Ухвала іменем україни 22 вересня 2016року м. Київ

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах
Вищого спеціалізованого суду України

з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,
суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на вирок Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 18 грудня 2015 року й ухвалу Апеляційного суду Чернігівської області від 16 березня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

Засуджений 01 серпня 2016 року звернувся до суду з касаційною скаргою в якій, крім іншого, порушує питання про поновлення йому строку на касаційне оскарження зазначених судових рішень.

Пропуск строку ОСОБА_4 обґрунтовує своєю юридичною неграмотністю.

Заслухавши доповідь судді, перевіривши доводи, наведені у клопотанні, колегія суддів дійшла до наступного висновку.

Відповідно до ч. 2 ст. 426 КПК касаційна скарга на судові рішення може бути подана протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а засудженим, який тримається під вартою, в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.
Згідно з п. 3 ч. 3 ст. 429 КПК касаційна скарга повертається, якщо вона подана після закінчення строку касаційного оскарження і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку або суд касаційної інстанції за заявою такої особи не знайшов підстав для його поновлення.

Правило дотримання тримісячного строку для подання касаційної скарги має на меті гарантувати правову визначеність і забезпечити, щоб кримінальні провадження розглядалися впродовж розумного часу. Це правило надає сторонам кримінального провадження достатній строк для роздумів, у межах якого вони зобов`язані (мають право) вчинити процесуальну дію, чітко визначити свої аргументи та окреслити власну правову позицію.
Частиною 1 ст. 117 КПК встановлено, що пропущений із поважних причин строк повинен бути поновлений за клопотанням заінтересованої особи ухвалою слідчого судді, суду. Поняття поважних причин пропуску строків є оціночним, а його вирішення покладається на розсуд суду.

Під поважними причинами слід розуміти лише ті обставини, які були чи об`єктивно є непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, пов`язані дійсно з істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливлювали чи ускладнювали можливість своєчасного звернення до суду у визначений законом строк.

Згідно розписки копію ухвали Апеляційного суду Чернігівської області від 16 березня 2016 року ОСОБА_4 отримав 01 квітня 2016 року, тому для нього останнім днем на касаційне оскарження є 04 липня 2016 року.

Кримінальне провадження щодо ОСОБА_4 як у місцевому суді, так і в суді апеляційної інстанції здійснювалося за участі захисника.

Таким чином посилання засудженого на неможливість подати касаційну скаргу протягом визначеного законом строку є необґрунтованим, оскільки нічим не підтверджено.

На думку колегії суддів, ОСОБА_4 не навів у клопотанні об`єктивних даних, які перешкодили чи могли перешкодити засудженому скористатися своїм правом на касаційне оскарження в межах строку, визначеного ч. 2 ст. 426 КПК та свідчили би про поважність причин його пропуску, а тому підстави для поновлення цього строку відсутні.

Керуючись п. 3 ч. 3 ст. 429 КПК, колегія суддів

у х в а л и л а:

Відмовити засудженому ОСОБА_4 в поновленні строку касаційного оскарження на вирок Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 18 грудня 2015 року й ухвалу Апеляційного суду Чернігівської області від 16 березня 2016 року та повернути йому його касаційну скаргу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

С у д д і:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3