Справа № 591/7634/15-к
Провадження № 1-кп/591/434/15
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 листопада 2015 року м. Суми

Зарічний районний суд м. Суми у складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю: прокура ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши в відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Суми, кримінальне провадження за №0000132 від 23 вересня 2015 року за обвинуваченням

ОСОБА_4 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Валява Городищенського району Черкаської області, українця, громадянина України, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , має на утриманні одну неповнолітню дитину (2001 р.н.), з середньою спеціальною освітою, раніше не судимого, 27.01.2015 року призваного на військову службу ІНФОРМАЦІЯ_2 , водія автомобільного відділення автомобільного взводу підвозу продовольчого, речового і військово-технічного майна роти матеріального забезпечення військової частини польова пошта НОМЕР_1 , солдата за призовом під час мобілізації на особливий період

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 407 КК України

Встановив :
На підставі Указу Президента України від 14 січня 2015 року «Про часткову мобілізацію» солдат ОСОБА_4 27 січня 2015 року був призваний ІНФОРМАЦІЯ_2 на військову службу за призовом під час мобілізації на особливий період та направлений для проходження військової служби до військової частини НОМЕР_2 , військове містечко № НОМЕР_3 АДРЕСА_2 .

У подальшому 06.03.2015 року солдат ОСОБА_4 був переведений для проходження військової служби до військової частини польова пошта НОМЕР_1 ( АДРЕСА_3 ), де наказом командира військової частини від 06.03.2015 року №71 призначений на посаду водія взводу зберігання та транспортування роти матеріального забезпечення, а з 31.03.2015 року наказом командира військової частини польова пошта № НОМЕР_4 від 31.03.2015 року призначений на посаду водія автомобільного відділення автомобільного взводу підвозу продовольчого, речового і військово-технічного майна роти матеріального забезпечення військової частини польова пошта НОМЕР_1 .

Відповідно до вимог ст.ст. 2, 4, 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» солдат ОСОБА_4 вважається військовослужбовцем, який проходить військову службу за призовом під час мобілізації на особливий період.

Відповідно до вимог ст. 1 Закону України «Про оборону України», особливий період - це період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій. Згідно з вимогами ч. 5 ст. 4 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» вид, обсяги, порядок і строк проведення мобілізації визначаються Президентом України в рішенні про її проведення.

У такий спосіб, з моменту видання Указу Президента України № 303/2014 від 17 березня 2014 року «Про часткову мобілізацію» на території України почав діяти особливий період, який триває до теперішнього часу.

Згідно з вимогами ст.ст. 17, 65 Конституції України захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є обов`язком громадян України. Статті 1, 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» визначають, що військовий обов`язок встановлюється з метою підготовки громадян України до захисту Вітчизни, забезпечення Збройних Сил України військовослужбовцями.

Під час проходження військової служби солдат ОСОБА_4 відповідно до положень Військової присяги та ст.ст. 11, 16, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст. 1, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України зобов`язаний свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок та вимоги військових статутів.

Однак, 22 червня 2015 року під час ранкового шикування командиром роти матеріального забезпечення старшим лейтенантом ОСОБА_5 було виявлено відсутність в строю солдата ОСОБА_4 . Вищевказаний військовослужбовець не маючи на те поважних причин, без дозволу командування військової частини - польова пошта НОМЕР_1 , самовільно залишив розташування вказаної частини.

26.06.2015 року солдат ОСОБА_4 усвідомивши протиправність своїх дій, добровільно з`явився до військової частини - польова пошта НОМЕР_1 за адресою: АДРЕСА_3 , де продовжив виконання своїх службових обов`язків, у зв`язку з чим наказом командира військової частини польова пошта НОМЕР_1 № 88 від 26.06.2015 року останній відданий як такий, що повернувся до військової частини і приступив до виконання обов`язків військової служби та зарахований на всі види забезпечення.

У подальшому, 17.08.2015 року солдат ОСОБА_4 повторно самовільно залишив розташування військової частини польова пошта НОМЕР_1 та наказом командира частини № НОМЕР_5 від 17.08.2015 року останнього виведено поза штат та знято з усіх видів забезпечення.

20.08.2015 року солдат ОСОБА_4 усвідомивши протиправність своїх дій, добровільно з`явився до військової частини - польова пошта НОМЕР_1 за адресою: АДРЕСА_3 , де продовжив виконання своїх службових обов`язків, у зв`язку з чим наказом командира військової частини польова пошта НОМЕР_1 № 151 від 21.08.2015 року останній відданий як такий, що повернувся до військової частини (місця служби), приступив до виконання обов`язків військової служби та зарахований на всі види забезпечення.

У подальшому 21.09.2015 року солдат ОСОБА_4 повторно самовільно залишив вищевказану військову частину, у зв`язку з чим наказом командира військової частини польова пошта НОМЕР_1 № 184 від 21.09.2015 року його виведено поза штат та знято з усіх видів забезпечення, а 22.09.2015 солдат ОСОБА_4 в котре добровільно з`явився до військової частини - польова пошта НОМЕР_1 за адресою: АДРЕСА_3 , де продовжив виконання своїх службових обов`язків, у зв`язку з чим наказом командира військової частини польова пошта НОМЕР_1 № 186 від 23.09.2015 року останній відданий як такий, що повернувся до військової частини.

Крім того, 17.10.2015 року під час ранкового шикування, знову було виявлено відсутність в строю солдата ОСОБА_4 у зв`язку з чим наказом командира військової частини польова пошта НОМЕР_1 № 211 від 17.10.2015 року його виведено поза штат та знято з усіх видів забезпечення.

21.10.2015 року солдат ОСОБА_4 усвідомивши протиправність своїх дій, добровільно з`явився до військової частини - польова пошта НОМЕР_1 за адресою: АДРЕСА_3 , де продовжив виконання своїх службових обов`язків, у зв`язку з чим наказом командира військової частини польова пошта НОМЕР_1 № 216 від 22.10.2015 року останній відданий як такий, що повернувся до військової частини (місця служби) і приступив до виконання обов`язків військової служби та зарахований на всі види забезпечення.

Під час незаконної відсутності у військовій частині польова пошта НОМЕР_1 солдат ОСОБА_4 постійно перебував в межах м. Суми, та займався справами, не пов`язаними з проходженням військової служби.

Обвинувачений ОСОБА_4 у судовому засіданні свою провину в інкримінованому кримінальному правопорушенні визнав повністю та підтвердив, що в обвинувальному акті все викладене вірно, у вчиненому розкаявся.

Оскільки в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 повністю визнав свою провину в інкримінованому кримінальному правопорушенні, не оспорював фактичні обставини, а також докази, добуті по справі, за відсутності заперечень учасників судового розгляду, визнавши недоцільність повного дослідження доказів та обставин справи, які ніким не оспорюються, з`ясувавши правильність усвідомлення обвинуваченим та іншими учасниками судового розгляду змісту цих обставин, а також, що немає сумнівів у добровільності та істинності їх позиції, роз`яснивши їм наслідки цього, суд, відповідно до положень ст. 349 КПК України, обмежив дослідження доказів по справі допитом обвинуваченого та дослідженням матеріалів справи, що характеризують його особу.

Аналізуючи обставини справи суд вважає, що військовослужбовець військової частини - польова пошта НОМЕР_1 солдат ОСОБА_4 , будучи військовослужбовцем за призовом під час мобілізації на особливий період, проходячи військову службу в умовах особливого періоду, в порушення вимог ст.ст. 17, 65 Конституції України, ст.ст. 1, 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», положень Військової присяги, ст.ст. 11, 16, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст.ст. 1, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, діючи з прямим умислом, з метою тимчасово ухилитись від виконання обов`язків військової служби, достовірно знаючи про те, що він зобов`язаний проходити військову службу за призовом під час мобілізації на особливий період у військовій частині польова пошта НОМЕР_1 , без дозволу командування вказаної військової частини та поважних причин, в періоди з 22.06.2015 року по 26.06.2015 року, з 17.08.2015 року по 20.08.2015 року, з 21.09.2015 року по 22.09.2015 року, з 17.10.2015 року по 21.10.2015 року, тобто протягом 12 діб, самовільно залишив місце служби розташування військової частини польова пошта НОМЕР_1 за адресою: АДРЕСА_3 , чим вчинив самовільне залишення місця служби в умовах особливого періоду, тобто кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 407 КК України і його дії органами досудового слідства кваліфіковані правильно.

Обставинами, що пом`якшують провину ОСОБА_4 згідно ст. 66 КК України є: щире каяття, з`явлення із зізнанням, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, утримання неповнолітньої дитини.

Обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_4 не встановлено.

Дослідженням особи обвинуваченого встановлено, що він раніше не судимий, за місцем проживання характеризується позитивно, за місцем проходження служби -посередньо.

При призначенні покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу обвинуваченого, обставини, що пом`якшують його провину .

Згідно ст. 69 КК України за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може, крім випадків засудження за корупційний злочин, призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу за цей злочин. У цьому випадку суд не має права призначити покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої для такого виду покарання в Загальній частині цього Кодексу.

З урахуванням декількох пом`якшуючих обставин, що істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи обвинуваченого суд вважає, що покарання бути призначено ОСОБА_4 з урахуванням ст. 69 КК України у вигляді арешту, який необхідно відбувати на гауптвахті, що буде сприяти його виправленню.

На підставі викладеного, керуючись ст.370, 374 КПК України, суд -

Засудив:
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України та призначити йому покарання із застосуванням ст.69 КК України у вигляді 1 (одного) місяцю арешту з відбуванням на гауптвахті.

Строк відбування покарання для ОСОБА_4 обчислювати з дня його прибуття на гауптвахту.

Вирок набирає чинності через 30 днів з дня його проголошення.

Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Сумської області через Зарічний районний суд м. Суми протягом 30 діб з моменту його проголошення.

Копії вироку негайно вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1