Гребінківський районний суд Полтавської області
__________________________________________________________________________________
Справа №: 528/735/15-к
В И Р О К
Іменем України

2015 року жовтня місяця 12 дня м. Гребінка
Гребінківський районний суд Полтавської області в складі:
головуючого судді - ОСОБА_1 ,
секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
за участю прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
захисника ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в приміщенні суду угоду про
визнання винуватості між прокурором та підозрюваним у кримінальному провадженні № 0000359 по обвинуваченню
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Білоусівка Драбівського району Черкаської області, українця, громадянина України, який має повну загальну середню освіту, не працює, не одружений, нікого на утриманні не має, ідентифікаційни номер платника податків НОМЕР_1 , на військовому обліку не перебуває, проживає в с. Білоусівка Драбівського району Черкаської області, раніше судимий:
13.01.2011 року Драбівським районним судом Черкаської області за ч. 1 ст. 263 КК України до 2 років позбавлення волі та на підставі ст. 75 КК України звільнений з іспитовим строком в 1 рік, 07.02.2012 року звільнений по закінченню іспитового строку;
05.05.2014 року Драбівським районним судом Черкаської області за ч. 3 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі та на підставі ст. 75 КК України звільнений з іспитовим строком в 1 рік і 6 місяців

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.263 КК України,

в с т а н о в и в:
В першій половині липня 2015 року, ОСОБА_4 , перебуваючи на сміттєзвалищі, яке поряд з с. Білоусівка Драбівського району Черкаської області, викопав полімерний пакет з предметом зовні схожим на обріз мисливської рушниці, який не маючи встановленого законом дозволу на зберігання вирішив залишити собі та відвезти додому. 16.07.2015 року близько 21 год. 30 хв. до чергової частини Гребінківського РВ надійшло повідомлення про те, що поряд з центральним ринком м. Гребінка ходить невідомий з предметом схожим на обріз рушниці. В подальшому встановлено, що це був громадянин ОСОБА_4 , та провівши огляд пакету останнього, який той тримав у руках, було виявлено та вилучено пристрій, який згідно висновку судово - балістичної експертизи №569 від 21.07.2015 року є вогнепальною зброєю обрізом мисливської одноствольної гладкоствольної рушниці «ИЖ-5», серійний номер на підствольному гаку: « НОМЕР_2 », 24 калібру та придатний для проведення пострілів.
Таким чином, своїми умисними діями, які виразилися у придбанні, зберіганні та носінні вогнепальної зброї без передбаченого законом дозволу, ОСОБА_4 скоїв кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 263 КК України.
28 липня 2015 року прокурором прокуратури Гребінківського району Полтавської області, юристом 3 класу ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 , в присутності захисника ОСОБА_5 , на підставі ст. ст. 468, 469, 472 КПК України укладена угода про визнання винуватості, яка направлена до суду одночасно з обвинувальним актом.
Згідно даної угоди прокурор та обвинувачений ОСОБА_4 дійшли згоди щодо формулювання обвинувачення, всіх істотних для даного кримінального провадження обставин та правової кваліфікації дій обвинуваченого ОСОБА_4 за ч. 1 ст. 263 КК України; обвинувачений ОСОБА_4 у повному обсязі сформульованого обвинувачення беззастережно визнав свою винуватість у вчиненні вказаного кримінального правопорушення, зобов`язався беззастережно визнати обвинувачення в обсязі підозри у судовому провадженні. Крім того, сторони угоди про визнання винуватості погодилися на призначення покарання обвинуваченому ОСОБА_4 за ч. 1 ст. 263 КК України у вигляді трьох років позбавлення волі, на підставі ст. 71 КК України частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Драбівського районного суду Черкаської області від 05 травня 2014 року і призначити остаточне покарання у виді 3 років та 1 місяця позбавлення волі. Згідно угоди сторони погодили, що обвинувачений ОСОБА_4 вчинив тяжкий злочин, але є обставини, які пом`якшують його покарання щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, обставина, що обтяжує покарання рецидив злочинів, крім того, він за місцем мешкання характеризується посередньо, тяжких наслідків від злочину не наступило, тому узгоджене покарання є достатнім для виправлення обвинуваченого ОСОБА_4 та попередження вчинення ним злочинів у майбутньому.
Як вбачається із угоди обвинувачений ОСОБА_4 розуміє наслідки укладання та затвердження зазначеної угоди для сторін, передбачені ст. 473 КПК України, а також підстави оскарження обвинувального вироку, яким затверджується ця угода. Крім того, обвинувачений ОСОБА_4 розуміє, передбачені у цій нормі права на судовий розгляд, під час якого прокурор зобов`язаний довести кожну обставину інкримінованого кримінального правопорушення, на допит у судовому засіданні свідків обвинувачення, заявлення клопотань, виклик свідків і надання суду своїх доказів.
Розглядаючи питання про затвердження угоди про визнання винуватості суд виходить з наступного.
Судом встановлено у підготовчому судовому засіданні, що ОСОБА_4 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України.
В підготовчому судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 беззастережно визнав свою вину, підтверджує свою згоду на призначення узгодженого покарання та підтвердив, що цілком розуміє свої права та наслідки укладення угоди, що передбачені ч. 4 ст. 474 КПК України.
Суд встановив, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.
Відповідно до ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.
Згідно ч. 4 ст. 469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні, зокрема, щодо тяжких злочинів, до яких згідно ст. 12 КК України належить злочин, вчинений ОСОБА_4 . А шкода завдана злочином, який вчинив ОСОБА_4 , лише державним інтересам.
Узгоджене сторонами покарання відповідає вимогам ст. 65, 71 КК України.
Таким чином, судом не встановлено перешкод для затвердження угоди, передбачених ч. 7 ст. 474 КПК України.
Виходячи з викладеного, суд дійшов висновку про наявність підстав для затвердження угоди про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченим ОСОБА_4 з призначенням узгодженої сторонами міри покарання.
Цивільний позов не пред`являвся.
Речовий доказ обріз мисливської одноствольної гладкоствольної рушниці «ИЖ-5», серійний номер на підствольному гаку: « НОМЕР_2 », 24 калібру, яка знаходиться у камері зберігання зброї Гребінківського РВ УМВС України у Полтавській області, відповідно до п. 3 ч. 9 ст. 100 КПК України знищити.
Процесуальні витрати в розмірі 245 грн. 52 коп. на проведення судово-балістичної експертизи № 569 від 21.07.2015 року відповідно до ч. 2 ст. 124 КПК України стягнути із ОСОБА_4 на користь держави.
Заходи забезпечення кримінального провадження до обвинуваченого не застосовувались.
На підготовче судове засідання прокурор подала клопотання про застосування до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, з огляду на обґрунтовану підозру, запобігання можливості переховуватись від суду, з метою виконання покарання, визначеного угодою. Обвинувачений та захисник проти задоволення клопотання не заперечували.
Відповідно до п. 14 ч. 1 ст. 368 КПК України ухвалюючи вирок, суд повинен вирішити як вчинити із заходами забезпечення кримінального провадження.
Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 331 КПК України під час судового розгляду, до якого належить стадія постановлення вироку, суд за клопотанням сторони обвинувачення чи захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого. Вирішення вказаного питання відбувається в порядку, передбаченому главою 18 КПК України.
Згідно ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Підставою є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення.
Водночас, згідно ч. 1, п. 5 ч. 2 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу. Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як, зокрема, до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.
Зважаючи на те, що підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, то шляхом тлумачення відповідної норми за допомогою висновків від попереднього правового явища до наступного, суд приходить до висновку про наявність підстав до застосування запобіжного заходу у разі доведеності обвинувачення у суді.
Беручи до уваги те, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, обвинувачений згідно угоди погодився на покарання, пов`язане із ізоляцією від суспільства, він є раніше судимою особою, яка вчинила злочин, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки, враховуючи вік та стан здоров`я обвинуваченого, відсутність соціальних зв`язків, зокрема, те, що обвинувачений неодружений, нікого на утриманні не має, не працює, майновий стан і наявність судимостей, суд приходить до висновку про необхідність задоволення клопотання прокурора і застосування запобіжного заходу у виді триманні під вартою до вступу вироку у законну силу.
Таким чином, виходячи із зазначеного та керуючись ст. ст. 314, 373, 374, 474-475 КПК України, суд,
ухвалив:
затвердити угоду про визнання винуватості від 28 липня 2015 року, укладену між прокурором прокуратури Гребінківського району Полтавської області, юристом 3 класу ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 у кримінальному провадженні № 0000359.
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України.
На підставі угоди про визнання винуватості від 28 липня 2015 року призначити ОСОБА_4 за ч. 1 ст. 263 КК України покарання у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки та на підставі ст. 71 КК України шляхом часткового приєднання невідбутої частини покарання за вироком Драбівського районного суду Черкаської області від 05 травня 2014 року призначити остаточне покарання у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки 1 місяць.
Застосувати до ОСОБА_4 запобіжний захід у виді тримання під вартою до вступу вироку у законну силу.
ОСОБА_4 взяти під варту у залі судового засідання.
Строк відбуття покарання ОСОБА_4 рахувати з 12.10.2015 року.

Речовий доказ по справі - обріз мисливської одноствольної гладко ствольної рушниці «ИЖ-5», серійний номер на під ствольному гаку: « НОМЕР_2 », 24 калібру, яка знаходиться у камері зберігання зброї Гребінківського РВ УМВС України у Полтавській області, знищити.
Стягнути із ОСОБА_4 процесуальні витрати в розмірі 245 (двісті сорок п`ять) грн. 52 коп. на проведення судово-балістичної експертизи на користь держави.

Вирок може бути оскаржений, з підстав, передбачених статтею 394 КПК України, до апеляційного суду Полтавської області через Гребінківський районний суд Полтавської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Суддя ОСОБА_1