Справа №487/5209/15-к 13.10.2016

Провадження № 11-кп/784/800/16 Категорія ст. 115 ч. 2 п. 12 КК України
Головуючий 1 інстанції суддя ОСОБА_1
Доповідач апеляційної інстанції суддя ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
13 жовтня 2016 року м. Миколаїв
Апеляційний суд Миколаївської області у складі колегії суддів судової палати у кримінальних справах:
Головуючої: ОСОБА_2
Суддів: ОСОБА_3
ОСОБА_4
За участі секретаря судового засідання ОСОБА_5
Учасники судового провадження:
прокурор ОСОБА_6
захисники ОСОБА_9 , ОСОБА_10
В С Т А Н О В И В :
Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції і вимог апеляційної скарги.
В апеляційній скарзі прокурор відділу процесуального керівництва при провадженні досудового розслідування територіальними органами поліції та підтримання державного обвинувачення прокуратури Миколаївської області ОСОБА_6 (далі прокурор) просить скасувати дану ухвалу в частині повернення обвинувального акта прокурору.
Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу.
Свої апеляційні вимоги прокурор обґрунтовує тим, що суд першої інстанції, повернувши обвинувальний акт прокурору на стадії судового розгляду, істотно порушив вимоги кримінального процесуального закону. Твердить, що повернення обвинувального акта можливе тільки в підготовчому судовому засіданні, а можливість повернення обвинувального акта зі стадії судового розгляду КПК України взагалі не передбачена. При цьому апелянт зазначає, що, не зважаючи на невручення прокурором обвинуваченим ОСОБА_7 та ОСОБА_8 письмового роз`яснення вимог ст. 384 КПК України, судом першої інстанції в ході підготовчого судового засідання таке порушення усунено шляхом роз`яснення обвинуваченим права на суд присяжних.
Встановлені судом першої інстанції обставини.
Відповідно до ухвали суду першої інстанції 16 серпня 2016 року під час судового розгляду захисник ОСОБА_9 заявив клопотання про повернення прокурору обвинувального акту відносно ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , аргументувавши це тим, що обвинуваченим ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , які обвинувачуються у вчиненні злочину, передбаченого п. 12 ч. 2 ст. 115 КК України, за яке законом передбачено покарання у виді довічного позбавлення волі, в порушення вимог ст. 384 КПК України прокурором до моменту направлення обвинувального акту до суду не було роз`яснено можливість та особливості розгляду кримінального провадження стосовно них судом присяжних, а також не додано до обвинувального акта та реєстру матеріалів досудового розслідування письмового роз`яснення прокурора обвинуваченим про можливість, особливості і правові наслідки розгляду кримінального провадження судом присяжних.
Задовольняючи клопотання захисника та повертаючи обвинувальний акт прокурору, суд першої інстанції послався на те, що прокурор на досудовому розслідуванні не роз`яснив обвинуваченим ОСОБА_7 та ОСОБА_8 можливість розгляду кримінального провадження стосовно них судом присяжних та особливості такого розгляду, не додав до обвинувального акта і реєстру матеріалів досудового розслідування письмове роз`яснення обвинуваченим щодо їх права на суд присяжних.
При цьому, суд врахував, що під час підготовчого судового розгляду дане питання також залишилося поза увагою суду і в порушення вимог ст. 384 КПК України судом також не було роз`яснено обвинуваченим ОСОБА_7 та ОСОБА_8 особливостей і можливості розгляду кримінального провадження відносно них судом присяжних та не з`ясовано, чи бажають вказані особи скористатися таким своїм правом.
Суд першої інстанції розцінив зазначене як істотне порушення КПК України, а тому не вбачав можливим та доцільним здійснювати подальший розгляд обвинувального акта, оскільки навіть за умови належного роз`яснення судом обвинуваченим можливості та особливостей розгляду кримінального провадження судом присяжних та надання розумного строку для прийняття ними рішення, їх рішення не буде цілком виваженим, тому що на даній стадії процесу вже відбулося часткове дослідження доказів.
Встановлені судом апеляційної інстанції обставини та мотиви, з яких суд апеляційної інстанції виходив при постановленні ухвали, і положення закону, яким він керувався.
За приписами ч. 3 ст. 31 КПК України, кримінальне провадження у суді першої інстанції щодо злочинів, за вчинення яких передбачене довічне позбавлення волі, здійснюється колегіально судом у складі трьох професійних суддів, а за клопотанням обвинуваченого - судом присяжних у складі двох професійних суддів та трьох присяжних.
Законодавець встановив особливий, відмінний від загального, порядок роз`яснення обвинуваченому права на суд присяжних.
Відповідно до ч. 1 ст. 384 КПК України прокурор, суд зобов`язані роз`яснити обвинуваченому у вчиненні злочину, за який передбачене покарання у виді довічного позбавлення волі, можливість та особливості розгляду кримінального провадження стосовно нього судом присяжних.
Письмове роз`яснення прокурора обвинуваченому про можливість, особливості і правові наслідки розгляду кримінального провадження судом присяжних додається до обвинувального акта і реєстру матеріалів досудового розслідування, які передаються до суду.
Проте, як вбачається з матеріалів кримінального провадження, прокурор вказаних вимог закону не дотримався, оскільки при направленні обвинувального акту до суду до нього не додано відповідних письмових роз`яснень кожному з обвинувачених.
Судом першої інстанції під час підготовчого судового засідання залишено поза увагою вказане порушення прокурором вимог кримінального процесуального закону.
Діючим кримінальним процесуальним законом не врегульоване питання щодо наслідків невиконання прокурором цього обов`язку.
Однак, цим же законом (КПК України) передбачено право Верховного Суду України постановляти висновки з питань застосування норм права, які є обов`язковими для всіх судів загальної юрисдикції, які зобов`язані привести свою судову практику у відповідність із судовим рішенням Верховного Суду України.
