Справа №1-101/10 30.11.2010 30.11.2010 30.11.2010
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 11-737 / 2010 року Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
Категорія: ч.2 ст. 125 КК України Доповідач апеляційної інстанції ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Миколаївської області в складі:

головуючого: Маркової Т.О.

суддів: Кателіна В.П., Куценко О.В.

прокурора: Якименка О.П.

засудженої: ОСОБА_3,

30 листопада 2010 року розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Миколаєві кримінальну справу за апеляцією засудженої ОСОБА_3 на вирок Казанківського районного суду Миколаївської області від 27 вересня 2010 року, яким

ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженка смт. Казанка Миколаївської області, громадянка України, ІНФОРМАЦІЯ_2, одружена, пенсіонерка, мешканка АДРЕСА_1, не судима,

засуджена за ч. 2 ст. 125 КК України до покарання у виді штрафу в розмірі 850 грн. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_5 в рахунок відшкодування матеріальної шкоди - 525 грн., в рахунок відшкодування моральної шкоди - 1700 грн.

Згідно вироку суду, 27 квітня 2009 року, близько 19.00 години, на вулиці ім. Щорса в смт. Казанка Миколаївської області, між ОСОБА_3 та ОСОБА_5 на ґрунті особистих неприязних стосунків виникла сварка, в ході якої ОСОБА_3 умисно нанесла потерпілій ОСОБА_5 неодноразові удари руками в різні частини тіла, в результаті чого останній були заподіяні легкі тілесні ушкодження, які спричинили короткочасний розлад здоровя.

В апеляції засуджена ОСОБА_3 просить вирок скасувати, а її -виправдати, оскільки вона цього злочину не вчиняла і вважає, що потерпіла не надала суду переконливих доказів для обґрунтування своїх позовних вимог і не надала достовірних медичних документів, які б свідчили про її лікування. Вважає, що чеки надані суду в підтвердження придбання нею ліків в аптеках, її не належать - сфальсифіковані і не можуть бути взяті до уваги.

Вказує також, що свідки ОСОБА_6 і ОСОБА_7 давали суду правдиві свідчення але необґрунтовано залишено їх поза увагою. Свідок ОСОБА_8 надала суду неправдиві свідчення, які на думку апелянта, не можна брати до уваги. ОСОБА_5 перша розпочала бійку, вдаривши її по голові палицею.

В доповненнях до апеляції засуджена ОСОБА_3 просить взяти до уваги, що з потерпілою ОСОБА_5, свідками ОСОБА_9 і ОСОБА_10 у неї давні неприязні стосунки. Останні постійно ображають її доньку та онуку, крадуть і труять її гусей та корів, розповсюджують образливі чутки про її сімю, погрожують фізичними розправами і підпалами.

Крім цього апелянт вказує, що ОСОБА_5 напередодні побив її чоловік, від чого в неї могли зявитися тілесні ушкодження, а не від декілька ударів рукою, які вона завдала під час бійки 27 квітня 2009 року. Також вважає, що судом порушені її права, оскільки справа розглядалася без застосування технічних засобів, суд не призначив експертизу для виявлення слідів крові на одязі, допитав свідків ОСОБА_11 та ОСОБА_12, коли вона знаходилася у лікарні і не могла бути присутня у судовому засіданні.

До апеляції та доповнень до неї засудженою ОСОБА_3 залучено:

-копію акта судово - медичного обстеження № 114 від 03 липня 2009 року про легкі тілесні ушкодження ОСОБА_3, завдані ОСОБА_9;

-копія медичної довідки з Казанківської ЦРБ від 12.08.2010 року про стан здоровя ОСОБА_3;

-копія заяви ОСОБА_4 від 13.09.2010 року з власноручними свідченнями односельців;

-копія паспорту та ідентифікаційного коду ОСОБА_3;

-копії аптечних чеків;

-довідка і копія довідки виконкому Казанківської селищної ради;

-довідка про склад сімї ОСОБА_3;

-клопотання до апеляційного суду від односельців про скасування вироку Казанківського районного суду від 27 вересня 2010 року щодо ОСОБА_3, засвідчене депутатом Казанківської селищної ради ОСОБА_13

Заслухавши доповідь судді, пояснення засудженої ОСОБА_3, в підтримку доводів своєї апеляції, думку прокурора, який вважає вирок законним і обґрунтованим, перевіривши матеріали кримінальної справи та доводи апеляції, колегія суддів вважає, що вона підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Колегія суддів вважає, що судом не були перевірені фактичні обставини справи, судом формально і однобічно були досліджені докази про порушення ОСОБА_14 покладених на нього обовязків, які були наведені в поданні Вознесенського МК КВІ, не взято до ували пояснення ОСОБА_14, які він давав в судовому засіданні і мають істотне значення для правильного вирішення питання про застосування до останнього вимог ч.2 ст. 78 КК України.

Також суд не звернув уваги на те, що подання Вознесенського МВ КВІ щодо скасування покарання з випробовуванням і направлення засудженого для відбування покарання, було направлено до суду в травні 2010 року, тобто після відбування ним іспитового строку, який закінчився в грудні 2004 року.

Врахувавши наведене колегія суддів вважає, що постанова суду підлягає скасуванню, а справа направленню на новий розгляд.

При новому розгляді справи, суду слід повно дослідити матеріали, перевірити доводи подання і засудженого, та прийняти відповідне рішення.

Висновки суду щодо доведеності вини ОСОБА_3 у вчиненні злочину за обставин, викладених у вироці та кваліфікація її дій за ч. 2 ст. 125 КК України, як умисне легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоровя є вірними, обґрунтованими і підтверджуються дослідженими у судовому засіданні першої інстанції доказами.

Покарання призначено засудженій ОСОБА_3 у відповідності до вимог ст.ст. 65-67 КК України, передбачене санкцією статті та відповідне до вчиненого злочину. Суд враховував ступінь тяжкості вчиненого злочину, який відноситься до злочинів невеликої тяжкості, особу засудженої, яка вперше притягується до кримінальної відповідальності, її вік, стан здоровя, позитивну характеристику за місцем проживання, а також ту обставину, що вона є опікуном недієздатної доньки, ІНФОРМАЦІЯ_3, тому призначив покарання у виді штрафу.

Позбавлені підстав твердження апелянта ОСОБА_3 щодо відсутності переконливих доказів для задоволення матеріальної та моральної шкоди, оскільки вони суперечать поясненням потерпілої ОСОБА_5 у судовому засіданні, з яких вбачається, що між нею та ОСОБА_3 тривають неприязні стосунки і 27.04.2009 року близько 19.00 години, коли вона гнала корів повз подвіря ОСОБА_3, остання перейшла на іншу сторону вулиці, кричала, вдарила її у груди, повалила на землю, сіла зверху, схопила за волосся, била головою об асфальт. До них підбігли онук ОСОБА_3 та її чоловік, розтягнули їх і забрали засуджену додому. Внаслідок заподіяних тілесних ушкоджень ОСОБА_5 знаходилася на лікуванні в Казанківській ЦРЛ з 28.04.2009 року до 12.05.2009 року, їй завдано матеріальної шкоди в сумі 525 грн., а також нервових переживань, душевних і фізичних страждань, які вона оцінювала в 20000 грн., однак на підставі ст.ст. 1166, 1167 ЦК України з урахуванням обставин справи, майнового стану засудженої, розумності і справедливості, суд задовольнив моральну шкоду в сумі 1700 грн.

Крім цього вина засудженої ОСОБА_3 підтверджується висновком експерта за № 115/90 від 17.06.2010 року, з якого вбачається, що ОСОБА_5 мала ушкодження, утворені в результаті ударного впливу тупих твердих предметів, які відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров'я (а.с.58-60).

Поясненням свідків ОСОБА_6 і ОСОБА_7, на які посилається засуджена у апеляції, суд першої інстанції надав належну оцінку, оцінивши їх критично, оскільки останні є родичами засудженої, і взяв до уваги, що заподіяння ударів ОСОБА_4 потерпілій ОСОБА_5 узгоджуються з іншими доказами.

Крім цього, свідок ОСОБА_8 підтвердила пояснення потерпілої ОСОБА_5 щодо того, що 27.04.2009 року близько 19.00 години гнали корів по вул. Щорса в смт. Казанка і, коли потерпіла проходила повз домоволодіння ОСОБА_4, остання до неї підбігла і почала наносити удари руками в різні частини тіла, потім їх розборонили. Свідки ОСОБА_9 і ОСОБА_15 надали суду аналогічні пояснення.

Доводи апелянта щодо того, що на здоровя ОСОБА_5 мало вплив побиття її чоловіком, від чого в неї могли зявитися тілесні ушкодження, не знайшли підтвердження у суді, тому колегія суддів розцінює їх як засіб захисту і намагання засудженої уникнути відповідальності за вчинений злочин.

Твердження засудженої щодо того, що у суді першої інстанції не здійснювалося повне фіксування судового процесу необґрунтовані, оскільки, як видно з протоколу судового засідання (а.с. 158-163), від жодного учасника судового розгляду клопотання з цього приводу не надходило.

Таким чином, колегія суддів вважає, що судом законно і обґрунтовано визнано винною засуджену ОСОБА_3 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України, і, з огляду на наведене, не вбачає підстав для виправдання ОСОБА_3

Керуючись ст.ст. 365, 366 КПК України, колегія суддів -

у х в а л и л а :

Апеляцію засудженої ОСОБА_3 залишити без задоволення, а вирок Казанківського районного суду Миколаївської області від 27 вересня 2010 року щодо ОСОБА_4 - без зміни.

Головуючий:

Судді: