АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Справа № 610/1423/15-к Головуючий суддя І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/790/1322/16 Суддя доповідач ОСОБА_2
Категорія: Злочини проти безпеки руху та експлуатації транспорту
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 червня 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Харківської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 ,

ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участю прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження за апеляційними скаргами прокурора, обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника адвоката ОСОБА_8 на вирок Балаклійського районного суду Харківської області від 24 грудня 2015 року, яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харкова, громадянина України, із неповною вищою освітою, не одруженого, не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , мешкае чого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого 19.05.2014 року Московським районним судом м. Харкова за ч.ч.1,2 ст.185 та ч.2 ст.190 КК України із застосуванням ст.75 КК України до 3 років позбавлення волі з іспитовим строком 2 роки, -

визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.289 КК України і призначено покарання у виді 5 років позбавлення волі із конфіскацією майна.

Відповідно до вимог ст.71 КК України, до призначеного покарання частково приєднано 6 місяців не відбутого покарання, призначеного вироком Московського районного суду м. Харкова від 19.05.2014 року, та за сукупністю вироків ОСОБА_7 призначено остаточне покарання 5 років 6 місяців позбавлення волі із конфіскацією майна.

Строк відбуття покарання ОСОБА_7 вирішено рахувати з 11.09.2015 року, залишивши запобіжний захід тримання під вартою, до набрання вироку законної сили.

ВСТАНОВИЛА:
Згідно з вироком, 20.01.2015 року, близько 17-00 години ОСОБА_7 , маючи умисел на незаконне заволодіння транспортним засобом, шляхом вільного доступу проник на територію дачного домоволодіння, яке розташоване по АДРЕСА_2 та належить ОСОБА_9 , підійшов до надвірної будівлі літньої кухні та відчинивши вхідні двері проник у її приміщення, звідки таємно, умисно, протиправно і повторно, без запуску двигуна, викотив мотоцикл «ІЖ Юпітер-3» з реєстраційним № НОМЕР_1 на вулицю з вказаного домоволодіння, після цього розпорядився викраденим мотоциклом на власний розсуд, а саме продав його ОСОБА_10 за 300,00 грн., чим спричинив потерпілому ОСОБА_9 матеріальний збиток, згідно висновку автотоварознавчої експертизи № 83 від 09.04.2013 року на суму 3 785,00 грн.
В апеляціях:

Прокурор у кримінальному провадженні просить скасувати зазначений вирок у зв`язку з невідповідністю призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого і постановити новий вирок, яким визнати винним ОСОБА_7 за ч.2 ст. 289 КК України і призначити йому покарання, з використанням вимог ст. 71 КК України, у виді 6 року 6 місяців позбавлення волі з конфіскацією майна.

Обвинувачений ОСОБА_7 просить вирок Балаклійського районного суду Харківської області від 14.12.2015 року скасувати та направити кримінальне провадження на новий судовий розгляд. В обґрунтування своїх апеляційних вимог посилається на те, що судом першої інстанції його вина у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.289 КК України не доведена. Крім того, вказує на те, що подібні дії слід кваліфікувати як таємне викрадення чужого майна, тобто крадіжку, оскільки органи досудового слідства дали не вірну правову оцінку даному кримінальному правопорушенню, тому що вкрадений мотоцикл був у розібраному вигляді, таким чином даний транспортний засіб неможливо було використовувати за призначенням. Крім того, вказує на те, що органами досудового слідства у відношенні нього застосовувався психологічний тиск, у наслідок чого він був змушений підписати обвинувальний акт.

Захисник ОСОБА_8 просить скасувати зазначений вирок, який на думку апелянта не відповідає вимогам ст.. 370 КПК України, а кримінальне провадження стосовно ОСОБА_7 закрити у зв`язку недоведеністю вини його підзахисного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.289 КК України.

Заслухавши доповідь судді, вислухавши думку прокурора, який підтримав апеляційну скаргу у повному обсязі, обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника адвоката ОСОБА_8 , які також підтримали свої апеляційні скарги у повному обсязі, вважали за необхідне вирок скасувати та призначити новий судовий розгляд, перевіривши матеріали кримінального провадження і обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги задоволенню не підлягають з наступних підстав.

Оскаржуване апелянтами судове рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права та дотриманням вимог щодо кримінального провадження, які передбачені КПК України.
Так, висновки суду щодо доведеності вини ОСОБА_7 у скоєнні кримінального правопорушення, зазначеного у вироку, засновані на доказах досліджених у судовому засіданні, і є обґрунтованими.

Незважаючи на фактичне невизнання вини ОСОБА_7 в інкримінованому кримінальному правопорушенні, та доводи обвинуваченого та його захисника про відсутність відповідних доказів, його винуватість підтверджується наступними доказами на підтвердження встановлених судом обставин:

- показами свідка ОСОБА_11 який пояснив , що в січні 2015 року йому на мобільний телефон подзвонив незнайомий чоловік, як в подальшому стало відомо їм виявився ОСОБА_12 , який мешкав в с. Норцівка Балаклійського района та запропонував купити у нього металобрухт. На що свідок погодився. 19.01.2015 року о 19 годині він разом зі своїм знайомим ОСОБА_10 на автомобілі Москвич 2140» приїхали в с. Норцівка, де зустрілися з ОСОБА_13 . Вони погрузили металобрухт в причеп автомобіля. Після чого ОСОБА_14 запропонував йому купити у нього мотоцикл «ІЖ Юпітер» за 300 грн. Вони разом з ОСОБА_13 перейшли вулицю, зайшли в подвір`я в приміщені надвірної будівлі знаходився мотоцикл. Він відмовився придбати вказаний мотоцикл. Його знайомий ОСОБА_10 погодився придбати вказаний мотоцикл за пропоновану суму та пообіцяв приїхати до ОСОБА_15 на наступний день. Після чого вони поїхали в с. Морозівка, де розвантажили куплений металобрухт.
- показами свідка ОСОБА_10 про те що в січні 2015 року йому зателефонував ОСОБА_16 , щоб на автомобілі вивезти з с. Норцівкі металобрухт. 19.01.2015 року вони приїхали в с. Ноцівка. де зустрівся з чоловіком, як стало відомо пізніше ОСОБА_13 . Він придбав у ОСОБА_7 металобрухт, який завантажили в причеп автомобіля. Після чого ОСОБА_14 запропонував їм купити у нього мотоцикл «ІЖ Юпітер». ОСОБА_11 відмовився від придбання мотоцикла, оскільки не мав грошей, а він погодився придбати мотоцикл за 300 грн, ОСОБА_14 привів їх до сусіднього домоволодіння, де в приміщені надвірної будівлі знаходився мотоцикл. Він оглянув мотоцикл «ІЖ Юпіттер-3», пообіцяв приїхати наступного дня за мотоциклом. 20.01.2015 року о годині 30 хвилин він разом з ОСОБА_17 приїхали в с. Норцівка, де зустрілися з ОСОБА_7 . Передав йому гроші, погрузили мотоцикл в причеп автомобіля та поїхали в с. Савинці. В лютому місяці йому стало відомо від працівників міліції, що він придбав викрадений Внуковим мотоцикл. Мотоцикл був описаний та переданий йому під зберігальну розписку.
- показами свідка ОСОБА_18 , який пояснив, що 20.01.2015 року в 16 годин 30 хвилин разом з ОСОБА_10 приїхали в с. Норцівка, де зустрілися з ОСОБА_13 , як в подальшому стало відомо. Вони зайшли в домоволодіння, з приміщення надвірної будівлі, ОСОБА_14 викотив мотоцикл марки Юпітер». ОСОБА_10 оглянув мотоцикл, спитав у ОСОБА_19 за мотоцикл і той відповів, мотоцикл належить йому, після чого передав ОСОБА_20 300 грн. Вони погрузили мотоцикл в причеп та відвезли в гараж ОСОБА_10
- протоколом огляду місця події від 18.02.2015 року, згідно з яким, в домоволодінні в гаражі АДРЕСА_3 , який належить ОСОБА_10 виявлено мотоцикл ІЖ Юпітер», державні номера 60-10 ХАЦ рама № 4425280, який належить ОСОБА_21
- висновком товарознавчої експертизи від 09.04.2015 року, згідно якої ринкова вартість мотоцикла «ІЖ Юпітер-3», 1989 року випуску реєстраційний номер НОМЕР_1 . з урахуванням зносу складає 3 785 грн. ( а.с. 33-34).
Крім того, судом обґрунтовано не взяті до уваги покази свідка ОСОБА_22 , оскільки вона неодноразово їх міняла, знаходиться з обвинуваченим в особливих відносинах, що свідчить про намагання даного свідка допомогти обвинуваченому уникнути покарання.
Посилання обвинуваченого ОСОБА_7 про те, що дані дії слід кваліфікувати як таємне викрадення чужого майна, тобто крадіжку, є безпідставним, оскільки основним безпосереднім об`єктом злочину, який передбачений ст. 289 КК України є контрольоване використання автомобільного транспорту а предметом злочинного посягання транспортний засіб незалежно у якому вигляді і стані він знаходиться розібраному, робочому тощо.
Таким чином суд першої інстанції у повному обсязі всебічно дослідив та перевірив зібрані докази і обґрунтовано дійшов висновку про те, що ОСОБА_7 вчинив саме угон, тобто незаконне заволодіння транспортним засобом, вчинено повторно, з проникненням у приміщення, і вірно кваліфікував його дії за ч.2 ст.289 КК України.

Твердження обвинуваченого про самообмову внаслідок застосування до нього незаконних методів слідства були перевірені прокуратурою Балаклійського району 20.11.2015 року. За результатами перевірки факти, яку були викладені в ухвалі суду підтвердження не знайшли, підстав для внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань не вбачається.
Що стосується доводів прокурора щодо призначення ОСОБА_7 покарання, то суд відповідно до вимог ст. 65 КК України врахував ступінь тяжкості вчиненого діяння, конкретні обставини кримінального правопорушення, а також особу винного, який є судимим, за місцем проживання характеризується нейтрально, на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває, скоїв злочин у період відбуття іспитового строку.
Обставин, які пом`якшують покарання ОСОБА_7 судом не встановлено, а обставинами що обтяжують рецидив злочинів.

Оскільки ОСОБА_7 вчинив кримінальне правопорушення під час іспитового строку, призначеного йому за попереднім вироком, суд, відповідно до вимог ст.71 КК України, призначив йому остаточне покарання за сукупністю вироків.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційні скарги обвинуваченого та його захисника не містять в собі доводів, які б спростовували висновки суду першої інстанції, як щодо доведеності вини обвинуваченого у вчиненні інкримінованого йому злочину, так і правильності юридичної кваліфікації скоєного ним.
Вважати, що призначене ОСОБА_7 покарання за своїм видом чи розміром є явно несправедливим через м`якість, у колегії суддів підстав немає.

З урахуванням викладеного, керуючись вимогами ст.ст.404,405,407,ст.418,419,ч.2 ст.376 КПК України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_7 , захисника ОСОБА_8 , прокурора у кримінальному провадженні залишити без задоволення, а вирок Балаклійського районного суду Харківської області від 24 грудня 2015 року щодо ОСОБА_7 без змін.

На підставі ч. 5 ст. 72 КК України зарахувати ОСОБА_7 строк попереднього ув`язнення у строк відбуття покарання з 11 вересня 2015 року по 16 червня 2016 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

На ухвалу може бути подано касаційну скаргу до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Головуючий

Судді