Справа № 308/5908/14-к
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
14.12.2015 р. Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в особі

головуючої судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

з участю прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5

потерпілих ОСОБА_6

ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в місті Ужгород кримінальне провадження про обвинувачення

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Ужгород, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , громадянина України, з середньою освітою, не працюючого, не одруженого, раніше судимого вироком Перечинського районного суду від 14 вересня 2011 року за ст. 122 ч. 1 КК України на 3 роки позбавлення волі з застосуванням ст. 75 КК України з іспитовим строком на 3 роки, постановою Перечинського районного суду від 24 січня 2012 року звільнення від відбування покарання з випробуванням скасовано та направлено для відбування покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки, ухвалою Шевченківського районного суду м. Львова від 06 листопада 2014 року не відбуту частину покарання скорочено наполовину та до відбуття вважати термін покарання 1 рік 3 місяці 29 днів, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 125 ч. 1 КК України,

В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_4 , 04.04.2014 р., приблизно о 19.00 год., перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, знаходячись в коридорі будинку АДРЕСА_3 , вчинив словесну сварку з ОСОБА_6 , в ході якої на ґрунті неприязних відносин, умисно штовхнув її та наніс один удар ногою в область тулуба і один удар рукою у область голови. Після чого, ОСОБА_4 піднявся на третій поверх будинку та через декілька хвилин за ним піднялися ОСОБА_6 та ОСОБА_7 . Між ОСОБА_6 та ОСОБА_4 виникла повторна словесна суперечка, в ході якої ОСОБА_4 , на ґрунті неприязних відносин, умисно, з метою нанесення тілесних ушкоджень, наніс ще один удар в область голови ОСОБА_6 , в результаті чого вона впала на скло, яке було позаду неї. Після чого, ОСОБА_4 умисно наніс декілька ударів ОСОБА_7 в область голови, в результаті чого повалив останнього на підлогу та продовжував наносити удари ногами у область голови, тулуба та ніг. Своїми діями ОСОБА_4 спричинив потерпілим ОСОБА_6 та ОСОБА_7 тілесні ушкодження, які відносяться до групи легких тілесних ушкоджень.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення визнав повністю і у вчиненому розкаявся. Пояснив, що 04.04.2014 р., приблизно о 19.00 год., перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, на коридорі будинку за адресою АДРЕСА_3 , він вчинив сварку з ОСОБА_6 , під час якої штовхнув її і наніс їй один удар ногою в область тулуба і один удар рукою у область голови. Потім він піднявся на третій поверх вказаного будинку і через декілька хвилин за ним піднялася ОСОБА_6 та ОСОБА_7 . Між ним та ОСОБА_6 знову виникла сварка, під час якої він наніс ОСОБА_6 ще один удар в область голови. Після цього ОСОБА_7 зробив йому зауваження, на що він наніс ОСОБА_7 декілька ударів у область голови, від яких останній впав на підлогу, де наніс йому ще декілька ударів ногами по різним частинам тіла.
Потерпіла ОСОБА_6 в судовому засіданні пояснила, що 04.04.2014 р. приблизно о 19.00 год., в коридорі будинку АДРЕСА_3 , ОСОБА_4 вчинив з нею сварку, під час якої вдарив її ногою в область тулуба та рукою в область голови. Після цього ОСОБА_4 піднявся на третій поверх будинку. Почувши сварку між нею та ОСОБА_4 в коридор вийшов її співмешканець ОСОБА_7 , з яким вона піднялася на третій поверх будинку за обвинуваченим. При зустрічі з обвинуваченим між ними знову виникла словесна сварка, під час якої ОСОБА_4 наніс їй один удар в область голови від якого вона впала. ОСОБА_7 зробив ОСОБА_4 , на що останній відреагував негативно і наніс ОСОБА_7 декілька ударів в область голови, від яких той впав на підлогу, після чого обвинувачений наніс ОСОБА_7 декілька ударів ногами по різним частинам тіла. Претензій до обвинуваченого не має та просить призначити йому покарання на розсуд суду.

Потерпілий ОСОБА_7 в судовому засіданні надав пояснення аналогічні поясненням потерпілої ОСОБА_6 . Претензій до ОСОБА_4 не має та просить призначити йому покарання на розсуд суду.

Оскільки учасниками судового провадження не оспорюються фактичні обставини справи, обвинувачений правильно розуміє зміст вчиненого, у суду відсутні сумніви у добровільності та істинності його позиції, йому роз`яснено, що у такому випадку він буде позбавлений права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку, суд, керуючись ч. 3 ст. 349 КПК України, за згодою всіх учасників судового провадження, визнав недоцільним дослідження доказів стосовно фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються, та обмежив вивчення фактичних обставин справи допитом обвинуваченого і потерпілих та оглядом матеріалів справи, які характеризують особу обвинуваченого.

Таким чином, з урахуванням наведеного, суд кваліфікує ці дії обвинуваченого ОСОБА_4 за ст. 125 ч. 1 КК України як умисне легке тілесне ушкодження.
При призначенні покарання ОСОБА_4 суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, дані про особу обвинуваченого, який раніше судимий.

Обставини справи, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 суд визнає щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.

Обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченого ОСОБА_4 суд визнає вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння.

Відповідно до ст. 50 КК України покарання є заходом примусу, полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого і має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим, так і іншими особами.

Пунктом 1 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» № 7 від 24.10.2003 р., зі змінами від 06.11.2009 р., звернуто увагу судів на те, що вони при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, мають суворо додержувати вимог ст. 65 КК стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання. Призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів. У пункті 2 вказаної постанови зазначено, що відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 65 КК суди повинні призначати покарання в межах, установлених санкцією статті Особливої частини КК, що передбачає відповідальність за вчинений злочин. Із урахуванням ступеня тяжкості, обставин цього злочину, його наслідків і даних про особу судам належить обговорювати питання про призначення передбаченого законом менш суворого покарання особам, які щиро розкаялись у вчиненому, активно сприяли розкриттю злочину.

Враховуючи наведене, за наявністю альтернативної санкції ст. 125 ч. 1 КК України, а також з урахуванням відсутності у потерпілих претензій до обвинуваченого, суд вважає за можливе призначити ОСОБА_4 покарання у виді громадських робіт.
Цивільного позову не заявлено.

Процесуальних витрат та речових доказів немає.

Керуючись ст.ст. 349, 368, 374 КПК України суд,

З А С У Д И В:
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 125 ч. 1 КК України і призначити йому покарання у виді громадських робіт на строк 160 (сто шістдесят) годин.

Запобіжний захід відносно засудженого ОСОБА_4 не обирався.

Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Закарпатської області через Ужгородський міськрайонний суд протягом 30 днів з дня його проголошення.

Головуюча ОСОБА_1