Справа № 159/5515/15-к
Провадження № 1-кп/159/284/15
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
м. Ковель 05 листопада 2015 року

Ковельський міськрайонний суд Волинськоі області під головуванням

судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілої ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Ковель кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000361 від 02 квітня 2015 року стосовно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Червоноград Львівської області, громадянина України, з середньо спеціальною освітою, проживаючого без реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 , такого, що не має судимостей, обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.1 ст. 185 КК України,

в с т а н о в и в :

02 квітня 2015 року, близько 14.00 год. обвинувачений ОСОБА_5 перебуваючи в приміщенні кабінету №37 управління агропромислового розвитку Ковельської районної державної адміністрації, що розташоване по вул. Грушевського,14 в м. Ковель Волинської області, переслідуючи корисливу мету на незаконне заволодіння чужим майном, умисно, таємно викрав належний потерпілій ОСОБА_4 мобільний телефон марки «Lenovo S 650», ІМЕІ 1: НОМЕР_1 , ІМЕІ 2: НОМЕР_2 , вартістю 1999 грн., в якому знадились флеш-картка пам`яті марки «Apacer micro SDHC» ємкістю 8 гігабайтів, вартістю 99 гривень, сім-картка оператора мобільного стільникового зв`язку «Лайф» № НОМЕР_3 вартістю 15 грн., на рахунку якої були грошові кошти в сумі 10 грн. та сім-картка оператора мобільного стільникового зв`язку «Білайн» № НОМЕР_4 , вартістю 15 грн., на рахунку якої були грошові кошти в сумі 10 грн., чим завдав потерпілій ОСОБА_4 майнової шкоди на загальну суму 2148 гривен.

Своїми умисними діями, що виразились у таємному викраденні чужого майна (крадіжці), обвинувачений ОСОБА_5 вчинив кримінальне правопорушення (злочин), передбачений ч.1 ст. 185 КК України.

Допитаний у ході судового розгляду обвинувачений ОСОБА_5 винуватим себе у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення визнав повністю, у вчиненому розкаявся, прохає суворо не карати. Показав, що певний час заробляв собі на життя реалізовуючи парфуми. 02 квітня 2015 року зайшов до приміщення управління агропромислового розвитку Ковельської районної державної адміністрації, щоб запропонувати продукцію, яку реалізовував. Заходив до кабінетів, пропонував парфуми дівчатам, однак придбати парфуми ніхто не погоджувався. У кабінеті №37 на столі побачив мобільного телефона. Спокусився на крадіжку оскільки у кабінеті нікого не було. Телефона, якого викрав з кабінету, одразу вимкнув. Пізніше продав телефона своєму кумові ОСОБА_6 . В травні 2015 року сам з`явився до Ковельського МВ УМВС і зізнався у тому, що вчинив крадіжку. Щоб повернути потерпілій телефона, звернувся до ОСОБА_6 . Однак той загубив телефон, тому до теперішнього часу шкоду потерпілій не відшкодовано. Не заперечив проти задоволення цивільного позову в частині відшкодування майнової шкоди у розмірі 2148 грн. Цивільний позов в частині відшкодування моральної шкоди визнає частково. Вважає, що розмір моральної шкоди потерпілою безпідставно завищений і не відповідає фізичним та моральним стражданням, до яких може призвести вчинене ним кримінальне правопорушення.

Крім повного визнання своєї винуватості у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, винуватість обвинуваченого ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.1 ст. 185 КК України доводиться показаннями потерпілої ОСОБА_4 , свідків, та письмовими доказами, що містяться у матеріалах кримінального провадження.

Будучи допитаною у ході судового розгляду потерпіла ОСОБА_4 показала, що працює в управлінні агропромислового розвитку Ковельської районної державної адміністрації. 02 квітня 2015 року у своєму робочому кабінеті №37 поставила заряджатися належний їй телефон «Lenovo S 650». Підгодовувавши певні документи, понесла їй до начальника. Коли перебувала у приймальні до приймальної зайшов обвинувачений, який запропонував придбати в нього парфуми, однак бажання придбавати в нього парфуми ніхто не виявив і він вийшов з приймальної. Повернувшись через кілька хвилин до свого кабінету, вона не виявила мобільного телефону. Одразу пішла по сусіднім кабінетам з`ясувати, чи не взяв хто телефона, однак телефона ніхто із працівників не брав. Вона одразу зрозуміла, що телефона вкрав обвинувачений, про що повідомила до Ковельського МВ УМВС. До теперішнього часу телефона їй не повернуто.

Будучи допитаними у ході судового розгляду свідки ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , кожен зокрема, показали, що близько пів року потому придбали в обвинуваченого ОСОБА_5 мобільного телефона «Lenovo S 650» за 1000 грн. Про те, що телефон крадений, не здогадувались, оскільки обвинуваченого знають давно, як особу, яка ніколи не вчиняла злочинів. Приблизно через місяць часу до них звернулись працівники міліції з пропозицією видати їм телефон, оскільки вказаний телефон був викрадений у його власника. Незважаючи на ту обставину, що обвинувачений повернув їм гроші, передати телефон обвинуваченому чи працівникам міліції вони не змогли, оскільки телефон був втрачений.

Винуватість обвинуваченого ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.185 КК України доводиться наступними письмовими доказами, що містяться у матеріалах кримінального провадження: протоколом про прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 02.04.2015 року, згідно якого потерпіла ОСОБА_4 заявила про крадіжку 02.04.2015 року з службового кабінету №37 управління агропромислового розвитку Ковельської РДА мобільного телефону; протоколом огляду місця події від 02 квітня 2015 року, згідно якого оглянуто службовий кабінет №37 в приміщенні управління агропромислового розвитку Ковельської РДА; даними протоколу про результати проведення установлення місцезнаходження радіоелектронного засобу від 09.06.2015 року, згідно якого місцезнаходження мобільного терміналу ІМЕІ 1: НОМЕР_1 , ІМЕІ 2: НОМЕР_2 встановлено за адресою: АДРЕСА_2 , тобто за місцем проживання свідків ОСОБА_6 та ОСОБА_7 ; актом приймання-передачі № 0690-004003 від 14 серпня 2014 року та фіскальними чеками ТОВ «АЛЛО», магазин «Мобілочка», згідно яких вартість викраденого мобільного телефона «Lenovo S 650», ІМЕІ 1: НОМЕР_1 , ІМЕІ 2: НОМЕР_2 , з флеш-карткою пам`яті марки «Apacer micro SDHC» ємкістю 8 гігабайтів, сім-картками оператора мобільного стільникового зв`язку «Лайф» № НОМЕР_3 та «Білайн» № НОМЕР_4 , з грошовими коштами на рахунку, становить 2148 гривен.

Суд повно, усестороннє, об`єктивно аналізуючи зібрані у кримінальному провадженні докази, приходить до висновку, що дії обвинуваченого ОСОБА_5 органами досудового розслідування вірно кваліфіковані за ч.1 ст. 185 КК України.

Своїми умисними діями, що виразились у таємному викраденні чужого майна, обвинувачений ОСОБА_5 вчинив кримінальне правопорушення (злочин), передбачений ч.1 ст. 185 КК України.

Призначаючи покарання суд враховує суспільну небезпеку вчиненого обвинуваченим кримінального правопорушення та особу винного у їх сукупності, зокрема позитивну характеристику обвинуваченого за час проходження служби у навчальній розвідувальній роті, а також те, що обвинувачений ОСОБА_5 вперше притягається до кримінальної відповідальності,

До обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченої ОСОБА_5 суд відносить щире каяття, з`явлення із зізнанням.

Обставин, що обтяжують покарання суд не вбачає.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_5 суд також бере до уваги ту обставину, що обвинувачений не має постійного місця проживання, є безробітним.

Враховуючи наведене суд приходить до висновку, що необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження нових злочинів є призначення обвинуваченому ОСОБА_5 покарання у межах санкції ч.1 ст. 185 КК України у виді арешту.

Цивільний позов в частині стягнення з обвинуваченого ОСОБА_5 на користь потерпілої ОСОБА_4 майнової шкоди в сумі 2148 грн. визнається обвинуваченим і підлягає задоволенню.

У той же час, з урахуванням розумності та справедливості, суд вважає, що розмір моральної шкоди, заявлений позивачем 5000 грн., не відповідає характеру кримінального правопорушення, іншим обставинам що мають значення при визначенні розміру грошового відшкодування.

Обґрунтовуючи вимоги цивільного позову в частині визначення розміру моральної шкоди, потерпіла посилається на ту обставину, що на час вчинення злочину перебувала на 7-тижнів вагітності, відтак подію злочину сприйняла дуже болісно, оскільки була обмежена у спілкуванні з рідними, виникли складнощі у виконанні повсякденних обов`язків. Виявивши зникнення телефону потерпіла зазнала емоційного стресу, що потягло підвищення артеріального тиску і різке погіршення здоров`я. Тривалий час перебувала у пригніченому стані, оскільки викрадений телефон становив для неї велику цінність, був придбаний у кредит, який потерпіла вимушена була оплачувати і після викрадення телефону. В подальшому, унаслідок пережитого, на 28 тижні вагітності відбулася загибель плоду.

Безперечно, що для потерпілої ОСОБА_4 , яка придбала телефон у кредит, упродовж тривалого часу виплачувала цей кредит, а крім того на час вчинення злочину була вагітною, крадіжка телефону викликала емоційний стрес, почуття розгубленості, тревоги, зниження настрою та загального самопочуття. Однак потерпілою не подано доказів на підтвердження тієї обставини, що саме неправомірні дії обвинуваченого потягли такі негативні наслідки для здоров`я потерпілої, про які вказує потерпіла у цивільному позові.

Враховуючи наведене, суд дійшов висновку, що цивільний позов в частині стягнення моральної шкоди підлягає частковому задоволенню, а саме у розмірі 700 грн.

Підстав для зміни, скасування запобіжного заходу не вбачається.

На підставі наведеного, керуючись ст. 373-375 КПК України, суд

з а с у д и в :

ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.1 ст. 185 КК України та призначити йому покарання у виді арешту строком на 5 (п`ять) місяців.

Строк відбування покарання обвинуваченому ОСОБА_5 рахувати з дня затримання - 13 жовтня 2015 року.

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_5 , до вступу вироку в законну силу, залишити попередній тримання під вартою.

Стягнути з обвинуваченого ОСОБА_5 на користь потерпілої ОСОБА_4 2148 (дві тисячі сто сорок вісім гривень) майнової шкоди та 700 грн. (сімсот грн..) моральної шкоди.

Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Волинської області через Ковельський міськрайонний суд протягом 30 днів з дня його проголошення. Копію вироку, після його проголошення, негайно вручити обвинуваченому, потерпілій та прокурору.

Головуюча: ОСОБА_1