Справа № 351/1594/15-к
Провадження № 1-кп/346/316/15
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 листопада 2015 року м. Коломия

у складі: головуючого- судді ОСОБА_1

з участю секретаря ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

законного представника потерпілого ОСОБА_5

розглянувши у судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження № 30000234, що зареєстроване в ЄРДР 08 липня 2015 року за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , неодруженого, освіта середня-спеціальна, не працюючого, раніше не судимого, депутатом не являється, громадянина України;

У вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 286 ч. 2 КК України,-

встановив:

07 липня 2015 року близько 22.00 год., ОСОБА_4 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, керуючи автомобілем марки ВАЗ 2109, реєстраційний номер НОМЕР_1 разом із пасажирами ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 рухався по вул. Січових Стрільців в с. Стецева Снятинського району, не врахував дорожню обстановку, не справився з керуванням та виїхав за межі проїзної частини дороги, де вчинив наїзд на бетонну огорожу сільського кладовища. При цьому обвинувачений порушив вимоги Правил дорожнього руху україни, а саме:

п.2.3.б),відповідно якого для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобовязаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі;

п. 2.9 в якому зазначено, що водієві забороняється

а) керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин;

п. 12.1., згідно якого під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також стан транспортного засобу, щоб мати змоги постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним;

п.12.2 який вказує, що у темну пору доби та в умовах недостатньої видимості швидкість руху повинна бути такою, щоб водій мав змогу зупинити транспортний засіб у межах видимості дороги.

Внаслідок вчинених обвинуваченим порушень правил Дорожнього руху України та зіткнення, малолітній потерпілий ОСОБА_6 отримав тілесні ушкодження у вигляді травматичного розриву печінки, травматичного розриву нижньої порожнистої вени, закритої черепно-мозкової травми, струсу головного мозку, забійних ран голови, тулуба, живота, заочеревної гематоми справа, внутрішньочеревної кровотечі, що згідно висновку судово-медичної експертизи № 122 від 16.09.2015 року відноситься до тяжких тілесних ушкоджень, які є небезпечні для життя. Пасажир ОСОБА_8 отримав тілесні ушкодження, які відносяться до легких тілесних ушкоджень, які спричинили короткочасний розлад здоровя. Пасажир ОСОБА_7 отримала легкі тілесні ушкодження.

Допитаний у судовому засіданні ОСОБА_4 свою вину у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, визнав, та повністю підтвердив обставини вчиненого ним кримінального правопорушення. Пояснив, що 07 липня 2015 року близько 22.00 год. перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння керував автомобілем марки ВАЗ 2109, разом із пасажирами ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 рухався по вул. Січових Стрільців в с. Стецева Снятинського району, обїзжаючи ями, не справився з керуванням та виїхав за межі проїзної частини дороги, де врізався в бетонну огорожу сільського кладовища. У вчиненому щиро розкаюється, просить його суворо не карати.

Допитаний в судовому засіданні законний представник потерпілого ОСОБА_6 пояснив, що він є батьком потерпілого. Йому відомо, що 07 липня 2015 року подруга його дружини попросила обвинуваченого підвезти її. Разом з ними в машину сів його син. Йому відомо, що сталася аварія, внаслідок якої його син отримав тілесні ушкодження. Просить обвинуваченого суворо не карати, будь-яких претензій до нього не має.

На підставі ч.3 ст.349 КПК України, за згодою учасників процесу, судом визнано недоцільним дослідження доказів, стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким з учасників процесу не оспорюються. При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений та інші учасники правильно розуміють зміст цих обставин, сумніву у добровільності та істинності їх позицій немає.

Розгляд провадження провадився відносно обвинуваченого в межах пред`явленого йому обвинувачення.

Тому суд ухвалив обмежитись допитом обвинуваченого, представника потерпілого, дослідити характеризуючі документи на обвинуваченого та вислухати думку представника потерпілого відносно міри покарання.

При встановлених обставинах, оцінюючи зібрані докази, суд вважає, що винуватість обвинуваченого у вчиненні вищезазначеного кримінального правопорушення в судовому засіданні доведена повністю і зібраних доказів достатньо для визнання його винним.

Таким чином, враховуючи викладене, суд вважає, що своїми умисними діями, які виразились в порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому тяжке тілесне ушкодження, ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.286 КК України.

Призначаючи покарання обвинуваченому, у відповідності зі ст.65 КК України, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Суд вважає, що згідно ст.66 КК України у справі наявні обставини, які пом`якшують покарання щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину, відшкодування шкоди.

Обставина, яка обтяжує покарання вчинення злочину в стані алкогольного спяніння.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що одна лише тяжкість вчиненого в даному випадку злочину не може бути єдиною та безумовною підставою для висновку про неможливість виправлення підсудного без ізоляції від суспільства, а тому йому слід призначити покарання за ч.2 ст. 286 КК України у вигляді позбавлення волі в межах санкції ч. 2 ст. 286 КК України, зі звільненням від відбуття покарання з іспитовим строком згідно положень ст. 75 КК України та покладанням на нього обов`язків, передбачених ст. 76 КК України, оскільки зазначене покарання буде необхідним та достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів.

Питання про речові докази вирішити в порядку ст. 100 КПК України.

Витрати стягнути з обвинуваченого.

Керуючись ст.ст. 370, 374 КПК України, суд,

ЗАСУДИВ:

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ст. 286 ч.2 КК України та призначити йому покарання у виді трьох років позбавлення волі без позбавлення права керування транспортними засобами.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання у виді позбавлення волі - з випробовуванням з іспитовим строком один рік.

Згідно ст. 76 КК України покласти на засудженого ОСОБА_4 обов`язки не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи або навчання та періодично з`являтися для реєстрації в кримінально-виконавчій інспекції.;

Стягнути з ОСОБА_4 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 на користь держави 613 (шістсот тринадцять) грн. 80 коп. витрат за проведення експертиз.

Строк відбуття покарання рахувати з дня винесення вироку.

Речовий доказ- автомобіль марки ВАЗ 2109, реєстраційний номер НОМЕР_1 повернути власнику- ОСОБА_9 .

Обвинуваченому та прокурору копію вироку вручити негайно після його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

На вирок може бути подана апеляція до апеляційного суду Івано-Франківської області через Коломийський міськрайонний суд протягом тридцяти діб з моменту його проголошення.

Суддя ОСОБА_1