Справа № 732/865/16
Провадження № 1-кп/732/62/16
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
12 липня 2016 року м.Городня
Городнянський районний суд Чернігівської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
секретаря ОСОБА_2
з участю прокурора ОСОБА_3 ,
представника потерпілої ОСОБА_4 - адвоката ОСОБА_5
обвинуваченого - ОСОБА_6 ,
захисника адвоката ОСОБА_7
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Городня матеріали кримінального провадження по обвинуваченню

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Ст. Рудня Щорського району Чернігівської області, громадянина України, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , одруженого, має на утриманні 2-х неповнолітніх дітей ІНФОРМАЦІЯ_2 та ІНФОРМАЦІЯ_3 , раніше не судимого

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, -

ВСТАНОВИВ:
05.02.2016 близько 9 години 50 хвилин ОСОБА_6 , керуючи технічно справним автомобілем марки ВАЗ 21013 реєстраційний номер НОМЕР_1 та рухаючись по ділянці дороги, яка проходить по вулиці Шевченка у м. Городня, в районі розташування житлового будинку № 35 В, у напрямку виїзду з міста, проявив неуважність, не врахував дорожню обстановку, а саме: наявність заокруглення дороги і стан дорожнього покриття, яке було вкрите ожеледдю, не вибрав безпечної швидкості руху, щоб мати змогу постійно контролювати рух транспортного засобу та безпечно керувати ним, внаслідок чого виїхав на смугу зустрічного руху, що призвело до наїзду автомобілем на велосипедиста ОСОБА_4 , яка рухалася у зустрічному напрямку.

В результаті дорожньо-транспортної пригоди потерпіла ОСОБА_4 отримала тілесні ушкодження у вигляді поєднаної краніо - скелетної травми, що включає: відкриту черепно мозкову травму, перелом правої скроневої кістки з

переходом на основу черепа, перелом виличної кістки справа, забій лівої скроневої долі головного мозку, забійно - рвану рану правої тім`яно скроневої області, відкритий багатоуламковий перелом обох кісток правого передпліччя зі зміщенням уламків, які згідно висновку судово медичної експертизи № 29 від 20.03.2016 відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень, за ознакою небезпеки для життя.

Вказаними діями ОСОБА_6 порушив вимоги Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001р. №1306, а саме:

- п.п. б) пункту 2.3., згідно якого (для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний: бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі);

- пункту 12.1., яким передбачено, що під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним.
Порушення обвинуваченим вказаних Правил дорожнього руху України знаходиться в причинному зв`язку з виникненням даної дорожньо-транспортної пригоди та її наслідками.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення визнав повністю та показав суду, що він має у власності автомобіль ВАЗ 21013 реєстраційний номер НОМЕР_1 . 05.02.2016 в ранковий час він, керуючи вказаним автомобілем, направлявся на роботу, рухався по вулиці Шевченка в напрямку виїзду з міста Городня. Він не перебував у стані алкогольного сп`яніння. Рухаючись по ділянці дороги, яка проходить поблизу провулка, він побачив на дорозі вантажний автомобіль. В цей момент з провулку на вулицю на зустрічну смугу руху, виїхала потерпіла, яка керувала велосипедом. Не помітивши на дорозі місце, вкрите ожеледдю, він почав гальмувати, від чого автомобіль занесло на зустрічну смугу руху та на зустрічне узбіччя дороги, де в той момент перебувала потерпіла. Не зважаючи на те, що він застосовував гальмування, йому не вдалось уникнути наїзду на потерпілу, яка втратила рівновагу та почала падати на землю. В момент її падіння вона вдарилась об його автомобіль. Коли автомобіль зупинився на проїзній частині, він вийшов з автомобіля та підійшов до потерпілої. Одразу викликати швидку допомогу. Він залишався на місці пригоди. Свою вину у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення обвинувачений визнав повністю, щиро кається, та вважає, що ДТП сталася з його вини. На момент судового розгляду він відшкодував потерпілій 9 тисяч гривень та готовий надавати їй будь-яку допомогу.

Дослідження інших доказів у кримінальному провадженні щодо обставин вчинення ОСОБА_6 інкримінованого йому кримінального правопорушення, які ніким не оспорюються, за згодою всіх учасників судового провадження та на підставі ухвали суду визнано недоцільним, положення ч.3 ст.349 КПК України та передбачені законом наслідки учасникам судового провадження роз`яснено.

