ВИЩИЙ СПЕЦІАЛІЗОВАНИЙ СУД УКРАЇНИ
З РОЗГЛЯДУ ЦИВІЛЬНИХ І КРИМІНАЛЬНИХ СПРАВ
Ухвала

іменем україни

15 жовтня 2015 року м. Київ

Вищий спеціалізований суд України

з розгляду цивільних і кримінальних справ

у складі колегії:

головуючого ОСОБА_7,

суддів ОСОБА_8, ОСОБА_9,

при секретарі ОСОБА_10,

розглянувши у судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000881, за касаційними скаргами заступника прокурора Закарпатської області, потерпілих ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 та їх представника ОСОБА_4 на ухвалу Апеляційного суду Закарпатської області від 27 травня 2015 року щодо

ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, уродженця та мешканця АДРЕСА_1, раніше не судимого,

якого визнано винуватим у пред'явленому обвинуваченні у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України,

за участю прокурора ОСОБА_11,

засудженого ОСОБА_5 (в режимі відеоконференції),

в с т а н о в и в:

до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ звернулись заступник прокурора Закарпатської області, потерпілі ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 та їх представник ОСОБА_4 із касаційними скаргами на вищевказану ухвалу щодо ОСОБА_5

У касаційній скарзі прокурор порушує питання про скасування ухвали суду апеляційної інстанції у зв'язку з невідповідністю призначеного засудженому ОСОБА_5 покарання тяжкості вчиненого ним злочину та даним про його особу внаслідок м'якості. Вважає, що суд апеляційної інстанції, погодившись із рішенням суду першої інстанції в частині призначеного покарання, всупереч ст. 419 КПК України належним чином не перевірив доводи скарги прокурора про неврахування конкретної тяжкості злочину, його вчинення у стані алкогольного сп'яніння, у зв'язку з чим мінімальне покарання є м'яким.

Потерпілі ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 та їх представник ОСОБА_4 також вважають, що ухвала апеляційного суду є незаконною у зв'язку з невідповідністю призначеного покарання тяжкості злочину та особі засудженого. Зазначають про те, що апеляційний суд доводи скарг потерпілих та прокурора належним чином не перевірив та необґрунтовано залишив їх без задоволення. Також звертають увагу, що суд не врахував, що ОСОБА_5 втік з місця події, безпідставно послався на те, що він добровільно повідомив про вчинений злочин, оскільки особа винного була встановлена оперативними заходами, обіцянки відшкодувати матеріальну та моральну шкоду не виконує.

За вироком Виноградівського районного суду Закарпатської області від 11 лютого 2015 року ОСОБА_5 визнано винуватим у пред'явленому обвинуваченні та засуджено за ч. 2 ст. 286 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 3 роки.

Ухвалою Апеляційного суду Закарпатської області від 27 травня 2015 року вказаний вирок залишено без змін.

Судом ухвалено визнати винуватим ОСОБА_5 у вчиненні злочину, передбаченого за ч. 2 ст. 286 КК України за таких обставин.

19 жовтня 2014 року близько 02:00 год. ОСОБА_5, перебуваючи у стані алкогольного сп'яніння, керуючи автомобілем марки ВАЗ 2106 (реєстраційний номер НОМЕР_1), рухався по своїй смузі руху на ділянці проїжджої частини вул. Копанська м. Виноградова в напрямку центру міста. Проїжджаючи поблизу будинку № 246, у порушення вимог пункту 12.3 Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001 року, в момент появи у полі його зору велосипедиста ОСОБА_6, який рухався в попутному із його автомобілем напрямку, не застосував заходів до зниження швидкості або зупинки транспортного засобу, внаслідок чого допустив зіткнення передньою правою частиною свого автомобіля із задньою частиною велосипеда, після чого залишив місце події. Внаслідок дорожньо-транспортної події потерпілий ОСОБА_6 отримав тяжкі тілесні ушкодження, небезпечні для життя в момент заподіяння, від яких помер у лікарні ІНФОРМАЦІЯ_2.

Заслухавши доповідь судді, пояснення засудженого ОСОБА_5, який заперечив проти доводів касаційних скарг, думку прокурора, який підтримав касаційні скарги, перевіривши матеріали кримінального провадження, проаналізувавши доводи, наведені у скаргах, колегія суддів дійшла такого висновку.

Висновки суду про доведеність винуватості ОСОБА_5 та правильність кваліфікації його дій за ч. 2 ст. 286 КК України у касаційних скаргах не оспорюються.

При перевірці матеріалів кримінального провадження касаційним судом установлено, що доводи прокурора та потерпілих про істотне порушення вимог кримінального процесуального закону та невідповідність призначеного ОСОБА_5 покарання тяжкості злочину та даним про особу засудженого на увагу не заслуговують.

Так, відповідно до ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами. Виходячи з положень ст. 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Як убачається з матеріалів кримінального провадження, при призначенні покарання ОСОБА_5 вищенаведені вимоги закону України про кримінальну відповідальність дотримано. Зокрема, судом враховано ступінь суспільної небезпечності, тяжкість і характер злочину, вчиненого із необережності та віднесеного до категорії тяжких, дані про особу засудженого, обставини, що пом'якшують покарання, якими визнано щире каяття, позитивну характеристику за місцем проживання, часткове відшкодування завданої шкоди, те, що раніше ОСОБА_5 до кримінальної відповідальності не притягувався, обставину, що його обтяжує - вчинення злочину у стані алкогольного сп'яніння. Зважив суд і на позицію потерпілих, які просили його суворо не карати.

Апеляційний суд, переглядаючи кримінальне провадження щодо ОСОБА_5, визнав правильними висновки суду першої інстанції в частині призначення покарання.

На думку колегії суддів, з урахуванням наведених обставин, з огляду на конкретну тяжкість вчиненого ОСОБА_5 у темну пору доби необережного злочину, засудженому обґрунтовано визначено покарання у мінімальній межі санкції статті, що передбачає відповідальність за вчинене.

Обставини, на які посилається прокурор та потерпілі, у тому числі вчинення злочину у стані алкогольного сп'яніння, належним чином враховані при призначенні ОСОБА_5 покарання, яке належить відбувати реально, а те, що після постановлення вироку ОСОБА_5, який перебуває в місцях позбавлення волі, не вжив заходів для відшкодування завданої злочином шкоди, не свідчить про незаконність вироку в частині призначення покарання, а може бути вирішено в порядку цивільного судочинства.

Наслідки злочину у виді смерті потерпілого є обставиною, що впливає на кваліфікацію злочину за ч. 2 ст. 286 КК України, а тому відповідно до ч. 4 ст. 67 КК України не можуть бути ще раз врахованими судом як обставина, що обтяжує покарання.

Ухвала суду апеляційної інстанції щодо ОСОБА_5 відповідно до вимог ст. 419 КПК України належним чином мотивована із наведенням підстав, через які апеляційні скарги прокурора та потерпілих визнано безпідставними.

З огляду на це, визначена ОСОБА_5 міра покарання є необхідною та достатньою для його виправлення та попередження вчинення нових злочинів як ним, так і іншими особами.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які були б підставою для зміни чи скасування судових рішень, ухвалених у кримінальному провадженні, не встановлено.

За таких обставин підстав для задоволення касаційних скарг прокурора, потерпілих ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 та їх представника ОСОБА_4 колегія суддів не вбачає.

З урахуванням наведеного, керуючись статтями 433, 434, 436 КПК України,

п о с т а н о в и в:

Залишити ухвалу Апеляційного суду Закарпатської області від 27 травня 2015 року щодо ОСОБА_5 без зміни, а касаційні скарги прокурора, потерпілих ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 та їх представника ОСОБА_4 - без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_7 ОСОБА_8 ОСОБА_9