ухвала іменем україни 20 січня 2016 року м. Київ Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
при секретарі ОСОБА_4 ,
за участю прокурора ОСОБА_5 ,

розглянула в судовому засіданні кримінальне провадження за касаційною скаргою заступника прокурора Вінницької області на ухвалу Апеляційного суду Вінницької області від 08 липня 2015 року.

Вироком Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 26 березня 2015 року

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м. Погребище Козятинського району Вінницької області, який мешкає у цьому місті на АДРЕСА_1 , працює начальником відділу містобудування та архітектури Погребищенської райдержадміністрації Вінницької області, такого, що не має судимості,
засуджено за ч. 2 ст. 286 КК України із застосуванням ст. 69 КК України до покарання у виді обмеження волі на строк 2 роки з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 2 роки.
Ухвалою Апеляційного суду Вінницької області від 08 липня 2015 року цей вирок у частині призначеного ОСОБА_6 покарання змінено, ухвалено вважати його засудженим за ч. 2 ст. 286 КК України із застосуванням ст. 69 КК України на 2 роки виправних робіт з відрахуванням у дохід держави щомісячно 20% його заробітної плати.

За вироком суду ОСОБА_6 визнано винуватим у тому, що він 13 листопада 2013 року приблизно о 18.05 год, керуючи технічно справним автомобілем марки ВАЗ-2107 державний номерний знак НОМЕР_1 та рухаючись по вул. Київській у напрямку до центру м. Погребище Козятинського району Вінницької області, в порушення пунктів 12.1, 12.2, 12.3, 18.1 Правил дорожнього руху не врахував дорожньої обстановки, не вибрав безпечної швидкості руху, щоб мати можливість контролювати рух, при наближенні до нерегульованого пішохідного переходу не зменшив швидкості і не зупинився, щоб дати дорогу пішоходам, та скоїв наїзд на ОСОБА_7 , який переходив проїзну частину з ліва на право в межах нерегульованого пішохідного переходу. В результаті дорожньо-транспортної пригоди потерпілий ОСОБА_7 отримав тяжкі тілесні ушкодження (за ознакою небезпеки для життя в момент їх спричинення), які перебувають у прямому причинному зв`язку з порушенням ОСОБА_6 пунктів 12.1, 12.2, 12.3, 18.1 Правил дорожнього руху.

У касаційній скарзі прокурор, не оспорюючи доведеність вини засудженого ОСОБА_6 та правильність кваліфікації його дій за ч. 2 ст. 286 КК України, просить ухвалу суду скасувати і призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції. Зазначає про порушення апеляційним судом при ще більшому пом`якшенні засудженому із застосуванням ст. 69 КК України покарання вимог кримінального закону, коли у порушення ч. 2 ст. 57 КК України йому було призначено покарання виправні роботи, яке, враховуючи займану ним посаду, має обмеження, а саме: такий вид покарання не може бути призначено, зокрема, стосовно державних службовців. Вважає, що пом`якшення апеляційним судом у такий спосіб покарання ОСОБА_6 призвело до порушення ст. 65 КК України, коли покарання не відповідає тяжкості злочину та особі засудженого внаслідок м`якості.

Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора на підтримку касаційної скарги з підстав, викладених у ній, перевіривши матеріали провадження та доводи касаційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з огляду на таке.

Подія злочину, доведеність вини засудженого у його вчиненні, кримінально-правова оцінка діяння за ч. 2 ст. 286 КК України відповідно до ст. 433 КК України колегією суддів не перевіряється, оскільки законність й обґрунтованість вироку у цій частині не оскаржувались.

Колегія суддів вважає, що апеляційний суд, перевіряючи доводи засудженого та його захисника, а також потерпілого стосовно можливості ще більшого пом`якшення призначеного ОСОБА_6 із застосуванням ст. 69 КК України покарання, дійшов обґрунтованого висновку про їх доцільність.

Водночас пом`якшуючи ОСОБА_6 основне покарання за ч. 2 ст. 286 КК України та визначаючи його у виді виправних робіт за місцем роботи засудженого, апеляційний суд порушив вимоги кримінального закону.

Зокрема, ч. 2 ст. 57 КК України передбачено певні застереження при визначенні цього покарання. Так, таке покарання не може бути призначено, у тому числі й стосовно державних службовців й посадових осіб органів місцевого самоврядування.

Апеляційним судом при визначенні ОСОБА_6 такого покарання цих вимог закону не дотримано, про що прокурор обґрунтовано порушує у своїй касаційній скарзі.

З матеріалів провадження вбачається, що ОСОБА_6 на час вчинення злочину, розгляду кримінального провадження у судах першої та апеляційної інстанцій обіймав посаду начальника відділу містобудування і архітектури Погребищенської райдержадміністрації Вінницької області. Згідно зі ст. 25 Закону України «Про державну службу» ця посада віднесена до 6 категорії посад держслужбовців. Тобто ОСОБА_6 є державним службовцем.

Таким чином, покарання у виді виправних робіт йому не може бути призначено в силу прямої дії закону ч. 2 ст. 57 КК України.

А мотивів, чому саме ОСОБА_6 не може бути призначено основне покарання у виді штрафу, про що йшлось у апеляційних скаргах, у ухвалі суду не наведено.

Не містить ухвала й мотивів щодо можливості не призначати ОСОБА_6 й додаткове покарання, передбаченого санкцією ч. 2 ст. 286 КК України, про що також йшлось у апеляційних скаргах. А резолютивна частина ухвали з цього питання незрозуміла.

З огляду на викладене, ухвала суду підлягає скасуванню з призначенням у провадженні нового апеляційного розгляду, під час якого цьому суду слід врахувати наведене, з дотриманням вимог кримінального процесуального та кримінального закону постановити законне й обґрунтоване рішення.
На підставі наведеного, керуючись статтями 434, 436 КПК України колегія суддів

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу прокурора задовольнити частково.

Ухвалу Апеляційного суду Вінницької області від 08 липня 2015 року стосовно ОСОБА_6 скасувати і призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення й оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3