ВИРОК
Іменем УКРАЇНИ
12 жовтня 2015 року м. Дніпропетровськ

Бабушкінський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого-судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

з участю прокурора ОСОБА_3

потерпілого ОСОБА_4

розглянувши у підготовчому судовому засіданні обвинувальний акт у кримінальному провадженні та угоду про примирення за №0003412 від 29.09.2015 р. за обвинуваченням:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпропетровська, українця, громадянина України, з середньою освітою, одруженого, не працюючого, який зареєстрований та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

-21.08.2012 р. Бабушкінським районним с м. Дніпропетровська за ч. 2 ст. 186, 75 КК України до 4 років 6 місяців позбавлення волі з іспитовим строком 2 роки,

за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України,-
ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_5 , 25.08.2015 приблизно о 16.30 годин, перебуваючи на кінцевій зупинці трамвая № 4 по вул. Артема в м. Дніпропетровську, зустрів раніше незнайомого йому ОСОБА_4 , в ході знайомства з яким став розпивати з останнім спиртні напої.

Під час розпиття спиртних напоїв ОСОБА_5 дізнався про наявність у ОСОБА_4 банківської пластикової картки ПАТ КБ «Приватбанк», за на рахунку якої знаходяться грошові кошти.

Реалізуючи раптово виниклий злочинний умисел, направлений на заволодіння чужим майном, а саме грошовими коштами ОСОБА_4 , в той же день приблизно о 16.50 годин, перебуваючи за вищевказаною адресою, зловживаючи довірою ОСОБА_4 , який перебував у стані алкогольного сп`яніння, діючи умисно, попросив у останнього позичити 2000 грн. На це прохання ОСОБА_4 погодився та, будучи введеним ОСОБА_5 в оману, щодо його дійсних намірів, надав останньому свою банківську пластикову картку ПАТ КБ «Приватбанк», на рахунку якої знаходилися грошові кошти в сумі 24511,18 грн.

Продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел, направлений на заволодіння чужим майном, шляхом зловживання довірою, ОСОБА_5 відразу пішов до банкомату ПАТ КБ «Приватбанк» (м. Дніпропетровськ, вул. Г. Сталінграду, 19) та за допомогою зазначеної картки здійснив чотири банківські операції із зняття готівки з рахунку ОСОБА_4 на загальну суму 16 000 грн., які утримував при собі. Після чого ОСОБА_5 повернувся на кінцеву зупинку трамвая № 4 по вул. Артема в м. Дніпропетровську та непомітно для ОСОБА_4 поклав йому в нагрудну кишеню сорочки банківську картку, не повідомивши про суму знятих у банкоматі грошових коштів.

Після цього, ОСОБА_5 , утримуючи при собі одержані шахрайським шляхом грошові кошті, з місця скоєння злочину зник, чим спричинив ОСОБА_4 майнову шкоду на суму 16000 грн.

Дії ОСОБА_5 , які виразилися в заволодінні чужим майном шляхом зловживання довірою (шахрайство), кваліфікуються за ч. 1 ст. 190 КК України.

29.09.2015 року між потерпілим ОСОБА_4 та обвинуваченим ОСОБА_5 була укладена угода про примирення , згідно з якою обвинувачений ОСОБА_5 зобов`язався беззастережно визнати обвинувачення в обсязі підозри у судовому провадженні та відшкодувати шкоду, завдану злочином у розмірі 12000 гривень в строк до 01.12.2015 р.. В угоді сторони погодилися на призначення ОСОБА_5 покарання за ст. 190 ч. 1 КК України у вигляді 2 років обмеження волі зі звільненням на підставі ст. 75 КК України від відбування покарання з іспитовим строком 2 роки та з покладенням на ОСОБА_5 обов`язків згідно п. 3 ст. 76 КК України, а саме повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 свою провину у скоєнні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України визнав повністю та пояснив, що він дійсно скоїв зазначений злочин при обставинах, встановлених в ході досудового розслідування та викладених у обвинувальному акті та матеріалах кримінального провадження. Йому цілком зрозумілі його права, передбачені ч. 4 ст. 474 КПК України, а також те, що внаслідок укладення та затвердження угоди про примирення він буде обмежений в праві оскарження вироку згідно з положеннями ст. ст. 394, 424 КПК України. Він повністю розуміє характер обвинувачення, щодо якого визнає себе винним, а також вид покарання, яке буде застосовано до нього в разі затвердження угоди судом. Угоду щодо примирення з потерпілим він заключив добровільно, без насильства, примусу чи погроз та без впливу будь-яких обставин, необумовлених в угоді. Просив суд затвердити укладену між ним та потерпілим угоду про примирення.

Вислухавши думку прокурора, потерпілого та обвинуваченого, які просили суд затвердити угоду про примирення, дослідивши надані суду матеріали кримінального провадження, суд вважає за можливе затвердити угоду про примирення від 29.09.2015 р. з наступних підстав.

Судом встановлено, що дії обвинуваченого ОСОБА_5 органами досудового розслідування правильно кваліфіковані за ч. 1 ст. 190 КК України, як такі що виразилися в заволодінні чужим майном шляхом зловживання довірою (шахрайство), обвинувачений повністю визнав свою вину в скоєнні інкримінованого йому злочині та повністю розуміє правові наслідки укладання та затвердження угоди. Зазначена угода про примирення укладена та підписана сторонами добровільно, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або обіцянок, умови укладеної угоди відповідають інтересам суспільства та діючого законодавства. Обставин для відмови в затвердженні угоди, передбачених ч. 7 ст. 474 КПК України судом не встановлено.

Узгоджене в угоді покарання обвинуваченому ОСОБА_5 , на думку суду, відповідає тяжкості скоєного злочину, особі обвинуваченого, та є достатнім та необхідним для його виправлення й попередження вчинення інших кримінальних правопорушень.

Враховуючи викладене, керуючись ст. ст. 284, 369-371, 373-376, 474, 475 КПК України, суд, -

ЗАСУДИВ:

Затвердити угоду про примирення за кримінальним провадженням №0003412 від 29.09.2015 р. укладену між потерпілим та обвинуваченим ОСОБА_5 .

Визнати винним ОСОБА_5 у скоєнні кримінального правопорушенні, передбаченого ст. 190 ч. 1 КК України та призначити йому покарання у вигляді 2 років обмеження волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування покарання, якщо він протягом 2 років іспитового строку не скоїть нового злочину.

Відповідно до п. 3 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_5 обов`язки повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь потерпілого ОСОБА_4 , спричинену матеріальну шкоду в сумі 12000 гривень, розстрочивши її виконання, відповідно до умов угоди про примирення від 29.09.2015 р., в строк до 01.12.2015 р.

Речові докази - грошові кошти в сумі 4000 грн., 20 купюр номіналом 200 грн., а саме: ПЗ 9735307, СВ 5796479, КМ8184604, ВЦ 4955714, ПД 442995, ВБ 8418755, ЕЯ 6356825, ЗД 7708885, ЕА 8492878, СВ 1812642, ЕВ 6001875, ЗБ 6627723, Е37262100, ЗД 8075310, АБ 2342767, КЛ2030834, СВ 5045311, ЗЄ 7913195, КИ 0760064, МБ 6638667, які знаходяться на відповідальному зберіганні у потерпілого ОСОБА_4 вважати повернутими власнику.

На вирок суду може бути подана апеляція до Дніпропетровського апеляційного суду, через Бабушкінський районний суд м. Дніпропетровська, протягом 30 днів з моменту його проголошення.

Суддя Бабушкінського районного

суду м. Дніпропетровська ОСОБА_1