Іллінецький районний суд Вінницької області
В И Р О К

ІМЯМ УКРАЇНИ

17 квітня 2012 року Іллінецький районний суд Вінницької області в складі:

головуючого судді Мотрука М.І.

при секретарі Мозоль Л.І.

за участю прокурора Струся О.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Іллінці кримінальну справу по обвинуваченню ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, жителя ІНФОРМАЦІЯ_3, українця, громадянина України, ІНФОРМАЦІЯ_4, не одруженого, не працюючого, раніше судимого, 20.01.2010 року Іллінецький районним судом Вінницької області по ч.1ст.164 КК України до покарання у виді 120 годин громадських робіт, 02.04.2010 року Іллінецький районним судом Вінницької області по ч.1ст.309 КК України до покарання у виді 120 годин громадських робіт та сплатою штрафу в розмірі 850 гривень, 10.06.2010 року Іллінецький районним судом Вінницької області по ч.2ст.309 КК України до 3-х років позбавлення волі з застосуванням ст.75 КК України строком на два роки

по ст.164 ч.2 КК України,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 згідно постанови Староміського районного народного суду м. Вінниця від 23.12.1996 року був зобов»язаний сплачувати аліменти на користь ОСОБА_2 на утримання сина ОСОБА_3 В»ячеславовича ІНФОРМАЦІЯ_5 в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку, але не менше 1/2 неоподаткованого мінімуму, щомісячно починаючи з 19.12.1996 року і до його повноліття.

Однак, ОСОБА_1, будучи відповідним чином попереджений про кримінальну відповідальність за невиконання судового рішення та маючи реальну можливість сплачувати вказану аліментну плату, так як працює неофіційно по найму в жителів Іллінецького району, Вінницької області і його щоденний заробіток складає в середньому від 10 до 50 грн., порушуючи вимоги ст. 180 ч.3, ст. 181, ст. 188 ч.2, ст. 194 Сімейного Кодексу України, умисно, не сплачує аліментну плату, офіційно не працевлаштувався, будь-яких мір до погашення боргу не приймає і тим самим злісно ухиляється від сплати аліментів та згідно довідки ВДВС Іллінецького районного управління юстиції має заборгованість перед ОСОБА_2 по аліментній платі за період з 20.01.2010 року і по даний час 7250 грн.

Разом із тим, відповідно до вироку Іллінецького районного суду від 20.01.2010 року ОСОБА_1 засуджено по ст. 164 ч.1 КК України до покарання у виді 120 годин громадських робіт, за несплату аліментів за період з 03.12.2007 року по 03.11.2009 року в сумі 4746 грн.

Про те, ОСОБА_1 після винесення йому вироку Іллінецьким районним судом від 20.01.2010 року на шлях виправлення не став і продовжував не сплачувати аліментну плату своєму неповнолітньому сину ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_6 до його повноліття, що являється злісним ухиленням від сплати аліментів на утримання дітей.

В судовому засіданні підсудний ОСОБА_1 свою вину у скоєнні злочину визнав повністю і пояснив, що він на протязі 1 року проживає без реєстрації в с. Криштопівка, Іллінецького району по вул. Червоноармійка. Проживає разом в будинку із ОСОБА_4, яка хвора і тому він її доглядає та допомагає по домогосподарству.

Так, восени 1994 року він офіційно одружився із ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_7 і 03.05.1995 року в них народився син ОСОБА_6. Про те, після народження сина, вони прожили із дружиною лише два тижні і він її запідозрив у сімейні зраді і тому сам пішов від неї і почав проживати в ІНФОРМАЦІЯ_8 ще на той час з покійною мамою в її будинку. З тих пір і по сьогоднішній день, він участі у вихованні свого сина не брав, ні з ним ні з дружиною не спілкувався і не приймав ніяких мір, щоб помиритися чи хоча б спілкуватися із сином, бо не хотів. В 1996 році, ОСОБА_5 подала на нього на аліменти і присудили платити аліменти до повноліття сина ОСОБА_6. Він деякий час працював в колгоспі в його селі, це було відразу після народження сина і тоді платив аліменти дружині із зарплати, а точніше відраховували із заробітної плати. Потім, колгосп розформувався, а він поїхав в Москву на заробітки і з того часу по теперішній час не платив дружині аліменти на користь їхнього сина, хоча в Москві не погано заробляв, але гроші витрачав на власні потреби. В 2001 році ОСОБА_1 із дружиною ОСОБА_5 офіційно розлучилися і вона знову перейшла на своє прізвища з ОСОБА_1 на ОСОБА_5. В звязку з тим, що він не сплачував аліменти, 20.01.2010 року його було засуджено Іллінецьким районним судом Вінницької області по ст. 164 ч.1 КК України до 120 годин громадських робіт. Також, 02.04.2010 року Іллінецьким районним судом його було знову засуджено по ст.. 309 ч.1 КК України до 120 годин громадських робіт та штрафу 850 грн. і 10.06.2010 року Іллінецьким районним судом було засуджено по ч.2 ст. 309 КК України до 2 років іспитового строку, який він відбуває і ходить на відмітки в КВІ м. Іллінці.

З того часу, коли його було засуджено перший раз за аліменти, тобто 20.01.2010 року, то було роз»яснено те, що повинен обов»язково сплачувати аліменти, якщо не маю змоги в повному обсязі, то частково, в залежності скільки заробляє. Також, було роз»яснено і те, що повинен влаштуватися на роботу, або стати до центру зайнятості, щоб влаштували як безробітного на роботу, бо зараз важко людям знайти самому роботу.

