Справа № 702/303/16-к
Провадження № 1-кп/702/39/16
В И Р О К
І МЕНЕМ У К Р А Ї Н И
13 квітня 2016 року м. Монастирище
Монастирищенський районний суд Черкаської області
в складі: головуючої - судді: ОСОБА_1
з секретарем: ОСОБА_2
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Монастирище кримінальне провадження № 1-кп/702/39/16 у справі № 702/303/16-к про обвинувачення:
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Княжа Криниця Монастирищенського району Черкаської області, українця, громадянина України, з неповною середньою освітою, неодруженого, непрацюючого, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше притягувався до кримінальної відповідальності: 22.08.1995 року вироком Чорнобаївського районного суду Черкаської області за ч. 3 ст. 140 КК України ( 1960 року) до покарання у виді 2 років виправних робіт, з утриманням 20% заробітку в дохід держави. Постановою Монастирищенського районного суду Черкаської області від 11.05.1998 року невідбута частина покарання у виді 11 місяців 23 днів виправних робіт за вироком від 22.05.1995 року за ч. 3 ст. 140 КК України (1960 року) відповідно до ст. 30 КК України (1960 року) замінена на 11 місяців 23 дні позбавлення волі у виправно-трудовій колонії загального режиму. Звільнений по відбуттю покарання 03.06.1999 року; 16.09.1999 року вироком Монастирищенського районного суду Черкаської області за ч. 1 ст. 215-3 КК України (1960 року) до покарання у виді 2 років виправних робіт з утриманням 10% заробітку в дохід держави. Постановою Монастирищенського районного суду Черкаської області від 24.12.1999 року невідбутий строк покарання у виді 2 років позбавлення волі за вироком Монастирищенського районного суду Черкаської області від 16.09.1999 року за ч. 1 ст. 215-3 КК України (1960 року) відповідно до ст. 30 КК України (1960 року) змінено на 2 роки позбавлення волі у виправно-трудовій колонії загального режиму. Звільнений 12.01.2001 року постановою Полтавського районного суду Полтавської області відповідно до ст. 52 КК України (1960 року) умовно-достроково на невідбутий строк 11 місяців 12 днів; 16.09.2002 року вироком Монастирищенського районного суду Черкаської області за ч. 3 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі. Звільнений 05.11.2004 року постановою Придніпроваського районного суду міста Черкаси від 29.10.2004 року відповідно до ст. 81 КК України на невідбутий строк 10 місяців 17 днів; судимий: 21.08.2012 року вироком Монастирищенського районного суду Черкаської області за ч. 3 ст. 185 , ч. 2 ст. 263 КК України на 3 роки позбавлення волі, з іспитовим строком на 1 рік. Постановою Монастирищенського районного суду Черкаської області від 09.04.2013 року відповідно до ч. 2 ст. 78 КК України скасовано іспитовий строк та направлено для відбування покарання у виді 3 років позбавлення волі. Звільнений 01.07.2014 року за ухвалою Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 23.06.2014 року відповідно до ст. 2 ЗУ "Про амністію" від 08.04.2014 року; 19.06.2015 року вироком Монастирищенського районного суду Черкаської області за ч. 2 ст. 185 КК України на 3 роки обмеження волі, з іспитовим строком на 1 рік. Ухвалою Монастирищенського районного суду Черкаської області від 28.12.2015 року відповідно до ст. 166 КВК України скасовано іспитовий строк та направлено для відбування покарання у виді 3 років обмеження волі. Судимість в установленому законом порядку не знята та не погашена, у кримінальному провадженні за ч. 3 ст. 185 КК України,
за участю сторін кримінального провадження та інших учасників судового провадження:
прокурора: ОСОБА_4
захисника: ОСОБА_5
обвинуваченого: ОСОБА_3
потерпілі ОСОБА_6 , ОСОБА_7 : не з`явилися
в с т а н о в и в :
ОСОБА_3 , повторно 09 січня 2016 року, близько 01 години 00 хвилин, за попередньою змовою із ОСОБА_8 , який засуджений вироком Монастирищенського районного суду Черкаської області від 23.03.2016 року за ч. 3 ст. 185 КК України, з корисливою метою викрадення чужого майна та використання його в особистих цілях, з приміщення будинку, що розташований по АДРЕСА_3 , який належить на праві приватної власності ОСОБА_6 , шляхом вільного доступу, таємно, умисно здійснили крадіжку електродуховки марки «ASEL» червоного кольору, ринковою вартістю 315,00 грн. та холодильника моделі ДХ-416-7-010 марки «ДНЕПР», заводський номер 747207, білого кольору, ринковою вартістю 1712,65 грн., в результаті чого заподіяли потерпілому ОСОБА_6 , згідно висновку судової товарознавчої експертизи від 12.01.2016 року, майнову шкоду на суму 2027,65 грн.
Суд кваліфікує дії обвинуваченого ОСОБА_3 , за ч. 3 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно, за попередньою змовою групою осіб, поєднана з проникненням у житло.