З`ясувавши думку учасників судового розгляду про те, які докази треба дослідити та порядок їх дослідження, визнавши недоцільним дослідження доказів стосовно фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються, враховуючи, що учасниками процесу не оспорюється доведеність вини ОСОБА_6 та кваліфікація його дій, з`ясувавши правильне розуміння обвинуваченим та іншими учасниками судового розгляду змісту цих обставин, за відсутності сумнівів у добровільності та істинності їх позиції, роз`яснивши їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини справи в апеляційному порядку, суд вважає, що обвинувачення, пред`явлене ОСОБА_6 , у судовому засіданні знайшло своє підтвердження у повному обсязі. Дії ОСОБА_6 правильно кваліфіковані за ч.2 ст. 286 КК України, як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило тяжке тілесне ушкодження потерпілому.

При призначенні обвинуваченому покарання суд виходить з наступного.

Потерпіла ОСОБА_4 через свого представника просила призначити покарання, не пов`язане з позбавленням волі.

Прокурор в судовому засіданні підтримала позицію представника потерпілої.

Суд вважає за необхідне врахувати думку потерпілої при призначенні покарання.

Відповідно до ст.65 КК України при призначенні обвинуваченому ОСОБА_6 виду та міри покарання, суд приймає до уваги характер і ступінь суспільної небезпеки вчиненого ним кримінального правопорушення, яке відноситься до категорії тяжких злочинів, конкретні обставини справи, дані про його особу, а саме: має місце постійного проживання, працює, одружений, має на утриманні двох малолітніх дітей 2011 та 2016 року народження, під наглядом у лікаря-психіатра і лікаря-нарколога не перебуває, характеризується за місцем проживання та за місцем роботи виключно позитивно, раніше не судимий, до адміністративної відповідальності не притягувався.

До пом`якшуючих обставин суд відносить сприяння розкриттю злочину, часткове відшкодування шкоди потерпілій ОСОБА_4 .

Обтяжуючих покарання обставини судом не встановлено.

Враховуючи конкретні обставини справи та відомості про особу обвинуваченого, суд вважає, що наявність пом`якшуючих обставин зменшує тяжкість вчиненого злочину та дає суду підстави призначити обвинуваченому покарання в межах санкції ч.2 ст.286 КК України, застосувавши до нього положення статті 75 КК України та звільнити обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням. У зв`язку зі звільненням обвинуваченого від призначеного судом покарання з випробуванням на нього слід покласти обов`язки, передбачені ст. 76 КК України

Крім того, суд вважає за необхідне застосувати додаткове покарання у виді позбавлення ОСОБА_6 права керувати транспортними засобами.

Потерпіла у даному кримінальному провадженні до початку судового розгляду звернулась з цивільним позовом до НАСК «Оранта» та до обвинуваченого ОСОБА_6 про стягнення на відшкодування матеріальної шкоди від злочину в загальній сумі 16373,00 грн., яка складається з витрат, пов`язаних з придбанням ліків і лікарських засобів, та інших витрат, що зазнала потерпіла у зв`язку з перебуванням на лікуванні в лікарні. Також заявлені вимоги про стягнення з НАСК „Оранта на користь потерпілої 5000 грн. та з обвинуваченого на користь потерпілої 145000 грн. на відшкодування моральної шкоди, завданої ушкодженням здоров`я.
В судовому засіданні представник потерпілої ОСОБА_4 заявлений цивільний позов підтримав. На його обгрунтування пояснив, що позовні вимоги пред`явлені до НАСК «Оранта» та обвинуваченого в силу ст. 22, 23, 979, 983, 985, 1166, 1167, 1187, 1194 ЦК України, оскільки транспортний засіб автомобіль ВАЗ 21013 реєстраційний номер НОМЕР_1 належить обвинуваченому, який застрахував свою цивільну відповідальність в НАСК «Оранта». Кримінальне правопорушення обвинувачений вчинив під час дії страхового полісу, отже відповідальність за завдану ним шкоду в межах страхового ліміту має нести страхова компанія, а поза межами - обвинувачений. Крім того, представник потерпілої просив стягнути з обвинуваченого витрати потерпілої на правову допомогу.
Представник цивільного відповідача НАСК «Оранта» в судове засідання не з`явився, про час і місце судового розгляду справи був повідомлений завчасно належним чином. Після з`ясування думки учасників судового розгляду суд визнав за можливе провести судовий розгляд у відсутності представника цивільного відповідача НАСК „Оранта, що відповідає приписам ч.2 ст.326 КПК України.

З наданих цивільним відповідачем НАСК „Оранта до справи заперечень на позовну заяву вбачається, що НАСК „Оранта позов не визнає, оскільки не отримувало від позивачки відповідної заяви про відшкодування шкоди, про страховий випадок у встановлений законом спосіб страхову компанію не повідомлено. Крім того вважає, що позивачка не обґрунтувала вимог про відшкодування моральної шкоди.

Обвинувачений ОСОБА_6 в судовому засіданні заявлені позовні вимоги визнав частково, вважає позовні вимоги до НАСК „Оранта законними, а вимоги до нього про відшкодування моральної шкоди в сумі 145 тисяч грн. - завищеними, такими, що не відповідають критеріям розумності та виваженості.

Вирішуючи цивільний позов в інтересах потерпілої суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до ч.2 ст.1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.
Відповідно до ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).
Згідно полісу №АЕ/3533122 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів від 15.06.2015 року ОСОБА_6 , уклавши цей договір, застрахував свою цивільну відповідальність. Строк дії цього договору встановлений з 15.06.2015р. до 14.06.2016р. Згідно даного договору забезпеченим транспортним засобом є автомобіль ВАЗ 21013 д.н. НОМЕР_1 , тобто автомобіль, на якому обвинувачений ОСОБА_6 вчинив ДТП. Зазначена вище ДТП сталася в період дії даного договору страхування цивільно-правової відповідальності.

Отже, виходячи з наведених норм закону, позовні вимоги пред`явлені до належних відповідачів, оскільки доказами справи підтверджено, що транспортний засіб автомобіль ВАЗ 21013 реєстраційний номер НОМЕР_1 належить саме обвинуваченому, який застрахував свою цивільну відповідальність в НАСК „Оранта, що підтверджено копією відповідного полісу страхування№АЕ/3533122. (а.с.136)

До наданих представником відповідача НАСК «Оранта» письмових заперечень стосовно того, що потерпіла не зверталась до НАСК «Оранта» суд ставиться критично, оскільки сама позовна заява з додатками, отримана відповідачем НАСК «Оранта» до підготовчого судового засідання 30.06.2016 року, містить всі необхідні дані для прийняття рішення про виплату страхового відшкодування в добровільному порядку. В позовній заяві зазначені реквізити позивачки. Це надавало НАСК «Оранта» можливість звернення до потерпілої у випадку виникнення сумнівів та недостатності доказів при прийнятті рішення про виплату страхового відшкодування. Відповідачем НАСК «Оранта» не надано доказів листування з потерпілою, або обвинуваченим з приводу недостатності інформації про ДТП або відсутності доказів отримання шкоди.

Вирішуючи питання про розмір відшкодування, суд враховує наступне.

За змістом ч.1 ст.1195 ЦК фізична особа, яка завдала шкоди каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я фізичній особі, зобов`язана відшкодувати потерпілому витрати на лікування, посилене харчування, сторонній догляд.
Виходячи з роз`яснень, наданих у п. 19 Постанови Пленуму Верховного суду України №6 від 27.03.1992 року „Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди (зі змінами та доповленнями) при вирішенні вимог про відшкодування витрат на лікування, посилене харчування та сторонній догляд судам належить виходити з того, що розмір витрат на ліки, лікування, предмети догляду за потерпілим визначається на підставі виданих лікарями рецептів, довідок або рахунків про їх вартість.

Заявлені вимоги потерпілої про відшкодування витрат на лікування в сумі 15793,0 грн. підтверджені належними доказами, оскільки розмір витрат на ліки, лікування, предмети догляду за потерпілою визначені на підставі виданих лікарями документів та рахунків про їх вартість (а.с.16-26, 71-80, 98)

При цьому квитанції про сплату благодійних внесків на загальну суму 580,0грн. не є підтвердженням витрат, які потерпіла понесла у зв`язку з її лікуванням.

Вирішуючи питання матеріальної шкоди, завданої потерпілій, суд керується положеннями Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності», яким передбачено межі ліміту відповідальності страхової компанії за шкоду завдану майну 51000 грн., а за шкоду, завдану здоров`ю потерпілого 100000 грн. Отже сума матеріальної шкоди 15793,0 грн., завданої здоров`ю потерпілої, яка підтверджена документально, має бути стягнута на користь потерпілої, повністю покривається лімітом страхової відповідальності та має бути стягнута з цивільного відповідача НАСК „Оранта.
В той же час, підлягають частковому задоволенню позовні вимоги про стягнення моральної шкоди.
Відповідно п.2 ч.2 ст.23 ЦК України, моральна шкода полягає у фізичному болю та душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправними діями щодо неї самої, членів її сімї чи близьких родичів.
Згідно п.9 Постанови ПВС України від 31.03.95 р. №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо), та з урахуванням інших обставин.
Цивільний позов в частині стягнення моральної шкоди є обгрунтованим, так як діями обвинуваченого заподіяні тяжкі тілесні ушкодження потерпілій, моральні переживання, порушені нормальні стосунки з людьми та рідними. При визначенні розміру моральної шкоди суд враховує характер і обсяг заподіяних моральних та фізичних страждань, їх тривалість і, виходячи з засад розумності, виваженості та справедливості моральну шкоду, завдану позивачці, суд оцінює в розмірі 150 000,00 гривень
При цьому з відповідача ПАТ «Українська охоронно-страхова компанія» на користь потерпілої має бути стягнута сума 5000 грн. в межах ліміту відповідальності, передбаченого Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності», решта суми відшкодування моральної шкоди, визначеної судом, підлягає стягненню з обвинуваченого. При цьому від розміру моральної шкоди, що підлягає відшкодуванню за рахунок обвинуваченого в сумі 145000,0 грн., слід відрахувати суму 9000 грн., як частково добровільно відшкодовану моральну шкоду, що підтверджено письмовими доказами. (а.с.108-111,152)
Прокурор Городнянського району також звернувся до суду з цивільними позовом в інтересах держави в особі КЛПЗ „Чернігівської обласної лікарні до ОСОБА_6 про відшкодування витрат, понесених закладом охорони здоров`я на стаціонарне лікування потерпілого від злочину.

З позовної заяви виходить, що потерпіла ОСОБА_4 внаслідок злочинних дій ОСОБА_6 лікувалася в Чернігівській обласній лікарні 17 днів з 05.02.2016 року по 22.02.2016 року, що підтверджується наявними відповідними довідками. Вартість лікування потерпілої в Чернігівській обласній лікарні склала 7489,71 грн.

За ст.1206 ЦК України особа, яка вчинила злочин, зобов`язана відшкодувати витрати закладові охорони здоров`я на лікування потерпілого від цього злочину, крім випадку завдання шкоди при перевищенні меж необхідної оборони або у стані сильного душевного хвилювання, що виникло раптово внаслідок насильства або тяжкої образи з боку потерпілого.

Якщо лікування проводилося закладом охорони здоров`я, що є у державній власності, у власності територіальної громади, кошти на відшкодування витрат на лікування зараховуються до відповідного бюджету.

Фактичні витрати закладу охорони здоров`я на стаціонарне лікування потерпілого від злочину визначаються згідно з Порядком обчислення розміру фактичних витрат на лікування закладу охорони здоров`я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнення з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використанням, затвердженим постановою КМ України від 16.07.1993 року № 545.

Як передбачено п.1 цього Порядку, сума коштів, що підлягає відшкодуванню, визначається закладом охорони здоров`я, в якому перебував на лікуванні потерпілий, з урахуванням кількості ліжко-днів, проведених ним у стаціонарі, та щоденної вартості його лікування. Витрачені на стаціонарне лікування кошти підлягають відшкодуванню у повному обсязі і зараховуються до відповідного державного бюджету залежно від джерел фінансування закладу охорони здоров`я або на рахунок юридичної особи, якій належить останній.

Як встановлено судом, потерпіла перебувала на лікуванні в Чернігівській обласній лікарні саме з приводу одержаних в результаті злочинних дій обвинуваченого тілесних ушкоджень.

