Справа № 212/7713/15-к
У Х В А Л А

11 січня 2016 року м. Кривий Ріг Жовтневий районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі:
головуючого - судді ОСОБА_1 ,
секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора - ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження відносно ОСОБА_4 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185 КК України,
В С Т А Н О В И В:
В провадженні Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу знаходиться вищезазначене кримінальне провадження відносно ОСОБА_4 , якому ухвалою суду від 23.11.2015 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк до 21.01.2016.
В судовому засіданні захисник ОСОБА_5 заявив клопотання про зміну запобіжного заходу з тримання під вартою на особисте зобов`язання, посилаючись на відсутність перешкод з боку ОСОБА_4 у проведенні слідчих дій, а також про допит потерпілих і свідків по справі.

Обвинувачений ОСОБА_4 підтримав клопотання захисника та просив його задовольнити.

Прокурор ОСОБА_3 в судовому засіданні зазначив, що обраний відносно ОСОБА_4 запобіжний захід відповідає санкції статті за якою особа обвинувачується та не відпали ризики передбачені ст. 177 КПК України. У задоволенні клопотання просив відмовити.

Заслухавши думку прокурора, захисника, обвинуваченого, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 331 КПК України під час судового розгляду за клопотанням сторони обвинувачення або захисту суд має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Відповідно до ч. 3 ст. 331 КПК України незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

У відповідності до положень ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобіганням спробам: переховуватися від суду, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення або продовжити злочину діяльність.

Тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор не доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Разом з цим, тривале тримання під вартою може бути виправдане тільки за наявності конкретного суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, переважує принцип поваги до свободи особистості. Також згідно з пунктом 3 статті 5 Європейської Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зі спливом певного часу саме тільки існування обґрунтованої підозри перестає бути підставою для позбавлення свободи, і органи досудового розслідування мають навести інші підстави для продовження тримання під вартою. До того ж такі підстави мають бути чітко вказані.

Тримання під вартою може бути виправданим у тій чи іншій справі лише за наявності специфічних ознак того, що цього вимагають істинні вимоги публічного інтересу, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважують правило поваги до особистої свободи (п. 79 рішення ЄСПЛ у справі «Харченко проти України»).

Суд враховує, що сама лише тяжкість вчиненого злочину, хоча і є визначаючим елементом при оцінці ризику ухилення від суду, однак не може бути достатньою підставою для законності тримання особи під вартою.

В судовому засіданні не встановлено, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів до обвинуваченого ОСОБА_4 не може запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України. Крім того, суд враховує, що по справі було допитано більшість свідків, потерпілого.

За таких обставин, суд приходить до висновку про наявність підстав для зміни запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_4 із тримання під вартою на особисте зобов`язання із покладенням обов`язків передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.

Застосовуючи такий вид міри запобіжного заходу, суд виходить з необхідності уникнення ризиків, визначених ст. 177 КПК України щодо можливості обвинуваченого перешкоджати кримінальному провадженню, зі ступені тяжкості інкримінованого йому злочину.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст.131, 132, 176-179, 194, 195, 197, 205, 331 КПК України, ст. 5 Європейської Конвенції про захист прав і основоположних свобод, суд,-

У Х В А Л И В:

Клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_5 задовольнити.

Змінити обвинуваченому ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід з тримання під вартою на особисте зобов`язання, з покладанням на нього наступних обов`язків:
- прибувати до суду за першою вимогою;
- не відлучатись з м. Кривого Рогу без дозволу суду;
- утримуватись від спілкування з потерпілим ОСОБА_6 та свідком ОСОБА_7 до їх допиту у судовому засіданні.
Ухвалу про застосування запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання відносно ОСОБА_4 направити прокурору Криворізької місцевої прокуратури № 2 Дніпропетровської області для здійснення контролю.

Ухвала підлягає негайному виконанню в частині звільнення обвинуваченого ОСОБА_4 з-під варти в залі суду та застосування до останнього запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання.

Ухвала окремому оскарженню не підлягає.

Суддя: ОСОБА_1