Провадження № 1-кп/461/445/14
УХВАЛА
підготовчого судового засідання
Галицький районний суд м.Львова у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
з участю:
прокурора ОСОБА_3 ,
захисника ОСОБА_4 ,
розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження про обвинувачення ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України, -
у провадженні Галицького районного суду м.Львова перебуває кримінальне провадження про обвинувачення ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України.
Захисник обвинуваченого в судовому засіданні заявив клопотання про зміну ОСОБА_5 запобіжного заходу у виді тримання під вартою на домашній арешт, мотивуючи тим, що прокурором не наведено жодних обставин, конкретних аргументів на користь того, що застосування більш м`якого, ніж взяття під варту, запобіжного заходу може не забезпечити ОСОБА_5 належну процесуальну поведінку, не наведено достатні підстави, що обвинувачений, перебуваючи на волі може перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні, переховуватися від органів досудового розслідування, незаконно впливати на свідків. Крім того, просить врахувати те, що ОСОБА_5 має постійне місце проживання, характеризується виключно з позитивної сторони, має на утриманні двох малолітніх дітей, згідно виписки з медичної картки від 25.12.2014 року лікуючого лікаря відділення сімейної медицини першої клінічної лікарні ім.Кн.Лева м.Львова, знаходиться на «Д» обліку в сімейного лікаря та гастроентеролога з приводу хронічного гастродуаденіму, а також вегето-судинної дистонії.
Обвинувачений ОСОБА_5 в судовому засіданні підтримав клопотання захисника про зміну запобіжного заходу у виді тримання під вартою на домашній арешт.
Прокурор у судовому засіданні проти клопотання захисника заперечила та просила продовжити строк тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_5 до двох місяців, покликаючись на те, що ризики, передбачені ст.177 КПК України, не зменшились та не відпали.
Заслухавши думку сторін кримінального провадження, суд приходить до наступного висновку.
Судом встановлено, що обвинуваченому ОСОБА_5 обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою з утриманням у Львівському слідчому ізоляторі до 18 січня 2015 року.
У відповідності до ч.1 ст.183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.
Статтею 177 КПК України передбачено, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.
Згідно вимог ст.178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, зокрема тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; репутацію підозрюваного, обвинуваченого; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.
Частиною 2 ст.29 Конституції України передбачено, що ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.
Вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд враховує вимоги п.п.3 і 4 ст.5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому, ризик переховування обвинуваченого (підозрюваного) від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення.
Відповідно до вимог ч. 3 ст. 5 Конвенції (правова позиція ЄСПЛ, викладена у п. 60 рішення від 6 листопада 2008 року у справі "Єлоєв проти України") після спливу певного проміжку часу (досудового розслідування, судового розгляду) існування обґрунтованої підозри у вчиненні злочину перестає бути підставою для позбавлення свободи, і судові органи мають навести інші підстави для продовження тримання під вартою.
Також суд бере до уваги і правову позиції ЄСПЛ в рішенні у справі "Харченко проти України", згідно з якою питання про те, чи є тривалість тримання під вартою обґрунтованою, не можна вирішувати абстрактно. Воно має вирішуватися в кожній справі з урахуванням конкретних обставин, підстав, якими національні органи мотивували свої рішення, та належно задокументованих фактів, на які посилався заявник у своїх
клопотаннях про звільнення з-під варти. Таке, що продовжується, тримання під вартою може бути виправданим у тій чи іншій справі лише за наявності специфічних ознак того, що цього вимагають істинні вимоги публічного інтересу, які, незважаючи на існування
презумпції невинуватості, переважують правило поваги до особистої свободи.
Крім того, суд враховує тяжкість можливого покарання, особу обвинуваченого, який має постійне місце проживання, характеризується виключно з позитивної сторони, має на утриманні двох малолітніх дітей, враховує стан здоров`я ОСОБА_5 .
Таким чином з врахуванням обставин кримінального провадження, особи обвинуваченого, який раніше до кримінальної відповідальності не притягався, враховуючи стан здоров`я обвинуваченого та, приймаючи до уваги те, що під час судового засідання не підтверджено наявності обставин, які б давали підстави вважати, що обвинувачений, перебуваючи на волі, перешкоджатиме кримінальному провадженню, впливатиме на потерпілих та свідків, буде переховуватись від органів досудового розслідування, та обставин, які свідчать про недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, зазначеним ст.177 КПК України, суд вважає, що ОСОБА_5 слід змінити запобіжний захід, достатній для запобігання цим ризикам, у виді домашнього арешту.
Керуючись ст.177, 183, 331 КПК України, суд,
клопотання захисника ОСОБА_4 про зміну обвинуваченому ОСОБА_5 запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт задоволити.
Змінити ОСОБА_5 запобіжний захід у виді тримання під вартою на домашній арешт.
Покласти на обвинуваченого ОСОБА_5 наступні обов`язки:
· прибувати до суду за першою вимогою;
· не залишати місце свого проживання квартиру АДРЕСА_1 в період часу з 21.00 год. по 08.00 год.
Роз`яснити підозрюваному ч.5 ст.181 КПК України.
Строк дії ухвали 2 місяці, тобто до 05 березня 2015 року включно.
Контроль за виконанням ухвали покласти на прокурора прокуратури Галицького району м.Львова, на Галицький РВ ЛМУ ГУМВСУ у Львівській області та на ЛСІ УДДУ ПВП у Львівській області для обліку обвинуваченого за місцем його проживання.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя ОСОБА_1