№ 336/9050/15-к
пр. № 1-кп/336/114/2016
УХВАЛА
Іменем України
13 січня 2016 року м. Запоріжжя
Шевченківський районний суд м. Запоріжжя у складі головуючого судді ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , потерпілого ОСОБА_4 , обвинуваченого ОСОБА_5 , захисника адвоката ОСОБА_6 , розглянувши в підготовчому судовому засіданні кримінальне провадження з обвинувальним актом, складеним щодо ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Запоріжжя, проживає у АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

звинуваченого у скоєнні злочинів, передбачених ст. 185 ч. 3, 309 ч. 1 КК України,
ВСТАНОВИВ:
В провадженні Шевченківського районного суду м. Запоріжжя перебуває кримінальне провадження з обвинувальним актом за звинуваченням ОСОБА_7 у скоєнні злочинів, передбачених ст. 185 ч. 3, ст. 309 ч. 1 КК України.

Прокурор в підготовчому судовому засіданні вказав, що обвинувальний акт відповідає вимогам КПК України, провадження підсудне Шевченківському районному суду м. Запоріжжя, просив призначити справу до розгляду.

Обвинувачений та його захисник в підготовчому судовому засіданні не заперечували проти призначення справи до розгляду.

Потерпілий ОСОБА_4 у судовому засіданні не заперечував проти призначення справи до розгляду.

Потерпіла ОСОБА_8 в підготовче судове засідання не з`явилась, про місце та час проведення судового засідання повідомлена судовою повісткою.

При вивченні обвинувального акту та реєстру матеріалів досудового розслідування встановлено наступне.

ОСОБА_7 обвинувачується у тому, що 18.10.2015 року у нічний час, діючи умисно з корисливих мотивів, знаходячись на території домоволодіння за адресою: АДРЕСА_2 , шляхом злому навісного замка проник до підвалу та вчинив крадіжку належного потерпілій ОСОБА_8 майна, а саме дві сітки картоплі вагою 30 кг кожна, один мішок цибулі вагою 25 кг, чим спричинив потерпілій матеріальні збитки на суму 600 гривень.

Такі дії кваліфіковані за ст. 185 ч. 3 КК України як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднане з проникненням у інше приміщення.

Крім того, ОСОБА_7 обвинувачується у тому, що на початку червня 2015 року, маючи умисел на незаконні придбання та зберігання особливо небезпечних наркотичних засобів без мети збуту, знаходячись на території домоволодіння у АДРЕСА_1 незаконно придбав шляхом перетирання сухого листя однієї рослини роду коноплі особливо небезпечний наркотичний засіб каннабіс (марихуану) вагою в перерахунку на суху речовину 34,698 грамів.

Після цього ОСОБА_7 , продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел, незаконно зберігав у сараї на території домоволодіння у АДРЕСА_1 вказаний наркотичний засіб без мети збуту, де о 17.35 годині в ході огляду було виявлено та вилучено пластикове відро з особливо небезпечним наркотичним засобом каннабіс (марихуана) вагою 34,035 грамів в перерахунку на суху речовину та паперовий згорток з особливо небезпечним наркотичним засобом каннабіс (марихуана) вагою 0,698 грамів в перерахунку на суху речовину.

Такі дії кваліфіковані за ст. 309 ч. 1 КК України як незаконне придбання, зберігання наркотичного засобу без мети збуту.

Також ОСОБА_7 обвинувачується у тому, що 06.11.2015 року о 12.00 годині, діючи повторно, умисно з корисливих мотивів, таємно проник через віконну квартирку до будинку за адресою: АДРЕСА_3 , після чого, знаходячись всередині будинку вибив вхідні двері та вчинив крадіжку належного потерпілому ОСОБА_4 майна, а саме металеву ванну довжиною 180 см, шириною близько 50 см, вагою близько 20 кг, металеву миску об`ємом 10 літрів, діаметром 30 см, глибиною 10 см, товщиною 2 мл, вагою 2 кг, металевий корпус холодильника марки «Снайге» без внутрішньої оболонки, полиць та агрегатів вагою близько 20 кг, чим спричинив потерпілому матеріальні збитки на суму 500 гривень.

Такі дії кваліфіковані за ст. 185 ч. 3 КК України як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно та поєднане з проникненням у житло.

