Справа № 359/1345/16-к Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/780/424/16 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_2
Категорія 21 22.03.2016

УХВАЛА
Іменем України
22 березня 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Київської області в складі:

головуючого ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі ОСОБА_5

з участю прокурора ОСОБА_6

захисника адвоката ОСОБА_7

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Києві кримінальне провадження за апеляційною скаргою захисника засудженого ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_7 та засудженого ОСОБА_8 на ухвалу Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 22 лютого 2016 року, якою засудженому ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю м. П`ятихатки, Дніпропетровської області та мешканцю АДРЕСА_1 , раніше не судимому, відмовлено в клопотанні про застосування до нього умовно-дострокового звільнення,-

ВСТАНОВИЛА:

Вироком Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 30 листопада 2011 року ОСОБА_8 засуджено та призначено покарання за ч. 2 ст. 146, ч. 4 ст. 189, 70 КК України 8 років позбавлення волі.

10 лютого 2016 року засуджений ОСОБА_8 звернувся до Бориспільського міськрайонного суду Київської області із клопотанням про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

Ухвалою Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 22 лютого 2016 року відмовлено в задоволені вищевказаного клопотання. Своє рішення суд першої інстанції мотивував тим, що засуджений ОСОБА_8 своєю поведінкою та ставленням до праці не довів своє виправлення, оскільки за п`ять з половиною років відбування покарання мав 17 стягнень, 2 заохочення та за цей період не працевлаштований.

В апеляційній скарзі захисник засудженого ОСОБА_8 адвокат ОСОБА_7 просить ухвалу Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 22 лютого 2016 року скасувати, постановити нову ухвалу, якою клопотання засудженого ОСОБА_8 задоволити та у відповідності до ст. 81 КК України звільнити ОСОБА_8 від подальшого відбування основного покарання, призначеного вироком Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 30 листопада 2011 року умовно-достроково. Свої вимоги мотивує тим, що посилання суду першої інстанції в обґрунтування прийнятого рішення на те, що поведінка засудженого ОСОБА_8 протягом всього періоду відбування покарання не була сумлінною, не є підставою для відмови в умовно-достроковому звільненні, оскільки як вбачається з матеріалів справи, всі отримані засудженим стягнення під час відбування покарання погашені у встановленому законом порядку. Характер вчиненого засудженим особливо тяжкого злочину не можна розцінювати як підставу для відмови у задоволенні клопотання про умовно-дострокове звільнення, оскільки ст. 81 КК України не містить будь-яких обмежень щодо її застосування у зв`язку із характером вчиненого злочину.

В апеляційній скарзі засуджений ОСОБА_8 просить ухвалу Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 22 лютого 2016 року скасувати та задоволити його звернення про застосування до нього п. 1, 2, 3 ч. 2 ст. 81 КК України. Свої вимоги мотивує тим, що резолютивна частина ухвали Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 22.02.2016 року є помилковою, так як ґрунтується на джерелах, які вказують на протилежне застосування відомостей, а саме замість наявних підстав до задоволення звернення по суті про застосування до нього УДЗ помилкова відмова суду.

Заслухавши доповідь судді, захисника засудженого ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_7 , котрий підтримав подані апеляційні скарги та просив їх задоволити, думку прокурора, котрий апеляційні скарги не підтримав та просив ухвалу суду залишити в силі, вивчивши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів приходить до переконання, що апеляційні скарги задоволенню не підлягає з таких підстав.

Згідно ч. 2 ст. 81 КК України, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.
Відповідно до п. 2 Постанови Пленуму Верховного суду України № 2 «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» від 26 квітня 2002 року, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливе лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому, головною умовою прийняття рішення при умовно-достроковому звільненні є доведеність того, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Як вбачається з матеріалів провадження засуджений ОСОБА_8 за період відбування покарання в Бориспільській виправній колонії № 119з 29.03.2012 року мав 17 стягнень та 2 заохочення. Як видно з характеристики начальника Бориспільської виправної колонії № 119 засуджений ОСОБА_8 спочатку зарекомендував себе з негативної сторони і тільки 4.11. та 22.12.2015 року за сумлінну поведінку та активну участь в проведенні ремонтних робіт йому було оголошено подяки.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно прийшов до висновку, що ОСОБА_8 своєю поведінкою та ставленням до праці не довів своє виправлення, враховуючи його поведінку за весь період відбування покарання. Відповідно до характеристики від 30.10.2015 року ОСОБА_8 характеризувався, як такий що не став на шлях виправлення.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що підстав для скасування чи зміни ухвали Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 22 лютого 2016 року немає.
Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:
Ухвалу Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 22 лютого 2016 року, якою засудженому ОСОБА_8 відмовлено в клопотанні про застосування до нього умовно-дострокового звільнення залишити без зміни.

Ухвала може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня проголошення.

СУДДІ: