Комінтернівський районний суд м.Харкова
Номер провадження 1-кп/641/334/2013 Справа № 641/8377/13-к
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 квітня 2014 року

Комінтернівський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1

суддів - ОСОБА_2 , ОСОБА_3

за участю секретаря ОСОБА_4

прокурора ОСОБА_5 , ОСОБА_6

захисників обвинувачених адвокатів: ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9

потерпілих: ОСОБА_10 , ОСОБА_11

представників потерпілих: адвокатів ОСОБА_12 , ОСОБА_13 . ОСОБА_14

розглянувши матеріали кримінального провадження відносно:

ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харків, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 ;

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 190 КК України;

ОСОБА_16 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженки м. Харків, громадянки України, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_2 ;

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 190 КК України;

ОСОБА_17 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженки Ростовської області, м. Морозовськ, громадянки України, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_2 ;

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 190 КК України;

В С Т А Н О В И В :

23.11.2009 року ОСОБА_15 , ОСОБА_16 та ОСОБА_17 , які були власниками квартири АДРЕСА_3 , продали вказану квартиру ОСОБА_10 , уклавши з останньою нотаріально посвідчений договір купівлі продажу від 23.11.2009, зареєстрований в реєстрі за № 2229.

При укладанні договору купівлі продажу ОСОБА_15 , ОСОБА_16 та ОСОБА_17 23.11.2009 року в денний час, знаходячись в офісі приватного нотаріуса ОСОБА_18 , розташованого за адресою: АДРЕСА_4 , отримали від ОСОБА_10 та ОСОБА_19 за даним договором в якості сплати за квартиру гроші в сумі 423 456 гривень, та передали останній оригінал технічного паспорту на квартиру, а приватному нотаріусу Харківського міського нотаріального округу Харківської області ОСОБА_18 , яка посвідчувала договір, оригінали свідоцтва про право власності № НОМЕР_1 та свідоцтва про право на спадщину № 7-247. В той же день приватний нотаріус ОСОБА_18 внесла дані про укладання зазначеного договору купівлі продажу до Державного реєстру правочинів за № 2229.

Таким чином, 23.11.2009 року ОСОБА_10 набула право власності на квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_5 .

Згідно п. 4.2.2. укладеного договору купівлі продажу зазначеного об`єкту нерухомого майна, ОСОБА_15 , ОСОБА_16 та ОСОБА_17 повинні звільнити квартиру для вільного та безперешкодного користування та виписатися не пізніше 23.01.2010 року.

За усною домовленістю з ОСОБА_10 Шаронов ОСОБА_20 , ОСОБА_16 та ОСОБА_17 продовжили мешкати в квартирі, за адресою: АДРЕСА_5 , та сплачували комунальні послуги за раніше досягнутою домовленістю. Таким чином, ОСОБА_15 , ОСОБА_16 та ОСОБА_17 , увійшовши у довіру до ОСОБА_10 , стали користуватися зазначеною квартирою для проживання.

27.07.2011 року ОСОБА_15 , будучи раніше притягнутим до кримінальної відповідальності 18.07.2011 року Одеським ГУ УМВС України в Одеській області за ст. 190 ч. 4 КК України, маючи злочинний намір, спрямований на заволодіння чужим майном шляхом обману та зловживання довірою, діючи повторно, вступив у злочинну змову з ОСОБА_16 та ОСОБА_17 , та з метою реалізації свого злочинного наміру, спрямованого на повторний продаж вищевказаної квартири, право власності на яку ОСОБА_10 через складні сімейні та фінансові обставини не зареєструвала в КП «Харківське міське БТІ», достовірно знаючи, що оригінали правовстановлюючих документів були передані при укладанні договору купівлі-продажу, звернувся разом з ОСОБА_16 та ОСОБА_17 до Сьомої Харківської державної нотаріальної контори із заявою з проханням видати дублікат свідоцтва про право на спадщину № 7-247 на квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_5 , замість втраченого, таким чином навмисно повідомляючи державному нотаріусу недостовірні відомості про втрату зазначеного свідоцтва про право на спадщину, достовірно знаючи, що вказане свідоцтво 23.11.2009 року було передано приватному нотаріусу ОСОБА_18 при укладанні договору купівлі продажу з ОСОБА_10 та зберігалось у вказаного нотаріуса.

З метою реалізації свого злочинного наміру, ОСОБА_16 та ОСОБА_17 , діючи за раніше досягнутою домовленістю з ОСОБА_15 , звернулись до КП «Харківське міське БТІ» із заявою з проханням видати дублікат свідоцтва про право власності № НОМЕР_1 на квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_5 , замість втраченого, таким чином навмисно повідомляючи у державні органи недостовірні відомості про втрату зазначеного свідоцтва про право власності, достовірно знаючи, що вказане свідоцтво 23.11.2009 року було передано приватному нотаріусу ОСОБА_18 при укладанні договору купівлі продажу з ОСОБА_10 та зберігалось у вказаного нотаріуса.

Таким чином, ОСОБА_15 , ОСОБА_16 та ОСОБА_17 , шляхом повідомлення недостовірних відомостей про втрату свідоцтва про право власності та свідоцтва про право на спадщину, незаконно отримали в Сьомій Харківській державній нотаріальній конторі дублікати свідоцтв про право на спадщину за законом за №№ 6-817, 6-815, 6-813 від 27.07.2011 року та в Управлінні комунального майна та приватизації Харківської міської ради дублікат свідоцтва про право власності № НОМЕР_2 від 25.08.2011 року.

Наприкінці серпня 2011 року, більш точної дати не встановлено, ОСОБА_15 , продовжуючи реалізовувати свій злочинний намір, діючи за попередньою змовою з ОСОБА_16 та ОСОБА_17 , повідомив ОСОБА_21 та ОСОБА_11 завідомо неправдиві відомості про право власності на кватиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_5 , та бажання її продажу. ОСОБА_21 та ОСОБА_11 , сприймаючи вказані відомості як такі, що відповідають дійсності, виявили бажання придбати вказану квартиру.

05.09.2011 року в офісі приватного нотаріусу ОСОБА_22 , розташованого за адресою: АДРЕСА_6 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 та ОСОБА_17 , з метою реалізації свого злочинного наміру, були надані дублікати про право на спадщину за законом на кватиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_5 , за №№ 6-817, АДРЕСА_7 , АДРЕСА_8 від 27.07.2011 року та дублікат про право власності на вказану квартиру за № Д375-3-97-99178 від 25.08.2011 року, та сповіщені ОСОБА_21 і ОСОБА_11 завідомо неправдиві відомості про втрату оригіналів зазначених свідоцтв. Після чого у вказаний день ОСОБА_15 , ОСОБА_16 та ОСОБА_17 , не являючись власниками даної квартири, на підставі вказаних незаконно отриманих дублікатів документів уклали з ОСОБА_21 і ОСОБА_11 , які сприймали вказаних осіб, як справжніх власників зазначеної квартири, а документи дійсними, договір купівлі продажу квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_5 , яка належала на праві власності ОСОБА_10 , посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Харківської області ОСОБА_22 . При укладанні договору купівлі продажу 05.09.2011 року ОСОБА_15 , ОСОБА_16 та ОСОБА_17 отримали від ОСОБА_21 і ОСОБА_11 за даним договором в якості сплати за вказану квартиру гроші в сумі 342 710 гривень, якими ОСОБА_15 , діючи повторно, за попередньою змовою з ОСОБА_16 та ОСОБА_17 заволодів шахрайським шляхом, завдавши тим самим ОСОБА_21 і ОСОБА_11 матеріальної шкоди в особливо великих розмірах.

Таким чином, ОСОБА_15 , ОСОБА_16 та ОСОБА_17 , продаючи вдруге зазначений об`єкт нерухомого майна, який їм не належав на праві власності, діючи з єдиним злочинним наміром, спрямованим на заволодіння чужим майном шляхом зловживання довірою, скориставшись раніше склавшимися довірчими відносинами з ОСОБА_10 , заволоділи належною останній квартирою за адресою: АДРЕСА_5 , яку ОСОБА_10 передала у користування сім`ї ОСОБА_23 .

Тим самим ОСОБА_15 , ОСОБА_16 та ОСОБА_17 за попередньою змовою, шахрайським шляхом заволоділи зазначеною квартирою, вартістю 423 456 гривень, завдавши тим самим ОСОБА_10 та ОСОБА_19 матеріальної шкоди в особливо великих розмірах.

Своїми умисними діями ОСОБА_15 скоїли кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 190 КК України, а саме - заволодіння чужим майном шляхом обману та зловживання довірою (шахрайство), за попередньою змовою групою осіб, повторно, в особливо великих розмірах.

Своїми умисними діями ОСОБА_16 та ОСОБА_17 скоїли кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 190 КК України, а саме - заволодіння чужим майном шляхом обману та зловживання довірою (шахрайство), за попередньою змовою групою осіб, в особливо великих розмірах.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_15 вину у скоєнні кримінального правопорушення не визнав, пояснив, що в нього з ОСОБА_10 були фінансові взаємовідносини, він не мав наміру продавати квартиру ОСОБА_10 , вважав, що уклав не договір купівлі-продажу квартири, а договір займу. На його думку, він взяв у борг у ОСОБА_10 30 000 доларів США, а укладання договору купівлі продажу квартири було здійснено в якості забезпечення займу. Підтвердив факт підписання ним договору купівлі-продажу квартири 23.11.2009 року в офісі приватного нотаріуса ОСОБА_18 . Також зазначив, що укладаючи догові купівлі-продажу квартири з ОСОБА_21 та ОСОБА_11 в 2011 році він мав намір продати квартиру. Також обвинувачений визнав, що отримав дублікати документів на квартиру, але пояснив, що ОСОБА_10 йому не повернула оригінали цих документів, пояснюючи, що їх втратила.

Позовні вимоги потерпілих ОСОБА_10 та ОСОБА_19 про відшкодування моральної шкоди не визнав. Позовні вимоги потерпілих ОСОБА_21 та ОСОБА_11 про відшкодування моральної шкоди визнав повному обсязі.

Обвинувачена ОСОБА_16 в судовому засіданні вину в скоєнні кримінального правопорушення не визнала, позовні вимоги потерпілих ОСОБА_10 та ОСОБА_19 , а також потерпілих ОСОБА_21 та ОСОБА_11 не визнала.

При цьому пояснила, що вона не знала, що укладає договір купівлі-продажу квартири, перебуваючи у приватного нотаріуса, вважала, що підписує договір займу. Зазначала, що ОСОБА_15 їй повідомив, що бере у ОСОБА_10 у борг, а їм з ОСОБА_17 необхідно бути у нотаріуса в якості свідків. Про передачу документів на квартиру їй нічого не відомо, грошей від продажу квартири вона не отримувала. Підтвердила справжність свого підпису в договорі купівлі-продажу квартири від 23.11.2009 року посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Харківської області ОСОБА_18 ..

Обвинувачена ОСОБА_17 в судовому засіданні вину в скоєнні кримінального правопорушення не визнала, позовні вимоги потерпілих не визнала, при цьому пояснила, що наміру продавати квартиру не мала, вважала, що була присутня у нотаріуса в якості свідка при укладанні договору займу своїм сином ОСОБА_15 . Справжність свого підпису в договорі купівлі-продажу квартири не заперечувала.

Незважаючи на те, що обвинувачені свою вину не визнали, їх винуватість підтверджується наступними доказами:

Допитана в судовому засіданні потерпіла ОСОБА_10 пояснила, що збиралася придбати квартиру, яку продавав ОСОБА_15 . При укладенні договору купівлі-продажу в офісі приватного нотаріуса ОСОБА_18 була присутня потерпіла, її чоловік ОСОБА_19 , ОСОБА_15 , ОСОБА_17 та ОСОБА_16 . Нотаріус особисто роз`яснила зміст правочину та права сторін, текст договору прочитала сторонам вголос. ОСОБА_19 передав гроші ОСОБА_15 . Після підписання договору ОСОБА_15 попросив дозволити проживати в цій квартирі та обіцяв сплачувати комунальні послуги. Також потерпіла зазначила, що не зареєструвала своє право власності у КП «Харківське міське БТІ», оскільки їй було відомо, що строків для реєстрації не існує, і, головне, в неї були кредитні договори, через що вона побоювалася, що кредитори можуть претендувати на її квартиру. В грудні 2011 року ОСОБА_10 дізналася в БТІ, що її квартира продана іншим особам. Також пояснила, що в 2011 році ОСОБА_15 позичав в неї гроші в сумі 107 000 гривень, це зобов`язання було оформлено розпискою. Добровільно цей борг ОСОБА_15 не повернув, тому вона зверталась з позовом до суду.

