Справа № 386/1214/15-к
Провадження № 1-кп/386/113/15
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
02 листопада 2015 року смт. Голованівськ

Голованівський районний суд Кіровоградської області

В складі головуючого судді ОСОБА_1
секретаря судового засідання ОСОБА_2
за участю прокурора ОСОБА_3
обвинуваченого ОСОБА_4
представника потерпілого ОСОБА_5
розглянувши в підготовчому судовому засіданні в залі суду в смт. Голованівськ обвинувальний акт у кримінальному провадженні , зареєстрованому в ЄРДР за № 0000496 28.09.2015 р відносно
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Іллічівськ Київського району Одеської області, українця, громадянина України,освіта повна загальна середня, одруженого , утриманців та пільг не має, стан здоров`я задовільний, не судимого ,не працюючого , мешканця АДРЕСА_1 , що обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.191 КК України та угоду про примирення від 19.10.2015 року , укладену між підозрюваним ОСОБА_4 та представником потерпілого ОСОБА_5
в с т а н о в и в :
22.10.2015 року з прокуратури району до Голованівського районного суду надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні відносно ОСОБА_4 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 191 КК України , внесеного в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000496 28.09.2015 року разом з угодою про примирення , укладеною 19.10.2015 року року між представником потерпілого ОСОБА_5 з однієї сторони та підозрюваним ОСОБА_4 з другої сторони, відповідно до якої сторонами кримінального провадження визнано наступне обвинувачення:
29 квітня 2015 року між АФ «Хлібороб» у формі ТОВ в особі директора ОСОБА_6 та водієм автотранспортних засобів ОСОБА_4 був укладений договір про повну індивідуальну матеріальну відповідальність, відповідно до якого працівник, що займає посаду водія автотранспортних засобів або виконує роботу безпосередньо пов`язану із зберіганням, обробкою, продажем, (відпусканням), перевезенням або застосуванням у процесі виробництва переданих йому цінностей, приймає на себе повну матеріальну відповідальність за незабезпечення збереження ввірених йому підприємством, установою, організацією товарно-матеріальних цінностей, зобов`язується дбайливо ставитись до переданих йому для зберігання або інших матеріальних цінностей підприємства, установи, організації та вживати заходи щодо запобігання збитку, своєчасно повідомляти адміністрацію підприємства, установи організації про всі обставини, що загрожують забезпеченню збереження ввірених йому матеріальних цінностей, не втручатися в роботу системи GPS моніторингу та контролю палива та зберігати цілісність як обладнання так і пломб, встановлених на вузлах з`єднання контролюючих органів та в місцях підключення обладнання до бортового живлення технічного засобу, відповідати за наявність та цілісність карток ідентифікації водія та в транспортному засобі.
28 вересня 2015 року ОСОБА_4 , працюючи водієм автотранспортного засобу автомобіля марки «ГАЗ-53» НОМЕР_1 ,згідно подорожнього листа № НОМЕР_2 отримав завдання на перевезення насіння соняшника з поля № 23.11.05.07.08.19, що розташоване на території Троянської сільської ради Голованівського району Кіровоградської області, на територію току.

Виконуючи завдання ОСОБА_4 28 вересня 2015 року близько 11 години 10 хвилин перебував за кермом автомобіля «ГАЗ-53» д.н.з. НОМЕР_1 на полі № НОМЕР_3 , завантажувався насінням соняшника для перевезення його на територію току в с. Троянка Голованівського району Кіровоградської області. Після завантаження насінням соняшника у ОСОБА_4 виник злочинний умисел, направлений на привласнення ввіреного йому насіння соняшника для подальшого використання у власних цілях. З метою реалізації умислу, направленого на привласнення ввіреного йому насіння соняшника, ОСОБА_4 , діючи з прямим умислом, з корисливих мотивів, переслідуючи мету особистого збагачення злочинним шляхом, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, поїхав автомобілем марки «ГАЗ-53» д.н.з. НОМЕР_1 до домоволодіння ОСОБА_7 , що розташоване в АДРЕСА_2 , де з кузова зазначеного автомобіля на подвір`ї висипав насіння соняшника загальною вагою 2670 кілограм , вартість якого відповідно до висновку експерта від 29.09.2015 року становить 6 грн. 50 коп. за один кілограм на загальну суму 17355 грн., чим завдав АФ «Хлібороб» у формі ТОВ матеріальну шкоду на вказану суму.

Згідно вказаної угоди про примирення від 19.10.2015 року ОСОБА_4 під час досудового розслідування повністю визнав свою вину у привласненні чужого майна , яке було йому ввірене, зобов`язався беззастережно визнати обвинувачення в обсязі підозри в судовому засіданні.
Представник потерпілого ОСОБА_5 від будь-яких претензій матеріального характеру повністю відмовився у зв`язку з тим , що матеріальна шкода АФ «Хлібороб» відшкодована в повному обсязі.
Сторони кримінального провадження погодились на призначення підозрюваному покарання по ч. 1 ст. 191 КК України у вигляді штрафу у розмірі п`ятдесяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян.

В підготовчому судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення , передбаченого ч. 1 ст. 191 КК України , тобто в привласненні чужого майна , яке було йому ввірене, визнав повністю , пояснив , що працював в АФ «Хлібороб» у формі ТОВ на посаді водія. За ним було закріплено автомобіль марки «ГАЗ-53» д.н.з. НОМЕР_1 . Крім цього він уклав з АФ «Хлібороб» у формі ТОВ договір про повну індивідуальну матеріальну відповідальність. Згідно вказаного договору він зобов`язувався дбайливо ставитись до переданих йому для зберігання матеріальних цінностей підприємства, вживати заходи щодо запобігання збитку, своєчасно повідомляти адміністрацію підприємства про всі обставини, що загрожують забезпеченню збереження ввірених йому матеріальних цінностей, відповідати за наявність та цілісність карток ідентифікації водія та в транспортному засобі.
В середині вересня 2015 року розпочався збір урожаю насіння соняшника , було залучено багато сільськогосподарської техніки.
28.09.2015 року близько 11 години він приїхав на поле, де здійснювався збір урожаю насіння соняшника, яке потрібно було перевозити на територію току в с. Троянка. При в`їзді на поле сидить охоронник, який ставить відмітку в подорожньому листі про в`їзд автомобіля на поле. При виїзді з поля обліковець видає товарно-транспортну накладу, з якою він їде на територію току для зважування та вигрузки насіння соняшника. Він під`їхав до комбайна автомобілем «ГАЗ-53» , комбайн завантажив насіння на кузов, кузов автомобіля було заповнено на половину. Він мав дочекатися іншого комбайна, який мав досипати насіння до повного кузова , але в цей час вирішив викрасти насіння соняшника, тому виїхав з поля з іншої сторони, повз лісопосадку і поїхав в напрямку своєї домівки в смт. Голованівськ. По дорозі вирішив насіння соняшника не везти додому, залишити його в свого знайомого ОСОБА_7 . Він зателефонував ОСОБА_8 та попросив його дозволу залишити на території його домоволодіння насіння соняшника до вечора, він погодився, Коли приїхав поліпропіленовий тент був підготовлений , він висипав на нього насіння соняшника і поїхав в с. Троянку далі здійснювати перевезення насіння соняшника, згодом дізнався, що вказане насіння соняшника було вилучено працівниками міліції.
Щиро кається, більше скоювати крадіжок не буде.

Представник позивача претензій матеріального та морального характеру до нього не має. Між ними укладено угоду про примирення .
Він розуміє свої права , визначені в п. 1 ч. 5 ст. 474 КПК України, тобто , що він має право на судовий розгляд в повному обсязі, йому зрозумілі наслідки укладення та затвердження мирової угоди , характер обвинувачення , вид та міра передбаченого угодою покарання .
Угоду з представником потерпілого про примирення він уклав добровільно , просить її затвердити.
Представник потерпілого ОСОБА_5 суду пояснив , що претензій до ОСОБА_4 він не має ,погоджується з кваліфікацією дій обвинуваченого, з передбаченою угодою мірою покарання , ОСОБА_4 . заподіяв АФ «Хлібороб» матеріальні збитки на суму 17355 грн 00 коп , насіння соняшника АФ повернуто , угоду про примирення він уклав добровільно, наслідки укладення та затвердження угоди йому зрозумілі, просить угоду затвердити.
Прокурор клопотання представника потерпілого та обвинуваченого про затвердження угоди про примирення підтримала, вважає , що вона відповідає вимогам закону , тому її необхідно затвердити, визнати ОСОБА_4 винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 191 КК України та призначити йому узгоджене угодою покарання по ч. 1 ст. 191 КК України у вигляді штрафу у розмірі п`ятдесяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян.

