пр. № 1-кс/759/2711/16
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
25 жовтня 2016 року Святошинський районний суд м. Києва в складі:

слідчого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві в залі суду скаргу ОСОБА_3 на бездіяльність слідчого щодо неповернення тимчасово вилученого майна, -

ВСАНОВИВ:
До Святошинського районного суду м. Києва надійшла скарга ОСОБА_3 , в якій остання просить визнати протиправною бездіяльність слідчого СУФР ДПІ у Святошинському районі ГУ ДФС у м. Києві ОСОБА_4 щодо неповернення ОСОБА_3 тимчасово вилученого майна та зобов`язати слідчого СУФР ДПІ у Святошинському районі ГУ ДФС у м. Києві ОСОБА_4 повернути ОСОБА_3 речі, вилучені 27.04.2016 року під час обшуку за адресою: АДРЕСА_1 , а саме: два ноутбуки «Lenovo», ноутбук «Dell», жорсткий диск Transcend ємністю 1 террабайт, WiFi розтер Інтертелеком, смартфон «Самсунг» золотистого кольору із синім чохлом, смартфон «Ай-номі» чорного кольору.

Скарга мотивована тим, що оскільки слідчий чи прокурор не звернулись до суду з клопотанням про арешт тимчасово вилученого майна не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна в порядку ч.5 ст.171 КПК України, то вилучене майно підлягає поверненню власнику.

В судовому засіданні представник скаржника скаргу підтримав з викладених в ній підстав, та просив її задовольнити.

Слідчий в судове засідання не з`явився, його неявка в силу ст.306 КПК України не перешкоджає розгляду скарги.

Заслухавши пояснення представника скаржника, дослідивши матеріали скарги, вважає, що скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

27.04.2016 року слідчим СУФР ДПІ у Святошинському районі ГУ ДФС у м. Києві ОСОБА_4 було проведено обшук в приміщенні за адресою: АДРЕСА_1 в рамках розслідування кримінального правопорушення передбаченого ч. 5 ст. 27, ч. 2 ст. 205, ч.3 ст. 212 КК України, внесеного до ЄРДР за № 0000002 від 16.01.2016 року.

В ході обшуку було вилучено майно, а саме: два ноутбуки «Lenovo», ноутбук «Dell», жорсткий диск Transcend ємністю 1 террабайт, WiFi розтер Інтертелеком, смартфон «Самсунг» золотистого кольору із синім чохлом, смартфон «Ай-номі» чорного кольору.

Частина 1 ст.167 КПК України дає визначення підставам тимчасового вилучення майна, які зазначаються як фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення.

Тобто, застосування інституту тимчасового вилучення майна можливе відносно підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене майно і лише до вирішення питання про арешт такого майна або до його повернення, що свідчить про конкретне визначення законодавцем можливої наступної долі тимчасово вилученого майна, при цьому можливість визнання такого майна речовим доказом без накладення на нього арешту відсутня.

Згідно з ч.2 ст167 КПК України, тимчасово вилученим майном може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо.

Випадки припинення тимчасового вилучення майна передбачені в ст.169 КПК України, де вказано, що тимчасово вилучене майно повертається особі, у якої воно було вилучено: 1) за постановою прокурора, якщо він визнає таке вилучення майна безпідставним ; 2) за ухвалою слідчого судді чи суду, у разі відмови у задоволенні клопотання прокурора про арешт цього майна; 3) у випадках, передбачених ч.5 ст.171 та ч.6 ст.173 цього Кодексу; 4) у разі скасування арешту.

При цьому, в ч.5 ст.171 КПК України вказано, що клопотання прокурора про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, у якої його було вилучено.

У разі тимчасового вилучення майна під час обшуку, огляду, здійснюваних на підставі ухвали слідчого судді, передбаченої ст.235 цього Кодексу, клопотання про арешт такого майна повинно бути подано слідчим, прокурором протягом наступного дня після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, в якої його було вилучено.

В даному випадку, зазначене в ч.5 ст.171 КПК України клопотання про арешт тимчасово вилученого майна подано не було, при цьому слідчий не повернув тимчасово вилучене майно особі, у якої воно було вилучено.

Аналізуючи правовий зміст ч.7 ст.236 і ч.1 ст.98 КПК України та науково-практичного коментарю до неї, ч.2 ст.168 КПК України, де вказано, що тимчасове вилучення майна може здійснюватися також під час обшуку або огляду, можливо зробити висновок про те, що речі і документи, вилучені при проведенні обшуку, мають один з двох процесуальних статусів: 1) речі та документи, які входять до переліку щодо якого прямо надано дозвіл на їх відшукання в ухвалі про дозвіл на проведення обшуку і 2) речі та документи, які не входять до цього переліку, тобто, - тимчасово вилучене майно, яке перебуває в такому статусі відповідно до ч.1 ст. 167 КПК України до вирішення питання про його арешт або повернення.

Таким чином, визнання речовими доказами можливо лише вилучених речей і документів, які входили до переліку щодо якого судом прямо надано дозвіл на їх відшукання в ухвалі про дозвіл на проведення обшуку, арештованого майна відповідно до правил ст.98 КПК України, але визнання речовими доказами тимчасово вилученого майна за минуванням стадії накладення на нього арешту відповідно до правил ч.5 ст.171 КПК України, діючим КПК України не передбачено.

Такий процесуальний порядок щодо тимчасово вилученого майна узгоджується і з вимогами Глави 16 КПК України і ч.7 ст.236 КПК України.

В протилежному випадку втрачається сенс у вирішенні питання щодо припинення тимчасового вилучення майна згідно ст.169 КПК України, оскільки в такому процесуальному статусі воно перебуває лише до винесення постанови слідчим, прокурором про визнання його речовим доказом.

Оцінюючи зібрані по справі докази, аналізуючи правові позиції учасників процесу, слідчий суддя приходить до висновку, що скарга є обґрунтованою і підлягає задоволенню, оскільки слідчий не накладаючи арешт на майно в кримінальному провадженні, яке розслідується по факту скоєння правопорушення, а не щодо конкретної особи, фактично вийшов за межі можливих варіантів щодо процесуальної долі такого майна, визначених ч.1 ст.167 КПК України (арешт або повернення), а також слідчим вилучено майно, яке не входить до переліку, щодо якого прямо надано дозвіл на відшукування в ухвалі від 23.12.2015 року.

Статтею 303 КПК передбачено вичерпний перелік рішень, дій чи бездіяльності слідчого або прокурора, які можуть бути оскаржені під час досудового провадження. Серед даного переліку є бездіяльність слідчого, яка полягає у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами ст. 169 КПК України.

Зі змісту ст.307 КПК України вбачається, що за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування слідчий суддя може винести ухвалу про: скасування рішення слідчого чи прокурора; зобов`язання припинити дію; зобов`язання вчинити певну дію; відмову в задоволенні скарги.

Керуючись ст.ст. 167-169, 303-307, 369-372, 395 КПК України, слідчий суддя, -

УХВАЛИВ:
Скаргу ОСОБА_3 на бездіяльність слідчого щодо неповернення тимчасово вилученого майна - задовольнити.

Визнати протиправною бездіяльність слідчого СУФР ДПІ у Святошинському районі ГУ ДФС у м. Києві ОСОБА_4 щодо неповернення ОСОБА_3 тимчасово вилученого майна.

Зобов`язати слідчого СУФР ДПІ у Святошинському районі ГУ ДФС у м. Києві ОСОБА_4 повернути ОСОБА_3 речі, вилучені 27.04.2016 року під час обшуку за адресою: АДРЕСА_1 , а саме: два ноутбуки «Lenovo», ноутбук «Dell», жорсткий диск Transcend ємністю 1 террабайт, WiFi розтер Інтертелеком, смартфон «Самсунг» золотистого кольору із синім чохлом, смартфон «Ай-номі» чорного кольору.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1