ПОСТАНОВА

ІМ'ЯМ УКРАЇНИ

21 червня 2011 року

Ленінський районний суд м. Миколаєва у складі:

головуючого Захарченко Д.В.

при секретарі Титовій Т.Е.

за участю прокурора Кошурка Р.В.

захисника ОСОБА_1

законного представника ОСОБА_2

потерпілого ОСОБА_3

представника потерпілого ОСОБА_4

розглянувши у попередньому судовому засідання кримінальну справу за

обвинуваченням:

ОСОБА_5, 28.10Л993 року народження, уродженця

м. Миколаєва, громадянина України, не судимого, проживає: м. Миколаїв,

АДРЕСА_1,

у вчинені злочину, передбаченого ст.122 ч.І КК України,

В СТАНОВИВ:

ОСОБА_5 обвинувачується у тому, що 12.02.2011 р. близько 00.30 год. у дворі будинку № 25-Б по вул. Васляєва в м. Миколаєві умисно завдав ОСОБА_3 тілесні ушкодження середньої тяжкості за ознакою тривалості розладу здоров'я.

В судовому засіданні представник потерпілого заявив клопотання про направлення справи на додаткове розслідування для кваліфікації дій ОСОБА_5 за статтею Кримінального кодексу, яка передбачає відповідальність за більш тяжкий злочин, як замах на вбивство та для пред'явлення обвинувачення, за ст.296 КК України, яке не було пред'явлено, посилається на підтвердження цього рядом доказів.

Вислухавши думку учасників судового засідання суд вважає, що клопотання захисника не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Так, згідно ст.246 КПК України, суд за клопотанням прокурора, потерпілого чи його представника може повернути справу на додаткове розслідування у випадках наявності підстав для кваліфікації дій обвинуваченого за статтею Кримінального кодексу, яка передбачає відповідальність за більш тяжкий злочин, чи для пред'явлення йому обвинувачення, яке до цього не було пред'явлено, та відповідно до ст.237 КПК України повинен з'ясувати ці питання.

При цьому, виходячи зі змісту ст.237, 246 КПК України, вбачається, що вказані питання, можуть бути з'ясовані судом лише стосовно пред'явленого особі обвинувачення, оскільки згідно положень ст.237, 244 КПК України, суд не вправі досліджувати будь-які обставини та докази у стадії попереднього розгляду справи.

З пред'явленого ОСОБА_5 обвинувачення вбачається, що його дії кваліфіковані за ст.122 ч.І КК України, та зважаючи на обсяг предявленого обвинувачення, за обставин вказаних у ньому, підстав для кваліфікації дій ОСОБА_5 за статтею Кримінального кодексу, яка передбачає відповідальність за більш тяжкий злочин, чи для пред'явлення йому нового обвинувачення, яке не було пред'явлено, не вбачається.

Враховуючи вказане, суд не знаходить підстав для повернення кримінальної справи на додаткове розслідування.

Разом з тим, вирішуючи питання передбачені ст.237 КПК України, суд вважає, що обвинувальний висновок складено не відповідно до вимог КПК України.

Так, згідно ст.223 КПК України, в резолютивній частині обвинувального висновку, коротко викладається суть пред'явленого обвинувачення з зазначенням статті кримінального закону, яка передбачає даний злочин.

Проте, в порушення вимог ст.223 КПК України, суть пред'явленого обвинувачення з зазначенням статті кримінального закону не викладена, а лише зазначено, що ОСОБА_5 вчинив своїми діями злочин передбачений ст.122 ч.1 КК України, без зазначення, який саме злочин вчинено обвинуваченим.

Додержання вказаних вимог закону, повинно було перевірено прокурором, згідно ст.228 КПК України, та відповідно до ст.249-1 КПК України, тягне повернення справи прокурору для усунення виявлених порушень.

Керуючись ст. 237, 244, 249-1 КПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Кримінальну справу за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчинені злочину, передбаченого ст.122 ч.1 КК України, повернути прокурору Ленінського району м. Миколаєва для усунення порушень ст.223 КПК України.

Запобіжний захід підсудному у вигляді підписку про невиїзд - залишити без змін.

На постанову може бути подана апеляційна скарга прокурором протягом 7 діб з дня її винесення.

Головуючий: