Справа №639/3241/16-к
Провадження №1-кп/639/270/16
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
23 червня 2016 року м. Харків

Жовтневий районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілих ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Харкові кримінальне провадження, зареєстроване в ЄРДР за №0000813 від 27.03.2016 року, у відношенні:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , і.п.н. НОМЕР_1 , уродженця сел. Солоницівка Дергачівського району Харківської області, громадянина України, з середньою освітою, неодруженого, який навчається на ІІІ курсі в ДНЗ «Харківський професійний монтажно-будівельний ліцей», зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

за обвинуваченням у вчиненні злочинів, передбачених ч.1 ст.289, ч.2 ст.304 КК України, -

В С Т А Н О В И В:
27.03.2016 року ОСОБА_7 вступив у злочинну змову з малолітнім ОСОБА_8 , направлену на незаконне заволодіння транспортним засобом. Приблизно о 04 годині вони разом цілеспрямовано прибули до будинку АДРЕСА_2 , де поблизу під`їзду №4 знаходився автомобіль ВАЗ-21099 д.н.з. НОМЕР_2 , який перебував в тимчасовому користуванні раніше їм не відомого ОСОБА_4 , а на праві власності належить раніше їм не відомому ОСОБА_5 . Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на незаконне заволодіння транспортним засобом, ОСОБА_8 спочатку безперешкодно відкрив двері зі сторони сидіння водія автомобілю, після чого ОСОБА_7 , продовжуючи діяти з ним узгоджено, сів за кермо автомобіля, зламав руками замок запалювання та здійснив запуск двигуна автомобіля. Після цього ОСОБА_7 разом з ОСОБА_8 , встановивши контроль над зазначеним транспортним засобом, з місця вчинення злочину зникли та вподальшому розпорядилися викраденим майном на власний розсуд.

В результаті незаконного заволодіння транспортним засобом ОСОБА_7 і ОСОБА_8 завдали потерпілим ОСОБА_4 та ОСОБА_5 матеріальної шкоди на суму 59934 гривень, що підтверджується висновком експерта №211 від 31.03.2016 року (к/п а.с.59-61).

Крім того, ОСОБА_7 27.03.2016 року, достовірно знаючи, що ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , є малолітнім, тобто йому ще не виповнилось 14 років, нехтуючи даною обставиною, діючи умисно, з метою втягнення його у злочинну діяльність, запропонував останньому вчинити кримінальне правопорушення злочин, направлений на незаконне заволодіння транспортним засобом. Для цього у той же день приблизно о 04 годині вони разом цілеспрямовано прибули до будинку АДРЕСА_2 , де поблизу під`їзду № 4 знаходився автомобіль ВАЗ-21099 д.н.з. НОМЕР_2 , який перебував в тимчасовому користуванні раніше їм не відомого ОСОБА_4 , а належить на праві власності раніше їм не відомому ОСОБА_5 .

Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на незаконне заволодіння транспортним засобом, ОСОБА_8 спочатку безперешкодно відкрив двері зі сторони сидіння водія автомобілю, після чого ОСОБА_7 , продовжуючи діяти з ним узгоджено, сів за кермо автомобіля, зламав руками замок запалювання та здійснив запуск двигуна автомобіля. Після цього ОСОБА_7 разом з ОСОБА_8 , встановивши контроль над зазначеним транспортним засобом, з місця вчинення злочину зникли та в подальшому розпорядилися викраденим майном на власний розсуд.

В результаті незаконного заволодіння транспортним засобом ОСОБА_7 і ОСОБА_8 завдали потерпілим ОСОБА_4 та ОСОБА_5 матеріальної шкоди на суму 59934 гривень, що підтверджено висновком експерта №211 від 31.03.2016 року.

Допитаний у судовому засіданні підсудний ОСОБА_7 свою вину в інкримінованих злочинах за ч.1 ст.289, ч.2 ст.304 КК України визнав у повному обсязі, повністю підтверджує фактичні обставини вчинення злочинів.

Під час судового розгляду підсудний ОСОБА_7 пояснив, що він 27.03.2016 року приблизно о 04 годині разом із малолітнім ОСОБА_8 знаходились на вулиці Пермській в м. Харкові, де поблизу під`їзду вони побачили автомобіль ВАЗ-21099. Спочатку ОСОБА_8 відкрив двері зі сторони сидіння водія автомобілю, після чого він, діючи узгоджено із ОСОБА_8 , зняв захисний кожух із замка запалювання, потім зламав руками замок запалювання та завів транспортний засіб. Після цього вони із ОСОБА_8 поїхали на зазначеному автомобілі покататись. Через деякий час їх зупинили співробітники поліції та встановили їх причетність до зазначеного злочину. З показань підсудного ОСОБА_7 , у вчиненому він щиро розкаюється.

Показання підсудного ОСОБА_7 є послідовними, логічними і не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння підсудним змісту обставин кримінального правопорушення, добровільності та істинності його позиції.

