Провадження №1-кп/127/245/16
УХВАЛА

14 липня 2016 року Вінницький міський суд Вінницької області

в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілих ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

обвинувачених ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 18.12.2014 р. за № 00001029, 21.06.2014 р. за № 0004517, за обвинуваченням ОСОБА_9 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190; ч. 3 ст. 27, ч. 2 ст. 190 КК України, ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190; ч. 2 ст. 27, ч. 2 ст. 190 КК України,

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Вінницького міського суду Вінницької області знаходиться кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_9 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190; ч. 3 ст. 27, ч. 2 ст. 190 КК України, ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190; ч. 2 ст. 27, ч. 2 ст. 190 КК України.

Строк утримання обвинувачених ОСОБА_8 та ОСОБА_9 під вартою закінчується, а тому судом відповідно до ч. 3 ст. 331 КПК України поставлено на розгляд учасників судового процесу питання щодо доцільності його продовження.

Прокурор вважає за доцільне продовжити строк утримання обвинувачених під вартою, оскільки останні протягом тривалого часу уникли органів досудового розслідування, на даний час потерпілі та свідки згідно з клопотанням сторони обвинувачення не допитані, а тому наявні ризики, що обвинувачені, перебуваючи на волі, уникатимуть суду та чинитимуть тиск на свідків та потерпілих.

Потерпілі підтримали думку прокурора.

Обвинувачений ОСОБА_9 в судовому засіданні заперечував щодо задоволення клопотання прокурора.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_10 адвокат ОСОБА_7 вважає, що підстави для продовження строку тримання його підзахисного відсутні.

Обвинувачений ОСОБА_8 підтримав думку свого захисника та заявив клопотання про зміну запобіжного заходу на будь-який запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою, посилаючись на те, що прокурором не було доведено жодних доказів щодо підтверджують факт того, що він під час досудового розслідування уникав від слідства, оскільки останній до затримання був працевлаштований, за місцем роботи характеризується позитивно та в розшуку ніколи не перебував. Окрім того, як на підставу зміни запобіжного заходу ОСОБА_8 посилаючись на ЗУ «Про виконання покарань», Постанову Пленуму ВСУ «Про практику застосування судами запобіжного заходу у виді взяття під варту та продовження строків тримання під вартою» від 25.04.2003 р. зауважив, що понад 11 місяців він перебуває під вартою, більш м`який запобіжний захід до нього не застосовувався, на відсутність прямих доказів, що підтверджують його вину та недоведеність ризиків на перешкоджання правосуддю та ухилення від слідства.

Прокурор в судовому засіданні зауважив, що підстави для задоволення заявленого клопотання відсутні, оскільки відносно ОСОБА_10 раніше запобіжний захід не обирався, однак обвинувачений порушував встановлені відносно нього обмеження у зв`язку з чим був оголошений в розшук. Таким чином, у разі зміни відносно ОСОБА_10 обраного запобіжного заходу на інший, не пов`язаний з триманням під вартою, на переконання прокурора, обвинувачений уникатиме явок до суду.

Потерпілі ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 в судовому засіданні підтримали думку прокурора.

Заслухавши думку учасників судового процесу, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Згідно з оголошеною ОСОБА_10 підозрою останній обвинувачується у вчиненні 36 епізодів шахрайства.

З копії ухвали слідчого судді від 14.07.201 р. випливає, що клопотання слідчого про обрання відносно ОСОБА_10 запобіжного заходу у вигляді утримання під вартою було задоволено та одночасно визначено розмір застави в сумі 24360 грн. та у разі внесення застави покладено наступні обов`язки: прибувати до службової особи органу досудового розслідування із встановленою слідчим періодичністю; не відлучатися із населеного пункту, в якому вона перебуває, без дозволу слідчого; повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або роботи.

Суд приймає до уваги, що обвинувачений ОСОБА_10 за викликом органів досудового розслідування неодноразово не з`являвся, постійного місця проживання в м. Вінниці не мав, до затримання проживав в АДРЕСА_1 , хоча зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , а тому усвідомлюючи максимальну міру покарання інкримінованих йому злочинів, може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, вчинити інше кримінальне правопорушення, чи продовжити кримінальні правопорушення в яких підозрюється

Таким чином, суд враховує положення ст. ст. 177-178 КПК України, правову позицію, викладену в рішенні ЄСПЛ у справі «Луценко проти України», згідно з якою при вирішенні питання щодо доцільності обрання відносно обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, виправдати тримання під вартою можуть наступні ризики: ризик ухилення від правосуддя, ризик незаконного впливу на правосуддя, ризик повторного вчинення правопорушення.

Відносно обвинуваченого ОСОБА_10 раніше альтернативні запобіжні заходи, не пов`язані з утриманням під вартою не застосовувались, однак як на обвинуваченого на нього було покладено ряд процесуальних обов`язків, зокрема, щодо явки до суду та органів досудового розслідування, однак обвинувачений ОСОБА_10 неодноразово не з`являвся, копії документів щодо поважності причин неявки викликають сумнів у органу, який їх міг видати, внесення застави, яка обрана в якості альтернативного запобіжного заходу здійснено не було. Крім того, об`єктивних даних, які б свідчили про неможливість перебування ОСОБА_10 під вартою за станом здоров`я суду надано не було.

Таким чином, суд приходить до переконання, що правові підстави для задоволення заявленого обвинуваченим клопотання відсутні.

Окрім наведеного, суд при вирішенні питання щодо доцільності продовження строку утримання ОСОБА_8 та ОСОБА_9 під вартою приймає до уваги, що питання винуватості останніх вирішуватиметься судом в нарадчій кімнаті з урахуванням зібраних у справі доказів у їх сукупності. При цьому, з наданих суду матеріалів випливає, що під час досудового розслідування та судового розгляду ОСОБА_8 та ОСОБА_9 уникали органів досудового розслідування та суду відповідно у зв`язку з чим були оголошені в розшук. Твердження ОСОБА_8 щодо працевлаштування, його не перебування в розшуку та відсутність ризиків передбачених ст. 177 КПК України на думку суду, не можуть свідчити про дотримання ним покладених на нього процесуальних обов`язків, оскільки факт ухилення від органів досудового розслідування підтверджується ухвалами слідчих суддів про надання дозволу на затримання з метою приводу в судове засідання для вирішення питання щодо застосування запобіжного заходу. На даний час потерпілі та свідки згідно з клопотанням сторони обвинувачення не допитані.

Таким чином, аналізуючи доводи сторін кримінального провадження, враховуючи положення ч. 1 ст. 177 та ч. 1 ст. 178 КПК України, п. 1 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом № 475/97-ВР від 17.07.1997 р., суд вважає за доцільне з метою забезпечення кримінального провадження та попередження позапроцесуального впливу обвинувачених на свідків та потерпілих продовжити строк утримання обвинувачених під вартою.

Керуючись ст. ст. 331, 371 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

В задоволенні клопотання обвинуваченого ОСОБА_8 про зміну обраного відносно нього запобіжного заходу з утримання під вартою на інший, не пов`язаний з позбавленням волі, відмовити.

Продовжити строк утримання ОСОБА_8 та ОСОБА_9 під вартою на 60 діб, тобто до 12.09.2016 р.

Ухвала остаточна, оскарженню не підлягає.

Суддя: