Справа № 367/7050/15-к Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/780/471/16 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_2
Категорія 18 28.04.2016

УХВАЛА
Іменем України
28 квітня 2016 р. м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Київської області у складі:

Головуючого судді : ОСОБА_2 ,
суддів : ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі : ОСОБА_5 ,
з участю прокурора : ОСОБА_6 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві кримінальне провадження за апеляційною скаргою захисника обвинуваченого ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 на вирок Ірпінського міського суду Київської області від 18 лютого 2016 року, яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, громадянина України, раніше судимого: 17.07.2013р. Солом`янським районним судом м. Києва за ст. 15 ч. 2, ч. 1 ст. 185 КК України до позбавлення волі строком 1 рік 6 місяців, на підставі ст. 75 КК України, звільнений від відбування покарання з випробуванням та встановлено іспитовий строк 1 рік, 20.12.2013р. Ірпінським міським судом Київської області за ст. 309 ч. 1 КК України до 3 років позбавлення волі, відповідно до ст. 75 КК України, звільнений від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 2 роки, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,-

визнано винним у вчиненні кримінального злочину, передбаченого, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України та призначено йому покарання у виді 3 (трьох) років 6 (шести) місяців позбавлення волі.

На підставі ст. 71 КК України частково приєднано не відбуту частину покарання за попереднім вироком Солом`янського районного суду м. Києва від 17.07.2013р. та Ірпінського міського суду Київської області від 20.12.2013 р. та остаточно призначено ОСОБА_7 покарання у виді позбавлення волі строком на 4 (чотири) роки 6 (шість) місяців

Вироком вирішена доля речових доказів.

В С Т А Н О В И Л А:

Як зазначено у вироку, 15.09.2015 приблизно о 10.00 ОСОБА_7 , маючи намір на таємне викрадення чужого майна, повторно, діючи умисно з корисливих мотивів, проник до приміщення господарського призначення, яке знаходиться на території домоволодіння АДРЕСА_2 , звідки таємно викрав 2 металевих кута 50*50*4мм., довжиною по 2 метри, вартістю 239 гривень, трос для чищення каналізації вартістю 435 гривень, 10 кг. брухту чорного металу, вартістю 34 гривені, а всього на суму 708 гривен. З викраденим майном з місця вчинення кримінального злочину зник, а викраденим майном розпорядився на власний розсуд, чим спричинив потерпілому ОСОБА_9 матеріальну шкоду на суму 708 гривен.
В апеляційній скарзі ОСОБА_8 , просить вирок щодо ОСОБА_7 змінити та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки 6 місяців. Обґрунтовуючи свої апеляційні вимоги адвокат вказує, що вирок є занадто суворим, оскільки обставиною, що пом`якшує покарання ОСОБА_7 є визнання вини в повному обсязі, його щиросердне розкаяння, активне сприяння слідству у розкритті злочину. Обставиною, яка обтяжує, судом визнано факт того, що обвинувачений раніше судимий. Крім того ОСОБА_7 хоча раніше і судимий, але за місцем проживання характеризується задовільно, має стійкі соціальні зв`язки: проживає разом з матір`ю. Тому, на думку сторони захисту, з урахуванням усіх вищевказаних характеристик та обставин суд мав можливість та законні підстави призначити ОСОБА_7 менш суворе покарання в межах санкції статті. Також, на думку апелянта, щодо обвинуваченого попередні рішення судів не були правильно складені.

В запереченнях на апеляційну скаргу прокурор, просить залишити апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_8 без задоволення, оскільки вона є необґрунтована, викладені в ній твердження не відповідають дійсності.

Заслухавши доповідача, прокурора, який просив вирок суду залишити без змін, перевіривши матеріали провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги та заперечення на неї, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Вирок в частині доведеності вини та правильності кваліфікації дій ОСОБА_7 не оспорюється, а тому апеляційним судом відповідно до ст. 404 КПК України перевіряється лише в межах апеляційних скарг.

У відповідності до положень ст. 65 КК України особі, яка вчинила злочин, суд призначає покарання з урахуванням тяжкості злочину, обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання, таким чином, щоб призначене покарання було необхідним та достатнім для виправлення такої особи та попередження скоєння нових злочинів.

Як вбачається із вироку, призначаючи ОСОБА_7 покарання, суд відповідно до вимог ст. 65 КК України врахував характер та ступінь тяжкості скоєного, що вчинений злочин відповідно до ст. 12 КК України відноситься до тяжких злочинів, дані про особу обвинуваченого, який має не зняту та не погашену судимість, на шлях виправлення не став та вчинив новий умисний злочин в період іспитового строку. Крім того обставиною, що обтяжує покарання, згідно вимог ст. 67 КК України, суд визнав рецидив злочину. Відповідно до ст. 66 КК України обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого суд визнав щире каяття, тобто судом враховано всі ті обставини на які послався в апеляційній скарзі апелянт.

Що стосується посилання ОСОБА_8 про призначення ОСОБА_7 більш м`якого покарання, то воно є необґрунтованим, оскільки ОСОБА_7 , судимий вироком Солом`янського районного суду м. Києва від 17.07.2013 року за ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 185 КК України до 1р. 6 місяців позбавлення волі, згідно ст. 75 КК України звільнено від відбування покарання із іспитовим строком 1 рік. Вироком Ірпінського міського суду від 20.12.2013 року за ч. 1 ст. 309 КК України до 3 років позбавлення волі, згідно зі ст. 75 КК України звільнено від відбування покарання із іспитовим строком 2 роки.

Ухвалою Ірпінського міського суду на підставі подання Ірпінського МРВ КВІ від 06.02.2014 року приведено вирок у відповідність та призначено покарання шляхом часткового складання вироків у виді 4 років позбавлення волі, згідно зі ст. 75 КК України звільнено від відбування покарання із іспитовим строком 3 роки.

В період іспитового строку обвинувачений ОСОБА_7 вчинив нове умисне кримінальне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 185 КК України.

Відповідно до ч.ч. 1,3 ст. 71 КК України якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив новий злочин, суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує не відбуту частину покарання за попереднім вироком.

Оскільки ОСОБА_7 за новий злочин було призначено покарання у виді 3 років 6 місяців позбавлення волі, а не відбута частина покарання за попереднім вироком складає 4 роки, то остаточне покарання за сукупністю вироків призначене ОСОБА_7 має бути більшим ніж 4 роки.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів не вважає, що покарання ОСОБА_7 за сукупністю вироків у виді 4 років 6 місяців є явно несправедливим через суворість в контексті ст. 414 КПК України, а тому апеляційну скаргу залишає без задоволення.

Згідно ч. 5 ст. 72 КК України, строк поперенього ув`язнення ОСОБА_7 слід рахувати з 15.09.2015 року по 28.04.2016 року, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419, КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу залишати без задоволення, а вирок Ірпінського міського суду Київської області від 18 лютого 2016 року щодо ОСОБА_7 залишити без змін.
Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом 3-х місяців з дня її проголошення.

Судді: