1Справа № 335/3928/15-к 1-кп/335/287/2015
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
30 листопада 2015 року м. Запоріжжя
Орджонікідзевський районний суд міста Запоріжжя у складі головуючого судді ОСОБА_1 , при секретареві ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Запоріжжі кримінальне провадження за обвинуваченням
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Запоріжжя, українця, громадянина України, одруженого, дітей на утриманні не має, офіційно не працевлаштованого, освіта середня-спеціальна, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , мешкаючого за адресою: АДРЕСА_2 ; в силу ст.89 КК України раніше не засудженого;
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України, -
В С Т А Н О В И В:
21 березня 2015 року, приблизно о 22 годині 30 хвилин, ОСОБА_5 та невстановлена слідством особа, відносно якої матеріли досудового розслідування виділені в окреме провадження, знаходячись на перехресті вул. Сталеварів та пр. Леніна в м. Запоріжжя, вступили між собою в злочинну змову, направлену на протиправне заволодіння чужим майном, після чого домовились вчинити вказаний злочин в малолюдному місці, а саме в чагарниках, розташованих неподалік від супермаркету «Амстор» який розташований по вул. Перемоги 64 в м. Запоріжжя. В цю ж добу, приблизно о 22 годині 40 хвилин, прибувши у вказане місце, ОСОБА_5 та невстановлена слідством особа помітили двох раніше невідомих їм ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , які направлялись в їх бік. Причаївшись в кущах, ОСОБА_5 та невстановлена слідством особа дочекались, доки потерпілі наблизились майже впритул, після чого діючи з корисливих мотивів, несподівано напали на потерпілих, при цьому ОСОБА_5 напав на потерпілу ОСОБА_6 , а невстановлена слідством особа на потерпілу ОСОБА_7 , у якої вихопивши з руки потерпілої ОСОБА_7 сумку, втік з місця вчинення злочину.
В той час ОСОБА_5 , напавши на потерпілу ОСОБА_6 , схопив за її сумку, та намагався вирвати її з рук, однак потерпіла не відпускала свою сумку, на що ОСОБА_5 , дістав кухонний ніж, який був при ньому, та з метою подолання опору потерпілої, яка не віддавала йому свою сумку, погрожував вказаним ножем потерпілій, після чого відрізав ручки сумки, та забравши сумку почав тікати з місця вчинення злочину. Через декілька хвилин, ОСОБА_5 був затриманий співробітниками міліції з викраденим майном. Під час вчинення розбійного нападу, ОСОБА_5 заволодів майном потерпілої ОСОБА_8 , а саме: паспортом громадянина України на ім`я ОСОБА_6 , 1990 року народження, гаманцем чорного кольору, в якому знаходились дисконтні картки, карта «Приват Банку» на ім`я ОСОБА_6 , один долар США, студентський квиток на ім`я ОСОБА_6 , кольє з білого золота.
А невстановлена слідством особа заволоділа майном потерпілої ОСОБА_7 , а саме: сумкою жіночою коричневого кольору, гаманцем коричневого кольору, кредитною картою банку «Ренесанс», платіжною картою банку «Ощадбанк», трьома доларами СІНА, косметикою, ключами від квартири з ключницею.
Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 частково визнав свою провину, та пояснив, що 21 березня 2015 року він програв грошові кошти на гральних автоматах, після чого зустрівшись на вул.Сталеварів у м.Запоріжжя зі знайомими ОСОБА_9 та ОСОБА_10 вони пішли по вул.Перемоги в м.Запоріжжя. Семен запропонував заволодіти чужим майном, на що він погодився, а ОСОБА_10 відмовився. У ОСОБА_10 був кухонний ніж, він взяв його у ОСОБА_10 на всякий випадок. Він поклав кухонний ніж в задній правий карман джинсів та пішов з ОСОБА_9 в сторону магазину „Амстор по вул.Перемоги в м.Запоріжжя. Ножем він потерпілій не погрожував, а тільки використав його для того, щоб відібрати сумку у потерпілої, яка держала міцно її в своїх руках, доки він не обрізав ручки у сумці. Після чого він з місця пригоди почав тікати, з сумки дістав гаманець, сумку викинув, а гаманець держав в руках, після чого з гаманцем та ножем був затриманий працівниками міліції.
Допитана у судовому засіданні потерпіла ОСОБА_6 суду пояснила, що 21.03.2015 р. вночі вона разом з подругою ОСОБА_7 поверталися додому. В районі магазину „Амстор по вул.Перемоги в м.Запоріжжя на них ззаду напали двоє чоловіків. На неї напав ОСОБА_11 , який схопив її за шию, та почав тягнути її сумку, вона сумку не віддавала, після чого впала на землю. Після чого ОСОБА_11 дістав ніж та сказав що, якщо вона віддасть йому мобільний телефон, він її не займе. Вона до останнього не віддавала йому сумку, та тримала її за ручки, після чого він ножем відрізав ручки з одного боку сумки, заволодів сумкою, в якій знаходився гаманець чорного кольору, особисті документи, кольє з білого золота, та разом з її сумкою втік з місця пригоди.
Допитана у судовому засіданні потерпіла ОСОБА_7 суду пояснила, що 21.03.2015 р. вночі вона разом з подругою ОСОБА_6 вони поверталися додому. Проходячи повз магазину „Амстор по вул.Перемоги в м.Запоріжжя з чагарників вискочило 2 чоловіків. Один з чоловіків вихопив у неї сумку та почав тікати. Вона почала бігти за ним, та побачила, що її подруга лежала на землі, та кричала, щоб її відпустили, над нею стояв обвинувачений ОСОБА_11 при цьому махаючи ножем. Розуміючи, що вона особисто не зможе допомогти своїй подрузі, вона почала бігти до автомобільної дороги, де зупинила легковий автомобіль, з якого вийшли два чоловіки, вона попросила допомоги, та вони разом прибігли до її подруги, де вона вже була одна, обвинуваченого ОСОБА_11 на місці пригоди не було.
Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_12 суду пояснив, що ОСОБА_11 разом зі своєю матірю з осені 2014 року винаймає у нього квартиру. 21.03.2015 р. він разом з ОСОБА_11 поїхали з ОСОБА_13 на вул.Сталеварів погуляти, де пили пиво, ОСОБА_11 грав в гральних автоматах, після того, як він програв гроші, вони заклали в ломбард його мобільний телефон. Потім знову повернулися в зал ігрових автоматів по вул.Сталеварів, після того, як ОСОБА_11 програв всі гроші, вони спустились по вул.Перемоги і йшли вбік Амстору на вул.Перемоги, де ОСОБА_11 зустрів свого знайомого, вони відійшли від нього, почали розмовляти, після чого, ОСОБА_11 сказав йому йти вбік універмагу „Україна. Він залишив їх та пішов до „Сільпо, що на універмазі „Україна, приблизно через півгодини він вирішив повернутися назад, та приближаючись до перехрестя доріг побачив, що ОСОБА_11 лежить на асфальті, біля нього стояли працівники міліції. Після чого його також затримали, та відвезли до райвідділу міліції.
Як видно з протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 07 квітня 2015 року, потерпіла ОСОБА_6 вказала на ОСОБА_5 , як на особу, яка 21.03.2015 року вчинила на неї напад та заволоділа її майном.
Як видно з протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 08 квітня 2015 року, потерпіла ОСОБА_6 вказала на ОСОБА_5 , як на особу, яка 21.03.2015 року вчинила напад.
Згідно з протоколом огляду предмету від 22.03.2015 року потерпіла ОСОБА_6 впізнала свою сумку, на якій були відрізані ручки, та в якій знаходились її особисті речі.
Відповідно до протоколів прийняття заяв про вчинене кримінальне правопорушення від 22.03.2015 року, ОСОБА_6 зазначила, що 21.03.2015 р. приблизно 22-50 год. по дорозі до Райдуги неподалік від ТЦ „Амстор по вул.Перемоги,64, двоє невідомих під погрозою ножа заволоділи її сумкою з особистими речами, ОСОБА_7 вказала на те, що 21.03.2015 р. приблизно 22-50 год. по дорозі до Райдуги неподалік від ТЦ „Амстор по вул.Перемоги,64, двоє невідомих заволоділи сумкою з особистими речами з застосуванням насилля, небезпечного для життя.
Суд вважає повністю та об`єктивно доведеним, що ОСОБА_5 маючи умисел на протиправне заволодіння чужим майном, та завчасно прихопивши з собою ніж, свідомо допускаючи в подальшому його застосування, у безлюдному місці, у нічний час, раптово напав на потерпілу ОСОБА_6 , та бажаючи подавити волю потерпілої, шляхом застосування психічного насильства, а саме погрожуючи їй ножем, заволодів майном потерпілої ОСОБА_6 , тим самим вчинивши злочин передбачений ч.1 ст. 187 КК України.
Суд кваліфікує дії обвинуваченого ОСОБА_5 за ч. 1 ст. 187 КК України, як напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний з погрозою насильства, що є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого (розбій).
Пояснення обвинуваченого про те, що він не погрожував ножем потерпілій, а використав його для того, щоб відрізати ручки сумки, які не відпускала потерпіла, спростовуються показаннями потерпілої ОСОБА_6 , яка стверджувала що перебувала у шоковому стані та сприймала погрози ножем як такі, що мали реальний характер. Крім того, потерпіла ОСОБА_7 підтвердила про застосування обвинуваченим з застосуванням ножа погроз у бік потерпілої ОСОБА_6 , яка просила її відпустити.
Згідно розяснень п.6,9 Постанови Пленуму ВСУ №10 від 06.11.2009 року «Про судову практику у справах про злочини проти власності» розбій як злочин проти власності (стаття 187 КК) - це напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із насильством, небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, або з погрозою застосування такого насильства.
Під нападом за статтею 187 КК слід розуміти умисні дії, спрямовані на негайне вилучення чужого майна шляхом застосування фізичного або психічного насильства, зазначеного в частині першій цієї статті. Погроза застосування насильства при розбої полягає в залякуванні негайним застосуванням фізичного насильства, небезпечного для життя і здоров`я потерпілого (погроза вбити, заподіяти тяжке або середньої тяжкості тілесне ушкодження, легке тілесне ушкодження з розладом здоров`я чи незначною втратою працездатності, або вчинити певні дії, що у конкретній ситуації можуть спричинити такі наслідки).
Погроза має місце тоді, коли винна особа, висловлюючи її в будь-якій формі (словами, жестами, демонстрацією зброї тощо), бажає, щоб у потерпілого склалося враження, що якщо він буде протидіяти нападаючому або не виконає його вимог, ця погроза буде реалізована, а у потерпілого дійсно таке враження склалося. Це стосується і випадків, коли винна особа погрожує застосуванням предметів, які завідомо для неї не можуть бути використані для реалізації погроз (зіпсованої зброї або її макета тощо), якщо потерпілий сприймає ці предмети як такі, що являють собою небезпеку для життя чи здоров`я. При цьому погроза повинна бути дійсною і реальною.
В той же час суд вважає, що органом досудового слідства невірно кваліфіковані дії обвинуваченого ОСОБА_5 при вчиненні ним розбійного нападу.
Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.2009р. № 10 «Про судову практику у справах про злочини проти власності», згідно якої якщо група осіб за попередньою змовою мала намір вчинити крадіжку чи грабіж, а один із її учасників застосував або погрожував застосуванням насильства, небезпечного для життя чи здоров`я потерпілого, то його дії належить кваліфікувати як розбій, а дії інших осіб-відповідно як крадіжку чи грабіж, при умові, що вони безпосередньо не сприяли застосуванню насильства або не скористалися ним для заволодіння майном потерпілого.
Такої самої правової позиції дотримується і Верховний Суд України про що зазначив у своїй постанові від 04 липня 2011 року у справі про перегляд вироку апеляційного суду Луганської області від 14 серпня 2003 року та ухвали колегії суддів судової палати у кримінальних справах Верховного суду України від 26 серпня 2010 року з підстави неоднакового застосування судом касаційної інстанції одних і тих самих норм кримінального закону щодо подібних суспільно-небезпечних діянь.
