Ухвала
іменем україни
26 листопада 2015 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у кримінальних справах
Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши в судовому засіданні касаційну скаргу захисника

ОСОБА_4 на вирок Костопільського районного суду Рівненської області від 07 травня 2015 року та ухвалу Апеляційного суду Рівненської області від 07 липня 2015 року щодо ОСОБА_5 ,

в с т а н о в и л а:

Вироком Костопільського районного суду Рівненської області

від 07 травня 2015 року

ОСОБА_5 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянку України, уродженку

м. Костопіль, раніше не судиму, яка мешкає на

АДРЕСА_1 ,

засуджено за ч. 1 ст. 126 КК України до штрафу в розмірі

30 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян 510 грн.

Ухвалою Апеляційного суду Рівненської області від 7 липня 2015 року цей вирок залишено без змін.
Вироком суду ОСОБА_5 визнано винною у тому, що вона

23 листопада 2013 року приблизно о 07.30 год. на подвір`ї будинку за місцем свого проживання ( АДРЕСА_1 ) під час словесної суперечки із сусідкою ОСОБА_6 , на ґрунті особистих неприязних відносин, умисно вдарила останню один раз долонею лівої руки в ділянку правого вуха, завдавши їй фізичного болю.
У касаційній скарзі захисник просить скасувати постановлені щодо ОСОБА_5 судові рішення та призначити новий розгляд у суді першої інстанції. У обґрунтування посилається на неповноту судового розгляду, неправильну оцінку доказів, а також зазначає, що обвинувальний акт не містить формулювання обвинувачення, яке інкримінується

ОСОБА_5 . Зазначає, що ухвала апеляційного суду всупереч вимог

ст. 419 КПК України належним чином не вмотивована: в ній не наведено вичерпних відповідей на доводи апеляційної скарги захисника стосовно обвинувачення за ч. 1 ст. 126 КК України, що є, на думку захисника, істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону.

Заслухавши доповідача, перевіривши касаційну скаргу та долучені

до неї копії судових рішень, колегія суддів дійшла висновку, що у відкритті касаційного провадження слід відмовити з таких підстав.

Зі змісту касаційної скарги вбачається, що захисникоспорює фактичні обставини провадження, які були предметом перевірки і оцінки суду першої та апеляційної інстанцій і які перегляду, відповідно до вимог ст. 438 КПК України, у касаційному порядку не підлягають, а тому колегія суддів виходить із фактичних обставин, встановлених судом.
У ході перевірки ухвалених щодо ОСОБА_5 судових рішень виявлено, що судом досліджено і детально викладено у вироку всі обставини, які могли мати значення у цьому провадженні, безпосередньо перевірено зібрані докази з точки зору їх допустимості та достатності, зроблено обґрунтований висновок про доведеність вини обвинуваченої у вчиненні інкримінованого їй злочину, а саме: умисному нанесенні удару, що потягло спричиненню їй фізичного болю.
Мотивуючи свій висновок щодо доведеності вини

ОСОБА_5 за ч. 1 ст. 126 КК України, суд навів у вироку: показання потерпілої про обставини нанесення їй обвинуваченою удару в обличчя та про подальший розвиток подій; показання свідків ОСОБА_7 ,

ОСОБА_8 та ОСОБА_9 про обставини нанесення

ОСОБА_5 удару в обличчя ОСОБА_6 ; показання свідків ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , працівників Костопільського РВ УМВС України в Рівненській області, про обставини суперечки між ОСОБА_5 та ОСОБА_6 ; дані протоколу огляду місця події та протоколу проведення слідчого експерименту.
Судом у вироку дано належну оцінку показанням свідків ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 та ОСОБА_16 , на які захисник посилається як на докази, що виправдовують ОСОБА_5 , і які судом розцінені критично, про що у вироку дано змістовне обґрунтування.
Аналогічні доводи захисника щодо непричетності ОСОБА_5 до умисного нанесення потерпілій, яким їй було завдано фізичного болю без настання наслідків у виді тілесних ушкоджень були предметом ретельної перевірки судом апеляційної інстанції, який відповідно до ст. 419 КПК України, перевірив усі доводи апеляційної скарги захисника, аналогічні тим, що викладені ним у касаційній скарзі, у тому числі і щодо невідповідності обвинувального акта вимогам ч. 5 ст. 291 КПК України та навів відповідні мотиви на їх спростування.

Згідно зі встановленими у провадженні фактичними обставинами суд кваліфікував дії ОСОБА_5 за ч. 1 ст. 126 КК України.

Покарання ОСОБА_5 призначено з урахуванням ступеню тяжкості вчиненого, даних про її особу, а також усіх обставин, які впливають на нього.

З огляду на викладене касаційна скарга захисника не підлягає задоволенню, а тому відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України у відкритті касаційного провадження слід відмовити.

Враховуючи викладенета керуючись ч. 2 ст. 428 КПК України, колегія суддів
у х в а л и л а:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою захисника ОСОБА_4 на вирок Костопільського районного суду Рівненської області від 07 травня 2015 року та ухвалу Апеляційного суду Рівненської області від 07 липня 2015 року щодо ОСОБА_5 .
Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_1 ОСОБА_3