УКРАЇНА
Апеляційний суд Житомирської області

Категорія 194 КПК України Доповідач ОСОБА_2

УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
11 грудня 2015 року м. Житомир.
Апеляційний суд Житомирської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_2
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4
секретаря ОСОБА_5
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки міста Макіївка Донецької області, зареєстрованої в АДРЕСА_1 ,
підозрюваної у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого
ч. 3 ст. 187 КК України.
Апеляційний розгляд відбувся з участю прокурора ОСОБА_8 , адвоката ОСОБА_7 , підозрюваної ОСОБА_6
В апеляційній скарзі адвокат ОСОБА_7 просить скасувати ухвалу слідчого судді від 03 грудня 2015 року про продовження строку тримання під вартою підозрюваної ОСОБА_6 , як незаконну, постановлену з порушенням вимог процесуального та матеріального законодавства. Постановити нове рішення про відмову в задоволенні клопотання прокурора ОСОБА_9 про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_6 та звільнити її з під варти в залі суду. Вважає, що суд не дотримався вимог ст. ст. 8, 9 КПК України, якими визначено, що принципи верховенства права та законності у кримінальному провадженні застосовуються з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.
Мотивує тим, що клопотання про продовження строків тримання під вартою підозрюваній ОСОБА_6 не вручалося, чим порушені вимоги ч. 2 ст. 184 КПК України. Зазначає, що відповідно п. 17 ч. 1 ст. 3 КПК України слідчі поліції не є суб`єктами, які вправі здійснювати досудове розслідування кримінальних проваджень, а тому всі дії старшого слідчого ОСОБА_10 здійснені з 07.11.2015 року є незаконними, а вручення слідчим клопотання адвокату 03.12.2015 року о 14 год. 35 хв., є незаконною процесуальною дією.
Вказує на те, що на клопотанні стоїть печатка Житомирської прокуратури, що ст. 184 КПК України не передбачено і за вказаних обставин слідчий суддя повинен був повернути клопотання як неналежно оформлене, що зроблено не було.
Також, на думку адвоката, клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою підлягало поверненню без розгляду, оскільки відповідно ч. 1 ст. 199 КПК України, мало бути подане до суду 01.12.2015 року, тобто не пізніше ніж за 5 днів до закінчення дії попередньої ухвали від 04.11.2015 року, якою підозрюваній ОСОБА_6 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком 30 днів до 06.12.2015 року.
На думку адвоката, зазначені в ухвалі ризики, які дають достатні підстави вважати, що ОСОБА_6 може здійснювати дії передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, є особистою думкою слідчого судді та нічим не підтверджуються. Вважає, що ОСОБА_6 не може здійснювати вплив на свідків та потерпілу, оскільки нападу на потерпілу вона не вчиняла, на місці подій 07.09.2015 року її не було, а хто є дійсними свідками подій від 07.09.2015 року, їй невідомо.
З моменту затримання підозрювана надала всі свідчення, додаткових допитів ОСОБА_6 проведено не було, а тримання її під вартою здійснюється лише для зручності досудового розслідування і позбавлення підозрюваної можливості ініціювати зібрання доказів про непричетність до злочину.
В апеляційні скарзі підозрювана ОСОБА_6 просить змінити запобіжний захід на інший, не пов`язаний з триманням під вартою. Вважає ухвалу слідчого судді незаконною, постановленою з порушенням норм процесуального та матеріального законодавства.
Мотивує тим, що 07.09.2015 року вона не знаходилася на місці вчинення кримінального правопорушення відносно ОСОБА_11 , про наміри ОСОБА_12 , ОСОБА_13 та ОСОБА_14 вчинити злочин, не знала. Підозрюваний ОСОБА_14 підтвердив, що її не було на місці події 07.09.2015 року.
Стверджує, що 07.09.2015 року вона з обіду перебувала в гостях у ОСОБА_15 , а повернувшись додому, займалася хатніми справами та розмовляла по мобільному телефону, що стверджується роздруківками вхідних та вихідних дзвінків її телефону.
Однак її безпідставно, із застосуванням фізичного та психічного насильства, затримали працівники міліції 00 год. 30 хв..
Вважає, що суд не врахував вимоги ст. ст. 177, 178 КПК України, її особу, молодий вік, відсутність судимостей, наявність незакінченої вищої освіти, що вона вимушено переміщена із міста Макиївка Донецької області із зони антитерористичної операції і держава досі не виконала своїх обов`язків перед нею та іншими жителями Донецької області, внаслідок чого вона вимушено переїхала в місто Житомир.
Вказує, що ОСОБА_12 дав згоду на проживання в його особистому житловому приміщенні, де вона зможе перебувати на цілодобовому домашньому арешті.
Згідно матеріалів провадження органами досудового слідства ОСОБА_6 підозрюється у тому, що 07.09.2015 року близько 23 години діючи за попередньою змовою з ОСОБА_12 , ОСОБА_13 та ОСОБА_14 неподалік будинку АДРЕСА_2 , із застосуванням насильства, яке є небезпечним для життя та здоров`я, з метою заволодіння чужим майном вчинили напад, поєднаний із проникненням у житло, на ОСОБА_11 ..
Відомості про вказане кримінальне правопорушення 08.09.2015 внесені до ЄРДР з попередньою правовою кваліфікацією за ч. З ст. 187 КК України (а.с. 3).
08 вересня 2015 року ОСОБА_6 було затримано у порядку ст. 208 КПК України і повідомлено про підозру у вчиненні особливо тяжкого кримінального правопорушення, передбаченого ч. З ст. 187 КК України (а.с. 17-20).
10 вересня 2015 року ухвалою слідчого судді Богунського районного суду міста Житомира ОСОБА_6 обраний запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком шістдесят діб з дня затримання (а.с. 24).
04 листопада 2015 року строк тримання під вартою продовжений слідчим суддею до 06.12.2015 року (а.с. 26).
Строк досудового розслідування по кримінальному провадженню продовжений 03 грудня 2015 року до 4 місяців, по 08.01.2016 року (а.с. 31-32).
Заслухавши доповідь судді, підозрювану ОСОБА_6 та адвоката ОСОБА_7 , які підтримали доводи вказані в апеляційних скаргах, заперечення прокурора ОСОБА_8 проти задоволення апеляційної скарги, перевіривши матеріали судового провадження відкритого за клопотанням прокурора про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_6 , в межах визначених ст. 404 КПК України, апеляційний суд не встановив підстав для задоволення апеляційних скарг виходячи з наступного.
Відповідно до вимог ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.
Пунктом 4 ч. 2 зазначеної статті передбачено, що тримання під вартою може бути застосоване до раніше не судимої особи, яка підозрюється у вчиненні злочину, за який законом передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.
Наявні у провадженні обставини свідчать про те, що заявлений при обранні запобіжного заходу ОСОБА_6 ризик не зменшився і виправдовує тримання її під вартою. Завершенню досудового розслідування перешкоджають об`єктивні причини, пов`язані з призначенням значної кількості експертиз і відповідно у зв`язку з цим, необхідність проведення слідчих дій.
Перевіркою провадження апеляційний суд встановив, що прокурором слідчому судді надані дані про наявність обгрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_6 кримінального правопорушення, оскільки на підозрювану вказала потерпіла ОСОБА_11 , допитана 08.09.2015 року у якості підозрюваної ОСОБА_6 також показала, що виконуючи прохання ОСОБА_12 , відволікти увагу ОСОБА_11 , 05.09.2015 року підходила на той час не знайомої потерпілої з питаннями, а ОСОБА_12 , ОСОБА_13 та ОСОБА_14 знаходилися неподалік.
Крім того, прокурором надані докази наявності ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, які перевірені і враховані слідчим суддею.
Приймаючи рішення слідчий суддя взяв до уваги особу підозрюваної, яка переїхала з Донецької області і проживає в місті Житомирі без реєстрації, що свідчить про відсутність міцних соціальних зв`язків, її вік, що вона працездатна, однак не займається суспільно корисною працею, тяжкість покарання, яке їй загрожує у разі визнання винуватою у кримінального правопорушення, у вчиненні якого вона підозрюється.
Можливість переховуватись від органів досудового розслідування та суду прокурор і суд мотивував тим, що підозрювана ОСОБА_6 усвідомлює можливість засудження її до покарання з перебуванням в місцях позбавлення волі, може ухилятися від слідства і суду шляхом виїзду на тимчасово окуповану території, впливати на свідків та слідство.
З матеріалів провадження апеляційний суд встановив, що процесуальний прокурор мав право і підстави для звернення з поданням до суду про продовження строку тримання ОСОБА_6 під вартою, яка підозрюється у причетності до вчинення особливо тяжкого кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 187 КК України, за яке передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до 12 років. Наявність на клопотанні печатки прокуратури, не може бути підставою для визнання його не законним.
Враховуючи особу підозрюваної, наявність ризиків, які дали достатні підстави слідчому судді вважати, що вона може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України - ухилятися від слідства і суду, незаконно впливати на слідство, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, рішення слідчого судді, є мотивованим.
Посилання апелянтів на те, що ОСОБА_6 може проживати на житловій площі ОСОБА_12 не може бути підставою для скасування обраного запобіжного заходу, оскільки відсутні докази належності ОСОБА_12 вказаної житлової площі і призначення підозрюваній іншого запобіжного заходу не гарантує належної її поведінки.
Перевіряючи доводи адвоката про пропуск строку подання до суду клопотання про продовження строку тримання ОСОБА_6 під вартою та неможливість його подання в «день прокуратури» апеляційний суд встановив, що вони спростовуються матеріалами провадження, згідно яких подання зареєстроване в суді 01.12.2015 року і розглянуте в установлений строк з участю адвоката ОСОБА_7 та підозрюваної ОСОБА_6 ..
Всі учасники розгляду клопотання прокурора, в судовому засіданні мали рівні права і можливості, за день до судового розгляду отримали їх копії.
За наведених обставин, доводи викладені в апеляційній скарзі адвоката та підозрюваної, не можуть бути підставою для задоволення поданих апеляційних скарг та скасування ухвали слідчого судді.
Керуючись ст. ст. 405, 407, 422 КПК України, апеляційний суд,-
Ухвала апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Судді апеляційного суду
Житомирської області: