Справа № 742/4508/15-к Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/795/408/2016
Категорія - ч.2 ст.286 КК України Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
18 квітня 2016 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Чернігівської області в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у місті Чернігові кримінальне провадження за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_6 на вирок Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 03 лютого 2016 року, щодо

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з середньою освітою, непрацюючого, одруженого, раніше не судимого,

який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбачених ч.2 ст.286 КК України,

за участю прокурора ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_8 ,

потерпілих ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ,

представника потерпілої ОСОБА_11

В С Т А Н О В И Л А:

Вироком Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 03 лютого 2016 року ОСОБА_6 визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.286 КК України і призначено йому покарання у виді позбавлення волі строком на 4 (чотири) роки з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 2 (два) роки.

До вступу вироку в законну силу запобіжний захід до ОСОБА_6 не обирався.

Стягнуто з ОСОБА_6 на користь держави витрати понесені на проведення експертиз по даній справі в загальній сумі 23392 грн.28 коп.

Позов ОСОБА_12 до ОСОБА_6 про стягнення матеріальної і моральної шкоди заподіяної кримінальним правопорушенням залишено без розгляду.

Як встановлено судом першої інстанції, 04 серпня 2013 року приблизно о 08 год. 35 хв. ОСОБА_6 , керуючи автомобілем марки «Москвич 2140», реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , в порушення п.п.12.3. Правил дорожнього руху України, згідно з якими у разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди та п.14.6 «а» цих же Правил, який забороняє обгін на перехресті, рухаючись по вул. П. Комуни в напрямку вул.Фрунзе в м.Прилуки, проявив неуважність, неправильно оцінив дорожню обстановку, яка склалася при виникненні небезпеки, яка виникла під час зміни напрямку руху мопедом марки «Дельта» реєстраційний номерний знак НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_13 , який рухався спереду в попутному напрямку, не вжив негайних заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди, вчинив обгін на перехресті, внаслідок чого зіткнувся із зазначеним мопедом, і в результаті зіткнення водій мопеда ОСОБА_13 , отримав тілесні ушкодження від яких помер в реанімаційному відділенні Прилуцької ЦМЛ.

Не погоджуючись з вироком суду обвинувачений ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій просить вирок суду скасувати, дослідити докази та кримінальне провадження закрити на підставі п.3 ч.1 ст.284 КПК України, так як не встановлені достатні докази для доведення його винуватості в суді і вичерпані можливості їх отримати.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що вирок не відповідає чинному законодавству України та постановлений з грубим порушенням процесуального права. Зазначає, що до висунутого йому обвинувачення у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.286 КК України та у вироку суду є суттєва різниця між висунутим йому обвинуваченням та того, що встановлено судом. Суд істотно змінив обставини та сутність дорожньо-транспортної пригоди, чим у порушення вимог ч.1 ст.337 КПК України фактично змінив обсяг висунутого йому обвинувачення, додавши не зазначене у висунутому обвинуваченні в обвинувальному акті «вчинив обгін на перехресті», що збільшило об`єм обвинувачення. При цьому судом першої інстанції було порушено приписи ст.337 КПК. Суд не обґрунтував, які переваги має висновок експерта №8/3 від 28 жовтня 2013 року над висновком судово-медичної експертизи №206 від 05.09.2013 року, в якому зазначено, що при судово-токсикологічній експертизі крові трупа ОСОБА_13 виявлений етанол в концентрації 0,45 г/мол і це через 19 годин після ДТП, тобто під час ДТП концентрація була в рази вище. Також, в судовому засіданні допитувались свідки ОСОБА_14 та ОСОБА_15 , які побачили оголошення про встановлення очевидців по передачі телекомпанії «ТБ» Прилуки. Однак свідок ОСОБА_16 спростував присутність цих свідків на місті ДТП, а стороною захисту до матеріалів справи приєднана офіційна довідка про те, що зазначене оголошення не транслювалось. Із свідками ОСОБА_14 та ОСОБА_15 проводились слідчі експерименти, вихідні дані яких використані при проведенні експертиз, але суд за наявності таких доказів не оцінив належним чином цю обстановку. Вказує, що порушення процесуального закону полягали у тому, що незважаючи на неодноразове звернення захисту під час досудового розслідування та судового розгляду на те, що в порушення вимог ст.87 КПК України обвинувачений був допитаний в якості свідка у цьому кримінальному провадженні, після чого з ним в якості свідка було проведено слідчий експеримент за відсутності захисника, вихідні дані отримані при проведенні слідчого експерименту з ним, як зі свідком були використані при проведенні авто технічних експертиз у справі кримінального провадження, а суд в свою чергу посилається як на належні докази у справі на висновок автотехнічної експертизи №458 від 18 жовтня 2013 року, висновок авто технічної експертизи №548 від 11 грудня 2013 року, на висновок №284 від 27 червня 2015 року, на висновок №618-619/14-24/478/14-52 від 17 квітня 2014 року, на висновок №1058/14/087-КЕ/205, на висновок №284 від 27 червня 2015 року, які із зазначених вище підстав є недопустимими доказами на підставі ст.87 КПК України. Тобто, суд зобов`язаний визнати істотним порушенням прав людини і основоположних свобод, зокрема такі діяння: отримання показань від свідка, який надалі буде визнаний підозрюваним чи обвинуваченим у цьому кримінальному провадженні.

Заслухавши доповідача, обвинуваченого ОСОБА_6 та його захисника ОСОБА_8 , які просили задовольнити апеляційну скаргу обвинуваченого, прокурора, який заперечив проти задоволення апеляційної скарги, потерпілих та представника потерпілої, які просили вирок суду залишити без змін, дослідивши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи, наведені в апеляційній скарзі, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга обвинуваченого задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Обвинувачений ОСОБА_6 в апеляційній скарзі просить скасувати вирок суду першої інстанції та закрити кримінальне провадження на підставі п.3 ч.1 ст.284 КПК України, так як не встановлені достатні докази для доведення його винуватості в суді.

Так, під час досудового розслідування та в суді першої інстанції обвинувачений ОСОБА_6 свою вину не визнав та пояснив, що він не порушував Правил дорожнього руху України а тому і не є винною особою у вчиненні злочину, а навпаки зазначені Правила порушував водій мопеду ОСОБА_13 , який вчиняв маневр лівого повороту, не включивши завчасно покажчик лівого повороту на керованому ним транспортному засобі а прийняті ним міри екстреного гальмування не змогли запобігти уникненню зіткнення транспортних засобів.

Аналогічні пояснення були надані обвинуваченим і в суді апеляційної інстанції.

Однак вина обвинуваченого ОСОБА_6 у вчиненні зазначеного вище кримінального правопорушення повністю підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами.

Так, факт дорожньо-транспортної пригоди, яка сталась 04 серпня 2013 року на перехресті вулиць П. Комуни та 2-й перевулок П. Комуни в м. Прилуки біля будинку № 2 за участю автомобіля марки « Москвич 2140 », реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 та мопеду марки «Дельта» реєстраційний номерний знак НОМЕР_2 , підтверджується протоколом огляду місця події, схемою ДТП та фототаблицями до нього (а.с.73-83 т.1).

Згідно висновку судово-медичної експертизи під час ДТП водій мопеду ОСОБА_13 отримав тяжкі тілесні ушкодження у вигляді відкритої черепно-мозкової травми з переломами склепіння та основи черепа, субарахноїдальні крововиливи з ділянками забоїв та розмічення головного мозку, численні синці та садна тіла. Смерть ОСОБА_13 настала в результаті набряку-набухання головного мозку на фоні відкритої черепно-мозкової травми (а.с.93-97 т.1).

Відповідно до висновку транспортно-трасологічної експертизи первинний контакт відбувся між правою передньою боковою частиною автомобіля «Москвич» та лівою боковою частиною мопеда «Дельта» (а.с.130-145 т.1). Вказані обставини учасниками провадження не оспорюються.

В судовому засіданні потерпілі ОСОБА_12 , ОСОБА_10 та ОСОБА_17 показали, що вранці 04 серпня 2013 року в дорожньо-транспортній пригоді на вул. П. Комуни м. Прилуки ОСОБА_13 керував мопедом і під час маневру повороту вліво отримав тілесні ушкодження від яких помер в лікарні. Його збив автомобіль марки Москвич під керуванням обвинуваченого ОСОБА_6 . На місці події працівник ДАІ сказав, що покажчик повороту в мопеді був включений.

Свідок ОСОБА_14 пояснив, що вранці 04 серпня 2013 року з пішохідного мосту над залізничними коліями, на вул. П. Комуни в м. Прилуки він бачив дорожньо-транспортну пригоду в ході якої автомобіль Москвич, який рухався з великою швидкістю напроти перевулку, а може трохи дальше перевулку, вчинив зіткнення з мопедом,який рухався з невеликою швидкістю спереду автомобіля Москвич , в попутному напрямку і виконував маневр лівого повороту. Він також бачив , що на мопеді мигав покажчик лівого повороту і також чув звук гальм автомобіля Москвич і бачив як водій мопеда після зіткнення злетів на капот автомобіля і впав на проїжджу частину.

Під час проведення слідчого експерименту свідок ОСОБА_14 детально та добровільно розповів і показав про обставини вчинення зазначеної дорожньо-транспортної пригоди. (а.с.118-123т.1).

Аналогічні пояснення стосовно обставин дорожньо-транспортної пригоди надав і свідок ОСОБА_15 ..

Вказані показання потерпілих та свідків узгоджуються з протоколом огляду транспортного засобу мопеду Дельта д.н.з. НОМЕР_2 засвідчено, що задній лівий поворот при вимкненому замку запалювання працює, що спростовує пояснення обвинуваченого про те, що водій мопеду перед поворотом не включив покажчик повороту.

Відповідно до висновку автотехнічної експертизи у разі якщо водій автомобіля «Москвич» мав можливість виявити наближення до перехрестя та розпочав обгін, то в його діях вбачається невідповідність вимогам п.14.6 ПДР України. В разі якщо водій автомобіля «Москвич» не має об`єктивної можливості виявити перехрестя, то він повинен діяти у відповідності п.12.3 ПДР (а.с 146-151).

Згідно висновку комісійної судової транспортно-трасологічної та авто технічної експертизи в дорожній обстановці, що склалась безпосередньо перед ДТП ОСОБА_6 з метою забезпечення безпеки руху повинен був діяти у відповідності до вимог п.12.4, 14.2 ПДР з урахуванням положень п.14.6 ПДР, а з моменту настання небезпеки (початку маневру лівого повороту мопедом Дельта), у відповідності з вимогами п.12.3. ПДР (а.с.170-192 т.1).

Висновком комплексної судово-медичної та автотехнічної експертизи встановлено, що за даними слідчого експерименту з участю свідків ОСОБА_14 та ОСОБА_15 в даній дорожній обстановці в діях водія автомобіля Москвич вбачаються невідповідності вимогам п.12.3 ПДР, які знаходяться в причинному зв`язку з ДТП (а.с.226-241 т.1). Вказаний висновок узгоджується з висновком судової автотехнічної експертизи №8608.

Таким чином, вина ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення в повній мірі підтверджується показанням потерпілих та свідків ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , які в повній мірі узгоджуються між собою та з висновками експертиз, протоколами огляду, протоколами проведення слідчих експериментів, а тому обґрунтовано визнані судом першої інстанції за достовірні. Доводи апеляційної скарги обвинуваченого з приводу того, що не встановлені достатні докази для доведення його винуватості в суді є необґрунтованими.

Тому, колегія суддів вважає, що висновок суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_6 у вчиненні зазначеного у вироку діяння за обставин, встановлених судом, відповідає фактичним обставинам кримінального провадження, підтверджується сукупністю зібраних у кримінальному провадженні і досліджених в судовому засіданні доказів, яким судом першої інстанції дана оцінка в сукупності з іншими доказами і на підставі яких прийнято законне та обґрунтоване рішення суду.

Дії ОСОБА_6 судом вірно кваліфіковані за ч.2 ст.286 КК України, як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть ОСОБА_13 .

Є безпідставними доводи апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції при винесенні вироку вийшов за межі обвинувачення.

Згідно обвинувального акту, ОСОБА_6 під час руху проявив неуважність, неправильно оцінив дорожню обстановку, перевищив дозволену швидкість руху та виконуючи маневр обгону, порушив вимоги п.12.3. та п.14.6 «а» (обгін заборонено на перехресті) ПДР України внаслідок чого зіткнувся з мопедом марки «Дельта» під керуванням ОСОБА_13 .

У вироку суду першої інстанції не зазначені інші обставини ДТП, які збільшують обсяг обвинувачення, а розбіжності між словосполученнями «виконуючи маневр обгону», як вказано в обвинувальному акті і «вчинив обгін на перехресті» не свідчить про збільшення обсягу обвинувачення.

Є безпідставними і посилання апелянта на те, що судом першої інстанції не надано оцінку тому факту, що свідків ОСОБА_18 та ОСОБА_19 знайшли по оголошенню в пресі. Як вбачається із звукозапису судового засідання вказані свідки дійсно пояснили, що вони відгукнулися на оголошення в пресі, однак це ні в якій мірі не ставить під сумнів достовірність їх показів.

Також, є необґрунтованими і доводи апеляційної скарги, про те, що ряд доказів, в тому числі і висновки експертиз повинні бути визнані недопустимими, оскільки вихідні дані були отримані під час слідчого експерименту з участю ОСОБА_6 в якості свідка.

Положеннями ст..240 КПК України дозволено проводити слідчі експерименти за участю свідків.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження повідомлення про підозру ОСОБА_6 оголошено 05.11.2015 року, в той час як допитувався як свідок та проводились з ним слідчі експерименти в 2013 році, коли він мав статус свідка, а тому будь-які дані про порушення його права на захист під час цих слідчих дій відсутні. Тим більше, ні протокол допиту свідка ОСОБА_6 ні протоколи слідчого експерименту за його участі не надані як докази стороною обвинувачення.

За таких обставин апеляційна скарга обвинуваченого ОСОБА_6 не підлягає задоволенню.

При призначенні виду та міри покарання обвинуваченому ОСОБА_6 колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, у відповідності з вимогами ст. ст. 65,66,67 КК України, врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу обвинуваченого, те що він вперше притягується до кримінальної відповідальності за злочин вчинений по необережності, позитивно характеризується за місцем проживання та має на утриманні матір пенсіонерку похилого віку і обґрунтовано дійшов висновку про можливість виправлення обвинуваченого шляхом призначення йому покарання у виді позбавлення волі в межах санкції інкримінованого йому закону і застосувати до нього додаткову міру покарання позбавлення права керувати транспортними засобами.

Також, суд першої інстанції врахував позицію потерпілих, які наполягали на призначення обвинуваченому покарання, пов`язаного з позбавленням волі.

З огляду на вимоги ст. 65 КК України, колегія суддів дійшла висновку, що обрана судом першої інстанції міра покарання обвинуваченому ОСОБА_6 є необхідною й достатньою для його виправлення та попередження нових злочинів.

Під час апеляційного розгляду кримінального провадження не встановлено істотних порушень кримінально-процесуального закону та порушень прав обвинуваченого ОСОБА_6 які б потягли за собою скасування вироку суду.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419 Кримінального процесуального кодексу України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Вирок Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 03 лютого 2016 року щодо ОСОБА_6 залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4