Провадження № 1-в/592/434/15
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
08 грудня 2015 року м.Суми

Ковпаківський районний суд м. Суми у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

представника Сумської виправної колонії ОСОБА_3 ,

засудженого ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Суми подання начальника Сумської виправної колонії управління ДПтС України у Сумській області ОСОБА_6 про умовно-дострокове звільнення від покарання

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Лубни, Полтавської області, українця, громадянина України, з середньоспеціальною освітою, не одруженого, не працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

1.) 20.02.2008 року вироком Лубенського міськрайонного суду Полтавської області за ч. 2 ст. 186 КК України до чотирьох років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком на два роки;

засудженого: 13.02.2012 року вироком Лубенського міськрайонного суду Полтавської області за ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 186, ч. 3 ст. 357, ч. 1 ст. 71 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років 6 місяців,

про умовно-дострокове звільнення від покарання,

в с т а н о в и в:
Начальник Сумської виправної колонії управління ДПтС України в Сумській області ОСОБА_6 звернувся до Ковпаківського районного суду міста Суми з поданням про умовно-дострокове звільнення засудженого вироком Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 13.02.2012 р. ОСОБА_4 , згідно ст. 81 КК України на невідбутий строк. Клопотання обґрунтовує тим, що вироком Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 13.02.2012 р. ОСОБА_4 засуджений за ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 186, ч. 3 ст. 357, ч. 1 ст. 71 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років. На підставі ч. 1 ст. 71 КК України остаточне покарання ОСОБА_4 визначено шляхом часткового приєднання невідбутої частини покарання за вироком Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 20.02.2008 р. у вигляді 6 місяців позбавлення волі до покарання призначеного за даним вироком суду і остаточно призначено до відбуття 5 років 6 місяців позбавлення волі. В строк відбуття покарання зараховано знаходження ОСОБА_4 під вартою з 04.09.2010 р. по 29.09.2010 р. Початок строку: 13.02.2012 року, кінець строку: 18.07.2017 року. Станом на 06.10.2015 р. ОСОБА_4 відбув більше 2/3 строку покарання. В Сумській виправній колонії № 116 зарекомендував себе з позитивного боку, мало місце порушення режиму відбування покарання, мав дев`ять стягнень, які погашено за строком давнини. В установі працевлаштований до бригади № 44 (різноробочим). До своїх обов`язків ставиться добре, проявляє розумну ініціативу при виконанні поставлених завдань. Приймає активну участь у суспільно корисній праці відділення та з благоустрою місць позбавлення місць позбавлення волі, а також поліпшення житлово побутових умов засуджених. Має три заохочення. Приймає участь у програмах диференційованого виховного впливу на засуджених «Духовне відродження, «Підготовка до звільнення», заплановані заходи відвідує регулярно та своєчасно. У відношенні до представників адміністрації установи ввічливий, тактовний, виконує їх законні вимоги. За характером спокійний, врівноважений. Підтримує стосунки із засудженими позитивної соціальної спрямованості. Соціальні зв`язки з рідними підтримує шляхом листування та побачень, отримує від них посилки та передачі. Вину у скоєному злочині визнає, міру призначену судом покарання вважає справедливою.

У судовому засіданні представник СВК - ОСОБА_3 подання підтримав і просив його задовольнити. Зазначив, що засуджений став на шлях виправлення, а тому підлягає умовно-достроковому звільненню від покарання.

У судовому засіданні засуджений ОСОБА_4 подання підтримав і просив задовольнити. Зазначив, що змінив своє ставлення до життя, подорослішав, постійно працює. Запевняв суд, що більше порушень допускати не буде. Зазначив, що у лютому 2015 р. дійсно спав у підсобному приміщенні, оскільки погано себе почував, але на роботу все рівно його направили.

У судовому засіданні прокурор проти задоволення клопотання заперечував. Зазначив, що засуджений відбув 2/3 строку покарання, проте протягом 2012-2014 р. неодноразово порушував режим утримання, за що мав 9 стягнень, на даний час змінив поведінку, почав працювати, стає на шлях виправлення, але застосування умовно-дострокового звільнення на даний час є передчасним.
Заслухавши пояснення представника СВК № 116, засудженого, думку прокурора, дослідивши матеріали особової справи та надані до суду докази в їх сукупності, суд приходить до наступних висновків.
Судом встановлено, що ОСОБА_4 засуджений 13.02.2012 року вироком Лубенського міськрайонного суду Полтавської області за ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 186, ч. 3 ст. 357, ч. 1 ст. 71 КК України. На підставі ч. 1 ст. 71 КК України остаточне покарання ОСОБА_4 визначено шляхом часткового приєднання невідбутої частини покарання за вироком Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 20.02.2008 р. у вигляді 6 місяців позбавлення волі до покарання призначеного за даним вироком суду і остаточно призначено до відбуття 5 років 6 місяців позбавлення волі.

В строк відбування покарання зараховано знаходження ОСОБА_4 під вартою з 04.09.2010 р. по 29.09.2010 р. (а.о.с. 1-6).

Вказаний вирок суду набрав законної сили 08.05.2012 р. (ухвала колегії суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Полтавської області від 08.05.2012 року).

Згідно ст. 12 КК України злочин, передбачений ч. 2 ст. 186 КК України, за вчинення якого був засуджений ОСОБА_4 є умисним тяжким.

Згідно Протоколу по затриманню особи за підозрою у вчиненні злочину від 13.02.2012 року ОСОБА_4 був затриманий (а.о.с. 7).

Відповідно до наданої Сумською ВК № 116 інформації початок строку відбування покарання 13.02.2012 року, кінець строку відбування покарання 18.07.2017 року; станом на 06.10.2015 року засуджений ОСОБА_4 відбув більш ніж 2/3 частини призначеного строку покарання, не відбута частина покарання становить 1 рік 07 місяців 10 днів.

Судом встановлено, що засуджений ОСОБА_4 відбуває покарання у Сумській ВК № 116 з 20.06.2012 р.

Умовно-дострокове звільнення може бути застосовано до осіб, засуджених за вчинення умисного тяжкого злочину, якщо вони відбули не менше двох третин строку покарання, та сумлінною поведінкою та ставленням до праці довели своє виправлення (ч. 2, п. 2 ч. 3 ст. 81 КК України).
Надаючи оцінку вимогам клопотання в частині доведення засудженим свого виправлення суд входить з наступного.

Пунктом 2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 26.02.2002 року № 2 «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» передбачено, що умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можливі лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому головною умовою прийняття такого рішення є доведеність: а) при умовно-достроковому звільненні від відбування покарання - того, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення (ч. 2 ст. 81 КК).
Вимогами п.17 вказаної постанови Пленуму ВСУ № 2 від 26.04.2002 року встановлено, що судам слід ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених виправно-трудової установи, а також його наміри щодо прилучення до суспільно корисної праці та потребу в наданні допомоги при обранні місця проживання і працевлаштування.
Відповідно до ст. 6 КВК України, виправлення засудженого - це процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки. Ресоціалізація - свідоме відновлення засудженого в соціальному статусі повноправного члена суспільства; повернення його до самостійного загальноприйнятого соціально-нормативного життя в суспільстві. Необхідною умовою ресоціалізації є виправлення засудженого. Основними засобами виправлення і ресоціалізації засуджених є встановлений порядок виконання та відбування покарання (режим), суспільно корисна праця, соціально-виховна робота, загальноосвітнє і професійно-технічне навчання, громадський вплив.
За час перебування у Сумській ВК № 116 ОСОБА_4 порушував вимоги режиму відбування покарання, за що мав дев`ять стягнень, які погашені за строком давнини. Має три заохочення - подяки (06.08.2014 року, 06.07.2015 року, 02.10.2015 року)(а.с.п. 7).

З 29.03.2015 року приймає участь у програмі диференційованого виховного впливу на засуджених «Духовне відродження», з 02.07.2015 року у відповідній програмі «Підготовка до звільнення» (а.о.с.125, 127).

Згідно наданих Сумською ВК № 116 характеристик:

- від 19.11.2013 р. засуджений ОСОБА_4 зарекомендував себе негативно, своєю поведінкою не довів, що стає на шлях виправлення, тому застосування пільги за ст. 101 КВК України є недоцільним (а.о.с. 89);

- від 20.06.2014 р., засуджений ОСОБА_4 зарекомендував себе з негативної сторони, вимоги режиму відбування покарання порушував, за що мав дев`ять стягнень, участі у програмах диференційованого виховного впливу на засуджених не приймав, таким чином засуджений ОСОБА_4 не став на шлях виправлення (а.о.с. 95);

- від 29.10.2014 р., засуджений ОСОБА_4 зарекомендував себе посередньо, стає на шлях виправлення, але застосування пільги за ст. 82 КК України є передчасним (а.о. 111);

- від 20.06.2015 р., засуджений ОСОБА_4 зарекомендував себе посередньо стає на шлях виправлення (а.о.с. 119);

- від 06.10.2015 р., засуджений ОСОБА_4 своєю сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення, тому застосування пільги відповідно до ст. 81 КК України є доцільним (а.о.с. 134).

Як вбачається з матеріалів подання (а.с.п. 12) постановою № 15 засідання спостережної комісії при виконавчому комітеті Сумської міської ради від 06.11.2015 року відмовлено в погодженні подання Сумської виправної колонії № 116 про умовно-дострокове звільнення засудженого ОСОБА_4 .

Звертає на себе увагу факт відсутності реагування з боку адміністрації СВК №116 на рапорт М.І. ВНІБ ОСОБА_7 , зареєстрований за № 221 від 27.02.2015 року, в якому зафіксовано порушення з боку ОСОБА_4 та зазначено про проведення з засудженим ОСОБА_4 неодноразових бесід профілактично-виховного характеру та відсутність належних висновків з його боку та продовження негативного впливу на іншу частину засуджених. На рапорті міститься резолюція від 28.02.2015 року «застос. зах. дисц. впливу» (а.о.с. 116-118).

Наявність зазначеного порушення у судовому засіданні не спростовували ні сам засуджений, ні представник СВК.

Після вивчення особи засудженого, судом встановлено, що до відбуття встановленої законом частини покарання для отримання права на заміну не відбутої частини покарання на більш м`яке покарання чи умовно-дострокове звільнення від покарання, засуджений ОСОБА_4 не довів свого виправлення, а як тільки він відбув частину призначеного йому покарання, що дало йому формальне право на умовно-дострокове звільнення від покарання, він одразу ж змінив свою поведінку і отримав позитивну характеристику від установи за місцем відбуття покарання.

Про ситуативну поведінку засудженого свідчить і те, що останній став приймати активну участь у програмах диференційованого виховного впливу на засуджених, згідно поданих ним заяв з 29.03.2015 р. та 02.07.2015 р.

Встановлені судом факти позбавляють суд можливості дійти безумовного висновку, як передбачено ст. 81 Кримінального кодексу України, що засуджений ОСОБА_4 своєю поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення, зокрема що цілі покарання були досягнуті та виправлення засудженого настало раніше строку, визначеного вироком суду.

З огляду на викладене, суд вважає, що звернення з клопотанням про умовно-дострокове звільнення від покарання у виді позбавлення волі засудженому ОСОБА_4 є передчасним, а тому в задоволенні подання начальника Сумської виправної колонії управління ДПтС України у Сумській області ОСОБА_6 слід відмовити.

Керуючись ст. 81 Кримінального кодексу України, п. 2 ч.1 ст. 537, ст. 539 Кримінального процесуального кодексу України,

п о с т а н о в и в:
У задоволенні подання начальника Сумської виправної колонії управління ДПтС України у Сумській області ОСОБА_6 про умовно-дострокове звільнення від покарання ОСОБА_4 відмовити.

Ухвала суду може бути оскаржена до Апеляційного суду Сумської області через Ковпаківський районний суд м. Суми протягом семи днів з дня її оголошення, а засудженим ОСОБА_4 в той же строк з моменту вручення її копії.

Суддя ОСОБА_1