Справа №560/440/16-к
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
07 червня 2016 року Дубровицький районний суд Рівненської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду в м.Дубровиця кримінальне провадження №0000278 на підставі угоди про визнання винуватості за підозрою

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця, зареєстрованого та фактично проживаючого в АДРЕСА_1 , громадянина України, неодруженого, непрацюючого, раніше не судимого,

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця, зареєстрованого та фактично проживаючого в АДРЕСА_2 , громадянина України, неодруженого, непрацюючого, раніше не судимого,

у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.240 КК України,
встановив:
12 травня 2016 року в період з 16 год. по 17 год. обвинувачений ОСОБА_5 , за попередньою змовою разом із обвинуваченим ОСОБА_6 в лісовому масиві неподалік м.Дубровиця, порушуючи вимоги ст.19 Кодексу України про надра, самовільно, без отримання спеціального дозволу (ліцензії) на користування надрами, без акту, що засвідчує гірничий відвід, без оформлення в установленому порядку документів, що посвідчують право на земельну ділянку, за допомогою мотопомпи заводського виробництва та обладнання до неї, шляхом гідророзмиву ґрунту, незаконно здійснювали видобуток каміння бурштину-сирцю, який відповідно до Закону України "Про державне регулювання видобутку виробництва і використання дорогоцінних металів і дорогоцінного каміння та контроль за операціями з ними" від 18.11.1997 року та постанови Кабінету Міністрів України №827 від 12.12.1994 року "Про затвердження переліку корисних копалин загальнодержавного та місцевого значення", відноситься до корисних копалин загальнодержавного значення, дорогоцінним камінням органогенного утворення.

Вказані дії органом досудового розслідування кваліфіковані за ч.2 ст.240 КК України, так як ОСОБА_5 та ОСОБА_6 вчинили незаконний видобуток корисних копалин загальнодержавного значення.

20 травня 2016 року між прокурором Дубровицького відділу Сарненської місцевої прокуратури ОСОБА_3 , якому на підставі ст.37 КПК України надані повноваження прокурора у даному кримінальному провадженні №0000278 та ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та їхнім захисником ОСОБА_4 , в порядку, передбаченому ст.ст.468, 469 та 472 КПК України, укладено угоду про визнання винуватості.

Згідно з даною угодою, сторони дійшли згоди щодо формулювання підозри, всіх істотних для даного кримінального провадження обставин та правової кваліфікації дій обвинувачених ОСОБА_5 та ОСОБА_6 за ч.2 ст.240 КК України. Обвинувачені у повному обсязі сформульованої підозри беззастережно визнали свою винуватість у вчиненні даного злочину.

Також, сторонами угоди визначено узгоджене ними покарання, яке ОСОБА_5 та ОСОБА_6 повинні понести за вчинене кримінальне правопорушення, а саме у виді штрафу в розмірі 420 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, а саме 7140 грн. та отримана згода обвинувачених на його призначення.

Також сторони погоджуються на те, щоб вилучені в ході огляду місця події речові докази, а саме: мотопомпа заводського виробництва марки "FPTW 30" жовтого кольору б/н, водозабірний армований шланг довжиною біля 3 м, дві металеві жердини довжиною по 2 м кожна, пожежний рукав діаметром 77 мм, довжиною біля 20 м, металевий шрайбер - конфіскувати.

Розглядаючи в порядку п.1 ч.3 ст.314 КПК України питання про можливість затвердження даної угоди про визнання винуватості, суд виходить з наступного.

Відповідно до правил ст.ст.468, 469 КПК України, у кримінальному провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам, може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Прокурор в судовому засіданні, вважаючи, що при укладенні даної угоди дотримані вимоги і правила КПК та КК України, просив цю угоду затвердити і призначити обвинуваченим узгоджене в угоді покарання та інші передбачені угодою заходи.

Обвинувачені ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та захисник ОСОБА_4 в судовому засіданні також просили вказану угоду з прокурором затвердити і призначити узгоджене в ній покарання та інші передбачені угодою заходи. При цьому, обвинувачені ОСОБА_5 та ОСОБА_6 беззастережно визнали себе винуватими у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.240 КК України, в обсязі підозри, дали згоду на застосування узгодженого виду та розміру покарання, а також інших заходів у разі затвердження угоди, заявивши, що здатні реально виконати взяті на себе відповідно до угоди зобов`язання.

Злочин, у вчиненні якого обвинувачені беззастережно визнали себе винуватими, згідно із ст.12 КК України є злочином середньої тяжкості, від якого потерпілих немає.

Покарання, узгоджене сторонами угоди, відповідає санкції, яка передбачена ч.2 ст.240 КК України.

Суд, шляхом проведення опитування сторін кримінального провадження, переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді. При цьому, судом з`ясовано, що ОСОБА_5 та ОСОБА_6 повністю усвідомлюють зміст укладеної з прокурором угоди про визнання винуватості, характер обвинувачення, щодо якого визнають себе винуватими, цілком розуміють свої права, визначені п.1 ч.4 ст.474 КПК України, а також наслідки укладення, затвердження даної угоди, передбачені ч.2 ст.473 КПК України, та наслідки її не виконання, передбачені ст.476 КПК України.

Враховуючи викладене, оскільки умови угоди про визнання винуватості між прокурором ОСОБА_3 та обвинуваченими ОСОБА_5 та ОСОБА_6 відповідають вимогам КПК та КК України, суд, врахувавши заслухані доводи сторін кримінального провадження, дійшов висновку про наявність всіх правових підстав для затвердження цієї угоди.

За таких обставин, суд вважає доведеним в підготовчому судовому засіданні те, що ОСОБА_5 та ОСОБА_6 незаконно видобували корисні копалини загальнодержавного значення, а тому приходить до висновку, що кваліфікація їх дій за ч.2 ст.240 КК України є правильною, за якою належить призначити ОСОБА_5 та ОСОБА_6 узгоджене сторонами угоди про визнання винуватості покарання.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст.314, 373, 374, 475 КПК України суд, -

засудив:
Затвердити угоду від 20 травня 2016 року про визнання винуватості між прокурором ОСОБА_3 та обвинуваченими ОСОБА_5 та ОСОБА_6 .

ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.240 КК України, за якою призначити йому узгоджене сторонами угоди про визнання винуватості від 20 травня 2016 року покарання у виді штрафу в розмірі 420 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, а саме 7140 грн. (сім тисяч сто сорок гривень).

ОСОБА_6 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.240 КК України, за якою призначити йому узгоджене сторонами угоди про визнання винуватості від 20 травня 2016 року покарання у виді штрафу в розмірі 420 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, а саме 7140 грн. (сім тисяч сто сорок гривень).

Роз`яснити ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , що умисне невиконання угоди є підставою для притягнення до відповідальності, встановленої законом.

Речові докази: мотопомпу заводського виробництва марки "FPTW 30" жовтого кольору б/н, водозабірний армований шланг довжиною біля 3 м, дві металеві жердини довжиною по 2 м кожна, пожежний рукав діаметром 77 мм, довжиною біля 20 м, металевий шрайбер - конфіскувати.

Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Рівненської області через Дубровицький районний суд протягом 30 днів з дня його проголошення з підстав, передбачених ст.394 КПК України.

Обвинуваченим та прокурору копію вироку вручити негайно після його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя: підпис.
З оригіналом згідно.
Голова Дубровицького
районного суду ОСОБА_1