Враховуючи повне визнання підсудним ОСОБА_7 своєї вини у скоєних злочинах та щире каяття, заслухавши думку учасників судового провадження, за відсутності заперечень та сумнівів у добровільності їх позицій, суд визнає недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.

Таким чином, суд вважає за можливе розглянути вказану справу в порядку ч.3 ст.349 КПК України, обмежившись допитом підсудного ОСОБА_7 та дослідженням матеріалів кримінального провадження в частині відомостей, що характеризують особу підсудного. На виконання вимог ч.3 ст.349 КПК України учасникам судового провадження роз`яснено про позбавлення права оскаржити визнані обставини в апеляційному порядку.

Аналізуючи обставини, що визнаються підсудним ОСОБА_7 суд дійшов висновку, що його вина в обсязі пред`явленого обвинувачення (ст.337 КПК України), є доведеною.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про повну доведеність вини підсудного ОСОБА_7 у вчиненні злочинів та кваліфікує його дії:

-за ч.1 ст.289 КК України, тобто незаконне заволодіння транспортним засобом;

-за ч.2 ст.304 КК України, тобто втягнення у злочинну діяльність малолітньої особи.

Вивченням особи підсудного ОСОБА_7 встановлено, що він на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває, неодружений, офіційно не працевлаштований, є студентом ІІІ курсу в ДНЗ «Харківський професійний монтажно-будівельний ліцей», має постійне місце проживання, за яким проживає із матір`ю ОСОБА_9 , 1980 р.н., разом із сестрою ОСОБА_10 , 2014 р.н. та братом інвалідом ОСОБА_11 , 2006 р.н., за місцем проживання ОСОБА_7 характеризується позитивно, раніше не судимий.

Обставиною, яка відповідно до ст.66 КК України пом`якшує покарання ОСОБА_7 , є щире каяття у скоєних злочинах.

Згідно ч.1 ст.67 КК України обставин, які обтяжують покарання ОСОБА_7 , судом не встановлено.

Призначаючи покарання ОСОБА_7 ,суд виходить із положень ст.ст.50, 65 КК України, враховує характер і ступінь тяжкості вчинених злочинів, особу винного, його відношенні до скоєних злочинів, наявність пом`якшуюючої та відсутність обтяжуючих покарання обставин, у зв`язку з чим суд вважає необхідним і достатнім призначити ОСОБА_7 покарання у виді позбавлення волі в межах мінімальної санкції за ч.1 ст.289 та ч.1 ст.304 КК України, призначивши в порядку ч.1 ст.70 КК України остаточне покарання за сукупністю злочинів, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим.

На підставі ст.75 КК України суд вважає можливим звільнити ОСОБА_7 від реального відбування покарання у виді позбавлення волі, встановивши йому іспитовий строк та поклавши на нього обов`язки, передбачені п.1, 2 ч.1 ст.76 КК України, оскільки виправлення та перевиховання підсудного можливо без ізоляції від суспільства.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_7 не обирався та підстав для його обрання суд не вбачає.

Цивільні позови потерпілими ОСОБА_4 та ОСОБА_5 не заявлено, що не позбавляє права потерпілих заявити позовні вимоги в порядку цивільного судочинства.

На підставі ст.124 КПК України процесуальні витрати підлягають стягненню з підсудного по справі.

Долю речових доказів необхідно вирішити відповідно до вимог ст.100 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись вимогами ст.ст.369-371, 373, 374, 376, 392-395 КПК України, суд, -

З А С У Д И В:
ОСОБА_7 визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні у вчиненні злочинів, передбачених ч.1 ст.289, ч.2 ст.304 КК України, та призначити йому покарання:

- за ч.1 ст.289 КК України у виді 3 (трьох) років позбавлення волі;

- за ч.2 ст.304 КК України у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі.

На підставі ч.1 ст.70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, призначити ОСОБА_7 покарання у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі.

Відповідно до ст.75 КК України ОСОБА_7 звільнити від відбування покарання у виді позбавлення волі з випробуванням з іспитовим строком на 1 (один) рік 6 (шість) місяців, якщо він протягом іспитового строку не скоїть нового злочину та виконає покладені на нього судом обов`язки.

На підставі п.1, 2 ч.1 ст.76 КК України покласти на ОСОБА_7 наступні обов`язки, а саме: попросити публічно або в іншій формі пробачення у потерпілих; не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції.

Стягнути з ОСОБА_7 на користь держави процесуальні витрати за проведені експертизи на суму 351,84 грн. (триста п`ятдесят одна гривня 84 коп.) перерахувавши їх на користь держави (код доходів 24060300, р/р №0005, код банку 37999680, МФО 851011, установа банку УДКС України в Комінтернівському районі м. Харкова, вид платежу «за експертні послуги») (к/п а.с.62).

Вирок може бути оскаржений в порядку статті 394 КПК України до апеляційного суду Харківської області через Жовтневий районний суд м. Харкова протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору. Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя ОСОБА_1