Справа №278/212/16-к
УХВАЛА

іменем України

12.02.16 м. Житомир

Житомирський районний суд Житомирської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

лікаря ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі заяву представника Житомирської обласної психіатричної лікарні №1 Житомирської обласної ради (далі Лікарня) ОСОБА_5 про продовження застосування примусових заходів медичного характеру в Лікарні (у відділенні) зі звичайним наглядом ОСОБА_6 , 1974 року народження ,-

встановив:
У заяві представник Лікарні, з посиланням на ст. 19 Закону України «Про психіатричну допомогу», просить суд продовжити ОСОБА_6 застосування примусових заходів медичного характеру у психіатричному закладі (у відділенні Лікарні) зі звичайним наглядом, мотивуючи це її психічним станом.

Заява була підтримана представником Лікарні у повному обсязі.

Прокурор вважає заяву ґрунтовною. Стверджував, що за рішенням Баранівського районного суду Житомирської області від 15.01.2015 року ОСОБА_6 була примусово госпіталізована до психіатричного закладу для лікування в умовах звичайного нагляду. Проте остання зникла, перебувала у розшуку, а тому фактично наведене рішення суду не було виконано та вона не була пролікована. З огляду на наявний у справі комісійний висновок лікарів, який не викликає сумніву, вважає за необхідне задовольнити заяву Лікарні.

Захисник ОСОБА_4 зазначив, що психічний стан ОСОБА_6 зумовлює необхідність продовження застосування щодо неї примусових заходів медичного характеру. При цьому вказав, що права його підзахисної не будуть порушені.

За рішенням Баранівського районного суду Житомирської області від 15.01.2015 року ОСОБА_6 була госпіталізована до психіатричного закладу (відділення) зі звичайним наглядом. Після цього ОСОБА_6 перебувала у розшуку. До Лікарні була доставлена після виявлення 27.01.2016 року.

29.01.2016 року психічний стан ОСОБА_6 був досліджений комісією лікарів психіатрів, яка дійшла висновку про необхідність продовження їй застосування примусових заходів медичного характеру в психіатричній лікарні (у відділенні) зі звичайним наглядом. При цьому комісія лікарів врахувала схильність ОСОБА_6 до приховування хворобливих переживань, відсутність критичної оцінки до скоєного протиправного вчинку.

Статтею 19 Закону України «Про психіатричну допомогу» визначено, що примусові заходи медичного характеру застосовуються за рішенням суду у встановленому законодавством порядку. Застосовані заходи можуть продовжуватися, змінюватися або припинятися судом за заявою психіатричного закладу, в якому особа лікується, на підставі висновку комісії лікарів-психіатрів.

Пленум Верховного Суду України у п.3 Постанови № 7 від 03.06.2005 року «Про практику застосування судами примусових заходів медичного характеру та примусового лікування » також роз`яснив, що примусові заходи медичного характеру мають застосовуватися лише за наявності у справі обґрунтованого висновку експертів-психіатрів про те, що особа страждає на психічну хворобу чи має інший психічний розлад, які зумовлюють її неосудність або обмежену осудність і викликають потребу в застосуванні щодо неї таких заходів.

Беручи до уваги думку учасників судового розгляду, перевіривши матеріали справи, враховуючи комісійний висновок лікарів психіатрів, суд дійшов висновку, про необхідність продовження ОСОБА_6 застосування примусових заходів медичного характеру, а тому заява Лікарні підлягає задоволенню.

Керуючись ст. 19 Закону України Про психіатричну допомогу, ст. 514 КПК України суд, -

ухвалив:
Заяву задовольнити.

Продовжити застосування примусових заходів медичного характеру у психіатричному закладі ( у відділенні Лікарні) зі звичайним наглядом ОСОБА_6 , 1974 року народження.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду Житомирської області через Житомирський районний суд протягом 7 діб з дня її проголошення.

Суддя: ОСОБА_1