Справа № 349/915/14-к
Провадження № 11-кп/779/425/2015
Категорія ст.121ч.1 КК України
Головуючий у 1 інстанції ОСОБА_1
Суддя-доповідач ОСОБА_2
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
11 листопада 2015 року м. Івано-Франківськ
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Івано-Франківської області в складі:

головуючого-судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря с/з ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні з участю прокурора ОСОБА_7 , захисників ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , потерпілого ОСОБА_10 , представника потерпілого ОСОБА_11 , обвинуваченого ОСОБА_12 , матеріали кримінального провадження № 0000048 за апеляційними скаргами обвинуваченого ОСОБА_12 , прокурора ОСОБА_13 , який брав участь у розгляді кримінального провадження у суді першої інстанції, потерпілого ОСОБА_10 та представника ОСОБА_14 в інтересах потерпілого ОСОБА_10 на вирок Рогатинського районного суду від 14 серпня 2015 року відносно

обвинуваченого ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, непрацюючого, з повною вищою освітою, неодруженого, раніше не судимого,-

в с т а н о в и л а :
даним вироком ОСОБА_12 засуджено за ст.121 ч.1 КК України на 5 (п`ять) років позбавлення волі.

На підставі ст.75 КК України ОСОБА_12 звільнено від відбування покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років з випробуванням з іспитовим строком 3 (три) роки і з покладенням відповідно до ст.76 КК України обов`язку не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу органів кримінально-виконавчої інспекції та періодично з`являтися в ці органи для реєстрації.

Постановлено стягнути з ОСОБА_12 на лікування ОСОБА_10 1327 грн. 27 коп. витрат; на користь Рогатинської центральної районної лікарні 791, 93 грн; на користь ОСОБА_10 - 28 466, 09 грн. матеріальної шкоди, 97 000 грн. моральної шкоди, 1000 грн. судових витрат; на користь держави - 245,00 грн. за експертизу №15 від 28.03.2014 року.

Вирішено питання про речові докази.

За вироком суду, обвинувачений ОСОБА_12 визнаний винний у вчиненні злочину за таких обставин.

08 лютого 2014 року біля 00 год. 40 хв. ОСОБА_12 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, в приміщенні більярдного клубу, який розташований в м.Рогатині по вул. Угрина Безгрішного, 4, на грунті особистих неприязних відносин під час конфлікту із ОСОБА_10 за допомогою плоского колото-ріжучого предмета наніс ОСОБА_10 шість ударів в область тулуба, верхніх та нижніх кінцівок.

Внаслідок дій обвинуваченого ОСОБА_10 було спричинено тілесні ушкодження - колото-різана рана верхньої третини лівого стегна з ушкодженням двох поверхневих вен та артерії, ускладнена артеріовенозною кровотечею, що викликало необхідність проведення операції ушивання двох стегнових вен та аутовенозної пластики стегнової артерії, непроникаючі колото-різані рани в ділянках правої лопатки, задньої поверхні грудної клітки (спини) зліва, в ділянці правого ліктьового суглоба. Спричинені тілесні ушкодження відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, які є небезпечними для життя в момент заподіяння.

Не погодившись з вироком суду прокурор ОСОБА_13 , який брав участь у розгляді кримінального провадження у суді першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій не оспорюючи доведеність вини, правильність кваліфікації дій обвинуваченого, вважає вирок суду незаконним з підстав неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність, невідповідності призначеного судом покарання ступеню тяжкості вчиненого злочину та особі обвинуваченого внаслідок м`якості. Просить вирок суду першої інстанції скасувати та ухвалити новий вирок, яким призначити ОСОБА_12 покарання за ст. 121 ч.1 КК України у вигляді позбавлення волі строком на 6 років, без застосування ст. 75 КК України.

