Провадження № 1-в/537/1072/2016
Справа № 537/1396/16-к
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
03.03.2016 року Крюківський районний суд м.Кременчука Полтавської області в складі: головуючого судді ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2
з участю прокурора ОСОБА_3
представника КВК (№69) ОСОБА_4
засудженого - ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Кременчуці в режимі відео конференції заяву засудженого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Боярка Київської області, українця, громадянина України, освіта неповна середня, не одруженого, мешканця АДРЕСА_1 , відповідно до ст.89 КК України судимості не має,
про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання,
встановив:
ОСОБА_5 засуджений 03.03.2005 року Апеляційним судом Чернігівської області за п.п.6.12 ч.2 ст.115, ч.4 ст.187, 70,96 КК України до 15 років позбавлення волі з конфіскацією всього особистого майна та застосуванням лікування від алкоголізму. Постановою Ленінського районного суду Полтавської області від 22.12.2006 року примусове лікування від алкоголізму припинено.
Засуджений ОСОБА_5 в місцях попереднього ув`язнення та позбавлення волі знаходиться з 12.10.2004 року. під час утримання у слідчому ізоляторі м.Чернігова та м.Києва характеризувався задовільно, порушень режиму утримання не допускав, стягнень та заохочень не мав.
Під час утримання в Полтавській виправній колонії № 64 з 01.08.2005 року по 05.02.2016 року характеризується незадовільно, тридцять чотири рази допустив порушення режиму відбування покарання, за що притягувався до дисциплінарної відповідальності правами начальника відділення та начальника установи, стягнення зняті та погашені у встановленому законом порядку, має вісім заохочень.
З 10.02.2016 року відбуває покарання та проходить курс лікування в Кременчуцькій виправній колонії УДПтС України в Полтавській області № 69. За час відбування покарання характеризується задовільно, дотримується встановлених вимог порядку відбування покарання та правил внутрішнього розпорядку дня тільки під контролем. Порушень режиму відбування покарання не допускав, стягнень та заохочень не має. По відношенню до представників адміністрації установи стриманий, не щирий, виконує їх законні вимоги під наглядом. Позову не має. Хворий на туберкульоз. Стан здоров`я засудженого задовільний, до лікування ставиться задовільно. У відношенні до інших засуджених не конфліктний, підтримує стосунки із засудженими різної спрямованості. До ради колективу засуджених ставиться байдуже. За характером мовчазний, спокійний, на контакт іде легко. Підтримує соціальні зв`язки з рідними шляхом листування. Участі в суспільному житті колективу засуджених відділення участі не приймає, на заходи виховного характеру реагує задовільно. Участь в програмах диференційованого виховного впливу не приймає. Вину свою визнає, але не має впевненості в його соціально-правовій поведінці в умовах відсутності ізоляції та нагляду.
Засуджений ОСОБА_5 звернувся до суду з заявою про умовно-дострокове звільнення. В судовому засіданні заяву підтримав.
Відповідно до ч.2, п.3 ч.3 ст.81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення. Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване після фактичного відбуття засудженим не менше трьох чвертей строку покарання, призначеного судом за умисний особливо тяжкий злочин.
В пункті 2 постанови Пленуму Верховного Суду України N 2 від 26.04.2002 року «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким», зазначено, що головною умовою прийняття рішення про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання є доведеність того, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.
Із матеріалів справи, пояснень представника КВК (№69) вбачається, що засуджений ОСОБА_5 відбуває покарання за умисні особливо тяжкі злочини , станом на 03.03.2016 року засудженим відбуто 11 років 4 місяці 21 день, тобто більше трьох чвертей строку призначеного покарання.
Суд, вивчивши матеріали справи, заслухавши засудженого, представника Кременчуцької виправної колонії, який пояснив, що ОСОБА_5 своєю поведінкою не довів своє виправлення, а тому прохають в задоволенні заяви засудженому відмовити, думку прокурора про необхідність відмовити засудженому в задоволенні заяви про умовно-дострокове звільнення, оскільки на даний час своєю поведінкою він не довів своє виправлення, вважає за необхідне в задоволенні заяви про умовно-дострокове звільнення засудженому ОСОБА_5 відмовити, оскільки своєї поведінку він не довів своє виправлення.
Керуючись ст.ст.537,539 КПК України, ст.154 КВК України, ст.81 КК України, постановою Пленуму Верховного Суду України N 2 від 26.04.2002 року «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким»,
постановив:
В задоволенні заяв про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання засудженому ОСОБА_5 відмовити.
Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана протягом семи днів з дня її оголошення.

Суддя