ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
18 грудня 2015 року Справа № 293/1069/15-к

Черняхівський районний суд Житомирської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

з участю:

секретаря ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5

потерпілої не з`явилася

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт Черняхів Черняхівського району Житомирської області кримінальне провадження № 0000272, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 08.06.2015 відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Забріддя Черняхівського району Житомирської області, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , пенсіонера, освіта вища, одруженого, українця, громадянина України, раніше не судимого, посвідчення водія серії НОМЕР_1 , видане ДАЇ МВС-УВС м. Житомира 20.09.1984, за ознаками злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України,
ВСТАНОВИВ:

08.06.2015 близько 13 год. 25 хв. ОСОБА_4 керував автомобілем марки "FORD Transit Connect" реєстраційний номер НОМЕР_2 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння. Рухаючись вказаним транспортним засобом по 154 км. автодороги Виступовичі Житомир в смт Черняхів Житомирської області по вул. Коростенській в напрямку центра селища поблизу буд. № 101, ОСОБА_4 проявив неуважність до дорожньої обстановки та її змін, при виникненні перешкоди для руху, яку він об`єктивно спроможний був виявити, негайно не вжив заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу, або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди, в результаті чого передньою правою частиною свого автомобіля здійснив наїзд на задню частину велосипеда "ARDIS-Либідь", на якому попереду у попутному напрямку рухалася ОСОБА_6 .

Внаслідок указаної дорожньо-транспортної пригоди (далі ДТП) ОСОБА_6 отримала тілесні ушкодження, а 13.06.2015 в реанімаційному відділенні Черняхівського ТМО від отриманих травм настала її смерть.

З огляду на це суд приходить до висновку про наявність події злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілого.

В судовому засіданні ОСОБА_4 визнав наступні обставини:

1)свою участь у ДТП;

2)перебування ним на момент ДТП у стані алкогольного сп`яніння;

3)порушення ним в момент ДТП правил дорожнього руху України;

4)заподіяння внаслідок ДТП потерпілій ОСОБА_6 тілесних ушкоджень;

5)наявність безпосереднього причинно-наслідкового зв`язку між ДТП та смертю ОСОБА_6 ;

6)що транспортний засіб, на якому він рухався в момент ДТП, на момент ДТП перебував у технічно справному стані.

З огляду на те, що проти цього не заперечували учасники судового провадження, присутні в судовому засіданні, судом згідно з ч. 3 ст. 349 КПК України було визнано недоцільним дослідження доказів щодо обставин вчинення злочину, визнаних ОСОБА_4 , які ніким не оспорюються. При цьому судом в судовому засіданні на виконання вимог ч. 3 ст. 349 КПК України було роз`яснено ОСОБА_4 зміст цих обставин, з`ясовано, що визнання ним вказаних обставин є добровільним, а також було роз`яснено йому, що у такому випадку він буде позбавлений права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку відповідно до ч. 2 ст. 394 КПК України.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину в інкримінованому йому діянні визнав повністю, показав, що в той період його хрещениця йшла заміж. Він поїхав до неї завезти птицю. В той час люди, які прибирали на весіллі, якраз сіли обідати і він сів з ними та випив 150-170 грамів горілки. Десь через півгодини після цього сів за кермо. До місця, де сталася ДТП, орієнтовно 10 км. Якраз був обід, попереду їхала велосипедист ОСОБА_6 . Зустрічний автомобіль відволік його і він задів ОСОБА_6 , яка рухалася на велосипеді, крайньою правою стороною автомобіля. Від удару ОСОБА_6 вдарилася в лобове скло автомобіля і перелетіла через автомобіль. Швидкість руху була 30-35 км/год. Після цього ОСОБА_4 зупинив автомобіль, ОСОБА_6 була на відстані біля 3 м. від автомобіля. До неї він не підходив. Швидку і міліцію викликав шофер автомобіля, який рухався у зустрічному напрямку. Швидка приїхала через хвилин 10, міліція трохи пізніше. До ОСОБА_6 він не підходив. В лікарню поїхав лише на третій день. З родичами він спілкуватися почав з 3-4 дня. До того спілкувалися його рідні. 3-4 дні ОСОБА_4 був вдома, працював по господарству, але ночами не спав. Ліки потерпілій ОСОБА_6 купувала дружина ОСОБА_4 . На третій день він разом з сином їздили до лікаря. Привозили монаха на молебень. Про смерть ОСОБА_6 він дізнався в суботу, зателефонувала його дружина. Приїхали діти обвинуваченого, купили вінок, він особисто на похорон не їздив. Гроші родичам ОСОБА_6 давав обвинувачений і його діти, а зараз він віддає гроші своїм дітям. З потерпілою ОСОБА_7 донькою ОСОБА_6 , обвинувачений хотів побачитися вже після похорон через кілька днів. Він разом з сином їздили до неї додому, але вона їх не пустила. Також обвинувачений повідомив, що йому прикро і сумно, що таке трапилося, і що він розкаюється у вчиненому, просив не позбавляти його волі.

Вчинення ОСОБА_4 злочину, окрім повного визнання обвинуваченим його винуватості, підтверджується наступними доказами, отриманими у порядку, встановленому КПК України, та дослідженими судом в судовому засіданні:

1)постановою про визначення об`єктів вилучених під час огляду місця пригоди речовими доказами від 08.06.2015 (а.с. 65);

2)відеозаписом системи відеоспостереження ТОВ "Аленруд" від 08.06.2015, який було досліджено судом в судовому засіданні та на якому зафіксовано факт скоєння ДТП напроти прохідної ТОВ "Аленруд" за адресою: м. Житомир, вул. Коростенська, 101 (а.с. 69);

3)протоколом огляду предмета від 10.07.2015 (а.с. 70);

4)постановою про визначення об`єктів речовими доказами від 10.07.2015 (а.с. 72).

Підстав для визнання вказаних вище доказів недопустимими згідно зі ст. ст. 86-89 КПК України судом при розгляді справи не встановлено.

Оцінивши у сукупності всі досліджені в судовому засіданні докази, суд приходить до переконання, що вина ОСОБА_4 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, доведена повністю.
Оскільки ОСОБА_4 передбачав можливість настання суспільно небезпечних наслідків свого діяння (дії), а саме вчинення порушення правил дорожнього руху, але легковажно розраховував на їх відвернення, суд згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 25 КК України приходить до висновку, що злочин вчинено ОСОБА_4 необережно у виді злочинної самовпевненості.

ОСОБА_4 народився ІНФОРМАЦІЯ_1 (паспорт, а.с. 58). А значить станом на момент вчинення злочину (08.06.2015) ОСОБА_4 досяг віку, з якого відповідно до ст. 22 КК України може наставати кримінальна відповідальність.

Згідно з листом Житомирської обласної психіатричної лікарні № 1 Житомирської обласної ради від 13.07.2015 № 3979 (а.с. 63) ОСОБА_4 на стаціонарному лікуванні не перебував, за архівними даними не значиться. Крім того, відповідно до відомостей, наданих Житомирським обласним наркологічним диспансером 08.07.2015 вих. № 1552 (а.с. 62 на звороті) ОСОБА_4 на обліку не перебуває. З огляду на це суд приходить до висновку, що ОСОБА_4 є осудним згідно зі ст. 19 КК України, а тому він підлягає кримінальній відповідальності.

Рішення про зміну обвинувачення та про визнання частини обвинувачення необґрунтованою судом протягом розгляду справи не приймалися.

Враховуючи, що ОСОБА_4 :

-добровільно відшкодував потерпілій ОСОБА_7 заподіяну останній матеріальну та моральну шкоду, що підтверджується заявами ОСОБА_7 від 14.09.2015 (а.с. 25, 36), від 03.12.2015 (а.с. 52), розпискою від 21.06.2015 (а.с. 64);
-свою вину в інкримінованому йому діянні визнав повністю,

обставинами, що пом`якшують покарання для ОСОБА_4 згідно з п. п. 1, 2 ч. 1 ст. 66 КК України, судом визнаються щире каяття та добровільне відшкодування завданого збитку або усунення заподіяної шкоди.

