Справа № 190/1851/15-к
Провадження №1-в/190/268/15
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
23 грудня 2015 року м.П`ятихатки

П`ятихатський районний суд Дніпропетровської області

у складі: головуючого судді ОСОБА_1

за участю секретаря

судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

представника установи ОСОБА_4 ,

засудженого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконферензв`язку подання П`ятихатської виправної колонії управління Державної пенітенціарної служби України у Дніпропетровській області (№ 122) про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання засудженого

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Шемаха Азербайджан, громадянина Азербайджану, маючого повну загальну середню освіту, не одруженого, не працюючого, не зареєстрованого у встановленому законом порядку, а фактично проживаючого в АДРЕСА_1 , раніше судимого: 1) 11.11.1997 р. Приморським районним судом м. Одеси за ст. 141 ч. 2 КК України до 2 років позбавлення волі, 2) 31.08.2001 р. Первомайським міським судом Миколаївської області за ст. 142 ч. 3 КК України до 8 років позбавлення волі, звільнився 31.07.2006 р. умовно-достроково на 1 рік 2 місяці 23 дні, 3) 15.06.2011 р. Черкаським районним судом Черкаської області за ст. 187 ч. 3 КК України до 7 років 6 місяців позбавлення волі,

в с т а н о в и в:

11.12.2015 р. начальник П`ятихатської ВК (№ 122) пред`явив до П`ятихатського районного суду спільне з Спостережною комісією при П`ятихатській районній державній адміністрації подання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання з застосуванням положень ст. 81 КК України засудженого ОСОБА_5 , обґрунтовуючи подання тим, що засуджений ОСОБА_5 засуджений 15.06.2011 р. Черкаським районним судом Черкаської області за ст. 187 ч. 3 КК України до 7 років 6 місяців позбавлення волі, а в місцях позбавлення волі перебуває з 06.04.2010 р.. Під час утримання в Черкаському СІ, Бердичівській ВК (№70), Дніпропетровському СІ характеризувався позитивно та мав шість заохочень і чотири стягнення. З 04.06.2014 р. ОСОБА_5 відбуває покарання в П`ятихатській ВК (№ 122), працевлаштований робітником у вантажно-розвантажувальну бригаду. До роботи ставиться добре, завдання виконує та проявляє ініціативу у роботі. За цей час характеризується позитивно, має одне стягнення, яке погашене у встановленому порядку за плином часу, і одне заохочення.

В судовому засіданні представник установи ОСОБА_4 подання підтримав, посилаючись на обставини, викладені у поданні.

Засуджений ОСОБА_5 подання підтримав, посилаючись на те, що він має право претендувати на застосування до нього ст. 81 КК України, оскільки стягнень не має, працює в установі.

Вислухавши думку прокурора, який заперечив проти задоволення подання, вважаючи, що засуджений не довів своє виправлення, представника установи, пояснення засудженого, вивчивши матеріали особової справи ОСОБА_5 суд дійшов до наступного висновку.

Матеріалами справи встановлено, що ОСОБА_5 за вироком Черкаського районного суду Черкаської області від 15.06.2011 р., яким його засуджено за ст. 187 ч. 3 КК України до 7 років 6 місяців позбавлення волі, перебуває в місцях позбавлення волі з 06 квітня 2010 р., а з 04 червня 2014 р. відбуває покарання в П`ятихатській ВК (№ 122), де згідно характеристики, затвердженої керівником установи 26.10.2015 р., характеризується позитивно, має одне погашене стягнення і одне заохочення, працевлаштований на виробництві установи (а.с. 3).

Відповідно до ст. 81 КК України особам, які відбувають покарання, у тому числі у виді обмеження волі, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання. Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення, тобто умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливе лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому головною умовою прийняття такого рішення є доведеність того, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення. При цьому слід ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засудженого, а також його наміри щодо прилучення до суспільно корисної праці.

Висновок про можливість застосування умовно-дострокового звільнення засудженого повинен ґрунтуватися на аналізі даних про його поведінку за весь час відбуття покарання, в тому числі й даних, що характеризують ступінь тяжкості вчиненого злочину і особу засудженого в цілому. При цьому основним, вирішальним є не факт відбуття певної частини покарання, а виправлення засудженого.

Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання або заміна не відбутої частини покарання більш м`яким - є заохочувальними нормами кримінального та кримінально-виконавчого законодавства, оскільки мають на меті стимулювання засуджених до чіткого виконання правил внутрішнього розпорядку, дотримання вимог режиму відбування покарання, прагнення до продуктивної праці, відшкодування матеріальних збитків, нанесених злочином, каяття у скоєному злочині.

Доцільність умовно-дострокового звільнення або заміни не відбутої частини покарання більш м`яким визначається тим, що засуджений за певний час перебування у місцях позбавлення або обмеження волі виправився, змінив поведінку, з огляду на що відсутня необхідність повного відбування призначеного судом строку покарання.

З витягу з протоколу № 11 від 08.12.2015 р. слідує, що спостережна комісія погоджується з висновком адміністрації П`ятихатської ВК (№122) про умовне-дострокове звільнення ОСОБА_5 , однак суд зазначає, що з Витягу не вбачається мотивування погодження, з чого виходила комісія, приймаючи таке рішення (а.с. 2).

Суд вважає, що поведінка засудженого свідчить про відсутність позитивної динаміки у його поведінці, оскільки за період відбування покарання в П`ятихатській ВК (№ 122) ОСОБА_5 оголошено 28.08.2015 р. одну подяку, однак протягом перебування в місцях позбавлення волі йому оголошено п`ять стягнень, у тому числі попередження, 10 та 7 діб карцеру, догану і сувору догану, які погашені за плином часу. Заохочення ж не застосовувалися до засудженого з 28.01.2014 р. по 28.08.2015 р., а дослідивши матеріали особової справи засудженого вбачається, що у справі міститься остання довідка від 21.08.2015 р., в якій заохочення від 28.08.2015 р. звісно що відсутнє, тобто поданої з поданням довідки від 26.11.2015 р. у особовій справі немає, тому слід вважати, що заохочення відсутнє. З рапорту старшого майстра ОСОБА_6 від 18.08.2015 р. слідує, що він просить заохотити ОСОБА_5 , та пропозицій керівників відділу з рішенням керівника установи про заохочення засудженого у справі немає. Навіть наявність одного заохочення від 28.08.2015 р. не може слугувати підставою для того, щоб переконати суд у виправленні ОСОБА_5 . З подання слідує, що засуджений працевлаштований на виробництві, однак з довідки про нараховану заробітну плату вбачається, що з вересня 2015 р. ОСОБА_5 платня не нараховується, а в особовій справі наявний останній Табель обліку робочого часу засудженого лише за липень 2015 р. (а.с. 159).

Крім того, з Протоколу від 09.04.2015 р. № 7 засідання адміністративної комісії П`ятихатської ВК (№ 122) по розгляду матеріалів щодо заміни невідбутої частини покарання більш м`яким відмовлено ОСОБА_5 в поданні таких матеріалів як такому, що не став на шлях виправлення (а.с. 147 особової справи).

З вироку Черкаського районного суду Черкаської області від 15.06.2011 р. видно, що ОСОБА_5 вчинив злочин, передбачений ст. 187 ч. 3 КК України, віднесений відповідно до ст. 12 КК України до категорії особливо тяжких злочинів, і вчинений в період не знятої та не погашеної у встановленому законом порядку судимості, що в сукупності може свідчити про те, що засуджений на шлях виправлення не став, адже основним, вирішальним є не факт відбуття ним відповідної частини покарання, а саме виправлення засудженого, що не доведено у судовому засіданні.

На підставі ст. 81 КК України, керуючись ст.ст. 537, 539 КПК України, суд

п о с т а н о в и в:

У задоволенні подання П`ятихатської виправної колонії управління Державної пенітенціарної служби України у Дніпропетровській області (№ 122) про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_5 відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Дніпропетровської області шляхом подачі апеляційної скарги через П`ятихатський районний суд Дніпропетровської області на протязі семи днів з дня її проголошення.

Головуючий суддя ОСОБА_1