Отже, згідно норм діючого законодавства обвинувачений зобов`язаний відшкодувати витрати закладу охорони здоров`я на стаціонарне лікування потерпілої.

Вимоги представника потерпілої про стягнення з обвинуваченого витрат на правову допомогу підлягають вирішенню відповідно до правил ст. ст. 120, 122, 124 КПК України як розподіл процесуальних витрат.
Представником потерпілої долучено до справи квитанції про оплату його послуг на стадії досудового розслідування 2000,0 грн. та на стадії судового розгляду 2000,0 грн.
Питання про розподіл процесуальних витрат, понесених державою на проведення під час досудового розслідування криміналістичних експертиз необхідно вирішити у відповідності до ст. 118, 124, 126 КПК України - стягнувши з обвинуваченого на користь держави процесуальні витрати на залучення експертів в загальній сумі 7272,06 грн.

Питання про долю речових доказів необхідно вирішити у відповідності до ст.100 КПК України.

У даному кримінальному провадженні застососувався захід забезпечення у виді накладення арешту на автомобіль ВАЗ 21013 реєстраційний номер НОМЕР_1 . З метою забезпечення цивільного позову підстав для скасування обраного запобіжного заходу не вбачається.

Керуючись ст. 368-371, 374-376 КПК України, суд -

УХВАЛИВ:
ОСОБА_6 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, та призначити йому покарання у виді 4 років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 1 рік.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_6 від відбування призначеного судом покарання з випробуванням, якщо він протягом іспитового строку у три роки не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.
Згідно ст.76 КК України покласти на ОСОБА_6 такі обов`язки:

- повідомляти органи кримінально-виконавчої інспекції про зміну місця проживання, навчання або роботи;

- періодично з`являтись для реєстрації в органи кримінально-виконавчої інспекції
Запобіжний захід до моменту набрання вироком законної сили не обирати.

Цивільний позов потерпілої ОСОБА_4 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди задовольнити частково.

Стягнути з Національної акціонерної страхової компанії «Оранта» на користь ОСОБА_4 у відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок ушкодження здоров`я потерпілої 15793,00 грн., у відшкодування моральної шкоди 5000,0 грн., а всього стягнути 20793,00 грн.
Стягнути з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_4 на відшкодування моральної шкоди 136 000,0 грн.
Цивільний позов прокурора Городнянського району Чернігівської області в інтересах КЛПЗ „Чернігівька обласна лікарня до ОСОБА_6 про відшкодування витрат, понесених закладом охорони здоров`я на стаціонарне лікування потерпілого від злочину задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_6 на користь місцевого бюджету Чернігівської області /рах. 0001 МФО 853592 ГУДКСУ в Чернігівській області / витрати в сумі 7489 грн. 71 коп., понесені КЛПЗ „Чернігівька обласна лікарня на стаціонарне лікування ОСОБА_4 від злочину.

Стягнути з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_4 процесуальні витрати, пов`язані з залученням представника (адвоката) в сумі 4000,0 грн

Стягнути з ОСОБА_6 на користь держави процесуальні витрати, пов`язані з залученням експертів, в сумі 7272,06 грн.

Захід забезпечення кримінального провадження арешт на автомобіль ВАЗ 21013 реєстраційний номер НОМЕР_1 залишити без змін.

Речові докази: автомобіль ВАЗ 21013 реєстраційний номер НОМЕР_1 , яким володіє ОСОБА_6 , та який перебуває у нього на зберіганні - повернути власнику ОСОБА_6 ; велосипед марки „Мінськ, який належить потерпілій ОСОБА_4 та який переданий на зберігання потерпілій повернути потерпілій ОСОБА_4 ;

Вирок суду може бути оскаржено шляхом подачі апеляційної скарги до апеляційного суду Чернігівської області через Городнянський районний суд протягом 30 днів з дня його проголошення, а особою, що не була присутня під час його проголошення - з дня отримання копії судового рішення.

Вирок суду не може бути оскаржене в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 цього Кодексу.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в суді.

Обвинуваченому та прокурору копію вироку вручити негайно.

Учасникам судового провадження, які не були присутні в судовому засіданні, копію вироку надіслати не пізніше наступного дня після його ухвалення.

Суддя ОСОБА_1