Єдиний унікальний номер 242/2668/15-к
Номер провадження 11-кп/775/268/2015

У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 грудня 2015 року місто Артемівськ

Апеляційний суд Донецької області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю:

секретаря с/з ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі апеляційного суду Донецької області кримінальне провадження №0001000 за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_6 на вирок Селидівського міського суду Донецької області від 09 липня 2015 року, яким

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Донецьк, громадянина України, засудженого 18.08.2004 року колегією суддів судової палати по кримінальним справам апеляційного суду Дніпропетровської області за ст.115 ч.2 п.п.6; 12; ст. 187 ч.4 КК України до 15 років позбавлення волі з конфіскацією майна, який зареєстрований за адресою: с. Дацьке Корсунь-Шевченківського району Черкаської області, проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винуватим та засуджено за ст.391 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 2 роки, на підставі ст. 71 КК України, остаточно призначено покарання за сукупністю вироків у виді позбавлення волі строком на 5 років 6 місяців,

В С Т А Н О В И В :

Згідно вироку, ОСОБА_6 , будучи засудженим Апеляційним судом Дніпропетровської області за ст.ст. 187 ч.4, 115 ч.2 п.п.6,12 КК України та відбуваючи покарання у виді позбавлення волі строком на 15 років з конфіскацією майна, вчинив злочин за таких обставин.

З 27.06.2014 року засуджений ОСОБА_6 відбував покарання в Райківецькій ВК № 78 Хмельницької області.

03 березня 2015 року постановою начальника Райківецької виправної колонії №78, за порушення правил внутрішнього розпорядку установ виконання покарань, його було притягнуто до дисциплінарної відповідальності у виді переведення до приміщення камерного типу Райківецької ВК №78 строком на 1 місяць.

Після звільнення з ПКТ Райківецької КВ №78, засуджений ОСОБА_6 на шлях виправлення не став і продовжив порушувати режим відбування покарання.

10.04.2015 року засуджений ОСОБА_6 прибув до Селидівської ВК № 82 Донецької області, де наказом начальника зазначеної установи від 15.04.2015 року його було поставлено на профілактичний облік, як особу схильну до: суїциду, до членоушкодження, до здійснення конфліктної ситуації, до отримання та зберігання заборонених речей, до нападу на адміністрацію, до лідерства негативної спрямованості, як злісного порушника режиму утримання.

В результаті порушення режиму відбування покарання засудженим ОСОБА_6 у Селидівській ВК №82 до нього були застосовані заходи дисциплінарного впливу, а саме: 07.05.2015 року за невиконання законних вимог адміністрації закладу йому оголошено сувору догану правами начальника установи.

13 травня 2015 року, о 10 годині 30 хвилин, виконуючим обов`язки начальника відділення СПС № 5, начальником відділення соціально-психологічної служби відділу соціально-виховної та психологічної роботи Селидівської ВК № 82 ОСОБА_8 , який виконував обов`язки з нагляду за засудженими та дотриманням ними правил розпорядку дня, перебуваючи у житловій секції № 4 дільниці посиленого контролю Селидівської ВК № 82, засудженому ОСОБА_6 було пред`явлено законну вимогу - зайняти вільне спальне місце при вході в житлову секцію № 4 відділення СПС № 5, яке добре проглядається та контролюється, на що засуджений ОСОБА_6 відповів категоричною відмовою. Після цього, засудженого ОСОБА_6 було попереджено про кримінальну відповідальність за ст. 391 КК України, проте він знову у категорійній формі відмовився виконати законні вимоги виконуючого обов`язки начальника відділення СПС № 5 ОСОБА_8 , тим самим порушив режим тримання, а саме: п. 34.8 розділу 34 Інструкції по організації нагляду за засудженими, які відбувають покарання у кримінально-виконавчих установах (відповідно наказу №205 від 2004 року), п.2 розділу III правил внутрішнього розпорядку установ виконання покарань затверджених наказом Міністерства юстиції України від 29.12.2014 року № 2186/5, хоча з обов`язками засудженого та правилами був ознайомлений, тобто скоїв злочин, передбачений ст. 391 КК України.

З вироком не погодився обвинувачений ОСОБА_6 та оскаржив його в апеляційному порядку, в своїй апеляційній скарзі просить вирок суду скасувати та виправдати його за ст. 391 КК країни.

Доводами апеляційної скарги є те, що висновки суду першої інстанції не відповідають фактичним обставинам справи, оскільки в його діях відсутній склад злочину передбачений ст. 391 КК України. При цьому, він зауважує, що судом першої інстанції не перевірялась законність оголошення суворої догани. Також суд не врахував недоведеність факту письмового повідомлення про догану та факту пред`явлення вимоги зайняти спальне місце зазначене у вироку. Крім того, стверджує, що суд першої інстанції грубо порушив його право на захист, а саме, не ознайомив з переліком прав та обов`язків обвинуваченого, не надав захисника, не вів аудіо фіксацію судового засідання.

В судовому засіданні апеляційного суду обвинувачений ОСОБА_6 та його захисник підтримали вимоги апеляційної скарги та просили її задовольнити.

Прокурор заперечував проти задоволення апеляційної скарги обвинуваченого та наполягав на законності оскаржуваного вироку.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення та промови учасників судового засідання, дослідивши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що скаргу слід залишити без задоволення, а вирок суду без змін, з таких підстав.

Суд першої інстанції розглянув кримінальне провадження з дотриманням норм кримінального процесуального законодавства та правильно застосував кримінальний закон.

При цьому суд дійшов обґрунтованих висновків щодо винуватості ОСОБА_6 у вчиненні злочину за викладених у вироку обставин, правильно встановив фактичні обставини справи та кваліфікував дії обвинуваченого за ст. 391 КК України. Призначаючи покарання суд дотримався вимог ст.65 КК України.

В оскаржуваному вироку суд першої інстанції навів всі встановлені обставини, які, відповідно до ст. 91 КПК України, підлягають доказуванню, а також виклав оцінку та аналіз досліджених в судовому засіданні доказів з зазначенням підстав, з яких приймає одні докази та відкидає інші.

Що стосується підстав для скасування вироку зазначених в апеляційній скарзі обвинуваченого, то вони не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду та спростовуються матеріалами кримінального провадження.

Так твердження обвинуваченого ОСОБА_6 про порушення його права на захист спростовується матеріалами кримінального провадження, які не містять його клопотань про бажання мати захисника. З відеозапису судового розгляду (CD-R №119LL251D808613E1), який проводився в режимі відео конференції, вбачається, що на питання суду першої інстанції обвинувачений ОСОБА_6 заявив, що пам`ятку з переліком прав він отримав, права йому зрозумілі і він не бажає мати захисника. Крім того, кримінальне провадження містить носій інформації (CD-R №119LL251D808609С1) про фіксування судового розгляду в суді першої інстанції аудіо записуючим приладом з програмою «Феміда».

Спростовуються доводи апелянта і про відсутність у його діях складу злочину.

Так факт переведення ОСОБА_6 до приміщення камерного типу підтверджується відповідною постановою начальника Райківецької виправної колонії №78 від 03 березня 2015 року. Постанова була оголошена ОСОБА_6 3 березня 2015 року, про що є його підпис (а.к.п.15).

Після цього, 10 квітня 2015 року ОСОБА_6 було переведено до Селидівської ВК № 82, де він продовжив відбувати покарання у виді позбавлення волі і був поставлений на профілактичний облік як особа схильна: до утворення конфліктних ситуацій; до отримання заборонених предметів; до нападу на адміністрацію; до лідерства негативної спрямованості; до зберігання заборонених предметів; до організації азартних ігор під матеріальний інтерес; до членоушкодження; до суїциду; як особа, що є злісним порушником режиму утримання (а.к.п.44-46).

Відповідно до вимог п.п. 34.8. Інструкції з організації нагляду за засудженими, які відбувають покарання у кримінально-виконавчих установах, ОСОБА_6 було надано спальне місце, яке добре проглядається та контролюється. Розташування спального місця було визначено Схемою розташування спальних місць у житловому приміщенні №4, яка затверджена в.о. начальника відділення СПС №5 ОСОБА_8 (а.к.п.48, 49).

13 травня 2015 року перебуваючи у житловій секції № 4 дільниці посиленого контролю Селидівської ВК №82, ОСОБА_6 категорично відмовився виконувати законні вимоги в.о. начальника відділення СПС №5 начальника відділення соціально-психологічної служби відділу соціально-виховної та психологічної роботи Селидівської ВК № 82 ОСОБА_8 , який вимагав від ОСОБА_6 зайняти визначене йому спальне місце. Факт вчинення ОСОБА_6 злісної непокори законним вимогам адміністрації установи виконання покарань підтверджується показаннями свідків допитаних в судовому засіданні судом першої інстанції.

Всі перелічені докази досліджені судом першої інстанції з дотриманням вимог кримінального процесуального законодавства, а також оцінені окремо та у сукупності.

Враховуючи, що підстави скасування вироку, на які вказував апелянт, спростовані під час апеляційного розгляду, оскаржуваний вирок підлягає залишенню без змін.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, суд апеляційної інстанції,-

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 на вирок Селидівського міського суду Донецької області від 09 липня 2015 року - залишити без задоволення.

Вирок Селидівського міського суду Донецької області від 09 липня 2015 року щодо ОСОБА_6 у кримінальному провадженні №0001000 - залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженими, які тримаються під вартою - в той самий строк з дня вручення їм копій судового рішення.

Судді: