АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/774/917/16 Справа № 192/1556/16-к Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - ОСОБА_2

У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 травня 2016 року м. Дніпропетровськ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:
Судді - доповідача ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_5
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку дистанційного судового провадження матеріали за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_6 на ухвалу Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 30 березня 2016 року, про відмову у заміні невідбутої частини покарання більш м`яким, постановлену щодо
ОСОБА_6 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Дніпропетровську, раніше судимого,
за участю: прокурора ОСОБА_7 ,
захисника ОСОБА_8 ,
у режимі відеоконференції засудженого ОСОБА_6 ,

ВСТАНОВИЛА:
У поданій апеляційній скарзі засуджений просить ухвалу скасувати, постановити нову ухвалу, якою подання адміністрації Солонянської виправної колонії №21 УДПСУ у Дніпропетровській області задовольнити та застосувати до нього положення ст. 82 КК України.
В обґрунтування доводів апеляційної скарги засуджений посилається на те, що судом безпідставно відмовлено в задоволенні подання адміністрації виправної колонії і не взято до уваги, що він за час відбування покарання має 4 заохочення за зразкову поведінку та сумлінне ставлення до праці, а також 2 стягнення, які вже погашені. Засуджений звертає увагу на те, що керівництво виправної колонії довірило йому очолити та керувати двома ділянками у промисловій зоні колонії та це свідчить, що він став на шлях виправлення. Окрім того, ОСОБА_6 зазначає, що постійно дотримується вимог внутрішнього розпорядку колонії, у вільний від роботи час приймає активну участь у благоустрою виправної колонії, відвідує церкву та бібліотеку.
У доповненні до апеляційної скарги ОСОБА_6 вказує, що в ухвалі суду має місце невідповідність наказів про заохочення і стягнення, а саме: останнє стягнення у виді профілактичної бесіди до нього було застосовано 15 липня 2015 року та останнє заохочення 03 листопада 2015 року, що свідчить про його виправлення. Окрім того, 18 березня 2016 року адміністрацією колонії було подано рапорт щодо застосування до засудженого заохочення за сумлінне ставлення до праці та зразкову поведінку. Разом з тим, в ухвалі суду відсутні підстави щодо відмови в застосуванні до нього положень ст. 82 КК України, на які посилався прокурор та не зазначено про те, що засуджений підтримує зв`язок з дружиною та має двоє малолітніх дітей.
Ухвалою Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 30 березня 2016 року відмовлено в задоволенні подання адміністрації Солонянської виправної колонії №21 УДПСУ у Дніпропетровській області про заміну ОСОБА_6 невідбутої частини покарання у виді позбавлення волі більш м`яким покаранням - у виді обмеження волі.
В постановленому процесуальному рішенні, суд зазначив, що ОСОБА_6 відбув 2/3 частини строку призначеного покарання, має 4 заохочення у виді додаткових тривалих побачень і подяки, та 2 стягнення, одне з яких у виді поміщення засудженого до дисциплінарного ізолятора. При цьому ОСОБА_6 вчиняв порушення режиму утримання, за яке з ним було проведено профілактичну бесіду, що на думку суду свідчить про нестабільну поведінку засудженого. Разом з тим, ОСОБА_6 приймає участь в програмах диференційованого виховного впливу, в роботі самодіяльних організацій, входить до складу ради колективу засуджених, проте така соціальна активність засудженого не дає підстав вважати, що він став на шлях виправлення, тому застосування до нього ст. 82 КК України є передчасним.
В судовому засіданні суду апеляційної інстанції засуджений та його захисник підтримали апеляційну скаргу, подану засудженим, прохали її задовольнити. Акцентували увагу суду на те, що 12 травня 2016 року адміністрацією колонії було застосовано щодо ОСОБА_6 ще одне заохочення.
Прокурор вважав, що ухвала суду є законною і обґрунтованою та підстав для задоволення апеляційної скарги не має.
Заслухавши доповідь судді - доповідача, пояснення учасників судового провадження, перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що скарга задоволенню не підлягає.
Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
З огляду на те, що предметом розгляду суду першої інстанції та апеляційної скарги засудженого є питання заміни невідбутої частини покарання більш м`яким та виходячи з положень ст. 404 КПК України, колегія суддів дійшла до такого.
Відповідно до вимог ст. 82 КК України заміна невідбутої частини покарання більш м`яким може бути застосована, якщо засуджений став на шлях виправлення.
