Справа № 274/2341/16-к
Провадження №1-в/0274/1257/16
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
25.05.2016 року Бердичівський міськрайонний суд Житомирської області в складі:

головуючого - судді . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судових засідань . . . . . . . . . . . . . . . ОСОБА_2 ,

прокурора . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . ОСОБА_3 ,

представника РВК №73. . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . ОСОБА_4 ,

засудженого . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області в режимі відеоконференції з Райківською виправною колонією (№70) провадження за заявою про заміну невідбутої частини покарання більш м"яким засудженого

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Пилипо Кошара, Романівського району Житомирської області, мешканця АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з загальною середньою освітою, не одруженого, раніше судимого: 22.08.2012 року за ст.ст.307 ч.2, 75, 76 КК України до 5 років позбавлення волі з іспитовим строком на 2 роки,

в с т а н о в и в :
На розгляд до суду надійшла заява засудженого ОСОБА_5 про заміну невідбутої частини покарання більш м"яким.

Згідно матеріалів особової справи, ОСОБА_5 засуджений 17.06.2013 року Романівським районним судом Житомирської області за ст.ст.125 ч.1, 15 ч.3, 185 ч.3, 70 ч.1, 71 ч.1 КК України до 5 років 6 місяців позбавлення волі. Початок строку відбуття покарання - 17.06.2013 року, кінець строку - 17.12.2018 року.

Засуджений ОСОБА_5 в місцях позбавлення волі знаходиться з 18.07.2013 року. Під час утримання в УВП (№8) м. Житомир характеризувався посередньо, вимог режиму тримання не порушував, стягнень та заохочень не мав.

З 05.08.2013 року відбував міру кримінального покарання в Жовтневській виправній колонії (№17) Харківської області. За час відбування покарання характеризувався посередньо, вимог режиму тримання не порушував, стягнень та заохочень не мав.

З 13.03.2014 року відбуває міру кримінального покарання в Райківській виправній колонії Житомирської області (№73). Працевлаштований на виробництві колонії у швейній дільниці. До роботи відношення задовільне. За час відбування покарання характеризується посередньо, допустив одне порушення вимог режиму тримання, але до дисциплінарної відповідальності не притягувався: 06.02.2014 року за порушення правил протипожежної безпеки була проведена бесіда виховного характеру, заохочень та стягнень не має. Підтримує рівні взаємовідносини з іншими засудженими, адекватно реагує на критику на свою адресу. Дотримується правомірних та ввічливих взаємовідносин з персоналом. Спальне місце прилеглу тумбочку під контролем представників адміністрації утримує у чистоті і порядку, має не завжди охайний зовнішній вигляд. Не приділяє уваги необхідності дбайливого ставлення до майна установи і предметів, якими користується при виконанні дорученої роботи, здійснення за ними належного догляду, використання їх тільки за призначенням. Виконує передбачені законом вимоги персоналу установи. Намагається самостійно виконувати роботи із самообслуговування, достатніх навичок для самостійного їх виконання не має. До виконання робіт із благоустрою установи ставиться з розумною ініціативою. Допускає порушення вимог пожежної безпеки і безпеки праці. Не бере особисту участь в організації виховних заходів, які проводяться в установі. Не бере участь у програмах диференційованого виховного впливу. Соціально-корисні зв`язки з близькими родичами підтримує шляхом листування. Вину у скоєних злочинах визнав.

Згідно наявного в матеріалах особової справи засудженого витягу з протоколу №6 від 23.03.2016р., за результатами розгляду комісії при Райківській ВК №73 питання подання матеріалів в суд щодо заміни засудженому ОСОБА_5 невідбутої частини покарання більш м"яким, прийнято рішення про відмову у поданні матеріалів до суду у зв"язку з тим, що останній не став на шлях виправлення (а.с.40).
У судовому засіданні засуджений подану ним заяву підтримав. Стверджує, що тривалий час працює на різних виробничих дільницях, зокрема на швейній і по складанню ящиків, проте заробітна плату йому не нараховують, у наданні заохочень безпідставно відмовляють.

Представник адміністрації виправної колонії щодо задоволення заяви засудженого заперечив. При цьому суду повідомив, що засуджений за час відбуття покарання характерирзується посередньо, дупускав порушення режиму утримання, працював лише незначний проміжок часу, у зв"язку з чим жодного заохочення не отримав. Вважає застосування до засудженого положень ст.82 КК України передчасним.

На думку прокурора, підстав для задоволення клопотання засудженого немає, оскільки характеризується він посередньо, працює періодично та заохорчень не має.

Заслухавши засудженого, представника адміністрації виправної колонії, прокурора, ознайомившись з матеріалами особової справи засудженого, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення заяви засудженого.

Так, згідно положень ст.82 КК України, заміна не відбутої частини покарання більш м`яким може бути застосована судом, якщо засуджений став на шлях виправлення.

Ст.130 Кримінально-виконавчого кодексу України заміну не відбутої частини покарання більш м`яким визначено як один з видів заохочення для осіб, засуджених до позбавлення волі. Правом застосування заходів заохочення до засуджених, згідно ст.135 ч.1 КВК України, користуються начальник колонії, а також його прямі начальники.

Порядок дострокового звільнення від відбування покарання встановлено ст.154 КВК України. Відповідно до даного порядку, стосовно засудженого, щодо якого відповідно до статей 81, 82 Кримінального кодексу України може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання або заміна не відбутої частини покарання більш м`яким, орган або установа виконання покарань надсилає подання до суду у порядку, встановленому кримінальним процесуальним законодавством.

Наведені норми закону вказують на те, що саме адміністрація установи виконання покарань повинна дійти висновку про те, що особа, яка відбуває покарання, довела що стала на шлях витправлення. Проте, зі змісту досліджених у судовому засіданні матеріалів вбачається, що такого висновку адміністрація установи не дійшла.

Відповідно до роз`яснень постанови Пленуму Верховного суду України від 26.04.02 №2 Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну не відбутої частини покарання більш м`яким (п.17), судам слід ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях, його наміри щодо прилучення до суспільно корисної праці.

Таким чином, при прийнятті рішення по суті справи, суд враховує також те, що ОСОБА_5 за період відбуття покарання характеризується посередньо, працював незначний проміжок часу та жодного заохочення не має, допускав порушення режиму утримання, участі в організації виховних заходів, які проводяться в установі, а також у програмах диференційованого виховного впливу не приймає. Строк, який залишився до відбуття засудженому, є значним.
На підставі викладеного та керуючись ст.82 КК України, ст.ст.537, 539 КПК України, суд,

п о с т а н о в и в:
У задоволенні заяви засудженого ОСОБА_5 про застосування щодо нього положень ст.82 КК України та заміни не відбутої частини покарання більш м`яким відмовити за безпідставністю.

На ухвалу може бути подана апеляція до апеляційного суду Житомирської області через Бердичівський міськрайонний суд протягом 7 днів з дня її оголошення, засудженим з моменту отримання копії.

Суддя: ОСОБА_1