Суд , розглядаючи питання про затвердження угоди про примирення, заслухавши обвинуваченого ОСОБА_4 ,представника потерпілого ОСОБА_5 , прокурора ,дослідивши обвинувальний акт , угоду про примирення , матеріали досудового розслідування дійшов до висновку , що угода підлягає затвердженню виходячи з наступного :
Згідно ч. 5 ст.469 КПК України укладення угоди про примирення може ініціюватись в будь - який момент після повідомлення особі про підозру до виходу суду до нарадчої кімнати для ухвалення вироку.
Відповідно п. 1 ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим.
Згідно з ч. 3 ст. 469 КПК України угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.
Як вбачається з наданих суду матеріалів ОСОБА_4 було повідомлено про підозру 14.10.2015 року. Угода про примирення укладена 19.10.2015 року, після повідомлення про підозру .
Дії обвинуваченого ОСОБА_4 обґрунтовано кваліфіковані як кримінальне правопорушення , передбачене ч. 1 ст. 191 КК України привласнення чужого майна , яке було йому ввірене,кримінальне провадження свідчить про наявність обставин та фактичних підстав для визнання винуватості .
Злочин, у вчиненні якого обвинувачений ОСОБА_9 визнав себе винуватим , відповідно до ст. 12 КК України є злочинами середньої тяжкості, угода про примирення не суперечить положенням ч.2, 4 ст. 469 КПК України , за своїм змістом відповідає вимогам ст. 473 КПК України та ч. 1 ст. 191 КК України , в тому числі стосовно міри та виду узгодженого сторонами покарання та наслідків невиконання угоди .
Суд не має сумнівів в тому , що обвинувачений цілком розуміє , що він має право на судовий розгляд ,під час якого прокурор зобов`язаний довести кожну обставину щодо кримінального правопорушення,у вчиненні якого він обвинувачується, а обвинувачений має права, визначені пунктом першим ч. 4 ст. 474 КПК України та розуміє наслідки укладення та затвердження даної угоди , передбачені ст. 473 КПК України, зокрема , характер обвинувачення, щодо якого він визнає себе винуватим, вид покарання, а також інші заходи ,які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом , він цілком розуміє свої права , передбачені ч. 5 ст. 474 цього Кодексу.
Представник потерпілого ОСОБА_5 також розуміє наслідки укладення та затвердження даної угоди, визначені п. 2 ч. 1 ст. 473 КПК України.
Суд переконався, що укладення сторонами угоди про примирення є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді,умови даної угоди відповідають вимогам Кримінального процесуального Кодексу України та Кримінального Кодексу України, не порушують законних прав та інтересів сторін .
Міра покарання, яка узгоджена сторонами ,є достатньою для виправлення та перевиховання обвинуваченого і відповідає вимогам та загальним засадам призначення покарання, передбачена санкцією ч. 1 ст. 191 КК України .
Підстав для відмови в затверджені угоди судом не встановлено.
Згідно з п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України при прийнятті рішення у підготовчому судовому засіданні суд має право , зокрема , затвердити угоду. За умовами ч. 1 ст. 475 КПК України якщо суд переконається , що угода може бути затверджена , він ухвалює вирок , яким затверджує угоду і призначає узгоджену сторонами міру покарання .
Виходячи з викладеного, суд вважає, що угоду про примирення, укладену між представником потерпілого та обвинуваченим необхідно затвердити , обвинуваченого визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення , передбаченого ч. 1 ст. 191 КК України , так як вина його доведена і його дії суд кваліфікує по ч.1 ст. 191 КК України та призначити обвинуваченому узгоджену сторонами міру покарання.
Запобіжний захід відповідно до видів , передбачених ст. 131 КПК України,обвинуваченому не обирався.
Керуючись ст.ст. 314,373,374,468,469,471,473,475 КПК України , суд
У х в а л и в :
Затвердити угоду про примирення , укладену 19.10.2015 року між сторонами кримінального провадження представником потерпілого ОСОБА_5 та підозрюваним ОСОБА_4 у кримінальному провадженні № 1-кп/386/113/15 , зареєстрованому в ЄРДР за № 0000496 28.09.2015 р за ч. 1 ст. 191 КК України .
На підставі затвердженої сторонами кримінального провадження угоди про примирення ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення , передбаченого ч. 1 ст. 191 КК України та призначити ОСОБА_4 покарання, узгоджене представником потерпілого та підозрюваним в угоді про примирення від 19.10.2015 року у вигляді штрафу у розмірі п`ятдесяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян- 850 ( вісімсот п`ятдесят ) грн.

Речовий доказ насіння соняшника загальною вагою 2670 кг , яке передане на зберігання представнику позивача ОСОБА_5 передати за належністю АФ «Хлібороб» .
Матеріали досудового провадження на 132 арк , витребувані судом, долучити до матеріалів судового провадження .
На вирок може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Кіровоградської області через Голованівський районний суд Кіровоградської області протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення .
Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги , якщо таку скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги вирок , якщо його не скасовано , набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції .
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку .
Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення .
Учаснику судового провадження , який не був присутній в залі судового засідання , копія вироку надсилається не пізніше наступного дня після його ухвалення.
СУДДЯ: підпис

З оригіналом вірно

Суддя: ОСОБА_1