Справа № 152/446/16-к
В И Р О К
іменем України
12 квітня 2016 року Шаргородський районний суд Вінницької області
головуючого судді ОСОБА_1 ,
секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
заступника керівника
місцевої прокуратури ОСОБА_3 ,
потерпілого ОСОБА_4 ,
обвинуваченого ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Шаргороді Вінницької області в залі суду кримінальну справу про обвинувачення ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, не одруженого, працюючого опалювачем Калитинського ДНЗ, військовозобов`язаного, раніше не судимого,

Обвинувачений ОСОБА_5 20.02.2016 року приблизно о 19 годині, перебуваючи в с. Калитинка Шаргородського району Вінницької області, на вул. Шкільній, зустрівши ОСОБА_4 , на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, розпочав словесну суперечку із останнім. В ході суперечки обвинувачений ОСОБА_5 умисно, з метою нанесення тілесних ушкоджень підійшов до ОСОБА_4 , та, усвідомлюючи свої дії, наніс останньому не менше п`яти ударів кулаками в область голови, грудної клітки, від яких потерпілий упав на землю. Після цього обвинувачений ОСОБА_5 наніс удар ногами по ногах потерпілого і припинив нанесення ударів, так як бійку зупинили ОСОБА_6 та ОСОБА_7 . Припинивши бійку обвинувачений ОСОБА_5 пішов додому в с. Покутино, залишивши потерпілого на місці злочину. Внаслідок нанесених обвинуваченим ОСОБА_5 ударів потерпілий ОСОБА_4 отримав тілесні ушкодження у виді: синців у лівій скроневій ділянці, в центрі чола, в області повік обох очей, на спинці носа, на лівій щоці, на передній поверхні лівого стегна; саден на спинці носа, на верхній губі справа; розлитого крововиливу під слизову оболонку верхньої губи справа; забою лівої половини грудної клітки, які утворилися від дії твердого предмета (предметів) і, відповідно до висновку експерта за №15 від 22.02.2016 року, відносяться до легких тілесних ушкоджень. Виходячи із виявлених тілесних ушкоджень, ОСОБА_4 спричинено не менше п`яти дій твердими тупими предметами.
Будучи допитаним під час судового розгляду, обвинувачений ОСОБА_5 винуватим себе у вчиненні злочину при обставинах, викладених в обвинувальному акті, визнав повністю, щиро покаявся. Суду показав, що 20.02.2016 року приблизно о 19 годині він повертався додому з села Калитинка Шаргородського району в село Покутино разом із своїм молодшим братом ОСОБА_6 та ОСОБА_7 . На вул. Шкільній в с. Калитинка він зустрів ОСОБА_4 , котрий на узбіччі дороги ремонтував мотоблок. Так як у мотоблокові було спущене колесо, то він і його брат допомогли ОСОБА_4 на прохання останнього штовхати мотоблок під гору. Коли вони проштовхали мотоблок приблизно на 1 м. під гору, то він стомився і присів на сидіння мотоблока. В цей час ОСОБА_4 сказав йому встати з сидіння і, як йому здалося, висловився в його адресу нецензурними словами. Вказана обставина його розлютила і він розпочав із ОСОБА_4 словесну суперечку, в ході якої висловлювався до потерпіло нецензурними словами, сидячи при цьому на сидінні мотоблока. Під час сварки ОСОБА_4 намагався зіштовхнути його з сидіння мотоблока, хапаючи і тягнучи за капюшон куртки. Такі дії ОСОБА_4 ще більше його розлютили, тому він встав, підійшов до потерпілого і почав наносити йому удари кулаками по різних частинах тіла, а коли ОСОБА_4 впав на землю, то наніс ще кілька ударів ногами по тулубу та ногах. Ударів він наніс не менше п`яти. Після цього його брат ОСОБА_6 та ОСОБА_7 відтягнули від ОСОБА_4 і він відійшов від потерпілого та пішов додому, а останній залишився біля мотоблока. Розкаюється у скоєному, просить його суворо не карати, так як він усвідомив свою протиправну поведінку та готовий нести покарання за вчинений злочин.
Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_5 в повному обсязі визнав свою провину в інкримінованому йому органом досудового розслідування злочині, який передбачений ч.1 ст.125 КК України і викладений в обвинувальному акті, та беручи до уваги думки прокурора ОСОБА_3 , потерпілого ОСОБА_4 , обвинуваченого ОСОБА_5 про можливість розгляду справи в порядку, передбаченому ч.3 ст.349 КПК України, за згодою учасників судового розгляду, відповідно до вимог ч.3 ст.349 КПК України, суд прийшов до висновку про недоцільність дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.
При цьому суд з`ясував, чи правильно обвинувачений ОСОБА_5 та потерпілий ОСОБА_4 розуміють зміст цих обставин, які не оспорюються. Сумнівів щодо добровільності та істинності їх позиції у суду немає.
Суд також роз`яснив обвинуваченому ОСОБА_5 , потерпілому ОСОБА_4 , що при таких обставинах вони позбавляються права оскаржити ці обставини справи у апеляційному порядку.
Переконавшись у добровільності позиції учасників судового розгляду, а також в тому, що вони усвідомлюють неможливість оскаржити обставини, встановлені під час досудового розслідування, в апеляційному порядку, суд прийшов до висновку про судовий розгляд кримінальної справи за правилами ч.3 ст.349 КПК України.
За таких обставин, допитавши обвинуваченого ОСОБА_5 , вивчивши матеріали справи, що характеризують його особу, суд прийшов до висновку, що винуватість у вчиненні інкримінованого йому злочину при обставинах, викладених в обвинувальному акті, доведена повністю.
Відтак, суд вважає доведеним, що ОСОБА_5 вчинив злочин, передбачений ч.1 ст.125 КК України, тобто умисне легке тілесне ушкодження, а саме: 20.02.2016 року приблизно о 19 годині, перебуваючи в с. Калитинка Шаргородського району Вінницької області, на вул. Шкільній, ОСОБА_5 зустрівши ОСОБА_4 , на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, розпочав словесну суперечку із останнім. В ході суперечки обвинувачений ОСОБА_5 умисно, з метою нанесення тілесних ушкоджень підійшов до ОСОБА_4 , та, усвідомлюючи свої дії, наніс останньому не менше п`яти ударів кулаками в область голови, грудної клітки, від яких потерпілий упав на землю. Після цього обвинувачений ОСОБА_5 наніс удар ногами по ногах потерпілого і припинив нанесення ударів, так як бійку зупинили ОСОБА_6 та ОСОБА_7 . Припинивши бійку обвинувачений ОСОБА_5 пішов додому в с. Покутино, залишивши потерпілого на місці злочину. Внаслідок нанесених обвинуваченим ОСОБА_5 ударів потерпілий ОСОБА_4 отримав тілесні ушкодження у виді: синців у лівій скроневій ділянці, в центрі чола, в області повік обох очей, на спинці носа, на лівій щоці, на передній поверхні лівого стегна; саден на спинці носа, на верхній губі справа; розлитого крововиливу під слизову оболонку верхньої губи справа; забою лівої половини грудної клітки, які утворилися від дії твердого предмета (предметів) і, відповідно до висновку експерта за №15 від 22.02.2016 року, відносяться до легких тілесних ушкоджень. Виходячи із виявлених тілесних ушкоджень, ОСОБА_4 спричинено не менше п`яти дій твердими тупими предметами.
Таким чином, суд вважає, що ОСОБА_5 повинен нести кримінальну відповідальність за скоєне за ч.1 ст.125 КК України.
При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_5 , згідно з вимогами ст.ст.65-67 КК України та роз`ясненнями, що містяться в п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» (з наступними змінами), суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, передбаченого ч.1 ст.125 КК України, який, відповідно до ст.12 КК України, є злочином невеликої тяжкості.
Крім того, при призначенні покарання суд враховує дані про особу винного, обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання, та вимоги ч.2 ст.50 КК України, якою передбачено, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим, так і іншими особами. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення особи та попередження нових злочинів.
ОСОБА_5 щиро розкаявся у скоєному, що, відповідно до вимог ч.1 ст.66 КК України, є обставиною, що пом`якшує покарання.
При цьому, суд при призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_5 враховує таку пом`якшуючу покарання обставину, як щире каяття, оскільки обвинувачений визнав вину у інкримінованому йому злочині, надав показання, які відповідають обставинам, викладеним у обвинувальному акті, що свідчить про наявність належної критичної оцінки своєї протиправної поведінки та про готовність нести кримінальну відповідальність.
Відповідно до вимог ч.2 ст.66 КК України, при призначенні покарання суд може визнати такими, що його пом`якшують, і інші обставини, не зазначені в частині першій цієї статті.
Тому, при призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_5 суд враховує, що останній позитивно охарактеризований за місцем проживання (а.с.49), до кримінальної відповідальності притягується вперше (а.с.47).
Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_5 , судом не встановлено.
З урахуванням обставин, що пом`якшують покарання, та з урахуванням відсутності обставин, що обтяжують покарання, особи винного, який до кримінальної відповідальності притягується вперше, з врахуванням ставлення обвинуваченого до вчиненого діяння та наслідків діяння, а саме: що він щиро розкаявся у скоєному, визнав свою провину, усвідомив протиправну поведінку, виявляє жаль з приводу вчиненого злочину, а також з урахуванням думки потерпілого ОСОБА_4 , який просить покарати обвинуваченого відповідно до закону, суд вважає, що необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого ОСОБА_5 та попередження вчинення ним нових злочинів, є призначення покарання за ч.1 ст.125 КК України у виді громадських робіт в межах санкції ч.1 ст.125 КК України.
Зазначене узгоджується із положеннями ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка, відповідно до вимог ч.1 ст.9 Конституції України, ратифікована Законом від 17.07.1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2,4,7 та 11 Конвенції» і є частиною національного законодавства України, якою встановлено, що кожен при вирішенні питання щодо його цивільних прав та обов`язків або при встановленні обґрунтованості будь-якого кримінального обвинувачення, висунутого проти нього, має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом… Кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено згідно із законом.
До вказаного висновку суд прийшов також, виходячи із висновків Європейського суду з прав людини, викладених у рішенні в справі «Орлов проти України» від 11.02.2016 року, відповідно до яких «… національні суди за жодних обставин не повинні дозволяти випадків, за яких завдання тілесних і моральних страждань залишатиметься безкарним. Це важливо для забезпечення громадської впевненості у принципі верховенства права і його підтримки, а також у попередженні будь-яких ознак толерантності органів влади до незаконних дій або співучасті у них».
Частиною першою статті 56 КК України передбачено, що громадські роботи полягають у виконанні засудженим у вільний від роботи чи навчання час безоплатних суспільно корисних робіт, вид яких визначають органи місцевого самоврядування.
Цивільні позови у кримінальній справі не заявлялися.
Крім того, відповідно до вимог ст.331 КПК України, враховуючи відсутність клопотань учасників судового розгляду про обрання обвинуваченому ОСОБА_5 запобіжного заходу, підстав для його обрання немає.
Керуючись ст.368, ч.1 ст.369, ст.ст.373-376 КПК України, на підставі ч.1 ст.125 КК України, суд
засудив:
ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.125 КК України, за якою засудити його до покарання у виді громадських робіт строком на 180 (сто вісімдесят) годин.
Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_5 до набрання вироком законної сили не застосовувати.
На вирок може бути подана апеляційна скарга до Апеляційного суду Вінницької області через Шаргородський районний суд Вінницької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення.

Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія вироку суду надсилається не пізніше наступного дня після його ухвалення.

Головуючий суддя: ОСОБА_1