У Х В А Л А
судового засідання

28 квітня 2016 року м. Львів
Суддя Франківського районного суду м. Львова ОСОБА_1
за участю секретаря ОСОБА_2
В С Т А Н О В И В:
Згідно змісту обвинувального акта, затвердженого прокурором 25 листопада 2015 року,
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю м Львова, українцю, громадянину України, проживаючому та зареєстрованому за адресою: АДРЕСА_1 ,
повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення , передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України.
За змістом обвинувального акта слідчий та прокурор зазначають: « Досудовим розслідуванням встановлено, що 12 листопада 2015 року, близько 21 год. 40 хв., ОСОБА_3 , перебуваючи у приміщенні оглядової кімнати у ТЦ "Ашан Сіті" по вулиці Володимира Великого, 58 у м. Львові, під час конфлікту з працівниками охорони вказаного торгового центру, наніс удар своєю головою в область обличчя ОСОБА_4 , а в подальшому під час словесної суперечки, ОСОБА_3 , своєю лівою рукою наніс удар в область обличчя ОСОБА_4 .. В результаті вказаних дій ОСОБА_3 , згідно висновку експерта № 1973 від 13 листопада 2015 року у ОСОБА_4 виявлено синець в ділянці лівого ока, подряпину в ділянці перенісся, які утворились від дії тупого предмета, могли виникнути 12 листопада 2015 року та відносяться до легкого тілесного ушкодження.
За змістом обвинувального акта, слідчий та прокурор вражають, що таким чином, ОСОБА_3 умисно наніс потерпілому ОСОБА_4 легке тілесне ушкодження, тобто вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 125 КК України.
Сторона обвинувачення - прокурор прокуратури
Франківського району м. Львова
ОСОБА_5
Прокурор Львівської місцевої прокуратури № 3
ОСОБА_6
Учасники судового провадження: потерпіла сторона
ОСОБА_4
Відповідно до ухвали судді від 11 грудня 2015 року призначено підготовче судове засідання з розгляду обвинувального акта, а згідно з ухвалою суду від 03 лютого 2016 року, обвинувальний акт повернуто прокурору для приведення його у відповідність до вимог процесуального законодавства України. Підстави такого рішення викладені в ухвалі. Дана ухвала оскаржена прокурором.
За результатами розгляду апеляційної скарги прокурора, ухвала суду першої інстанції скасована, з підстав викладених в ухвалі апеляційного суду Львівської області від 21березня 2016 року, з призначенням нового судового розгляду в суді першої інстанції.
Приймаючи дане рішення суд апеляційної інстанції зазначив, що відповідно до п.3.ч.3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право повернути обвинувальний акт прокурору, якщо він не відповідає вимогам КПК України, у той же час покликався на ст. 291 КПК України, зазначивши, що даною нормою закону передбачено вичерпний перелік підстав, коли обвинувальний акт підлягає поверненню для усунення недоліків, хоч дана норма закону передбачає зміст обвинувального акта а не його невідповідність вимогам Кримінально процесуального Кодексу України в розумінні п.3.ч.3 ст. 314 цього Кодексу.
Суд апеляційної інстанції покликання суду на невідповідність вимогам кримінально процесуального законодавства, зокрема на те, що обвинувальний акт поданий до суду не прокурором, призначеним у порядку ст. 37 КПК України, є безпідставним.
Апеляційний суд вважає, що посилання суду першої інстанції на те, що обвинувальний акт поданий з порушенням ст. 293 , чим порушено вимоги ст. 21 ч. 1 КПК України та ст. 6 Конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод» є безпідставним, оскільки норми КПК України не містять вказівки на конкретно визначений строк, в продовж якого прокурор зобов`язаний скерувати обвинувальний акт до суду.
На думку колегії суддів, надуманими також є і посилання місцевого суду на те, що із змісту обвинувального акту вбачається, що ОСОБА_3 й надалі підозрюється а не обвинувачується прокурором у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, оскільки згідно ст. 42 КПК України, обвинуваченим є особа, обвинувальний акт щодо якої переданий до суду в порядку ст. 291 КПК України.
За таких обставин колегія суддів прийшла до висновку, що судом першої інстанції безпідставно постановлено ухвалу про повернення прокурору матеріалів обвинувального акта у кримінальному провадженні. Оскільки при апеляційноному розгляді матеріалів встановлено істотне порушення вимог кримінально процесуального закону, колегія суддів прийшла до висновку, що ухвала підготовчого судового засідання суду першої інстанції підлягає скасуванню, а матеріали направленню для розгляду в суд першої інстанції з призначенням нового розгляду обвинувального акта.