Він же умисно, повторно, 19 січня 2016 року, близько 01 год. 00 хв., за попередньою змовою із ОСОБА_8 , який засуджений вироком Монастирищенського районного суду Черкаської області від 23.03.2016 року за ч. 3 ст. 185 КК України, з корисливою метою викрадення чужого майна та використання його в особистих цілях, шляхом зняття навісного замка на вхідних дверях, проникли у приміщення каплиці, що розташована на території кладовища по АДРЕСА_1 , звідки таємно, умисно вчинили крадіжку 8 нержавіючих труб, довжиною 1,5 м., діаметром 30 мм. кожна, ринковою вартістю 357,08 грн. за одну трубу на суму 2856,64 грн., 4 нержавіючих труби, довжиною 1 м., діаметром 51 мм. кожна, ринковою вартістю 357,43 грн. за одну трубу на суму 1413,72 грн., 4 металевих кутники 50x50x4 мм., довжиною 1 м. кожний, ринковою вартістю 33,26 грн. за один кутник на суму 133,00 грн., в результаті чого заподіяли потерпілому ОСОБА_7 , згідно висновку судової товарознавчої експертизи від 25 січня 2016 року, майнову шкоду на загальну суму 4403,36 грн.
Суд кваліфікує дії обвинуваченого ОСОБА_3 , за ч. 3 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно, за попередньою змовою групою осіб, поєднана з проникненням у інше приміщення.
Ухвалою суду від 03.03.2016 року кримінальні провадження об"єднані та об"єднаній справі присвоєно № 702/75/16-к.
Ухвалою суду від 04.03.2016 року матеріали кримінального провадження відносно обвинуваченого ОСОБА_3 виділені в окреме провадження та присвоєно справі № 702/303/16- к, провадження № 1-кп/702/39/16.
Обвинувачений ОСОБА_3 в судовому засіданні під час судового розгляду справи будучи обвинуваченим свою вину у вчиненні злочинів визнав повністю, у вчиненому щиро розкаявся та показав, що в ніч з 08 січня 2016 року на 09 січня 2016 року він запропонував ОСОБА_8 , з яким разом розпивав спиртні напої, піти до ОСОБА_9 , в якого він раніше проживав, звідки забрати духовку та холодильник. Вони викликали таксі та поїхали до потерпілого. Двері в будинок були відчинені і вони разом з будинку забрали духовку, червоного кольору та холодильник, білого кольору. Духовку вони одразу взяли з собою, а холодильник залишили, оскільки він не вмістився в автомобіль. Духовку вони завезли в с. Коритня. Потім вони знайшовши автомобіль, приїхали за холодильником. Холодильник здали за 300 гривень, які використали на власні потреби. В ніч на 19 січня 2016 року вони знову з ОСОБА_10 розпивали спиртні напої і він запропонував ОСОБА_11 поїхати в с. Коритня та з каплички забрати труби. Вони викликали таксі та поїхали в с. Коритня де з каплички, на двері якої замок був просто накинутий, вони викрали труби металеві. Таксисту він пояснив, що труби він забирає в родича та попросив його стати автомобілем трохи далі. Після цього вони поїхали в с. Сатанівка, де намагалися здати труби, але їх не прийняли і потім він запропонував ці труби таксисту, як плату за проїзд і таксист погодився. Він щиро кається у вчинених злочинах, просить суворо його не карати.
Потерпілі ОСОБА_6 , ОСОБА_7 в судове засідання не з`явилися. На адресу суду надали заяви про розгляд справи у їх відсутність. Претензій матеріального та морального характеру до обвинуваченого не мають. У вирішенні всіх питань, які будуть виникати в ході розгляду справи, покладаються на розсуд суду.
Крім повного визнання вини ОСОБА_3 будучи обвинуваченим під час судового розгляду, його вина у вчинені кримінального злочину повністю доведена доказами, добутими в установленому законом порядку в ході досудового розслідування, порядок дослідження, яких визначений ухвалою суду від 13.04.2016 року у відповідності до ч. 2 ст. 349 КПК України і які у відповідності до ч. 3 ст. 349 КПК України, в судовому засіданні, крім показів обвинуваченого, копії витягів з ЄРДР від 10.01.2016 року, від 22.01.2016 року, копії висновку судової товарознавчої експертизи від 12.01.2016 року , копії висновку судової товарознавчої експертизи від 25.01.2016 року, копії вироку Монастирищенського районного суду Черкаської області від 23.03.2016 року за ч. 3 ст. 185 КК України відносно ОСОБА_8 , характеризуючих особу обвинуваченого даних, не досліджувались, оскільки фактичні обставини кримінального провадження ніким не оспорюються.
Суд, з`ясувавши, чи правильно розуміють обвинувачений та інші учасники судового розгляду зміст цих обставин, чи не має сумнівів у добровільності їх позицій, роз`яснює положення Закону про те, що у випадку розгляду справи у відповідності до ч. 3 ст. 349 КПК України вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.
При призначенні покарання обвинуваченому суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу обвинуваченого, який за місцем проживання характеризується задовільно, обставини, що пом"якшують призначення покарання.
Обставинами, що пом`якшують призначення покарання обвинуваченому, суд визнає щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, добровільне відшкодування завданих збитків.
Обставин, які обтяжують призначення покарання обвинуваченому, суд не вбачає.
Суд виключає з обвинувачення як обтяжуючу призначення покарання обвинуваченому обставину рецидив злочинів, оскільки рецидив злочинів утворює одночасно і їх повторність, яка передбачена у ч. 3 ст. 185 КК України, як ознака злочину, що впливає на його кваліфікацію.
При призначенні покарання обвинуваченому суд враховує те, що обвинуваченим вчинено кримінальний злочин, який Законом віднесено до категорії тяжких злочинів, він раніше судимий, судимість у встановленому законом порядку не знята та не погашена, перебуваючи на іспитовому строці за попереднім вироком, протягом короткого проміжку часу після постановлення обвинувального вироку відносно нього, вчинив новий умисний тяжкий злочин, що свідчить про його небажання стати на шлях виправлення, а тому суд вважає, що виправлення та перевиховання обвинуваченого неможливе без ізоляції від суспільства і находить за необхідне призначити йому покарання у виді позбавлення волі з поміщенням його до кримінально-виконавчої установи, застосувавши при призначенні покарання положення ст. 71 КК України, частково приєднавши до покарання за новий злочин невідбуту частину покарання за вироком Монастирищенського районного суду Черкаської області від 19.06.2015 року. Враховуючи характеристику обвинуваченого, обставини, що помякшують призначення покарання, позицію потерпілих, ставлення обвинуваченого до наслідків вчиненого злочину, суд вважає за можливе призначити покарання за вчинений новий злочин в мінімальних межах, передбачених санкцією ч. 3 ст. 185 КК України. Призначення саме такого покарання є необхідним і буде достатнім для його виправлення та попередження нових кримінальних злочинів.
Цивільний позов не пред"явлено.
Доля речових доказів судом вирішена згідно вироку Монастирищенського районного суду Черкаської області від 23.03.2016 року відносно ОСОБА_8 за ч. 3 ст. 185 КК України.
Процесуальні витрати відсутні.
Захід забезпечення кримінального провадження обвинуваченому ОСОБА_3 , до вступу вироку в законну силу, але не більше ніж до 24 травня 2016 року, включно, залишити раніше обраний тримання під вартою.
На підставі викладеного та керуючись ч. 2 ст. 373, ст. 374 КПК України, суд
З А С У Д И В:
ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України.
Призначити ОСОБА_3 покарання за ч. 3 ст. 185 КК України у виді 3 (трьох) років позбавлення волі, з поміщенням його до кримінально-виконавчої установи.
Керуючись ч. 1 ст. 71 КК України до покарання за ч. 3 ст. 185 КК України у виді 3 (трьох) років позбавлення волі частково приєднати невідбуте покарання за вироком Монастирищенського районного суду Черкаської області від 19.06.2015 року у виді 2 (двох) місяців обмеження волі, що згідно ст. 72 КК України буде відповідати 1 (одному) місяцю позбавлення волі та остаточно визначити ОСОБА_3 до відбуття покарання у виді 3 (трьох) років 1 ( одного) місяця позбавлення волі з поміщенням його до кримінально-виконавчої установи.
Строк відбуття покарання рахувати з моменту затримання, а саме з 25 березня 2016 року.

Цивільний позов відсутній.
Процесуальні витрати відсутні.
Долю речових доказів вирішено згідно вироку Монастирищенського районного суду Черкаської області від 23.03.2016 року відносно ОСОБА_8 за ч. 3 ст. 185 КК України.
Захід забезпечення кримінального провадження обвинуваченому ОСОБА_3 до вступу вироку в законну силу, але не більше ніж до 24 травня 2016 року, включно, залишити раніше обраний- тримання під вартою.

На підставі ч. 5 ст. 72 КК України та Закону України № 838 У-111 від 26 листопада 2015 року в строк відбування покарання засудженому ОСОБА_3 в межах даного кримінального провадження зарахувати строк попереднього ув`язнення з розрахунку одного дня попереднього ув`язнення за 2 дні позбавлення волі за період з 25.03.2016 року по 13.04.2016 року, включно, тобто 40 днів.
Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Черкаської області шляхом подання апеляційної скарги через Монастирищенський районний суд Черкаської області протягом 30 днів з дня його проголошення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано, або у разі подання апеляційної скарги після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції, якщо вирок не скасовано.
Вручити копію вироку негайно прокурору та обвинуваченому.
Копію вироку сторони можуть отримати після його проголошення.

Суддя ОСОБА_1