. 1 ст. 124 КПК України суд стягує з обвинуваченого ОСОБА_5 на користь потерпілого ОСОБА_4 витрати на залучення експерта в сумі 1600 грн. згідно рахунка фактури №940 від 29 серпня 2016 року, квитанції №5 від 01 вересня 2016 року.

Керуючись ч.3 ст.349, ст.ст. 373, 374 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:
ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 289 КК України, призначивши покарання у виді обмеження волі на строк 3 (три) роки.

На підставі ст.ст.75, 76 КК України ОСОБА_5 звільнити від відбування покарання з випробуванням, якщо він протягом одного року не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки:

- повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання;

- періодично з`являтися для реєстрації в кримінально-виконавчу інспекцію.

Речові докази: мікроавтобус марки «Фольксваген транспортер» д.р.н. НОМЕР_1 , що повернуто власнику ОСОБА_4 , залишити за ним.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 1600 грн. (одна тисяча шістсот грн. 00 коп.) витрат на залучення експерта.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Волинської області через Турійський районний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Головуючий