Однією із підстав, повернення прокурору обвинувального акта, судом першої інстанції зазначалося саме його невідповідність п.4 ч.2 ст. 291 КПК України, оскільки в обвинувальному акті не зазначено імені по батькові слідчого і прокурора, а тільки ініціали, що прямо суперечить змісту обвинувального акта, який визначений ст. 291 КПК України.
Натомість в обвинувальному акті містяться дані, які не передбачені ст. 291 КПК України, і зокрема направлення акту для затвердження прокурору Львівської місцевої прокуратури № 3. Зазначався ряд інших невідповідностей вимогам процесуального законодавства, які апеляційний суд вважав надуманими судом першої інстанції.
При цьому, суд апеляційної інстанції не дав оцінки та не спростував доводів суду першої інстанції що невідповідності обвинувального акта вимогам пї4 ч. 2 ст. 2191 КПК України та ряду інших вимог.
Апеляційний суд хоч і покликався на встановлені ним істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, однак не вказав, які саме істотні порушення вимог кримінального процесуального закону допущено судом першої інстанції. Апеляційний суд навіть не покликався на норму закону, яка передбачає такі порушення, і зокрема ті які визначені законодавцем у ст. 412 КПК України, не зазначивши жодного.
Суд апеляційної інстанції призначив новий розгляд даного провадження в суді першої інстанції не зазначив норми закону, якою він керувався при прийнятті такого рішення, тоді, коли ст. 415 КПК України з посилкою на ст. 412 цього Кодексу, дійсно дають вичерпний перелік підстав, і відповідно до яких, суд апеляційної інстанції скасовує ухвалу суду і призначає новий розгляд у суді першої інстанції, якщо встановлено порушення, передбачені пунктами 2,3,4,5,6,7 частини другої ст. 412 цього Кодексу.
Після апеляційного розгляду, матеріали судового провадження 26 квітня 2016 року поступили до Франківського районного суду м. Львова та відповідно до протоколу передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 11 квітня 2016 року із зазначенням підстави, - « для продовження розгляду», що у свою чергу не може бути підставою, у даному випадку.
Як суддя, якому матеріали обвинувального акта передані для призначення нового розгляду (згідно ухвали апеляційного суду) та продовження розгляду (згідно протоколу передачі судової справи), вважаю, що обвинувальний акт й надалі не відповідає вимогам процесуального законодавства, з підстав наведених в ухвалі від 03 лютого 2016 року, і в першу чергу із за відсутності даних, що передбачені п.4 ч.2 ст. 291 КПК України.
Крім того, ставлення судді ОСОБА_1 , до оцінки матеріалів обвинувального акта на відповідність вимогам процесуального законодавства, в ході вирішення питань, передбачених ст.ст. 314 315 КПК України уже висловлене у скасованій ухвалі, а відтак, даний факт є тією обставиною, що викликатиме сумнів у моїй неупередженості при повторному їх вирішенні, та відповідно до ст. ст. 75 КПК України виключає участь судді в кримінальному провадженні.
Відповідно до ст. 80 КПК України, за наявності підстав, передбачених ст.75 цього Кодексу,суддя зобов`язаний заявити самовідвід. З огляду на викладене, заявляю самовідвід з підстав, передбачених п. 4 ч.1 ст. 75 КПК України.
Приймаючи дане рішення щодо задоволення заяви про самовідвід, зважаю також, що відповідно до положень п. 2.5 Бангалорських принципів поведінки суддів, суддя підлягає відводу від участі в розгляді справи у тому випадку коли, у стороннього спостерігача могли б виникнути сумніви в неупередженості судді.
Аналогічні висновки містяться в Рішеннях Європейського Суду з прав людини від 09 листопада 2006 року у справі «Білуга проти України» та Рішенні від 28 жовтня 1998 року у справі «Ветштайн проти Швейцарії» де зазначається, що важливим питанням є довіра, яку суди повинні вселяти у громадськість у демократичному суспільстві. Судді зобов`язані викликати довіру в учасників судового розгляду, а тому будь який суддя, стосовно якого є підстави для підозри у недостатній неупередженості, повинен брати самовідвід.
Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 9 КПК України, Кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.
На підставі викладеного, керуючись ст. 9, п. 4 ч. 1 ст. ст. 75, 80,81, ч. 1 ст. 314, ч.2 ст. 369 - 372 КПК України, -

У Х В А Л И В:
Матеріали судового провадження № 1 - кп/465/431/16 передати до кримінальної канцелярії суду на повторну реєстрацію та визначення судді в порядку, передбаченому ст. 35 КПК України.
Ухвала окремому оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_7