Відповідно до ст. 291 ч. 2, 4 КПК України обвинувальний акт має містити такі відомості:

1) найменування кримінального провадження та його реєстраційний номер;

2) анкетні відомості кожного обвинуваченого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство);

3) анкетні відомості кожного потерпілого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство);

4) прізвище, ім`я, по батькові та займана посада слідчого, прокурора;

5) виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення;

6) обставини, які обтяжують чи пом`якшують покарання;

7) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням;

7-1) підстави застосування заходів кримінально-правового характеру щодо юридичної особи, які прокурор вважає встановленими;

8) розмір витрат на залучення експерта (у разі проведення експертизи під час досудового розслідування);

9) дату та місце його складення та затвердження.

До обвинувального акта додається:

1) реєстр матеріалів досудового розслідування;

2) цивільний позов, якщо він був пред`явлений під час досудового розслідування;

3) розписка підозрюваного про отримання копії обвинувального акта, копії цивільного позову, якщо він був пред`явлений під час досудового розслідування, і реєстру матеріалів досудового розслідування (крім випадку, передбаченого частиною другою статті 297-1 цього Кодексу);

4) розписка або інший документ, що підтверджує отримання цивільним відповідачем копії цивільного позову, якщо він був пред`явлений під час досудового розслідування не до підозрюваного;

5) довідка про юридичну особу, щодо якої здійснюється провадження, у якій зазначаються: найменування юридичної особи, її юридична адреса, розрахунковий рахунок, ідентифікаційний код, дата і місце державної реєстрації.

Відповідно до ст. 91 КПК України у кримінальному провадженні підлягають доказуванню:

1) подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення);

2) винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення;

3) вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, а також розмір процесуальних витрат;

4) обставини, які впливають на ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, характеризують особу обвинуваченого, обтяжують чи пом`якшують покарання, які виключають кримінальну відповідальність або є підставою закриття кримінального провадження;

5) обставини, що є підставою для звільнення від кримінальної відповідальності або покарання;

6) обставини, які підтверджують, що гроші, цінності та інше майно, які підлягають спеціальній конфіскації, одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від такого майна, або призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення чи винагороди за його вчинення, або є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом, або підшукані, виготовлені, пристосовані або використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення;

7) обставини, що є підставою для застосування до юридичних осіб заходів кримінально-правового характеру.

Однією з основних засад кримінального провадження є законність, яка визначає, що під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства.

Стаття 6 ч. 3 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному обвинуваченому у вчиненні кримінального правопорушення щонайменше такі права:

a) бути негайно і детально поінформованим зрозумілою для нього мовою про характер і причини обвинувачення, висунутого проти нього;

b) мати час і можливості, необхідні для підготовки свого захисту.

Таким чином, для забезпечення ефективного захисту від пред`явленого обвинувачення пред`явлене особі обвинувачення повинно бути детальним, повним, чітким та зрозумілим та містити у собі усі відомості щодо події кримінального правопорушення, виду та розміру шкоди, форми вини, мотиву та мети кримінального правопорушення, тощо.

Однак, вищевказаним вимогам обвинувальний акт не відповідає у зв`язку з наступним.

Так, при викладенні обвинувачення у скоєнні злочинів, передбачених ст. 185 ч. 3 КК України прокурором в обвинувальному акті не зазначена вартість майна, у викрадені якого обвинувачується ОСОБА_7 , оскільки не зазначено вартість кожного предмета,а також загальна вартість викраденого майна у кожного потерпілого.

Вартість викраденого майна та розмір матеріальних збитків, який зазначено прокурором в обвинувальному акті, не є тотожними поняттями, оскільки до матеріальних збитків ст. 22 ЦК України віднесено щонайменше втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

При цьому суд враховує, що відповідно до ст. 242 ч. 2 п. 6 КПК України вказує, що слідчий або прокурор зобов`язаний звернутися до експерта для проведення експертизи щодо визначення розміру матеріальних збитків, шкоди немайнового характеру, шкоди довкіллю, заподіяної кримінальним правопорушенням.

Між тим з реєстру матеріалів досудового розслідування вбачається, що товарознавчу експертизу було призначено лише по кримінальному провадженню № 0004897, хоча розмір матеріальних збитків підлягає встановленню по двом кримінальним провадженням, відкритим за ст. 185 ч. 3 КК України.

При викладенні фактичних обставин злочину, передбаченого ст. 309 ч. 1 КК України, які прокурор вважає встановленими, не зазначений час скоєння злочину в частині зберігання наркотичного засобу, оскільки в обвинувальному акті зазначений лише час вилучення наркотичних засобів, між тим як дата такого вилучення відсутня.

При цьому ОСОБА_7 обвинувачується у тому, що придбав наркотичний засіб вагою 34,698 грами, а зберігав наркотичний засіб вагою 34,733 грами, між тим як відповідно до зазначеному в обвинувальному акті наркотичний засіб, який зберігав ОСОБА_7 це той самий наркотичний засіб, який він придбав раніше.

Відповідно до ст. 109 КПК України реєстр матеріалів досудового розслідування повинен містити:

1) номер та найменування процесуальної дії, проведеної під час досудового розслідування, а також час її проведення;

2) реквізити процесуальних рішень, прийнятих під час досудового розслідування;

3) вид заходу забезпечення кримінального провадження, дату і строк його застосування.

При цьому реєстр є невід`ємною частиною обвинувального акту та повинен містити повні та точні відомості про вчинені в ході досудового розслідування процесуальні дії та прийняті процесуальні рішення.

З переліку процесуальних рішень реєстру матеріалів досудового розслідування (п. 1, 2, 3) вбачається, що 07.11.2015 року заступником прокурора Шевченківського району м. Запоріжжя визначено групи прокурорів по кожному кримінальному провадженню, зокрема по кримінальному провадженню № 0004723 у складі ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_3 , ОСОБА_11 (ст. 185 ч. 3 КК України з потерпілою ОСОБА_8 ), по кримінальному провадженню № 0004896 у складі ОСОБА_9 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 (ст. 309 ч. 1 КК України), по кримінальному провадженню № 0004897 у складі ОСОБА_15 , ОСОБА_12 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 (ст. 185 ч. 3 КК України з потерпілим ОСОБА_4 ).

З переліку процесуальних дій та рішень вбачається, що повідомлення про підозру у скоєнні злочинів по всім кримінальним провадженням здійснювалось прокурором ОСОБА_9 , при цьому з реєстру матеріалів досудового розслідування не виявляється можливим зрозуміти по якому саме кримінальному провадженню та коли ОСОБА_7 повідомлявся про підозру. Між тим, прокурор ОСОБА_9 був включений в групу прокурорів лише по двом кримінальним провадженням, а об`єднані кримінальні провадження в одне лише 10.12.2015 року, при цьому по об`єднаному кримінальному провадженню прокурори, які уповноважені здійснювати процесуальне керівництво, не визначались взагалі.

Враховуючи вищевикладене, виникають сумніви щодо наявності у прокурора, який повідомляв ОСОБА_7 про підозру, відповідних повноважень на вчинення таких дій по кримінальному провадженню, за яким він не був включений в групу прокурорів.

Також в реєстрі матеріалів досудового розслідування зазначено, що обвинувальний акт був складений прокурором 11.12.2015 року, між тим дата на самому обвинувальному акті вказана 14.12.2015 року.

Як вказує ч. 3 п. 3 ст. 314 КПК України в підготовчому судовому засіданні суд має право повернути обвинувальний акт, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру прокурору, якщо вони не відповідають вимогам цього Кодексу.

Зважаючи на вищевикладене, суд дійшов висновку, що обвинувальний акт не відповідає вимогам КПК України, існують істотні перешкоди для призначення кримінального провадження до розгляду, тож є підстави для повернення обвинувального акту прокурору.

Керуючись ст. 314, 392, 395 КПК України,

УХВАЛИВ:
Обвинувальний акт щодо ОСОБА_7 , звинуваченого у скоєнні злочинів, передбачених ст. 185 ч. 3, 309 ч. 1 КК України, повернути прокурору Запорізької місцевої прокуратури № 1 Запорізької області як такий, що не відповідає вимогам КПК України.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом семи днів після її оголошення через суд, який її ухвалив.

Суддя ОСОБА_1