Обставиною, що обтяжує покарання для ОСОБА_4 відповідно до п. 13 ч. 1 ст. 67 КК України, судом визнається вчинення злочину у стані алкогольного сп`яніння.
Обставин, що виключають злочинність діяння ОСОБА_4 , передбачених ст. ст. 36-43 КК України, а також підстав для його звільнення від кримінальної відповідальності згідно зі ст. ст. 44-49 КК України, судом при розгляді справи не встановлено.

З огляду на вимоги ст. 65 КК України, при призначенні покарання ОСОБА_4 , враховуючи:

-наявність пом`якшуючих обставин (щире каяття та добровільне відшкодування завданого збитку або усунення заподіяної шкоди);

-наявність обтяжуючих обставин (вчинення злочину у стані алкогольного сп`яніння);
-що він раніше не судимий, злочин вчинив вперше (вимога від 04.07.2015, а.с. 61);

-за місцем проживання та трудової діяльності характеризується добре (довідка-характеристика від 16.06.2015 (а.с. 60), характеристика від 29.09.2015 (а.с. 27));
-думку потерпілої ОСОБА_7 (заяви від 14.09.2015 (а.с. 25), від 03.12.2015 (а.с. 52)),
суд приходить до висновку про необхідність призначити ОСОБА_4 покарання в межах санкції ч. 2 ст. 286 КК України у виді позбавлення волі з позбавленням спеціального права. Водночас, з урахуванням вказаних вище обставин суд приходить до висновку про можливість виправлення ОСОБА_4 без відбування покарання у виді позбавлення волі з випробуванням відповідно до ч. 1 ст. 75 КК України.
Цивільний позов у справі пред`явлено не було.
Арешт на майно ОСОБА_4 не накладався.

Питання щодо речових доказів у справі вирішити відповідно до вимог ст. 100 КПК України.
Документально підтверджені витрати на залучення експерта (довідки НДЕКЦ УМВС України в Житомирській області, а.с. 66-68) відповідно до ч. 2 ст. 124 КПК України підлягають стягненню з обвинуваченого на користь держави.
Строк, на який до обвинуваченого було застосовано заходи забезпечення кримінального провадження, (домашній арешт та обмеження у користуванні спеціальним правом, а саме правом керування транспортними засобами), станом на момент ухвалення вироку сплив. Клопотання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження в матеріалах кримінального провадження відсутні.

Враховуючи вищевикладене, керуючись статтями 369-371, 373-376 КПК України, суд
УХВАЛИВ:
ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк п`ять років з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк три роки.

На підставі ч. 1 ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання у виді позбавлення волі з випробуванням та встановити йому іспитовий строк тривалістю три роки починаючи з дня набрання даним вироком законної сили.
На підставі ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_4 такі обов`язки: 1) не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції; 2) повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Речові докази у справі, а саме:

-автомобіль "FORD Transit Connect" реєстраційний номер НОМЕР_2 , який зберігається в Черняхівському РВ УМВС України в Житомирській області, повернути ОСОБА_4 ;
-велосипед "Ардіс либідь", який зберігається в Черняхівському РВ УМВС України в Житомирській області, повернути ОСОБА_7 ;

-CD-диск, на якому наявний відеозапис обставин скоєння дорожньо-транспортної пригоди зберігати в матеріалах кримінального провадження.

Стягнути з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_3 , на користь держави в особі УДКСУ у м. Житомирі (м. Житомир), банк: ГУДКСУ в Житомирській області, МФО: 811039, ідентифікаційний код: 38035726, рахунок № 0002, ККД: 24060300 процесуальні витрати за проведення автотехнічних експертиз в сумі 1 473,12 грн.

Заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувати.

Вирок відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 532 КПК України набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржений шляхом подання апеляційної скарги до Апеляційного суду Житомирської області через Черняхівський районний суд Житомирської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Вирок згідно з ч. 2 ст. 394 КПК України не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень ч. 3 ст. 349 КПК України.

Згідно з ч. 6 ст. 376 КПК України учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в Черняхівському районному суді Житомирської області. Копія вироку негайно після його проголошення підлягає врученню обвинуваченому та прокурору.

Головуючий суддя: ОСОБА_1