Про те він по теперішній час до центру зайнятості не став, не працевлаштувався, а проживає за рахунок тимчасових заробіток, а саме: в односельчан рубає дрова, допомагає обробляти і збирати врожай із городів, в с. Криштопівка, Іллінецького району біля будинку є садок, де ростуть яблука, які він продає не місцевим заготівельникам і з цього теж має гроші, хоча й вже не так багато. В середньому щоденний заробіток складає від 10 до 50 грн., бувають такі дні, що 5 грн. Тобто в середньому, в місяць заробляє близько 400 - 600 грн. З даних грошей аліментну плату не платить і витрачаю їх на цигарки, продукти харчування та одяг, тобто на власні потреби. Він розуміє і розумів, що буде знову мати проблеми із-за не сплати аліментів, але аліменти не платив, так як не поважає колишню свою дружину і злий на неї за те, що настроїла сина проти нього і син із обвинуваченим навіть не спілкується і при зустрічі навіть може обізвати, а тому він і не платить аліменти, а нехай ОСОБА_5 сама виховує і забезпечує матеріально ОСОБА_3. Він розуміє, що за те, що не сплачує аліменти і має велику заборгованість, може сісти до в»язниці і тепер обіцяє сплачувати аліменти і частково погашати борг. Тобто, заробляючи на тимчасових заробітках в людей гроші буде частину залишати собі на прожиття, а частину платити сину на аліменти. Свою вину у скоєному злочині визнає повністю, чисто сердечно розкаюється у вчиненому злочині, просить суд його суворо не карати.

Оскільки підсудній ОСОБА_1 визнав себе повністю винним в інкримінованому йому злочині, погоджується з зібраними доказами по справі, звернувся до суду з клопотанням про розгляд справи за скороченою судовою процедурою, заслухавши думку прокурора, який не заперечує проти розгляду справи за скороченою судовою процедурою, відповідно до ст. 299 КПК України, суд визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються та не опротестовуються, а саме в частині допиту свідків та потерпілого.

Крім повного визнання своєї вини підсуднім у скоєні злочину, його вина також підтверджується і іншими матеріалами кримінальної справи, які зібрані в ході досудового слідства та дослідженими в ході судового засідання, а саме: заявою ОСОБА_5 про те, що ОСОБА_1 злісно ухиляється від сплати аліментів на її користь на утримання їхнього неповнолітнього сина ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_5 і має заборгованість близько 7 000 гривень. (а.с. 62 ), копією постанови Староміського районного народного суду м. Вінниця про стягнення аліментів з ОСОБА_1 від 23.12.1996 року. (а.с. 63), довідкою з ВДВС Іллінецького районного управління юстиції, в якій вказано, що заборгованість по аліментній платі ОСОБА_1 становить 7250 грн. (а.с. 65), копією постанови про відкриття виконавчого провадження. (а.с. 66 ), копією виконавчого листа (а.с. 67 ), довідкою Іллінецького районного центру зайнятості. (а.с. 69), копією свідоцтва про народження ОСОБА_3 (а.с.71), копією свідоцтва про розірвання шлюбу між обвинуваченим та потерпілою (а.с. 72).

Оцінивши в сукупності всі дослідженні по справі докази, суд вважає, що вина підсудного ОСОБА_1 доведена повністю. Дії підсудного ОСОБА_1 органом досудового слідства кваліфіковані вірно за ч.2ст.164 КК України, як злісне ухилення від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання дітей (аліментів), за кваліфікуючою ознакою вчинене особою, раніше судимою за злочин, передбачений цією статтею.

Призначаючи підсудному покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, обставин злочину та його наслідків, особу підсудного, який позитивно характеризується за місцем проживання, раніше неодноразово судимий, як помякшуючі обставини щире каяття, обставини, які б обтяжували його покарання рецидив злочинів. За таких обставин, враховуючи дані про особу підсудного в їх сукупності, та обставин справи, що істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, суд приходить до висновку, що виправлення та перевиховання підсудного не можливе без його ізоляції від суспільства, і вважає за можливе, ОСОБА_1 призначити міру покарання, передбачену санкцією ч.2ст.164 КК України у виді обмеження волі. При призначенні остаточної міри покарання підсудному ОСОБА_1 слід застосувати ст.71 КК України, шляхом часткового приєднання невідбутої частини покарання за попереднім вироком, урахувавши покарання згідно вироку Іллінецького районного суду Вінницької області від 10.06.2010 року.

Підстав для зміни запобіжного заходу відносно підсудного суд не вбачає.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.321- 324 КПК України,

П Р И С У Д И В:

ОСОБА_1 визнати винним у скоєнні злочину, передбаченого ч.2ст.164 КК України і призначити йому покарання по ст.164 ч.2 КК України у виді двох років обмеження волі.

На підставі ст.ст. 71, 72 КК України остаточну міру покарання призначити ОСОБА_1, шляхом часткового приєднання невідбутої частини покарання за вироком Іллінецького районного суду Вінницької області від 10.06.2010 року, у виді трьох років і двох місяців позбавлення волі.

Строк покарання засудженому ОСОБА_1 рахувати з моменту звернення вироку до виконання.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_1 до вступу вироку в законну силу залишити без змін-підписку про невиїзд.

Апеляція на вирок суду першої інстанції може бути подана до апеляційного суду Вінницької області протягом пятнадцяти діб після його проголошення, через Іллінецький районний суд.

Головуючий: