Справа № 729/1543/14
1-кп/729/10/15 р.

В И Р О К
і м е н е м У к р а ї н и
14 квітня 2015 р. Бобровицький районний суд Чернігівської області в складі:
головуючої-судді ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2
з участю прокурора ОСОБА_3
потерпілого ОСОБА_4
представника потерпілого ОСОБА_5
обвинуваченого ОСОБА_6
захисника ОСОБА_7

розглянувши в відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Бобровиця кримінальне провадження по обвинуваченню
ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , українця , громадянина України , не одруженого , не працюючого , освіта вища , раніше не судимого , в скоєному, передбаченому ч.2 ст.121 КК України , -
В обвинувальному акті , який надійшов до суду вказано , що 30.10.2014 року в період часу з 18 годин до 20 годин ОСОБА_6 , перебуваючи за місцем проживання в одній з кімнат будинку , що в АДРЕСА_1 , під час сварки зі своєю співмешканкою ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка виникла на грунті раптово виниклих неприязних відносин , маючи умисел на заподіяння тяжких тілесних ушкоджень потерпілій, усвідомлюючи , що може заподіяти тяжку шкоду її здоров"ю та свідомо допускаючи настання її наслідків , завдав кілька ударів в область живота та грудної клітки.
01.11.2014 року о 15 год.20 хв. ОСОБА_8 була госпіталізована до лікувально-профілактичного закладу"Бобровицька центральна районна лікарня" , де їй в той день була проведена операція :лапаратомія, ушивання стінки тонкої кишки , санація, дренування черевної порожнини, але незважаючи на це ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_3 о 20 год.10 хв. померла.
Згідно висновку експерта № 90 від 01.11.2014 року , який проводив судово-медичну експертизу у трупа ОСОБА_8 виявлені - крововиливи на обличчі та правому плечі, які відносяться до легких тілесних ушкоджень, закрита травма грудної клітки : переломи ІХ-Х ребер справа по середньо-паховій лінії, які відносяться до тілесних ушкоджень середньої тяжкості , закрита травма органів черевної порожнини : розрив стінки тонкого кишківника, який ускладнився розлитим гнійним перитонітом та відноситься до тяжких тілесних ушкоджень.
Смерть ОСОБА_8 настала на фоні наростаючої інтоксикації, яку викликав розповсюджений перитоніт, внаслідок розриву тонкої кишки, що підтверджується морфологічними ознаками цього захворювання ( наявність серозно-гнійного вмісту в черевній порожнині, ділянками гнійного нальоту на окремих ділянках сальника, кишківника та очеревини, наявність розриву тонкої кишки, виявленому при оперативному втручанні) та даними судово-гістологічного дослідження .
Смерть ОСОБА_8 знаходиться в прямому причинному зв`язку з отриманими тілесними ушкодженнями , а саме закритою травмою органів черевної порожнинами, розриву тонкої кишки.
Тілесні ушкодження , виявлені при судово-медичній експертизі трупа ОСОБА_8 , могли виникнути за обставин викладених ОСОБА_6 "наніс три удари кулаком в область живота ОСОБА_8 , яка на той момент знаходилася на ліжку у лежачому положенні , один удар долонею по обличчю та три удари кулаками обох рук в область живота ОСОБА_8 , яка сиділа на дивані, куди саме (в яку сторону) бив сказати не може".