Так, органом досудового слідства ОСОБА_5 предявлено обвинувачення за ч.2 ст. 187 КК України як напад з метою заволодіння чужим майном поєднаним з погрозою застосування насильства небезпечного для життя чи здоров`я особи, вчинений за попередньою змовою групою осіб. Втім дана кваліфікуюча ознака, - „за попередньою змовою не знайшла свого підтвердження в ході судового слідства. Потерпілі ОСОБА_6 , ОСОБА_7 не підтвердили того, що відносно них з боку невстановленої слідством особи висловлювалась погроза застосовування насильства небезпечного для життя і здоров`я. З досліджених доказів переконливо вбачається, що між обвинуваченим ОСОБА_5 та невстановленою слідством особою існувала змова на грабіж потерпілих. Проте під час виконання злочину ОСОБА_5 самостійно вийшов за межі домовленості зі співучасником і вчинив розбій відносно потерпілої ОСОБА_6 шляхом погрози застосування насильства небезпечного для життя і здоров`я. Так потерпіла ОСОБА_6 показала, що нападник намагався вирвати у неї сумку, але коли не вдалося йому цього зробити пригрозив «віддай мобільний телефон, тоді я тебе не займу, при цьому демонструючи ножем.
Докази, які б вказували на вчинення ОСОБА_5 розбійного нападу за попередньою змовою групою осіб, стороною бвинувачення на дослідження суду не надані.
Тому дії ОСОБА_5 слід перекваліфікувати з ч. 2 ст. 187 КК України на ч. 1 ст. 187 КК України.
Відповідно до ст.66 КК України, судом не встановлені пом`якшуючі вину обвинуваченого ОСОБА_5 обставини.
Обставин, що обтяжують вину ОСОБА_5 відповідно до ст. 67 КК України судом не встановлено.
При призначенні покарання, суд приймає до уваги характер і ступінь тяжкості суспільно небезпечного діяння, яке закон відносить до тяжких злочинів, а також особу обвинуваченого, який в силу ст.89 КК України раніше не засуджений, позитивно характеризується за останнім місцем роботи, перебував на обліку у центрі зайнятості, має захворювання шлункового розладу, не працює. У звязку з цим суд вважає, що необхідним та достатнім для його виправлення та попередження скоєння ним нових злочинів є покарання в умовах ізоляції його від суспільства, у вигляді позбавлення волі у межах санкції ч. 1 ст.187 КК України.
По провадженню заявлений цивільний позов потерпілою ОСОБА_14 про стягнення з обвинуваченого на її користь 1000 грн. в відшкодування завданої їй матеріальної шкоди, який підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Суд при вирішенні даного позову керується ст.1166 ЦК України, матеріалами кримінального провадження, позицією обвинуваченого про визнання цивільного позову.
Вирішуючи питання про речові докази суд враховує вимоги ст. 100 КПК України.
Керуючись ст. ст.368, 370, 374 КПК України, суд
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні злочину передбаченого ч.1 ст.187 КК України та призначити йому покарання у вигляді 4 (чотирьох) років позбавлення волі.
Запобіжний захід відносно ОСОБА_5 у вигляді тримання під вартою, - залишити без змін до набрання вироком законної сили.
Строк відбуття покарання ОСОБА_5 рахувати з 22 березня 2015 року, тобто з моменту його затримання за протоколом затримання особи від 22.03.2015 року.
Стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_6 1 000 (одну тисячу) гривень у рахунок відшкодування матеріальної шкоди.
Речові докази: жіноча сумка чорного кольору, кольє срібного кольору, паспорт на ім.я ОСОБА_6 , ключі в кількості 4 шт., перчатки жіночі, дезодорант, передані на зберігання ОСОБА_6 - залишити потерпілій ОСОБА_14 .
Вирок може бути оскаржений в апеляційний суд Запорізької області через Орджонікідзевський районний суд м.Запоріжжя протягом 30 днів з моменту його проголошення. Для осіб, які перебувають під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення копії судового рішення.

Суддя ОСОБА_1