Заміна невідбутої частини покарання більш м`яким є важливою складовою прогресивної системи відбування покарання, яка дає змогу, дотримуючись мети покарання, водночас поліпшувати правове становище засудженого і зменшувати обсяг та характер карально-виховного впливу на нього. У такий спосіб закон стимулює добросовісне відбування покарання засудженим, визначаючи, що саме від його поведінки значною мірою залежить можливість поліпшення його правового становища.
Умовами застосування заміни невідбутої частини покарання більш м`яким згідно ст. 82 КК України, є те, що засуджений: 1) відбуває покарання у виді обмеження волі або позбавлення волі; 2) став на шлях виправлення; 3) фактично відбув встановлену законом частину призначеного судом покарання.
Положення про те, що засуджений став на шлях виправлення, означає, що його зразкова поведінка і сумлінне ставлення до виконання обов`язків у період відбування покарання засвідчили успішність процесу виправлення і можливість ефективного продовження його за умови застосування до засудженого більш м`якого виду покарання.
На переконання колегії суддів, суд першої інстанції при постановленні оскаржуваної ухвали повно, всебічно та об`єктивно розглянув подання адміністрації Солонянської виправної колонії №21 УДПСУ у Дніпропетровській області про заміну ОСОБА_6 невідбутої частини покарання у виді позбавлення волі більш м`яким покаранням - у виді обмеження волі, дослідив необхідні матеріали провадження і особової справи, та дійшов до обґрунтованих висновків, що засуджений не став на шлях виправлення, тому до нього не може бути застосовано положення ст. 82 КК України.
Так, апеляційним переглядом встановлено, що вироком Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 19 липня 2012 року ОСОБА_6 засуджено за ч. 1 ст. 121 КК України та, на підставі ст. 71 КК України, остаточно призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років 2 місяці (а.п. 8-9).
Згідно довідки Солонянської виправної колонії УДПСУ у Дніпропетровській області №21 станом на 25 травня 2016 року ОСОБА_6 відбув 3 роки 8 місяців 21 день та невідбута частина покарання складає 1 рік 5 місяців 9 днів (а.п. 56).
Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно встановив фактичні обставини провадження, належним чином врахував дані про особу засудженого, зокрема щодо його поведінки протягом всього строку відбування покарання, а саме те, що він має чотири заохочення у виді додаткових тривалих побачень та подяки, два стягнення, одне з яких у виді поміщення засудженого до дисциплінарного ізолятора, за період відбування покарання порушував режим утримання, за яке з ним було проведено профілактичну бесіду, і правильно дійшов до висновку, що така нестабільна поведінка засудженого не дає підстав вважати, що він став на шлях виправлення.
Окрім того, колегія суддів погоджується з висновком суду, що засуджений на цей час приймає участь в програмах диференційованого виховного впливу, в роботі самодіяльних організацій, проявляє соціально корисну активність в організації їх роботи і входить до складу ради колективу засуджених, проте така його поведінка є лише одним з критеріїв, які дають підстави вважати, що засуджений став на шлях виправлення, але не є безумовною підставою для застосування до нього положень ст. 82 КК України.
Доводи скарги ОСОБА_6 про те, що керівництво виправної колонії довірило йому очолити і керувати двома ділянками у промисловій зоні колонії, тим самим відмітили його як засудженого, що став на шлях виправлення, а також те, що він приймає активну участь у благоустрою виправної колонії, відвідує церкву, бібліотеку та підтримує стосунки з родиною, колегія суддів розцінює, як обставини, що не є достатніми для заміни засудженому невідбутої частини призначеного покарання більш м`яким.
Отже, окрім зазначеного вище, враховуючи, що ОСОБА_6 відбуває покарання за вчинення тяжкого злочину, наявність факту притягнення його до дисциплінарної відповідальності та стягнень, які хоч й погашені, але певним чином характеризують особу, наголошуючи, що заміна невідбутої частини покарання більш м`яким застосовується в кожному конкретному випадку індивідуально, вирішується на розсуд суду і відноситься до дискреційних повноважень суду, колегія суддів дійшла висновку, що для досягнення цілей покарання застосування ст. 82 КК України на цьому етапі відбування покарання засудженим є недоцільним.
Враховуючи наведене колегія суддів вважає, що апеляційна скарга засудженого задоволенню не підлягає, а ухвала суду першої інстанції є законною, обґрунтованою та вмотивованою.
Підстав, передбачених ст. 409 КПК України, для зміни або скасування рішення суду першої інстанції в ході апеляційного перегляду - не встановлено.
Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 537, 539 КПК України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_6 на ухвалу Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 30 березня 2016 року залишити без задоволення.
Ухвалу Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 30 березня 2016 року залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Судді Апеляційного суду
Дніпропетровської області:
___________________ _____________________ _____________________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4