Після отримання тілесних ушкоджень гр-ка ОСОБА_8 здатна була здійснювати самостійні дії - пересуватися, викликати допомогу.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_9 пояснив , що з ОСОБА_8 він познайомився ще кілька років назад. Він тоді випивав, але вже більше року він не вживає алкогольні напої. Відносини в них були дружні . Іноді виникали сварки коли вона приходила п`яна. Обвинувачений лише раз побив її сильно , коли ще тільки познайомилися і він тоді вживав алкоголь. З ОСОБА_10 він не співмешкав , але періодично він мав з нею інтимні стосунки, вона іноді приносила для нього їжу, прала йому одяг, декілька раз ночувала в нього.30.10.2014 року ОСОБА_10 подзвонила та попросила зустрітися. Коли зустрілися , вона була в нетверезому стані, а обвинувачений не хотів її бачити в такому стані , тому купив їй цигарки та відправив додому. Десь після 20 год. обвинувачений ліг відпочивати , так як йому потрібно було на роботу наступного дня їхати. В цей час прийшла ОСОБА_10 та почала стукати , просити впустити її. Він не хотів, але вона кричала , стукала і він , щоб не тривожити сусідів вимушений був її пустити. Також не хотів, щоб вона пішла в бар ще пити. Він пустив її з умовою , що вона буде вести себе адекватно. Але вона притихла лише на кілька хвилин , а потім почала його доставати, крім того мати відпочивала , він не хотів , щоб вона заважала їй , не витримав та кілька раз ударив її кулаком в область живота, куди конкретно вказати не може . Вона притихла , але потім знову почала доставати його , він не витримав та переніс її на диван, проте вона і там не заспокоїлася і тому він почав відправляти її додому , а так як вона упиралася , то він вдарив її в обличчя , а далі згріб разом з одягом та викинув на двір. Коли вона одяглася , то почала стукати , щоб він віддав телефон та сумочку. Обвинувачений виніс їй ці речі, вивів за хвіртку, а вона сіла та сказала ,що не піде. Він не втримався і знову вдарив її чи в живіт чи в область нирок. Після цього вона зігнулася та пішла .Через добу він дізнався . що вона в лікарні і зразу поїхав туди, саме оперували ОСОБА_10 . Там в лікарні вона сказала , що він ударив її . Обвинувачений зразу ж розповів працівникам міліції все що сталося. Розуміє , що не повинен так був робити , він не хотів заподіяти їй будь-які тілесні ушкодження , а тим більше заподіяти смерть. Так сталося . Ще обвинувачений вказав , що покійна ОСОБА_10 вже лікувалася від розриву кишки з перитонітом в м. Чернігові і її ледве врятували , отже він не знімає своєї вини за те , що вдарив її , але вважає , що її смерті сприяв також хворобливий стан , який мав місце раніше. Він дуже жалкує , просить пробачення в рідних.
Потерпілий ОСОБА_4 пояснив в судовому засіданні , що 30.10.2014 року дочка ОСОБА_10 прийшла додому та скаржилася на болі в животі, при цьому пояснила, що її вдарив ОСОБА_6 з яким вона співмешкала. В лікарню не зверталися , дружина дала їй знеболювальне, а 01.11.2014 року їй стало гірше , а тому викликали швидку, яка забрала її в лікарню, де вона і померла. В дочки залишився неповнолітній син . Сім"я понесла матеріальні витрати на поховання та отримала моральну травму , так як смерть дочки це невиправна втрата . Вважає, що обвинувачений повинен понести суворе покарання та відшкодувати всі витрати.
В судове засідання викликалися також експерт ОСОБА_11 для роз`яснення висновку, свідки ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 .
Експерт ОСОБА_11 в судовому засіданні пояснив, що він проводив судово -медичну експертизу трупа ОСОБА_8 . Йому також надавалася карта стаціонарного хворого. Розрив тонкого кишківника встановив хірург. Розрив стінки тонкого кишківника є наслідком удару , який привів до закритої травми органів черевної порожнини, розриву тонкої кишки. Удар був нанесений під прямим кутом, перпендикулярно до тіла. Коли проводився слідчий експеримент , то запрошували експерта . Свирид давав покази , пояснював механізм нанесення ударів, про який не міг знати ніхто , крім нього. Його покази повністю відповідають даним висновку. Дійсно після отриманих травми ОСОБА_8 могла самостійно рухатися. Даних щодо хвороб він яких вона лікувалася в м. Чернігові в експерта не було.
Свідок ОСОБА_14 пояснив , що він був запрошений працівниками міліції в якості понятого при проведенні слідчого експерименту. Він детально надав покази щодо проведення слідчого експерименту під час досудового розслідування , повністю їх підтримує та ще раз вказав , що в його присутності ОСОБА_6 добровільно без примусу розповідав про те коли , за яких обставин, куди та де саме він наніс удари ОСОБА_8 30.10.2014 року.
Свідок ОСОБА_16 надав аналогічні покази тим, що надав свідок ОСОБА_14 .
Свідок ОСОБА_12 пояснила , що 30.10.2014 року ввечері до них в будинок стукала ОСОБА_8 , кричала , тому син вийшов і забрав її , щоб не заважала нікому . Свідок чула , що в них в веранді був якийсь конфлікт , але криків не було , що відбувалося в кімнаті сина та на дворі не знає . Хотіла б сказати , що ОСОБА_17 вела себе завжди непристойно, її батьки взагалі не приймали ніяких мір до дочки. Ще хотіла добавити , що ОСОБА_10 випорожнилася на їх подвір"ї і судячи по вигляду випорожнень в неї був запор , від якого можливо і стався розрив тонкої кишки.
Свідок ОСОБА_15 в судовому засіданні пояснила , що ОСОБА_6 не вперше побив її дочку . Вона постійно скаржилася на побиття. Свідок просила її покинути його, але дочка любила обвинуваченого, готувала йому , прала одяг , який приносила до них додому. 30.10.2014 року дочка прийшла додому і скаржилася на біль в животі , але в лікарню не хотіла . Свідок дала їй знеболювальне , проте коли вона зовсім погано себе почувала , то викликали швидку , їй зразу ж почали робити операцію . А десь о 20 год.00 хв. з реанімації повідомили , що дочка померла.
Заслухавши обвинуваченого, його захисника, потерпілого та його представника , прокурора, свідків , експерта , дослідивши всі матеріали кримінального провадження та письмові матеріали отримані в ході судового розгляду суд приходить до наступного висновку.
Відповідно до кримінального законодавства спричинити смерть потерпілому можна лише шляхом завдання йому тілесних ушкоджень.
Тілесні ушкодження , внаслідок яких виникає такий патологічний стан як смерть поділяють на три групи:
1) всі умисні тілесні ушкодження , внаслідок яких настала смерть , якщо винний передбачав і свідомо бажав чи погоджувався з її настанням ,утворюють умисне вбивство (ст.115-118 КК України)
2) умисні тілесні ушкодження , внаслідок яких сталася смерть, якщо умисел винного був спрямований саме на заподіяння тяжких тілесних ушкоджень , а щодо смерті умислу не було , утворюють склад злочину, передбачений ч.2 ст.121 КК України
3) всі інші види тілесних ушкоджень ( тяжкі необережні, середньої тяжкості умисні і необережні, легкі умисні , внаслідок яких сталася смерть) утворюють вбивство через необережність (ст.119 КК України).
В судовому засіданні достовірно встановлено , що 30.10.2014 року в вечірній час ОСОБА_6 в приміщенні будинку, що розташований в АДРЕСА_1 , де він проживає та на вулиці біля будинку наніс декілька ударів кулаками та долонями рук в живіт та обличчя потерпілої ОСОБА_8 , в результаті чого потерпіла отримала крововиливи на обличчі та правому плечі, які відносяться до легких тілесних ушкоджень, закрита травма грудної клітки : переломи ІХ-Х ребер справа по середньо-паховій лінії, які відносяться до тілесних ушкоджень середньої тяжкості , закрита травма органів черевної порожнини : розрив стінки тонкого кишківника, який ускладнився розлитим гнійним перитонітом та відноситься до тяжких тілесних ушкоджень, що підтверджується висновком судово-медичної експертизи № 90 від 01.11.2014 року .Дані висновку щодо наявних тілесних ушкоджень та механізму їх заподіяння узгоджуються з показами обвинуваченого. Тобто в судовому засіданні повність знайшов підтвердження факт вчинення ОСОБА_6 протиправних дій , в результаті яких потерпіла отримала тяжкі тілесні ушкодження , небезпечні для життя та в результаті яких настала смерть потерпілої ОСОБА_8 .. Тобто настання смерті потерпілої знаходиться в прямому причинному зв`язку з отриманими внаслідок протиправних дій ОСОБА_6 тілесних ушкоджень. В цій частині обвинувачення є повністю доведеним. Проте обов`язковою складовою злочину , відповідальність за яке наступає за ч.2 ст.121 КК України, як вище зазначено є умисел винного спрямований саме на заподіяння тяжких тілесних ушкоджень .
Як пояснив обвинувачений він не мав жодного умислу на заподіяння потерпілій тяжких тілесних ушкоджень і ніколи не бажав їй смерті.
Тобто належного підтвердження умисел на заподіяння тяжких тілесних ушкоджень не знайшов в судовому засіданні. Неодноразове нанесення тілесних ушкоджень до вказаної події, нанесення удару під прямим кутом не є свідченням умислу на заподіяння тяжких тілесних ушкоджень. Отже в цій частині обвинувачення є не доведеним.
Відповідно до ст.337 КПК України судовий розгляд проводиться лише стосовно особи , якій висунуте обвинувачення і лише в межах висунутого обвинувачення , відповідно до обвинувального акту .
Під час судового розгляду прокурор може змінити обвинувачення , висунути додаткове обвинувачення , відмовитися від підтримання державного обвинувачення .З метою ухвалення справедливого рішення та захисту прав людини і її основоположних свобод , суд має право вийти за межі висунутого обвинувачення , зазначеного в обвинувальному акті лише в частині зміни правової кваліфікації кримінального правопорушення , якщо це покращує становище особи, стосовно якої здійснюється кримінальне провадження.
В ході судового розгляду прокурором не ставилося питання про зміну правової кваліфікації обвинувачення , а тому суд вважає з метою ухвалення законного та справедливого рішення вийти за межі висунутого обвинувачення , змінивши правову кваліфікацію , так як він вчинив кримінально каране діяння , яке за ступенем тяжкості є менш тяжким злочином , проте за яке повинен нести відповідальність.
Проаналізувавши всі зібрані по справі дані та з`ясувавши фактичні обставини справи суд вважає, що ОСОБА_6 вчинив злочин , відповідальність за який наступає відповідно до ч.1 ст.119 КК України , а саме вбивство через необережність.
Призначаючи покарання суд враховує всі обставини справи та обставини зазначені в ст. 65 КК України, в тому числі суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину , обставини , що пом`якшують та обтяжують покарання , особу винного.
Обставиною , що пом`якшує покарання суд визнає сприяння в розкритті злочину, щире каяття.
Обставин , що обтяжують покарання судом не встановлено.
За місцем проживання характеризується задовільно, раніше до кримінальної відповідальності притягувався , але провадження було закрито за відмовою потерпілого від підтримання приватного обвинувачення.
Суд враховує також , що виникненню неправомірної поведінки обвинуваченого сприяла і сама потерпіла , що підтверджується висновком комплексної судової психолого-психіатричної експертизи , відповідно до якої ОСОБА_6 перебував в емоційно збудженому стані в момент вчинення злочину , який як видно з його показів та показів його матері викликаний неадекватною поведінкою потерпілої , яка перебувала в нетверезому стані .
Проте суд враховує також , що здоров"я та життя людини є найвищою соціальною цінністю , а тому особа, яка неправомірно посягає на життя та здоров"я людини повинна нести суворе покарання .
З урахуванням всіх обставин по справі суд вважає , що ОСОБА_6 необхідно призначити покарання з ізоляцією від суспільства , передбачене санкцією статті у вигляді позбавлення волі.
По справі заявлявся цивільний позов , який підлягає частковому задоволенню.
Згідно ч.2 ст.1168 ЦК України моральна шкода, завдана смертю фізичної особи, відшкодовується її чоловікові (дружині), батькам (усиновлювачам), дітям (усиновленим), а також особам, які проживали з нею однією сім`єю.
Відповідно до п.2) ч.2 ст.23 ЦК України моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів.
Згідно ч.1 ст.1201 ЦК України особа, яка завдала шкоди смертю потерпілого, зобов`язана відшкодувати особі, яка зробила необхідні витрати на поховання та на спорудження надгробного пам`ятника, ці витрати.
Враховуючи, що позивач ОСОБА_4 , батько померлої ОСОБА_8 , поніс витрати на поховання, що підтверджується квитанцією до прибуткового касового ордеру від 02.11.2014 року на суму 512,30 грн. та договором на проведення поховання ( послуги з організації похорон) , товарним чеком № 94 від 02.11.2014 року на суму 3080 грн. на придбання необхідного для погребіння , дані витрати підлягають задоволенню. Суд включає також в відшкодування суму 313,43 грн., витрачену на лікування ще за життя ОСОБА_8 . Всього на загальну суму 3905,73 грн. Вимога позивача про відшкодування витрат понесених на поминальний обід, задоволенню не підлягає, оскільки законодавцем чітко встановлено обов`язок особи, яка завдала шкоди смертю потерпілого, відшкодувати витрати понесені лише на поховання.
Щодо розміру моральної шкоди, то суд враховуючи вимоги розумності і справедливості вважає, що розмір моральної шкоди в сумі 100000 грн., заявлений позивачем, є співмірними з тими стражданнями, які останній переніс з трагічною загибеллю своєї дочки.
Речові докази , які зберігаються в кімнаті речових доказів Бобровицького РВ УМВС України підлягають знищенню , ДВД диск підлягає постійному зберіганню при справі, речові докази здані під зберігальну розписку Свириду залишити в його розпорядженні.
Міру запобіжного заходу не застосовували , підстав для її застосування суд не вбачає.
Керуючись ст.ст. 368,370, 374 КПК України , суд , -
З А С У Д И В :
ОСОБА_6 визнати винним в скоєнні злочину передбаченого ч.1 ст. 119 КК України та призначити йому покарання в вигляді позбавлення волі на строк 4 ( чотири) роки.
Стягнути з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_4 матеріальну шкоду в сумі 3905,73 грн та моральну шкоду в сумі 100000 грн.
В задоволенні решти вимог відмовити.
Речові докази по справі після вступу вироку в законну силу телефон «Самсунг» та гроші номіналом 50 грн. , передані під зберігальну розписку ОСОБА_6 залишити в його розпорядженні ,пакет зі зрізами нігтьових пластин з рук ОСОБА_6 , пакет зі зразками крові ОСОБА_6 , пакет зі зрізами рук трупа ОСОБА_8 , які зберігаються в кімнаті речових доказів Бобровицького РВ УМВС України знищити, електромагнітний носій ДВД з відеозаписом слідчого експерименту залишити в матеріалах справи .
На вирок може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Чернігівської області протягом тридцяти днів з моменту проголошення через Бобровицький районний суд.
Суддя: