Справа № 344/4884/15-к
Провадження № 1-кс/344/1339/15
У Х В А Л А
09 квітня 2015 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області в складі:

головуючого слідчого судді ОСОБА_1

за участі секретаря ОСОБА_2

адвоката ОСОБА_3

прокурора ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду скаргу представника потерпілої ОСОБА_5 адвоката ОСОБА_3 на постанову слідчого СВ Івано-Франківського МВ УМВС України в Івано-Франківській області ОСОБА_6 від 24/07/2014 р. в кримінальному провадженні № 0003063 за ст. 286 КК України про закриття провадження, -

ВСТАНОВИВ:
до Івано-Франківського міського суду звернулась представник потерпілої ОСОБА_5 адвокат ОСОБА_3 із скаргою на постанову слідчого СВ Івано-Франківського МВ УМВС України в Івано-Франківській області ОСОБА_6 від 24/07/2014 р. в кримінальному провадженні № 0003063 за ст. 286 КК України про закриття кримінального провадження. В скарзі вказано, що зазначене кримінальне провадження було закрито постановою слідчого, про яку не було повідомлено адвоката та потерпілу. Однак під час досудового слідства не встановлено усіх фактичних обставин, не спростовано суперечності в показаннях свідків і змісту довідки швидкої медичної допомоги та протоколу огляду місця події, надано перевагу одним доказам та не обґрунтовано їх спростування іншими.

В судовому засіданні представник потерпілої підтримала скаргу, просила поновити строк оскарження постанови, оскільки після того як дізналась про її ухвалення звернулась із скаргою в адміністративному порядку, передбаченому КПК України, а тому просила визнати таку причину пропуску поважною, також представник надала пояснення про те, що необхідно здійснити слідчі дії для усунення суперечностей в кримінальному провадженні, встановити обставину технічної можливості уникнення ДТП щодо якої експерт не надав відповідь, необхідність чого визначено постановою про проведення експертизи і передання цього питання для встановлення на основі висновку експерта.

В судовому засіданні прокурор заперечив скаргу, просив суд відмовити в її задоволенні, оскільки представник потерпілого знайомилась із матеріалами кримінального провадження і оскаржувала постанову про закриття провадження в адміністративному порядку. Крім цього прокурор не визнав скаргу з тих підстав, що аргументам представника протиставлено аргументи досудового слідства, складу злочину в діях ОСОБА_7 не було встановлено.

Судом встановлено наступні обставини.

24/07/2014 р. слідчим закрито кримінальне провадження № 0003063 за ст. 286 КК України щодо смерті ОСОБА_8 , яку збив на проїжджій частині дороги ОСОБА_9 у зв`язку з тим, що в діях ОСОБА_10 відсутній склад злочину, що відповідно до зазначеної постанови встановлено показаннями ОСОБА_10 , свідків та висновками судово-медичної експертизи №441, автотехнічної експертизи №09/17-547, інженерно-транспортної експертизи. В постанові зазначено висновок досудового слідства про те, що ДТП мало місце внаслідок порушення правил дорожнього руху ОСОБА_8 , що позбавило водія можливості застосувати екстрене гальмування для уникнення ДТП, а відповідно до експертизи на ділянці вчинення ДТП не передбачено виконання маневру об`їзд, а тому ОСОБА_7 не повинен був об`їжджати ОСОБА_8 .

З такими висновками досудового слідства не погоджується представник потерпілої, оскільки експертом не надано відповідь на запитання, яке йому було поставлено про те, чи була у ОСОБА_7 можливість здійснити об`їзд ОСОБА_11 . Отже замість технічного обґрунтування експерт надав юридичне обґрунтування свого висновку.

Крім цього досудовим слідством не встановлено тієї обставини чи була ОСОБА_7 обрана така швидкість, що передбачена в п. 12.1. Правил дорожнього руху, що входить до предмету доказування в даній категорії проваджень.

Відповідно до ст. 7 КПК України в якості загальної засади кримінального провадження проголошено змагальність сторін та свобода в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до п. 2 ст. 305 КПК України слідчий чи прокурор можуть самостійно скасувати рішення, передбачені пунктами 1, 2, 5 і 6 частини першої статті 303 цього Кодексу, припинити дію чи бездіяльність, які оскаржуються, що тягне за собою закриття провадження за скаргою. Однак суду не надано доказів про самостійне прийняття відповідного рішення слідчим.

Відповідно до п. 2 ст. 307 КПК України ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути про скасування рішення слідчого чи прокурора; зобов`язання припинити дію; зобов`язання вчинити певну дію, відмову у задоволенні скарги.

Згідно ч. 5 ст. 110 КПК України, постанова слідчого повинна складатися з вступної, мотивувальної та резолютивної частини.

Мотивувальна частина постанови повинна містити відомості про зміст обставин, які є підставами для прийняття постанови, мотиви прийняття постанови, їх обґрунтування та посилання на положення КПК України.

Як вбачається з постанови слідчого про закриття кримінального провадження її мотивувальна частина не відповідає вимогам п. 2 ч.5 ст.110 КПК України.

Висновки слідчого в цій постанові, до яких він дійшов, а саме про необхідність закриття даного кримінального провадження не мотивовані, аналізу зібраних по справі матеріалів і доказів ним не наведено і не обгрунтовано, суперечності про які вказує представник потерпілого не усунуто, доказу об`єктивної неможливості допитати заявлених представником потерпілого свідків суду не надано, в зв`язку з цим суд дійшов висновку, що вказана постанова не відповідає вимогам ч.5 ст.110 КПК України.

Органи влади завжди повинні добросовісно намагатись з`ясувати те, що трапилось, та не покладатися на поспішні та необґрунтовані висновки для закриття кримінальної справи або використовувати такі висновки як підставу для своїх рішень (див. згадане вище рішення у справі ,,Ассенов та інші проти Болгарії (Assenov та Others v. Bulgaria), п.103 та наступні.). Вони повинні вживати всіх заходів для отримання всіх наявних доказів, які мають відношення до події, inter alia, показань очевидців та експертних висновків (див. рішення у справі ,,Танрікулу проти Туреччини (Tanhkulu v. Turkey) [ВП], заява №23763/94, п.104 і подальші посилання, ECHR 1999-IV, і ,,Ґюль проти Туреччини (Gul v. Turkey), заява №22676/93, п. 89, від 14 грудня 2000 року).

За вказаних обставин досудовим слідством не спростовано обґрунтування скарги, а тому оскаржувана постанова підлягає скасуванню.

Відповідно до зазначеного та на підставі ст.ст. 7,22, 110 КПК України суд, -

ПОСТАНОВИВ:

поновити строк на звернення з цією скаргою;

скаргу задовольнити;

скасувати постанову слідчого СВ Івано-Франківського МВ УМВС України в Івано-Франківській області ОСОБА_6 від 24/07/2014 р. в кримінальному провадженні № 0003063 за ст. 286 КК України про закриття кримінального провадження.

Відповідно до ст. 309 КПК України дана ухвала не може бути оскаржена.

Головуючий суддя ОСОБА_1