Справа № 199/5236/16-к
В И Р О К
іменем України
04 серпня 2016 року м. Дніпро

Амур-Нижньодніпровський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

Головуючий суддя ОСОБА_1

При секретарі ОСОБА_2

За участі прокурора ОСОБА_3

потерпілої ОСОБА_4

представника потерпілої ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження № 0003158за обвинуваченням:

ОСОБА_6 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Ново-Іванівка,Арцизького району, Одеської області, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, одруженого, має на утриманні двох неповнолітніх дітей, раніше не судимого, зареєстрований та фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КК України,

В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_7 згідно виконавчого листа № 2-5391/05 від 19 грудня 2005 року, виданого на підставі рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська, яке 30 грудня 2005 року набрало законної сили, зобов`язаний до спалати аліментів на утримання його неповнолітньої дитини: доньки ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , до досягнення нею повноліття в розмірі 188 гривень щомісяця, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 24 листопада 2005 року.
Однак, ОСОБА_7 , діючи умисно, порушуючи приписи ч. 2 ст. 51, ч. 5 ст. 124 Конституції України, ст. 180 Сімейного кодексу України, за якими «батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття», маючи злочинний намір, направлений на невиконання рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська, що набуло законної сили 30 грудня 2005 року, будучи повідомленим про рішення суду, від сплати встановлених рішенням суду грошових коштів на утримання дитини ухилився, аліменти, починаючи з 01 березня 2014 року, не виплачував, іншої матеріальної допомоги на утримання дитини не надавав, а отже його дії, що виразились у відмові від сплати встановлених судом аліментів набули злісного характеру, про що свідчить тривалість ухилення а також те, що воно не було вимушеним з боку ОСОБА_7 . Так, ОСОБА_7 , будучи працездатним, за сприянням в офіційному працевлаштуванні в державні органи не звертався. Також ОСОБА_7 у листопаді та грудні 2015 року був офіційно працевлаштований на ТОВ «Будівельний експертно-технічний центр», де отримав заробітну плату за листопад 2015 року у розмірі 1385 гривень та за грудень 2015 року у розмірі 1385 гривень, при цьому не повідомив державного виконавця про зміну місця своєї роботи. Також у травні 2016 року ОСОБА_7 був офіційно працевлаштований на ТОВ «Будівельний експертно-технічний центр», де отримав заробітну плату за травень 2016 року у розмірі 1450 гривень, про що також не повідомив державного виконавця. Крім того, ОСОБА_7 з березня 2014 року неофіційно працював на різних підприємствах та отримував доходи. Також, на неодноразові виклики Амур-Нижньодніпровського ВДВС м. Дніпропетровська ГТУЮ в Дніпропетровській області, попередження про необхідність надання державному виконавцю довідки з місця роботи, погашення заборгованості по аліментам та кримінальну відповідальність за ухилення від сплати аліментів не реагував, в результаті чого у ОСОБА_7 утворилась заборгованість по виплаті встановлених рішенням суду коштів на утримання дитини (аліментів), що сукупно перевищує суму виплат за шість місяців відповідних платежів. Сума заборгованості ОСОБА_7 з виплати аліментів на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_8 за цей період становить 11691,82 гривень. з яких: за березень - грудень 2014 року - 3858 гривень грн., за січень-грудень 2015 року - 4832,40 гривень, за період з 01 січня 2016 року до 22 липня 2016 року - 3001,42 гривень.
ОСОБА_7 в судовому засіданні свою винність у вчиненні зазначеного кримінального правопорушення визнав повністю та показав, що він перебував у шлюбі з ОСОБА_4 , від якого у них ІНФОРМАЦІЯ_3 народилася донька ОСОБА_8 . Йому було відомо, що рішенням суду в 2005 році з нього були стягнуті аліменти на утримання доньки і такі аліменти він справно сплачував до березня 2014 року. В березні 2014 року його звільнили з роботи і після цього він був працевлаштований переважно неофіційно. З цього часу він аліменти на доньку потерпілій не сплачував, будь якої допомоги дитині не надавав. Лише після першого судового засідання перерахував потерпілій 500 грн. Гроші для сплати аліментів він мав, але причини невжиття дієвих заходів для сплати аліментів назвати не може. З розміром заборгованості зі сплати аліментів згоден. На даний час погасити заборгованість по і аліментам в повному обсязі не має можливості, однак на майбутнє зобов`язується не допускати заборгованості та сплачувати аліменти.
Крім повного визнання своєї вини в інкримінованому кримінальному правопорушенні та підтвердження його фактичних обставин, винуватість ОСОБА_7 повністю доведена сукупністю досліджених в судовому засіданні доказів.
Потерпіла ОСОБА_4 показала, що рішенням суду з ОСОБА_7 на її користь були стягнуті аліменти на утримання їх доньки ОСОБА_9 . ОСОБА_7 з березня 2014 року від виплати аліментів на утримання дитини ухиляється, ніякої допомоги на утримання доньки не надає, ані грошима, ані речами, ані продуктами харчування. Дитина перебуває лише на її утриманні. З розміром заборгованості з аліментів згодна.
Прокурором надані копія рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 19 грудня 2005 року та виконавчого листа, за якими з ОСОБА_7 стягнуті аліменти на користь ОСОБА_4 на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 188 грн. щомісяця, але не менше 30% від прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку починаючи з 24 листопада 2005 року і до повноліття дитини
Зазначений виконавчий лист ОСОБА_4 пред`явила для примусового виконання до Амур-Нижньодніпровського ВДВС м. Дніпропетровська ГТУЮ в Дніпропетровській області, що підтверджується копією постанови про відкриття виконавчого провадження.
Згідно наданих довідок, обвинувачений на обліку в центрі зайнятості не перебуває, пенсію та страхові виплати по втраті працездатності не отримує, нерухомого майна та автотранспортних засобів у власності не має.
За персоніфікованими обліками податкової інспекції та пенсійного фонду, ОСОБА_7 у листопаді та грудні 2015 року був офіційно працевлаштований на ТОВ «Будівельний експертно-технічний центр», де отримав заробітну плату за листопад 2015 року у розмірі 1385 гривень та за грудень 2015 року у розмірі 1385 гривень. Також у травні 2016 року ОСОБА_7 був офіційно працевлаштований на ТОВ «Будівельний експертно-технічний центр», де отримав заробітну плату за травень 2016 року у розмірі 1450 гривень.
Державний виконавець ОСОБА_10 , допитана в судовому засіданні у якості свідка, показала, що вона здійснює примусове виконання стягнення аліментів з ОСОБА_7 . Останній неодноразово викликався до ВДВС, але за жодним викликом не прибув, про працевлаштування державного виконавця не повідомляв.
Останньою здійснений розрахунок заборгованості обвинуваченого з виплати аліментів. Сума заборгованості ОСОБА_7 по сплаті аліментів у період часу з березня 2014 року по 22 липня 2016 року складає 11691,82 грн.
Суд кваліфікує дії ОСОБА_7 за ч. 1 ст. 164 КК України, оскільки він своїми умисними діями вчинив злісне ухилення від сплати встановлених рішенням коштів на утримання дитини (аліментів).
Визначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_7 , суд враховує характер і ступінь тяжкості скоєного кримінального правопорушення, яке відноситься до категорії невеликої тяжкості, обставини вчинення кримінального правопорушення, характер та ступінь тяжкості спричинених наслідків, розмір заборгованості з аліментів та період, за який вона утворилася, той факт, що заборгованість в незначній частці погашена, відомості про особу обвинуваченого.
Останній є особою, раніше не судимою, за місцем проживання характеризується задовільно, утримує двох неповнолітніх дітей, на час розгляду справи в суді офіційно не працевлаштований, однак має постійне джерело доходу.
На підставі викладеного, суд дійшов висновку, що покаранням, необхідним та достатнім для виправлення ОСОБА_7 та попередження нових кримінальних правопорушень як самим обвинуваченим, так і іншими особами, є покарання у вигляді обмеження волі, оскільки більш м`які види покарання не зможуть забезпечити досягнення його мети, а виправлення засудженого можливе без ізоляції від суспільства в умовах здійснення за ним нагляду з обов`язковим залученням засудженого до праці.

З врахуванням викладених обставин скоєння кримінального правопорушення, його тяжкості, особи винного, який притягається до кримінальної відповідальності вперше, щиросердно розкаявся та активно сприяв встановленню фактичних обставин кримінального правопорушення, суд вважає можливим виправлення ОСОБА_7 без відбування призначеного покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України та покладенням на нього обов`язків згідно ст. 76 КК України.

Керуючись ст. 374 КПК України,

П Р И С У Д И В:
ОСОБА_6 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КК України, та призначити йому покарання у виді обмеження волі строком на 1 (один) рік.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_7 від відбування призначеного покарання у виді обмеження волі з випробуванням, якщо він протягом 1 (одного) року іспитового строку не вчинить нове кримінальне правопорушення та виконає покладені на нього згідно п.п. 2, 3 ч. 1 ст. 76 КК України обов`язки:
- не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції;
- повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання.
Вирок може бути оскаржений шляхом подання апеляційної скарги до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Амур-Нижньодніпровський районний суд м. Дніпропетровська протягом тридцяти днів з дня проголошення вироку.

Головуючий:

04.08.2016