В своїй апеляційній скарзі, обвинувачений ОСОБА_12 вважає вирок суду незаконним в частині кваліфікації його дій за ст. 121 ч.1 КК України, оскільки він оборонявся від посягань ОСОБА_10 , а тому в його діях має місце склад злочину передбачений ст. 124 КК України. Просить вирок суду першої інстанції скасувати, змінивши йому правову кваліфікацію кримінального правопорушення із ст. 121 ч.1 КК України на ст. 124 КК України та призначити йому більш м`яке покарання і зменшити розмір майнового стягнення.

Потерпілий ОСОБА_10 не погодившись з вироком суду подав апеляційну скаргу, в якій не оспорюючи доведеність вини, правильність кваліфікації дій обвинуваченого, вважає вирок суду незаконним з підстав невідповідності призначеного судом покарання ступеню тяжкості вчиненого злочину та особі обвинуваченого внаслідок м`якості. Просить вирок суду першої інстанції скасувати та ухвалити новий вирок, яким визначити обвинуваченому реальне покарання у вигляді позбавлення волі в межах санкції ст. 121 ч.1 КК України.

Не погодившись з вироком суду представник ОСОБА_14 в інтересах потерпілого ОСОБА_10 подав апеляційну скаргу, в якій не оспорюючи доведеність вини, правильність кваліфікації дій обвинуваченого, вважає вирок суду незаконним з підстав невідповідності призначеного судом покарання ступеню тяжкості вчиненого злочину внаслідок м`якості. Просить вирок суду першої інстанції скасувати і призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

Обвинувачений ОСОБА_12 не погодившись з поданими апеляційними скаргами прокурора, потерпілого та представника потерпілого, вважає доводи апелянтів у незаконному застосуванні до нього ст. 75 КК України безпідставними, оскільки суд при винесенні вироку детально з`ясував всі пом`якшуючі обставини, стверджує, що умислу на нанесення ударів ОСОБА_10 не мав, а перевищив межі необхідної оборони та частково відшкодував збитки. Просить відмовити у задоволенні вимог апелянтів.

Заслухавши доповідь судді, пояснення обвинуваченого ОСОБА_12 , прокурора ОСОБА_13 , потерпілого ОСОБА_10 та в його інтересах представника ОСОБА_14 , які підтримали подані апеляційні скарги, перевіривши матеріали кримінального провадження, мотиви і доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги потерпілого ОСОБА_10 підлягає до задоволення, прокурора та представника ОСОБА_14 в інтересах потерпілого ОСОБА_10 до часткового задоволення, а обвинуваченого ОСОБА_12 не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Суд першої інстанції обґрунтовано дійшов висновку про доведеність вини ОСОБА_12 .

Винуватість обвинуваченого ОСОБА_12 у вчиненні злочину за наведених у вироку обставин підтверджується зібраними та перевіреними у судовому засіданні доказами, які докладно наведені у вироку та яким суд дав належну оцінку.

Посилання обвинуваченого ОСОБА_12 в своїй апеляційній скарзі, що досудовим розслідуванням і судом не вірно кваліфіковано його дії за ст. 121 ч.1 КК України, оскільки він діяв в стані оборони і його дії слід кваліфікувати за ст. 124 КК України, то дане твердження не відповідає дійсності та не знаходить свого підтвердження в матеріалах кримінального провадження.

Як убачається з характеру нанесених тілесних ушкоджень обвинуваченим, та незважаючи на те, що потерпілим ОСОБА_10 був спричинений конфлікт, обвинувачений наніс одинадцять ударів колото-ріжучим предметом в особливо небезпечні ділянки тіла, після чого зникнув з місця події і сховав знаряддя вчиненого злочину, свідчить про прямий умисел ОСОБА_12 на заподіяння потерпілому ОСОБА_10 тілесних ушкоджень, що не може охоплюватися диспозицією ст. 124 КК України, а кваліфікується за відповідною статтею Особливої частини КК України в даному випадку за ст. 121 ч.1 КК України.

Будь-яких переконливих доказів в апеляційній скарзі обвинуваченого про те, що останній перебував в умовах необхідної оборони не наведено.

Кваліфікація дій ОСОБА_12 за ст. 121 ч.1 КК України в апеляційних скарах прокурора ОСОБА_13 , потерпілого ОСОБА_10 та представника ОСОБА_14 в інтересах потерпілого ОСОБА_10 не оспорюється.

Що стосується призначення покарання, то відповідно до ст. 65 КК України, суд повинен врахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, за яких вчинений злочин, в тому числі і ті обставини, які пом`якшують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Ці вимоги закону судом не були дотримані в повному обсязі.

Призначаючи покарання судом першої інстанції допущено неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, застосувавши закон, який не підлягає застосуванню, призначивши ОСОБА_12 покарання за ст. 121 ч.1 КК України та на підставі ст. 75 КК України звільнив від призначеного покарання останнього.

Призначаючи покарання судом не враховано тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, особу винуватого, обставини, що обтяжують та пом`якшують відповідальності та не дав їм належної правової оцінки.

Неправильне застосування кримінального закону полягає в безпідставному застосуванні до обвинуваченого вимог ст. 75 КК України.

При застосуванні ст. 75 КК України, суд повинен детально з`ясувати фактичну тяжкість вчиненого злочину, особу винуватого та інші обставини справи.

Пленум Верховного суду України у своїй Постанові № 7 від 24 жовтня 2003 року п. 2 Про практику призначення судами кримінального покарання, з наступними змінами, роз`яснив, що відповідно до ст. 65 ч. 1 п. 1 КК України суди повинні призначати покарання в межах, установлених санкцією статті (частини статті), що передбачає відповідальність за вчинений злочин, але із врахуванням ступеня тяжкості, обставин цього злочину, його наслідків і даних про особу.

При призначенні покарання обвинуваченому, судом було враховано, що останній вчинив тяжкий злочин, позитивно характеризується за місцем проживання, стан його здоров`я, який не є інвалідом першої або другої групи, не числиться на обліках в нарколога і психіатра, є особою молодого віку, раніше до кримінальної відповідальності не притягувався.

Судом враховано обставини, які пом`якшують покарання, а саме часткове добровільне відшкодування потерпілому заподіяної шкоди в сумі 5000 гривень, розкаяння у вчиненому. Обставиною, що обтяжує покарання, суд визнав вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів вважає, що судом неправильно застосовано ст. 75 КК України та призначив покарання, яке не відповідає ступеню тяжкості вчиненого злочину та особі обвинуваченого.

Судом першої інстанції не враховано характер заподіяних ушкоджень та їх наслідок, який проявився у тому, що потерпілий ОСОБА_10 від отриманих ушкоджень став інвалідом 3 групи, відшкодування шкоди в 5000 гривень для потерпілого є мізерна, не повне визнання вини, що свідчить про не усвідомлення своїх злочинних дій, не розкаяння у вчиненому і здійснене з метою зменшення йому покарання.

Тому, неправильне застосування судом закону України про кримінальну відповідальність потягло за собою призначення покарання, яке не відповідає ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок м`якості.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що вирок суду першої інстанції відносно ОСОБА_12 підлягає скасуванню з вищевикладених підстав.

Керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів,-

засудила :
Апеляційні скарги потерпілого ОСОБА_10 задовольнити, прокурора ОСОБА_13 , який брав участь у розгляді кримінального провадження у суді першої інстанції та представника ОСОБА_14 в інтересах потерпілого ОСОБА_10 задовольнити частково, а обвинуваченого ОСОБА_12 залишити без задоволення.

Вирок Рогатинського районного суду від 14 серпня 2015 року відносно обвинуваченого ОСОБА_12 в частині застосування ст. 75 КК України скасувати.

Вважати ОСОБА_12 винуватим за ст. 121 ч.1 КК України та призначити покарання 5 (п`ять) років позбавлення волі.

Вирок може бути оскаржено до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ учасниками провадження шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції, протягом трьох місяців з моменту його проголошення.

Головуючий ОСОБА_2
Судді: ОСОБА_3
ОСОБА_4
Згідно з оригіналом
Суддя Апеляційного суду
Івано-Франківської області ОСОБА_2