Потерпілий ОСОБА_19 в судовому засіданні пояснив, його дружина ОСОБА_10 вирішила придбати квартиру у ОСОБА_15 . Потерпілий разом із нею оглядали цю квартиру, в якій бачив ОСОБА_15 , його мати ОСОБА_17 та сестру ОСОБА_16 . Також зазначив, що був присутній при укладанні договору купівлі-продажу в офісі приватного нотаріуса та особисто передав ОСОБА_15 гроші в сумі 52 800 доларів США, гроші перераховували мати та сестра ОСОБА_15 . Восени 2011 року потерпілий дізнався, що квартира зареєстрована за іншими особами.

Потерпіла ОСОБА_11 , допитана в судовому засіданні пояснила, що зі своїм братом ОСОБА_21 займалися пошуками квартири для своєї дочки ОСОБА_24 . Через знайомого вона дізналася про продаж трикімнатної квартири. Вона разом із ОСОБА_21 поїхали, подивилися цю квартиру, вона їм сподобалась та вони вирішили придбати її. 05.09.2011 року у приватного нотаріуса ОСОБА_22 сторони уклали договір купівлі-продажу квартирі за суму 43 000 доларів США.

Потерпілий ОСОБА_21 в судовому засіданні пояснив, що від знайомого дізнався про те, що продається квартира за дуже прийнятною ціною. Вартість цієї квартири була низькою в порівнянні з іншими квартирами, йому повідомили, що власникам терміново було необхідно продати цю квартиру. Вперше він побачив обвинувачених, коли оглядав квартиру, йому оригінали документів на квартиру не показали, лише їх копії. ОСОБА_17 йому повідомила, що оригінали документів втрачені. При посвідченні договору у нотаріуса були присутні всі сторони.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_25 пояснив, що він працював у ОСОБА_15 та за дорученням декілька разів відвозив ОСОБА_10 гроші в конвертах. Про те, що в цих конвертах знаходяться саме гроші, свідку було відомо зі слів ОСОБА_15 , які були суми грошей, з якою метою, в якості якого платежу ці гроші необхідно було передавати, йому не відомо. При цьому свідок не міг назвати адреси, за якими він здійснював передачу цих конвертів, посилався, що привозив їх в якісь спорт-бари, назви яких він не знає.

В судовому засіданні був проведений одночасний допит потерпілої ОСОБА_10 та свідка ОСОБА_25 , під час якого ОСОБА_10 заявила, що зі свідком не знайома, ніколи раніше його не бачила, ніяких грошей він їй не привозив. ОСОБА_25 пояснив, що відвозив гроші потерпілій, іноді завозив гроші до пивбару, якій належав ОСОБА_10 , іноді додому. За що саме передавалися гроші та в якій кількості, він не знає.

В судовому засіданні досліджені письмові докази:

Оригінал заяви ОСОБА_15 , ОСОБА_17 та ОСОБА_16 до Сьомої Харківської державної нотаріальної контори про видачу дублікатів свідоцтв про права на спадщину замість втрачених від 27.07.2011 р. (Т.1 а.с 190);

Протокол допиту потерпілого ОСОБА_19 від 29.11.2012 (Т.2 а.с.76), відповідно до якого потерпілий вказав обставини придбання квартири у ОСОБА_15 .

Протокол допиту потерпілої ОСОБА_10 від 29.11.2012 (Т.2 а.с. 78), згідно якого потерпіла вказала на обставини придбання нею квартири у обвинувачених.

Протокол допиту свідка ОСОБА_21 від 28.01.2013 (Т.2 а.с. 85);

Протокол допиту потерпілого ОСОБА_21 від 26.03.2013 (Т.2 а.с.134), відповідно до якого потерпілий вказав на обставини укладання договору купівлі-продажу із обвинуваченими.

Протокол допиту потерпілої ОСОБА_11 від 26.03.2013 (Т.2 а.с. 136);

Протокол допиту свідка ОСОБА_11 від 18.01.2013 (Т.2 а.с. 139);

В судовому засіданні прослуханий аудіо запис допиту ОСОБА_10 в якості свідка у цивільній справі №2020/1213/2013 (Т.2 а.с.205), відповідно до якого ОСОБА_10 давала пояснення щодо обставин придбання нею квартири, причин не реєстрації права власності в КП "ХМ БТІ".

В судовому засіданні оглянутий оригінал інвентаризаційної справи КП «Харківське міське БТІ», в матеріалах якого містяться:

Оригінал заяви ОСОБА_17 та ОСОБА_16 про видачу дублікату свідоцтва про право власності на квартиру АДРЕСА_3 замість втраченого. (аркуш інв..справи 37).

Оголошення в газеті «Премьер» про втрату свідоцтва про право власності на ім`я ОСОБА_17 , ОСОБА_16 та ОСОБА_15 (аркуш інв..справи 38).

Оригінали заяв ОСОБА_15 , ОСОБА_17 та ОСОБА_16 від 03.08.2011 року про реєстрацію права власності на нерухоме майно - квартиру АДРЕСА_3 (аркуш інв..справи 41-43).

Оригінал замовлення ОСОБА_15 , ОСОБА_17 та ОСОБА_16 про надання витягу з реєстру прав власності для пред`явлення до нотаріальної контори для відчуження (аркуш інв..справи 71).

Згідно відповіді Головного управління юстиції у Харківський області від 23.01.2014 № 1020/02-19 приватна нотаріальна діяльність нотаріуса Харківського міського нотаріального округу Харківської області ОСОБА_18 припинена з 07.02.2013 року (Т.2 а.с. 158).

Суд кваліфікує дії ОСОБА_15 за ч. 4 ст. 190 КК України як заволодіння чужим майном шляхом обману та зловживання довірою (шахрайство) за попередньою змовою групою осіб, в особливо великих розмірах, вчинене повторно.

Дії ОСОБА_16 суд кваліфікує за ч. 4 ст. 190 КК України як заволодіння чужим майном шляхом обману та зловживання довірою (шахрайство) за попередньою змовою групою осіб, в особливо великих розмірах.

Дії ОСОБА_17 суд кваліфікує за ч. 4 ст. 190 КК України як заволодіння чужим майном шляхом обману та зловживання довірою (шахрайство) за попередньою змовою групою осіб, в особливо великих розмірах.

Заперечення провини з боку обвинувачених в скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.190 КК України суд оцінює критично, як такі що викликані бажанням уникнути відповідальності за скоєний злочин.

Твердження обвинувачених ОСОБА_17 та ОСОБА_16 про їх необізнаність та не розуміння того, якій договір вони підписували, суд оцінює критично та відкидає, оскільки ці твердження спростовуються дослідженими судом доказами.

Твердження обвинуваченого ОСОБА_15 про існування в нього кредитних, чи інших фінансових правовідносин із потерпілою ОСОБА_10 суд не приймає до уваги, оскільки жодних об`єктивних доказів на підтвердження таких правовідносин судом не встановлено.

Наданий обвинуваченим аркуш, на якому вказані суми грошей (Т.2 а.с. 182), суд не визнає доказом існування кредитних (боргових) зобов`язань ОСОБА_15 перед ОСОБА_10 , оскільки цей аркуш не містить призначення платежу, на ньому не вказані жодні прізвища, походження цього аркушу невідоме.

Посилання сторони захисту на суперечливість показів потерпілих ОСОБА_10 та ОСОБА_19 щодо обставин укладання угоди купівлі-продажу квартири, передачі грошових коштів, причин не реєстрації потерпілою ОСОБА_10 права власності на придбану квартиру в КП «Харківське міське БТІ», а також наявності інших подібних угод, спростовуються дослідженими судом доказами, в тому числі прослуханим в судовому засіданні аудіо записом допиту ОСОБА_10 в якості свідка у цивільній справі №2020/1213/2013 (Т.2 а.с.205). Пояснення, які надала ОСОБА_10 в цивільному провадженні, послідовні та спростовують позицію захисту щодо неправдивих показань потерпілої ОСОБА_10 в даному кримінальному провадженні.

Твердження сторони захисту про наявність інших угод купівлі-продажу нерухомості, за якими ОСОБА_10 не реєструвала право власності у встановленому порядку, суд відхиляє, оскільки ці твердження не ґрунтуються на законі та виходять за межі судового розгляду.

У суду відсутні підстави не вірити показанням потерпілої ОСОБА_10 , її показання послідовні та узгоджуються з іншими дослідженими судом доказами.

В той же час, суд критично сприймає показання свідка ОСОБА_25 , який в судовому засіданні давав суперечливі пояснення, вказував, що працював водієм, але не міг назвати адреси, за якими від виїжджав, описував домоволодіння потерпілої ОСОБА_10 , але це не свідчить, що він передавав потерпілій саме гроші, а якщо припустити, що гроші, - не доведено, в якості якого платежу.

Посилання сторони захисту на відсутність умислу обвинувачених ОСОБА_17 та ОСОБА_16 щодо вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.190 КК України, а саме відсутності у останніх бажання продавати квартиру потерпілій, суд відхиляє, оскільки самі обвинувачені в судовому засіданні неодноразово підтверджували, що підписували нотаріально посвідчений договір купівлі-продажу квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_5 , зареєстрований в реєстрі за № 2229. Справжність своїх підписів в цьому договорі купівлі-продажу не заперечували.

Крім того, обвинувачені ОСОБА_17 та ОСОБА_16 в судовому засіданні не оспорювали той факт, що ОСОБА_10 оглядала їх квартиру перед укладанням договору купівлі-продажу.

Твердження захисту про те, що обвинувачені не підписували заяву про надання інформації з Реєстру прав власності, отже не мали наміру продавати належну їм квартиру, суд відхиляє, оскільки ці обставини не можуть свідчити про наявність або відсутність волевиявлення обвинувачених щодо належного їм майна.

Підписуючи власноруч договір купівлі-продажу квартири, обвинувачені розуміли, що передають право власності на належну їм квартиру покупцеві, та що після укладання цього договору квартира їм належати вже не буде.

В подальшому, звертаючись до Державної нотаріальної контори, БТІ, із заявами про видачу дублікатів документів, публікуючи оголошення у пресі про втрату правовстановлюючих документів, обвинувачені розуміли, що повідомляють неправдиві відомості, оскільки ці документи були передані нотаріусу ОСОБА_18 , ОСОБА_10 самими ОСОБА_23 при укладанні договору купівлі-продажу 23.11.2009 року.

Укладаючи угоду купівлі-продажу з іншими покупцями, обвинувачені, розуміючи, що не мають права відчувати вже не належну їм квартиру, умисно не повідомляють про це нових покупців.

Всі ці дії свідчать про наявність умислу обвинувачених ОСОБА_15 , ОСОБА_16 та ОСОБА_17 на вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.190 КК України.

Твердження сторони захисту, а також представника потерпілих ОСОБА_21 і ОСОБА_11 , про те, що потерпіла ОСОБА_10 неодноразово укладала угоди купівлі-продажу нерухомості, а потім їх розривала, що свідчить, на їх думку, про існування кредитних правовідносин, суд до уваги не приймає, оскільки ці твердження не доведені, є припущеннями та виходять за межі судового розгляду.

Вивченням відомостей щодо особи обвинуваченого ОСОБА_15 встановлено, що останній притягнутий до кримінальної відповідальності 18.07.2011 року Одеським ГУ УМВС України в Одеській області за ст. 190 ч. 4 КК України, на обліку у лікаря-психіатра та нарколога не перебуває.

Вивченням відомостей щодо особи обвинуваченої ОСОБА_16 встановлено, що вона раніше засуджена не була, на обліку у лікаря-психіатра та нарколога не перебуває, характеризується задовільно за місцем проживання, має на утриманні малолітню дитину ОСОБА_26 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Вивченням відомостей щодо особи обвинуваченої ОСОБА_17 встановлено, що вона є пенсіонером (Т.2 а.с.232), раніше засуджена не була, на обліку у лікаря-психіатра та нарколога не перебуває, характеризується задовільно за місцем проживання.

У відповідності до вимог ст. 66, 67 КК України, обставин, які пом`якшують чи обтяжують покарання обвинувачених, судом не встановлено.

Вирішуючи питання про призначення покарання обвинуваченому ОСОБА_15 суд бере до уваги ступінь тяжкості вчиненого останнім кримінального правопорушення, відомості про особу обвинуваченого, та приходить до висновку про необхідність призначення обвинуваченому покарання виключно у вигляді позбавлення волі.

При призначенні покарання обвинуваченій ОСОБА_16 суд бере до уваги ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, відомості про особу обвинуваченої, враховує наявність у обвинуваченої малолітньої дитини та приходить до висновку про можливість звільнити ОСОБА_16 від відбування основного та додаткового покарання відповідно до ст. 75 КК України з випробуванням з покладенням на неї обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.

При призначенні покарання обвинуваченій ОСОБА_17 суд бере до уваги ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, відомості про особу обвинуваченої, враховує похилий вік обвинуваченої та приходить до висновку про можливість звільнити ОСОБА_17 від відбування основного та додаткового покарання відповідно до ст. 75 КК України з випробуванням з покладенням на неї обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.

Позовна заява ОСОБА_10 та ОСОБА_19 підлягає частковому задоволенню, при цьому суд враховує вимоги розумності та справедливості.

Позовні вимоги ОСОБА_21 і ОСОБА_11 підлягають задоволенню частково.

Відповідно до вимог ст..197 КПК України строк тримання обвинуваченого ОСОБА_15 під вартою обчислюється з моменту взяття під варту, а саме з 27.06.2013 року

Питання про долю речових доказів суд вирішує відповідно до ст. 100 КПК України.

Керуючись ст.ст. 368-374 КПК України, -

У Х В А Л И В:

ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним в скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.190 КК України та призначити йому покарання у вигляді 6 (шести) років позбавлення волі з конфіскацією всього майна.

Строк покарання обчислювати з 27.06.2013 року.

ОСОБА_16 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , визнати винною в скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.190 КК України та призначити їй покарання у вигляді 5 (п`яти) років позбавлення волі з конфіскацією всього майна.

Відповідно до ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_16 від відбування призначеного покарання з випробуванням на 3 ( три) роки, якщо обвинувачена на протязі встановленого судом строку з випробуванням не вчинить нового злочину та виконає покладені на неї обов`язки , передбачені ст. 76 КК України, а саме:

- не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції;

- повідомляти органи кримінально виконавчої системи про зміну місця проживання, роботи або навчання;

Контроль за поведінкою обвинуваченої ОСОБА_16 покласти на кримінально-виконавчу інспекцію за місцем проживання обвинуваченої.

ОСОБА_17 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , визнати винною в скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.190 КК України та призначити їй покарання у вигляді 5 (п`яти) років позбавлення волі з конфіскацією всього майна

Відповідно до ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_17 від відбування призначеного покарання з випробуванням на 3 ( три) роки, якщо обвинувачена на протязі встановленого судом строку з випробуванням не вчинить нового злочину та виконає покладені на неї обов`язки , передбачені ст. 76 КК України, а саме:

- не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції;

- повідомляти органи кримінально виконавчої системи про зміну місця проживання, роботи або навчання;

Контроль за поведінкою обвинуваченої ОСОБА_17 покласти на кримінально-виконавчу інспекцію за місцем проживання обвинуваченої.

Стягнути з ОСОБА_15 , ОСОБА_16 та ОСОБА_17 в рівних частках на користь ОСОБА_10 моральну шкоду в розмірі 10000 грн.

Стягнути з ОСОБА_15 , ОСОБА_16 та ОСОБА_17 в рівних частках на користь ОСОБА_19 моральну шкоду в розмірі 10000 грн.

Стягнути з ОСОБА_15 , ОСОБА_16 та ОСОБА_17 в рівних частках на користь ОСОБА_11 моральну шкоду в розмірі 10000 грн.

Стягнути з ОСОБА_15 , ОСОБА_16 та ОСОБА_17 в рівних частках на користь ОСОБА_21 моральну шкоду в розмірі 10000 грн.

Речовий доказ інвентаризаційну справу справи КП «Харківське міське БТІ» по пров. Зерновому, 5-Г, кВ. 56 повернути до КП «Харківське міське БТІ» для зберігання.

На вирок суду може бути подана апеляційна скарга протягом тридцяти днів з дня його проголошення через Комінтернівський районний суд м. Харкова .

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду. Копію вироку суду негайно після його проголошення вручити обвинуваченим та прокурору.

Головуючий суддя - ОСОБА_1

Суддя - ОСОБА_3

Суддя - ОСОБА_2