Таке право, зокрема закріплене у ст. 458 цього Кодексу щодо висновків Верховного Суду України, викладених у постанові, прийнятій за результатами розгляду справи з підстав, передбачених п. п. 1, 2 ч. 1 ст. 445 цього Кодексу.
Так, постановою Верховного Суду України за № 5-111кс15 від 25.06.2015 року розглянуто питання стосовно невиконання прокурором, що здійснює процесуальне керівництво досудовим розслідуванням, вимог закону про необхідність роз`яснення обвинуваченому у вчиненні злочину, за який передбачено покарання у виді довічного позбавлення волі, можливість та особливості розгляду кримінального провадження стосовно нього судом присяжних.
Вищою судовою інстанцією зазначено, що статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року проголошено право кожного на розгляд його справи незалежним і безстороннім судом, визначеним законом, який встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.
Зазначена норма імплементована у національне законодавство України й міститься у статті 21 КПК України.
Критерії визначення складу суду, повноважного на розгляд кримінального провадження, встановлені нормою статті 31 КПК України.
Залежно від ступеня тяжкості злочину та (або) виду суб`єкта злочину провадження у суді першої інстанції здійснюється: професійним суддею одноособово, колегіально судом у складі трьох суддів, судом присяжних у складі двох професійних суддів та трьох присяжних.
Саме до компетенції суду присяжних законодавець відніс розгляд особливо тяжких злочинів, за які передбачено найбільш суворий вид покарання - довічне позбавлення волі, а також встановив інший, відмінний від загального, порядок роз`яснення обвинуваченому права на суд присяжних.
Так, статтею 384 КПК визначено обов`язок прокурору та суду роз`яснити обвинуваченому у вчиненні злочину, за який передбачено покарання у виді довічного позбавлення волі, можливість та особливості розгляду кримінального провадження стосовно нього судом присяжних. При цьому письмове роз`яснення прокурора додається до обвинувального акта і реєстру матеріалів досудового розслідування, які передаються до суду.
Як зауважив Верховний Суд України, інформування обвинуваченого про можливість розгляду кримінального провадження щодо нього судом присяжних ще до початку судового розгляду, надасть йому можливість підготуватись до реалізації такого права і його рішення з цього питання буде виваженим та обґрунтованим. Тільки у такому випадку будуть дотримані засади кримінального провадження, в тому числі й забезпечення права на захист, а судовий розгляд буде справедливим.
Порушення такого права свідчить про невиконання прокурором зазначених вимог статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка гарантує право кожного на розгляд його справи в порядку кримінального провадження судом, утвореним відповідно до закону, і є порушенням права на розгляд його справи судом, визначеним законом.
Згідно сформульованого Верховним Судом України висновку із приводу застосування статті 384 КПК (п.п. «д» п. 6 постанови № 5-111кс15 від 25.06.2015 року) невиконання прокурором вимог ст. 384 КПК України, в силу вимог п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України, є підставою для повернення обвинувального акту; а невиконання судом під час підготовчого судового засідання вимог статті 384 КПК є безумовною підставою для скасування судових рішень вищими судами (п.п. «е» п. 6).
Таким чином, не дотримання прокурором вимог ч. 1 ст. 384 КПК України є істотним порушенням кримінального процесуального закону, яке не може бути усунуто під час судового розгляду.
За таких обставин суд першої інстанції дійшов до вірного висновку про неможливість та недоцільність продовження судового розгляду даного кримінального провадження та про необхідність повернення обвинувального акту прокурору, оскільки в іншому випадку було б порушено право на захист обвинувачених ОСОБА_8 та ОСОБА_7 , а тому дане рішення підлягало би безумовному скасуванню судами вищих інстанцій через істотне порушення вимог КПК України з призначенням нового судового розгляду зі стадії підготовчого судового засідання.
Це рішення суду першої інстанції відповідає вимогам ч. 6 ст. 9 КПК України, а тому доводи апелянта в цій частині є безпідставними.
До речі, твердження прокурора про роз`яснення судом першої інстанції під час підготовчого судового засідання обвинуваченим ОСОБА_8 та ОСОБА_7 права на суд присяжних спростовуються даними журналу судового засідання від 14.07.2015 року та звукозаписом судового розгляду, що міститься на технічному носії інформації - диску (т. 4 а. с. 117 118, 119).
У будь-якому разі роз`яснення судом першої інстанції в підготовчому судовому засіданні обвинуваченому його права на суд присяжних не можна вважати достатньою мірою для відновлення порушеного права обвинуваченого на захист, оскільки встановлений ч. 1 ст. 384 КПК України обов`язок прокурора є імперативним, тобто безумовним, а суд першої інстанції, в свою чергу, зобов`язаний лише додатково роз`яснити обвинуваченому його право на суд присяжних в тому разі, якщо особа не виявила бажання реалізувати таке своє право на стадії досудового розслідування.
З огляду на вищевикладене, оскаржувана ухвала є законною, обґрунтованою та вмотивованою, а тому відсутні підстави для її скасування, а відтак - апеляційна скарга не підлягає задоволенню.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 405, 407, 424, 532 КПК України, суд апеляційної інстанції, -
П О С Т А Н О В И В:
Залишити без задоволення апеляційну скаргу прокурора відділу процесуального керівництва при провадженні досудового розслідування територіальними органами поліції та підтримання державного обвинувачення прокуратури Миколаївської області ОСОБА_6 .
Залишити без змін ухвалу Заводського районного суду м. Миколаєва від 16 серпня 2016 року про повернення прокурору обвинувального акту відносно обвинувачених ОСОБА_7 та ОСОБА_8 .
Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
Головуюча:

Судді: