АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/774/1492/15 Справа № 199/2290/14-к Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - ОСОБА_2

У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 вересня 2015 року м. Дніпропетровськ

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:
головуючого ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
при секретарі ОСОБА_5
за участю:
прокурора ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7
обвинуваченого ОСОБА_8
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську 23 вересня 2015 року кримінальне провадження № 0006015 за апеляційною скаргою прокурора, який брав участь в розгляді провадження у суді першої інстанції, на вирок Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 24 грудня 2014 року,
встановила:
Цим вироком засуджено:
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Кам`янка, Софіївського району Дніпропетровської області, раніше не судимого,
- за ч. 1 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 2 (два) роки;
- за ч. 1 ст. 289 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років.
На підставі ч.1 ст.70 КК України шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років.
На підставі ст.75 КК України ОСОБА_8 звільнено від відбуття покарання з випробуванням, встановивши обвинуваченому іспитовий строк 3 роки.
На підставі п. 2, 3, 4 ч. 1 ст.76 КК України на ОСОБА_8 покладено обов'язки: не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, періодично з'являтися для реєстрації до кримінально-виконавчої інспекції.
Вирішена доля речових доказів.
Згідно вироку суду, у серпні місяці 2013 року ОСОБА_8 попросив свого знайомого ОСОБА_9 пожити у нього за адресою: АДРЕСА_1 у зв`язку з сімейними обставинами. Тимчасово мешкаючи за вищевказаною адресою, ОСОБА_8 , 26.12.2013 року маючи намір на залишення вказаного приміщення побачив, що у квартирі є коштовності, а у власності ОСОБА_9 є автомобіль марки «KIА SORENTO», р.н. НОМЕР_1 . У цей момент у останнього раптово виник злочинний намір, спрямований на таємне викрадення чужого майна (крадіжка) та незаконне заволодіння транспортним засобом.
Реалізуючи свій злочинний намір спрямований на таємне викрадення чужого майна, а саме: чоловічої куртки, гаманця, планшету «Самсунг Гелексі ТАБ 2», мобільного телефону «Нокіа 1100», продовжуючи перебувати за місцем свого тимчасового мешкання, за адресою: АДРЕСА_1 , 27.12.2013 приблизно о 02:00 годині, ОСОБА_8 , дочекавшись коли власники приміщення пішли спати, переконавшись що за його діями ніхто не спостерігає, з корисливих мотивів таємно викрав майно, що належить ОСОБА_9 , а саме: чоловічу куртку вартістю 960.00 гривень, гаманець вартістю 800.00 гривень, планшет «Самсунг Гелексі ТАБ 2» у чохлі, вартістю 4 000.00 гривень та мобільний телефон «Нокіа 1100» вартістю 80.00 гривен.
Після чого ОСОБА_8 , переніс викрадене майно до автомобіля «KIА SORENTO» р.н. НОМЕР_1 , тим самим розпорядившись викраденим майном на власний розсуд, спричинивши потерпілому ОСОБА_9 , майновий збиток на загальну суму у розмірі 5840 гривень.
Продовжуючи знаходитися за вищевказаною адресою, біля будинку № 22а по вул. Артеківській в м. Дніпропетровську 27.12.2013 у вказаний час, ОСОБА_8 продовжуючи реалізовувати свій злочинний намір, спрямований на незаконне заволодіння транспортним засобом, а саме: автомобілем марки «KIА SORENTO» р.н. НОМЕР_1 , що належить ОСОБА_9 , упевнившись що за його діями ніхто не спостерігає, за допомогою раніше викрадених ним ключів, відкрив замок водійської двері, таким чином проник до салону вказаного автомобіля. Після чого, ОСОБА_8 , знаходячись в салоні автомобіля марки «KIА SORENTO» р.н. НОМЕР_1 за допомогою ключа запустив двигун і на зазначеному автомобілі зник з місця скоєного ним кримінального правопорушення.
Таким чином, ОСОБА_8 , незаконно заволодів транспортним засобом, а саме: автомобілем марки «KIА SORENTO», р.н. НОМЕР_1 , що належить ОСОБА_9 , вартість якого згідно висновку судового експерта авто товарознавця, по визначенню ринкової вартості КТЗ № 184-14 від 22.01.2014 становить 154 208, 92 гривні.

В апеляції прокурор, який приймав участь в розгляді справи судом першої інстанції, не оскаржуючи доведеність вини засудженого та кваліфікацію його дій, вказує на те, що вирок суду підлягає скасуванню у зв`язку з невідповідністю призначеного судом покарання ступені тяжкості злочину та особи засудженого, через його м`якість. Просить вирок Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 24 грудня 2014 року, скасувати та постановити свій вирок, яким призначити ОСОБА_8 покарання у виді позбавлення волі: за ч. 1 ст. 185 КК України - строком на 2 (два) роки; за ч. 1 ст. 289 КК України - строком на 5 (п`ять) років, та на підставі ч.1 ст.70 КК України шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначити покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років.
Заслухавши доповідь судді, прокурора, який підтримав апеляцію прокурора, який брав участь у розгляді справи у суді першої інстанції, обвинуваченого ОСОБА_8 та його захисника ОСОБА_7 , які заперечували проти задоволення апеляції, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи, що містяться в апеляції, зіставивши їх з наявними у справі матеріалами, колегія суддів вважає, що апеляція не підлягає задоволенню, з наступних підстав.
Висновки суду про доведеність вини ОСОБА_8 у вчиненні злочинів за обставин, зазначених у вироку, підтверджуються матеріалами справи та в апеляції не оскаржуються.
Кваліфікація дій ОСОБА_8 за ч.1 ст.185, ч.1 ст.289 КК України так само є правильною і в апеляції також не оскаржується.
Порушень вимог кримінально-процесуального закону, які б ставили під сумнів доведеність вини обвинуваченого, не встановлено.
Твердження прокурора про м`якість призначеного ОСОБА_8 покарання у звязку зі звільненням від його відбування на підставі ст.75 КК України є безпідставними.
Відповідно до вимог ст.65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
У цьому кримінальному провадженні, як видно з його матеріалів, не встановлено обставин, які б давали підстави вважати, що покарання ОСОБА_8 призначено із порушенням зазначених у законі загальних засад.
Усупереч доводам в апеляційній скарзі прокурора суд, обираючи покарання ОСОБА_8 , поряд із ступенем тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, врахував дані про особу обвинуваченого та всі інші обставини, які відповідно до положень КК України, у тому числі статей 66 і 67 КК, впливають на вибір примусу та порядок його відбування.
Зокрема, суд урахував ступінь тяжкості вчинених злочинів, що відповідно до ст.12 КК України відносяться до середньої тяжкості, дані про особу обвинуваченого, який раніше не притягувався до кримінальної відповідальності, характеризується позитивно, активно сприяв розкриттю вчинених кримінальних правопорушень, добровільно видав речові докази, повідомивши про обставини, час, місце скоєння кримінальних правопорушень та надав допомогу на досудовому слідстві і в суді у виясненні істотних обставин скоєння кримінальних правопорушень, які мають суттєве значення для повного їх розкриття. Крім того, потерпілим повернуто усе викрадено майно, а обвинувачений у скоєному щиро розкаявся.
З урахуванням наведеного колегія суддів вважає, що суд на законних підставах прийняв рішення про застосування вимог ст.75 КК України та звільнив засудженого від відбування покарання з випробуванням, належним чином вмотивувавши своє рішення. А тому, навіть з врахуванням доводів апеляційної скарги прокурора, колегія суддів вважає, що призначене судом покарання за своїм виглядом і розміром є необхідним для виправлення ОСОБА_8 та попередження скоєння ним нових правопорушень.
Підстав для призначення більш суворого покарання, як про це ставиться питання в апеляції, колегія суддів не знаходить.
З урахуванням викладеного, керуючись ст. ст. 404, 405, 407 КПК України, колегія суддів, -
ухвалила:
Апеляцію прокурора, який приймав участь у розгляді справи у суді першої інстанції - залишити без задоволення.
Вирок Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 24 грудня 2014 року, відносно ОСОБА_8 - залишити без змін.
Ухвала набирає чинності з дня її проголошення і може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.
Судді: