Справа № 486/2193/14-к
Провадження № 1 О/473/4/2016.

УХВАЛА
іменем України
"17" листопада 2016 р. місто Вознесенськ

Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської області у складі: колегії суддів головуючого судді ОСОБА_1 , суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю секретаря ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

захисника адвоката ОСОБА_6 ,

засудженого ОСОБА_7 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Вознесенську Миколаївської області заяву засудженого

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця села Новосвітлівка Веселинівського району Миколаївської області, громадянина України, освіта повна загальна середня, сімейний стан не одружений, має двох малолітніх дітей 2010 та 2012 років народження, до засудження мешкав за адресою: АДРЕСА_1 , судимого:

1. 31.01.2003 року Южноукраїнським міським судом Миколаївської області за ч.2 ст.309, ст. ст. 75, 76 КК України до 02 років позбавлення волі, з іспитовим строком випробування на 03 роки,

2. 17.12.2003 року Южноукраїнським міським судом Миколаївської області за ч.2 ст.307, ч.2 ст.317 КК України до 06 років позбавлення волі,

засудженого 20.04.2015 року Южноукраїнським міським судом Миколаївської області за ч.2 ст.309, ч.3 ст.307, ч.1 ст..70 КК України до 09 років позбавлення волі з конфіскацією всього особистого майна, який відбуває строк основного покарання в Петрівській ВК №49 УДПтСУ в Кіровоградській області,

про перегляд вироку Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 20 квітня 2015 року за нововиявленими обставинами

В С Т А Н О В И В:
До Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області із Апеляційного суду Миколаївської області, в порядку ч.2 ст.34 КПК України направлено заяву засудженого ОСОБА_7 , про перегляд вироку Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 20 квітня 2015 року, яким його визнано винним у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст.309, ч.3 ст.307 КК України, та із застосуванням ч.1 ст..70 КК України засуджено до 09 років позбавлення волі з конфіскацією всього особистого майна, у зв`язку із нововиявленими обставинами.

В якості нововиявлених обставин засуджений ОСОБА_7 та його захисник ОСОБА_6 вказували, що зазначений вирок відносно засудженого ОСОБА_7 є незаконним. Вважають, що кримінальне провадження було сфальсифіковано до затримання як підозрюваного, засудженого ОСОБА_7 , про що вони вказували в залі судових засідань суду першої та апеляційної інстанцій. Але на їх доводи не було звернуто ніякої уваги, а в основу обвинувального вироку покладені лише докази, які були здобуті слідчим, який проводив досудове розслідування кримінального провадження. Сам же засуджений ОСОБА_7 не заперечував, що ним було скоєно злочин, передбачений ч.2 ст.309 КК України, і що при його затримані у нього було вилучено згорток з вмістом канабісу, який він ніс з собою в руці, але його викинули в смітник, який був розташований на вулиці подвір`я житлового будинку, в якому він мешкає. Саме на той час він виносив сміття з квартири і був затриманий співробітниками міліції. В зв`язку з чим, засуджений ОСОБА_7 звертав увагу на те, що даний факт можуть підтвердити поняті ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , які на той час були присутні при його затриманні при виході з багатоквартирного будинку, в якому він мешкав за адресою: АДРЕСА_1 .

Також засуджений ОСОБА_7 в заяві, поданій до суду, вважав, що інкримінований йому злочин, передбачений ч.2 ст.309 КК України, як встановлено за вироком суду, вчинений із зберіганням наркотичного засобу канабісу, за місцем його житла. Дані обставини, проти яких він заперечує, були встановлені слідчим, який проводив досудове слідство за кримінальним провадженням. В зв`язку з цим, він просить суд звернути увагу на дані суперечності вироку з його твердженнями та переглянути вирок у кримінальному провадженні стосовно цієї суперечності, яку він вважає неправдоподібною нісенітницею, яку йому нав`язали без будь - яких доказів, про що він неодноразово наголошував при розгляді кримінального провадження, як в суді першої, так і в суді апеляційної інстанцій.

Крім того, в заяві, поданій до суду, засуджений ОСОБА_7 не визнає своєї вини за ч.3 ст.307 КК України, та вважає, що судами, як першої так і апеляційної інстанції не взяті до уваги його показання, які він давав в судових засіданнях. Вважає, що надані ним в судовому засіданні показання, а також показання свідків ОСОБА_11 та ОСОБА_12 повністю спростовували його причетність до вчинення злочину, передбаченого ч.3 ст.307 КК України.

Дані докази не були взяті до уваги в судовому засіданні суду першої інстанції, з чим він особисто не погоджується та вважає, що вирок Южноукраїнського міського суду Миколаївської області, який був ухвалений відносно нього 20 квітня 2015 року за кримінальним провадженням № 486/2193/14-к за ч.3 ст.307 та ч.2 ст.309 КК України є неправомірним.

Вказує на те, що призначене йому основне покарання за вироком суду в виді 09 /дев`яти/ років позбавлення волі є занадто суворим та призначено без врахуванням даних про його особу, а саме стану здоров`я з наявністю багатьох хронічних захворювань притманних для осіб, які систематично вживають наркотичні засоби, а також його сімейного стану, без врахування тих обставин що в Краснодарському краю Російської Федерації мешкають його п`ятирічний син та співмешканка.

В зв`язку з чим просить суд, при розгляді його заяви за нововиявленими обставинами, дослідити всі ті недоліки, на які ним звернуто увагу в заяві поданій до суду про перегляд вироку за нововиявленими обставнами, розібратися досконально та встановити правозаконність всіх цих дій стосовно КК України.

В судовому засіданні засуджений ОСОБА_7 заяву про перегляд вироку за нововиявленими обставинами підтримав.

Захисник адвокат ОСОБА_6 в судовому засіданні також підтримав заяву засудженого ОСОБА_7 та просив суд вирок в частині призначення покарання за ч.2 ст.309 та ч.3 ст.307 КК України скасувати та звільнити засудженого з-під варти в залі суду. Прокурор в судовому засіданні вважав, що в задоволенні заяви засудженого ОСОБА_7 необхідно відмовити. Дослідивши матеріали кримінального провадження, а також з`ясувавшим думки учасників провадження, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до статті 129 Конституції України, основними засадами судочинства є, зокрема - обов`язковість рішень суду.

Відповідно до ч.2 ст.459 КПК України, нововиявленими обставинами визнаються: 1/ Штучне створення або підроблення доказів, неправильність перекладу висновку і пояснень експерта, завідомо неправдиві показання свідка, потерпілого, підозрюваного, обвинуваченого, на яких ґрунтується вирок; 2/. Зловживання слідчого, прокурора, слідчого судді чи суду під час кримінального провадження;

3./ Скасування судового рішення, яке стало підставою для ухвалення вироку чи постановлення ухвали, що належить переглянути; 4/. Визнання Конституційним Судом України неконституційності закону, іншого правового акта чи їх окремого положення, застосованого судом; 5/. Інші обставини, які не були відомі суду на час судового розгляду при ухваленні судового рішення і які самі по собі або разом із раніше виявленими обставинами доводять неправильність вироку чи ухвали, що належить переглянути.

До нововиявлених обставин належать обставини, що могли вплинути на судове рішення, але не були відомі та не могли бути відомі суду та особі, яка звертається із заявою, під час судового розгляду.

Тобто обов`язковою умовою розгляду справи за нововиявленими обставинами є те, що обставини, які наводяться як підстави для перегляду, повинні бути абсолютно новими, раніше невідомими слідчим органам і суду, такими, що у матеріалах справи не висвітлені і потребують окремого розслідування.

Перевіряючи доводи засудженого ОСОБА_7 та його захисника за злочином, передбаченим ч.2 ст.309 КК України, суд оцінивши доводи засудженого та сторони захисту, за даним злочином, про які їм було відомо не лише 20 квітня 2015 року, а і під час проведення судового слідства в суді першої інстанції, тобто в Южноукраїнському міському суді Миколаївської області, суд не вважає дані обставини нововиявленими.

Так, в матеріалах кримінального провадження, а саме в реєстрі матеріалів досудового розслідування до обвинувального акту, в пунктах 474 та 476 /том №1 а.к.п. 35/ містяться дані про те що 20 жовтня 2014 року був складений протокол допитсу свідка ОСОБА_10 , а 21 жовтня 2014 року був складений протокол допиту свідка ОСОБА_9 …

Відносно посилань засудженого ОСОБА_7 та його захисника за злочином, передбаченим ч.3 ст.307 КК України, суд також оцінивши доводи засудженого та сторони захисту за даним злочином, також не вважає дані обставини нововиявленими. Відповідно до матеріалів кримінального провадження, а саме в реєстрі матеріалів досудового розслідування до обвинувального акту, в пунктах 467 та 487 /том №1 а.к.п. 35/ містяться дані про те що 17 вересня 2014 року був складений протокол допиту свідка ОСОБА_11 , а 25 жовтня 2014 року був складений протокол допиту свідка ОСОБА_12 .

Відповідно до вироку Южноукраїнського міського суду від 20 квітня 2015 року /том №5, а.к.п. 47/, встановлено, що в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_7 та інші обвинувачені за цим вироком, заявили, що організатором збуту наркотичних засобів була ОСОБА_11 ..

Проте суд критично поставився до показань обвинувачених, з наведеним мотивом прийнятого рішення, що також зазначено у мотивувальній частині вироку суду.

