Справа №482/727/15-к 29.12.2015 29.12.2015 29.12.2015
29 грудня 2015 року м. Миколаїв
Апеляційний суд Миколаївської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3
за участю секретаря ОСОБА_4
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Снігурівка Миколаївської області, громадянина України, учня 2-го курсу Новоодеського професійного аграрного ліцею, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
- визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.185 КК України.
Учасники судового провадження:
прокурор ОСОБА_7
обвинувачений ОСОБА_6
законний представник ОСОБА_8
захисник обвинуваченого ОСОБА_9 .
Короткий зміст вимог апеляційної скарги.
В апеляційній скарзі прокурор просить вирок суду змінити з підстав неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність та виключити з вироку рішення про призначення ОСОБА_6 покарання у виді 100 годин громадських робіт. Вважати ОСОБА_6 засудженим за ч.1 ст.185 КК України та звільненим, на підставі ст.105 КК України, від покарання із застосуванням примусового заходу виховного характеру у виді застереження, обмеженням дозвілля до 22 години та передачі його під нагляд матері ОСОБА_8 до досягнення ним повноліття.
_________________________________________________________________
Провадження № 11-кп/784/887/15 Головуючий у 1-й інстанції: ОСОБА_10
Категорія: ч.1 ст.185 КК України Доповідач апеляційної інстанції: ОСОБА_1
Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції.
Вироком суду неповнолітнього ОСОБА_6 визнано винним у скоєнні

кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.185 КК України та призначено покарання у виді 100 годин громадських робіт.
На підставі ст.105 КК України неповнолітнього ОСОБА_6 звільнено від призначеного покарання у виді 100 годин громадських робіт та застосовано примусові заходи виховного характеру у виді застереження, обмеження дозвілля до 22 години та передачі його під нагляд матері ОСОБА_8 до досягнення ним повноліття.
Узагальнені доводи апелянта.
В апеляційній скарзі прокурор посилається на те, що суд застосовуючи стосовно неповнолітнього ОСОБА_6 ст.105 КК України не повинен був призначати покарання, оскільки замість нього суд застосовує до неповнолітнього примусові заходи виховного характеру.

Встановлені судом першої інстанції обставини.
Судом першої інстанції встановлено, що 30 січня 2015 року о 20 годині, неповнолітній обвинувачений ОСОБА_6 прийшов до домоволодіння його бабусі ОСОБА_11 , розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , де таємно зайшов до спальної кімнати та з гаманця, який лежав у сумці, взяв кредитну картку належну ОСОБА_11 .

Заволодівши вказаною кредитною карткою, ОСОБА_6 таємно покинув будинок та повернувшись до себе додому, тримав викрадену ним кредитну картку у себе декілька днів.

Доводячи виниклий злочинний умисел до кінця, обвинувачений ОСОБА_6 02 лютого 2015 року о 09 годині приїхав на автовокзал, де використовуючи кредитну картку ОСОБА_11 з банкомату ПАТ «ПриватБанк», який розташований по вул. Кухареєва, 30 у м. Нова Одеса, зняв грошові кошти в загальній сумі 1700 гривень.

Заволодівши цими грошима, обвинувачений ОСОБА_6 розпорядився ними на власний розсуд, чим заподіяв потерпілій ОСОБА_11 матеріальну шкоду на загальну суму 1700 гривень.

Дії ОСОБА_6 судом кваліфіковані за ч.1 ст.185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка).

Суд 1-ої інстанції у вироку зазначив про необхідність призначити обвинуваченому ОСОБА_6 покарання у виді 100 годин громадських робіт.
При цьому, суд дійшов висновку, що на момент ухвалення вироку внаслідок щирого розкаяння та подальшої бездоганної поведінки неповнолітнього ОСОБА_6 він не потребує реального застосування покарання та відповідно до ст. 105 КК України звільнив його від покарання із застосуванням примусових заходів виховного характеру у виді застереження, обмеження дозвілля до 22 години та передачі його під нагляд матері ОСОБА_8 до досягнення ним повноліття.
Встановлені судом апеляційної інстанції обставини та мотиви, з яких суд виходив при постановленні ухвали.
Заслухавши доповідь судді, думку прокурора, який підтримав доводи апеляційної скарги, пояснення обвинуваченого, його захисника та законного представника, які погодились з вимогами апеляційної скарги прокурора, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги в її межах, апеляційний суд дійшов наступного.

Подія злочину, доведеність винуватості ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.185 КК України, відповідно до вимог ч.1 ст. 404 КПК України не перевірялись, оскільки законність і обґрунтованість вироку в цій частині ніким з учасників процесу не оскаржується.

Апеляційний суд вважає слушними доводи прокурора про те, що суд застосовуючи ст.105 КК України стосовно неповнолітнього ОСОБА_6 не повинен був призначати йому покарання.

Так, згідно ч.1 ст.105 КК України, неповнолітній, який вчинив злочин невеликої або середньої тяжкості, може бути звільнений судом від покарання, якщо буде визнано, що внаслідок щирого розкаяння та подальшої бездоганної поведінки він на момент постановлення вироку не потребує застосування покарання.

Вирішуючи питання про відповідальність ОСОБА_6 за вчинене кримінальне правопорушення, суд першої інстанції обґрунтовано врахував тяжкість вчиненого злочину, який відноситься до категорії злочинів середньої тяжкості, дані про особу обвинуваченого, якій вперше притягається до кримінальної відповідальності, навчається, характеризується позитивно, його матеріальний, сімейний стан та умови життя, виховання, розвитку, неповнолітній вік обвинуваченого.
Як обставини, які пом`якшують покарання, судом встановлено повне визнання провини обвинуваченим, щире каяття, добровільне відшкодування потерпілій завданої матеріальної шкоди, активне сприяння розкриттю злочину, вчинення кримінального правопорушення неповнолітнім. При цьому, судом 1-ої інстанції встановлено відсутність обставин, які обтяжують покарання.
Проте, встановивши, що на момент ухвалення вироку внаслідок щирого розкаяння та подальшої бездоганної поведінки неповнолітній ОСОБА_6 не потребує реального застосування покарання, суд першої інстанції не дотримався вимог чинного законодавства при застосуванні до нього положень ст. 105 КК України суд.
Тобто, встановивши, що відповідно до вимог ст. 105 КК України, неповнолітній ОСОБА_6 , якій вчинив злочин середньої тяжкості, внаслідок щирого розкаяння та подальшої бездоганної поведінки на момент постановлення вироку не потребує застосування покарання та може бути звільнений від покарання, суд 1-ої інстанції помилково призначив неповнолітньому ОСОБА_6 покарання у виді 100 годин громадських робіт.
Тому доводи прокурора з цього приводу є слушними та підлягають задоволенню.

З урахуванням наведеного, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню, а вирок суду зміні в частині призначення неповнолітньому обвинуваченому ОСОБА_6 покарання, з виключенням із мотивувальної та резолютивної частини вироку вказівки про призначення останньому покарання у виді громадських робіт.
Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 408, 532 КПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу прокурора прокуратури Новоодеського району Миколаївської області ОСОБА_5 - задовольнити.
Вирок Новоодеського районного суду Миколаївської області від 29.10.2015 року стосовно неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_6 змінити, виключивши з мотивувальної та резолютивної частини вказаного вироку вказівку про призначення ОСОБА_6 покарання у виді 100 годин громадських робіт.
Вважати ОСОБА_6 засудженим за ч. 1 ст. 185 КК України та звільненим на підставі ч.1 ст.105 КК України від покарання із застосуванням примусового заходу виховного характеру у виді застереження, обмеженням дозвілля до 22 години та передачі його під нагляд матері ОСОБА_8 - до досягнення ним повноліття.
В іншій частині вище зазначений вирок залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з дня її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Головуючий

Судді: