АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 540/723/16-к Номер провадження 11-кп/786/762/16Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
Категорія ч.1 ст.185 КК України СТ
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
16 листопада 2016 року м. Полтава

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Полтавської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_2
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4
з участю секретаря ОСОБА_5
прокурора ОСОБА_6
обвинуваченого ОСОБА_7
захисника ОСОБА_8
розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 0000139 за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_8 , поданої в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Машівського районного суду Полтавської області від 29 червня 2016 року,

ВСТАНОВИЛА:

Цим вироком

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Іванівка Ярмолинського р-ну Хмельницької обл., зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , який відбуває покарання в Машівській ВК-9, раніше судимого:

27.02.2014 Ярмолицьким районним судом Хмельницької області за ч. 2 ст. 286 КК України на 7 років позбавлення волі з позбавленням права керування транспортними засобами на 3 роки, 15.05.2014 Апеляційним судом Хмельницької області вирок Ярмолицького районного суду Хмельницької області від 27.02.2014 змінено та призначено покарання за ч. 2 ст. 286 КК України у виді 5 років позбавлення права з позбавленням права керування транспортними засобами на 3 роки,

засуджено за ч. 1 ст. 185 КК України у виді 1 року 6 місяців позбавлення волі.

На підставі ст. 71 КК України до покарання призначеного за даним вироком, частково приєднано невідбуте покарання Ярмолицького районного суду Хмельницької області від 27 лютого 2014 року і за сукупністю вироків визначено ОСОБА_7 остаточне покарання у виді 3 років 6 місяців позбавлення волі з позбавленням права керування транспортними засобами на 3 роки.

На підставі ч. 5 ст. 72 КК України ОСОБА_7 зараховано у строк покарання, строк попереднього ув`язнення за період з 29.06.2016 по день набрання вироку законної сили, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Згідно вироку суду ОСОБА_7 визнаний винуватим та засуджений за те, що він 7.05.2016 приблизно о 16.00 год шляхом вільного доступу зі складського приміщення Машівської ВК-9, що розташована в с. Кустолово-Суходілка Машівського р-ну Полтавської обл., таємно викрав 19 мішків ячменю загальною вагою 850 кг загальною вартістю 3 272,50 грн.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 просить вирок суду змінити та призначити покарання за ч. 1 ст. 185 КК України у виді 1 року позбавлення волі. На підставі ст. 71 КК України до покарання призначеного за даним вироком, частково приєднати невідбуте основне і повністю додаткове покарання Ярмолицького районного суду Хмельницької області від 27 лютого 2014 року і за сукупністю вироків визначити ОСОБА_7 остаточне покарання у виді 3 років 1 місяця позбавлення волі з позбавленням права керування транспортними засобами на 3 роки

Свої вимоги захисник мотивує тим, що призначене судом покарання є занадто суворим та суд не врахував те, що: обвинувачений свою вину визнає повністю, щиро розкаявся у вчиненому; у потерпілого відсутні претензії матеріального та морального характеру; в установі ОСОБА_7 характеризується позитивно, має три заохочення; має матір, яка тяжко хворіє; раніше корисних злочинів не вчиняв, відбуває покарання за злочин, вчинений з необережності.

Заслухавши доповідь судді, пояснення: захисника ОСОБА_8 та обвинуваченого в підтримку апеляційної скарги, прокурора, який заперечив проти задоволення апеляційної скарги, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи, викладені у апеляційній скарзі, суд апеляційної інстанції дійшов такого висновку.

Згідно до ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційних скарг.

Як вбачається з матеріалів провадження, висновки суду про доведеність винуватості ОСОБА_7 у вчиненні злочину, встановленого судом за обставин викладених у вироку, та кваліфікація його дій за ч. 1 ст. 185 КК України, відповідають фактичним обставинам провадження, підтверджуються дослідженими та належно оціненими судом доказами і в апеляційній скарзі не оскаржуються.

Твердження захисника ОСОБА_8 в апеляційній скарзі про те, що судом не враховано повне визнання винуватості обвинуваченим, щире каяття у вчиненому, відсутність претензії у потерпілого, позитивну характеристику за місцем відбування покарання та наявність трьох заохочень, колегія суддів вважає необґрунтованими.

Відповідно до вимог ст. 65 КК України, при призначенні покарання суд враховує ступінь тяжкості злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження вчинення нових злочинів.

Згідно ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

У п. 3 постанови Пленуму Верховного суду України від 24.10.2003 року № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» зазначено про те, що досліджуючи дані про особу обвинуваченого, суд повинен з`ясувати його вік, стан здоров`я, поведінку до вчинення злочину як у побуті так і за місцем роботи чи навчання, його минуле (зокрема, наявність не знятих чи не погашених судимостей, адміністративних стягнень), склад сім`ї (наявність на утриманні дітей та осіб похилого віку), його матеріальний стан, тощо.

Суд першої інстанції, при призначенні покарання виконав вказані вимоги закону та роз`яснення Пленуму Верховного суду України від 24.10.2003 року № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» і врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину, який класифікується як середньої тяжкості, особу обвинуваченого, який позитивно характеризується за місцем відбування покарання, наявність у ОСОБА_7 двох стягнень, які знято, та трьох заохочень, те що даний злочин ОСОБА_7 вчинив під час відбування покарання за попереднім вироком, що вказує на те, що обвинувачений не став на шлях виправлення та продовжує свою злочинну діяльність. Також суд зважив на обставини, які пом`якшують покарання обвинуваченого щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину, відсутність обтяжуючих обставин, відношення до вчиненого злочину та його обставини, кількість викраденого і розмір шкоди, відсутність претензій з боку потерпілого.

Колегія суддів, окрім вказаного судом, обговорюючи призначене ОСОБА_7 покарання, враховує всі обставини по провадженню в їх сукупності та наявність тяжко хворої матері обвинуваченого (а.п. 98-99). Разом з тим вважає, що неврахування судом цих обставин не впливає на правильність призначеного обвинуваченому покарання, на думку колегії суддів, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про необхідність призначення покаранням обвинуваченому у виді позбавлення волі в межах санкції ч. 1 ст. 185 КК України та відсутність підстав для призначення більш м`якого покарання.

Таким чином призначене ОСОБА_7 покарання, яке є наближеним до мінімального, передбаченого санкцією ч. 1 ст. 185 КК України відповідає вимогам статей 50, 65 КК України, за своїм видом і розміром є справедливим, необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження нових злочинів.

З огляду на викладене вище безумовних підстав, передбачених ст. 409 КПК України, для зміни постановленого по справі судового рішення щодо ОСОБА_7 , як про це ставиться питання в апеляційній скарзі його захисником, колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407 КПК України колегія суддів,

УХВАЛИЛА :
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 , поданої в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення, а вирок Машівського районного суду Полтавської області від 29 червня 2016 року щодо ОСОБА_7 без зміни.

СУДДІ:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4