Крім того, в судових засіданнях були досліджені, як докази, матеріали зняття інформації з каналів операторів мобільного зв`язку, в тому числі і з мобільного терміналу свідка за кримінальним провадженням ОСОБА_11 , що відображено в ухвалі апеляційного суду Миколаївської області від 26 жовтня 2015 року (том №5 а.к.п.151-168), при розгляді кримінального провадження в суді апеляційної інстанції.

Дані обставини повністю спростовують доводи засудженого ОСОБА_7 про те, що дані докази та показання всіх засуджених, а також свідків, в тому числі і ОСОБА_11 , за цим вироком не були взяті до уваги в судовому засіданні суду першої інстанції, з приводу того, що організатором збуту наркотичних засобів була саме ОСОБА_11 , в зв`язку з чим він особисто вважає, що вирок Южноукраїнського міського суду Миколаївської області, який був ухвалений відносно нього 20 квітня 2015 року є неправомірним.

Крім того в судовому засіданні, встановлено, що на 82 аркуші кримінального провадження тома №1 до кримінального провадження долучено копію свідоцтва про народження ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , факт народження якого зареєстровано у відділі РАЦСу Туапсинського району управління РАЦСу Краснодарського краю Російської Федерації. Крім того в тексті обвинувального акту /том №1 а.к.п. 8/ відображено, що засуджений ОСОБА_7 має малолітніх дітей 2010 та 2012 років народження. Сімейий стан засудженого ОСОБА_7 та наявність у нього двох малолітніх дітей 2010 та 2012 років народження, знайшли своє відображення в тексті вироку Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 20 квітня 2015 року /том №5, а.к.п. 43/.

Крім того в тексті вироку Южноукраїнського міського суду від 20 квітня 2015 року /том №5, а.к.п. 47 на зворотній сторінці/ зазначено, що вирішуючи питання про покарання, суд враховує ступінь тяжкості злочинів, минулі судимості обвинувачених, стан їх здоров`я, наявність у ОСОБА_7 двох малолітніх дітей, чим повністю спростовуються доводи засудженого ОСОБА_7 про призначення йому основного покарання за вироком суду в виді 09 /дев`яти/ років позбавлення волі, без врахування даних про його особу, а саме стану здоров`я та без врахування того, що в Краснодарському краю Російської Федерації мешкають його п`ятирічний син та співмешканка.

В судовому засіданні також не встановлено фактів провокації збуту наркотичних засобів засудженим ОСОБА_7 з боку працівників правоохоронних органів, в контексті рішення Європейського Суду з прав людини /надалі ЄСПЛ/ від 09 червня 1998 року за справою Тейшейра Де Кастро проти Португалії (№44/1997/828/1034), що також позбавляє суд можливості розглянути справу за заявою засудженого ОСОБА_7 про перегляд вироку Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 20 квітня 2015 року за ново виявленими обставинами.

Виходячи із матеріалів даного кримінального провадження, досліджених в судовому засіданні, суд вважає, що будь-яких нових обставин, які не були відомі Южноукраїнському міському суду Миколаївської області та Апеляційному суду Миколаївської області при розгляді справи, стороною захисту та засудженим ОСОБА_7 не надано, ті обставини на які було вказано під час розгляду заяви засудженого не можуть бути визнані судом як нововиявлені.

На думку суду, доводи сторони захисту та засудженого ОСОБА_7 спрямовані на нове дослідження та оцінку доказів, які вже досліджувалися та оцінені, як судом першої інстанції, так і Апеляційним судом Миколаївської області, що є неприпустимим з огляду на положення статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. /надалі ЄКПЛ/. Так в пункті 52 рішення ЄСПЛ «Рябих проти Росії», правова визначеність передбачає повагу до принципу остаточності судових рішень. Цей принцип полягає в тому, що жодна сторона не має права вимагати перегляду остаточного і зобов`язуючого судового рішення, в цілях проведення повторного розгляду і винесення нового рішення по справі.

Перегляд вироку суду за нововиявленими обставинами не може розглядатися як замаскована апеляція, а є лише простою можливістю існування двох поглядів на проблемні питання, і не може бути підставою для повторного розгляду кримінального провадження.

Виходячи із вищевикладеного, суд прийшов до висновку щодо відсутності правових підстав для задоволення заяви засудженого ОСОБА_7 про перегляд вироку Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 20 квітня 2015 року, відносно нього, у зв`язку із нововиявленими обставинами.

Керуючись ст.ст. 459, 466 467 КПК України, суд -

П О С Т А Н О В И В :
Заяву засудженого ОСОБА_7 про перегляд вироку Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 20 квітня 2015 року у зв`язку із нововиявленими обставинами, яким його засуджено за ч.2 ст.309, ч.3 ст.307, ч.1 ст..70 КК України до 09 років позбавлення волі з конфіскацією всього особистого майна -- залишити без задоволення.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Миколаївської області через Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської області протягом семи днів з дня її оголошення.

Судді :

ОСОБА_14 ОСОБА_15 ОСОБА_16