Провадження № 1КП/534/189/15

Справа № 534/2267/15-к
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
19 вересня 2015 року Слідчий суддя Комсомольського міського суду
Полтавської області ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2
з участю прокурора ОСОБА_3
захисника ОСОБА_4
підозрюваного ОСОБА_5
- про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою
В С Т А Н О В И В:
До Комсомольського міського суду Полтавської області звернувся слідчий СВ Комсомольського МВ УМВС України в Полтавській області ОСОБА_6 з клопотанням погодженим з прокурором, в якому прохає застосувати до підозрюваного ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.
Необхідність обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою вмотивована необхідністю запобігання спробам підозрюваного переховуватись від органів досудового розслідування та суду, вчиняти інші кримінальні правопорушення, впливати на свідків та перешкоджати даному кримінальному провадженню.
Згідно клопотання ОСОБА_5 підозрюється в тому, що 17 липня 2015 перебуваючи поблизу гаражів, розташованих в районі гаражного товариства «П`ята автобаза», що знаходиться в м. Комсомольську Полтавської області, діючи з прямим умислом, незаконно збув ОСОБА_7 за 70 гривень в паперовому згортку речовину рослинного походження зеленого, яка згідно висновк) судово-хімічної експертизи № 1278 від 28.07.2015 року є особливо небезпечним наркотичним засобом канабісом маса якого в перерахунку на суху речовину становить 0,808 гр.
Даний наркотичний засіб, 17.07.2015 року, ОСОБА_7 добровільно видав, в присутності понятих, працівникам Комсомольського МВ УМВС України в Полтавській області.
Таким чином, ОСОБА_5 підозрюється в тому, що своїми умисними діями, що виразилися в незаконному збуті особливо небезпечного наркотичного засобу, скоїв кримінальне правопорушення, передбачене ст. 307 ч.2 КК України.
18 серпня 2015 року відповідно до ст.271 КПК України щодо ОСОБА_5 була здійснена негласна слідча (розшукова) дія - контроль за вчиненням злочину у формі оперативної закупки.
ОСОБА_5 підозрюється в тому, що в цей день близько 11 год. 00 хв., перебуваючи поблизу гаражів, розташованих в гайоні гаражного товариства «П`ята автобаза», що знаходиться в Комсомольську Полтавської області, діючи з прямим умислом, повторно, незаконно збув ОСОБА_8 (анкетні дані якого змінено відповідно до закону) за 70 гривень в паперовому згортку речовину рослинного походження зеленого кольору, яка згідно висновку судово-хімічної експертизи № 1464 від 27.08.2015 р. є - канабісом, який відноситься до особливо небезпечного наркотичного засобу, маса якого в перерахунку на суху речовину становить 1,185 грам.
Даний наркотичний засіб, 18.08.2015 року, ОСОБА_9 , добровільно видав, в присутності понятих, працівникам Комсомольського МВ УМВС України в Полтавській області.
Даний особливо небезпечний наркотичний засіб повторно незаконно придбаний, виготовлений ОСОБА_5 за невстановлених досудовим розслідуванням обставин з метою збуту та зберігався з цією метою у ОСОБА_5 протягом достеменно невстановленого періоду часу до 18.08.2015 року.
Таким чином, ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні умисних дій, що виразилися у незаконному виготовленні, придбанні, зберіганні, з метою збуту, а також у незаконному збуті особливо небезпечного наркотичного засобу, вчиненими повторно,за ч.2 ст.307 КК України.
ОСОБА_5 17.09.2015 року відповідно до вимог ст.ст. 276-278 КПК України по даному кримінальному провадженню був письмово повідомлений про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 307 КК України.
Копія клопотання та доданих до нього матеріалів вручена підозрюваному ОСОБА_5 о 13 год. 00 хв. 39 хвилин 17 вересня 2015 р., з дотриманням вимог ч.2 ст.184 КПК України
В судовому засіданні прокурор, підтримуючи клопотання слідчого та наголошуючи про наявність ризиків, передбачених ст.177 КПК України, наполягав на обранні відносно ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Мотивуючи подання пояснив, що в матеріалах кримінального провадження містяться достатні докази, які доводять причетність ОСОБА_5 до вчинення інкримінованих йому злочинів , за які кримінальним законом передбачено покарання до десяти років позбавлення волі. ОСОБА_5 не має постійного законного джерела доходів, суспільно-корисною діяльністю не зайнятий і тому є підстави вважати, що перебуваючи на волі він буде продовжувати вчинення злочинів, а під загрозою можливого покарання ухилитись від суду.
Підозрюваний ОСОБА_5 проти задоволення клопотання заперечував та прохав застосувати до нього більш м`який запобіжний захід, пояснивши, що інкримінованих йому злочинів він не вчиняв , так як не знаходився 17.07.2015р. в товаристві «П`ята автобаза » , а працював в іншому місці .
Захисник ОСОБА_10 проти задоволення клопотання слідчого заперечувала , наполягаючи на тому, що органами досудового дослідування не надано доказів на підтвердження ризиків, передбачених ст.177 КПК України. Крім наявності у його підзахисного алібі, ОСОБА_4 посилалась на те, що органами досудового розслідування допущені істотні порушення процесуального законодавства, які ставлять під сумнів допустимість доказів, отриманих в ході оперативно-розшукових заходів. Захисник звернув увагу суду на те, що органи досудового розслідування штучно збільшують кількість зареєстрованих в ЄРДР повідомлень, про вчинені нібито ОСОБА_5 злочини та незаконно провели з ним ряд слідчих дій з порушенням права на захист , оскільки ОСОБА_5 затриманий 16.09.2015р. от 14годині 50 хвилин , а захисник до нього допущений приблизно о 21 годині 00 хвилин , і в зазначений проміжок часу з ним проведено ряд слідчих дій.
Заслухавши думки учасників судового розгляду та пояснення слідчого, перевіривши матеріали справи, суд вважає, що клопотання є необґрунтованим і задоволенню не підлягає з наступних підстав.
Частиною першою статті 177 КПК України передбачено, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Відповідно до частини другої згаданої статті підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.
Згідно частини першої статті 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу при розгляді відповідних клопотань, слідчий суддя щоразу зобов`язаний, у тому числі, здійснювати повноваження із судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні під час досудового розслідування і судового розгляду, діяти відповідно до вимог кримінального процесуального закону.
Розглядаючи клопотання про застосування запобіжного заходу щодо підозрюваного, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.
Таким чином, щоб вирішити питання про застосування запобіжного заходу у відповідності до вимог міжнародного та національного законодавства, необхідно належним чином оцінити характер справ, тяжкість інкримінованого кримінального правопорушення та наслідки вчинення протиправних діянь.
Судом встановлено, що на підтвердження винуватості ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованого йому злочину органи досудового розслідування посилаються на показання свідка ОСОБА_7 , якому підозрюваний збув наркотичний засіб канабіс . маса якого в перерахунку на суху речовину становить 0,808 г , та іншого свідка ОСОБА_11 (анкетні дані якого змінено), який добровільно видав працівникам міліції наркотичний засіб канабіс маса якого в перерахунку на суху речовину становить 1,185 г та посилався на те , що придбав його у підозрюваного , а також на висновок відповідної хімічної експертизи.
Вирішуючи питання щодо необхідності застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, суд звертає увагу на те, що в клопотання слідчого лише вказаний перелік ризиків, зазначених в ст.177 КПК України, без обґрунтування їх існування та відсутнє обґрунтування того, що інші запобіжні заходи, окрім взяття під варту, є недостатніми для запобігання ризикам, перелік яких вказаний в клопотанні. Проте одного лише зазначення в клопотанні про це недостатньо, вказане має бути підтверджено відповідними матеріалами, які повинні досліджувати слідчий суддя при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу.
Своє клопотання слідчий обґрунтовує тим, що перебуваючи на волі ОСОБА_5 зможе здійснювати вплив на свідків (понятих) та залегендовану особу, проте доказів на підтвердження такої можливості не наводить.
Можливість встановлення підозрюваною місця знаходження залегендованої особи більш ніж через місяць після оперативної закупки та здійснення на неї впливу, рівно як і ризик переховування ОСОБА_5 від органів досудового розслідування є лише припущенням прокурора і тому до уваги судом не приймається.
Є неспроможними також твердження прокурора і про те, що підозрюваний буде продовжувати вчиняти кримінальні правопорушення.
Так, суду надані дані про те , що ОСОБА_5 не судимий і ніколи не притягався до кримінальної відповідальності .
Таким чином, доводи слідчого та прокурора в цій частині є лише припущеннями і не можуть бути підставою для взяття під варту підозрюваного.
До клопотання слідчим приєднано протокол обшуку від 16вересня 2015 року, проведеного за місцем проживання ОСОБА_5 , в ході якого було вилучено та речовина та зерна речовини , але докази на підтвердження того, що це за речовина в матеріалах справи відсутні. Крім того, слідчий у своєму клопотанні на результати проведення обшуку, як на доказ наявності ризиків, передбачених ст.177 КПК України, не посилається і про обшук в загалі не згадує. Тому суд не має підстав для врахування цих відомостей при розгляді клопотання слідчого.
Крім того, суд вважає, що саме притягнення ОСОБА_5 до кримінальної відповідальності за вчинення тяжкого злочину, передбаченого ч.2 ст.307 КК України, не дає достатніх підстав для застосування до нього найсуворішого запобіжного заходу у виді тримання під вартою.
Суд звертає увагу на рішення Європейського суду з прав людини від 01.06.2006 року у справі «Мамедова проти Росії», в пункті 74 якого Суд вказував, що хоча суворість покарання є визначальним елементом при оцінці ризику переховування від правосуддя чи вчинення нових злочинів, потребу позбавлення когось волі не можна оцінювати з винятково абстрактного погляду, беручи до уваги тільки тяжкість злочину. Тримання під вартою також не можна застосовувати як передбачення вироку у формі позбавлення волі. Це особливо важливо в таких справах, як ця, в якій правова кваліфікація фактів, а отже, й покарання, що загрожує підозрюваному , була дана обвинуваченням без суворого дослідження питання про те, чи підкріплюють зібрані докази обґрунтовану підозру в тому, що підозрюваний вчинила інкриміновані злочини.
Оцінивши всі обставини справи в їх сукупності, враховуючи данні, що характеризують особу підозрюваного, те, що він вперше притягається до кримінальної відповідальності , має постійне місце проживання та працює на тимчасові заробітки , за відсутності інших характеризуючи даних, суд вважає, що забезпечити його належну процесуальну поведінку можливо шляхом обрання йому запобіжного заходу у виді особистого зобов`язання із покладенням обов`язків, передбачених частиною п`ятою статті 194 КПК України.
Не вирішуючи наперед питання щодо допустимості доказів вини підозрюваного у вчиненні інкримінованих йому злочинів , а лише щодо обґрунтованості підозри, суд звертає увагу на рішення Європейського суду з прав людини від 09.06.1998 року у справі «Тейскера де Кастро проти Португалії», в пункті 36 якого Суд вказував, що використання негласних агентів повинно бути обмежено, а також повинні дотримуватися прав людини, навіть у випадках боротьби з незаконним оборотом наркотиків. Основні вимоги справедливості, зазначені в ст.6 Конвенції відносяться до всіх видів злочинів, від самих незначних до особливо тяжких. Суспільний інтерес не може виправдовувати використання доказів отриманих за допомогою провокації.
Із змісту рішення Європейського суду з прав людини від 05.02.2008 р. у справі «Раманаускас проти Литви» вбачається, що підбурювання з боку поліції має місце тоді, коли відповідні працівники правоохоронних органів або особи, які діють за їхніми вказівками, не обмежуються пасивним розслідуванням, а з метою встановлення злочину, тобто отримання доказів і порушення кримінальної справи, впливають на суб`єкта, схиляючи його до вчинення злочину, який в іншому випадку не був би вчинений, для того, щоб можна було встановити факт злочину,
На підставі викладеного та керуючись ст.ст.176-178,183,194 КПК України, суд,-
В задоволенні клопотання слідчого про обрання підозрюваному ОСОБА_5 запобіжного заходу у виді тримання під вартою відмовити .
Застосувати відносно ОСОБА_5 запобіжний захід у виді особистого зобов`язання, поклавши на нього наступні обов`язки:
-не відлучатися із населеного пункту, в якому проживає, без дозволу суду, слідчого та прокурора;
-повідомляти суд, слідчого та прокурора про зміну свого місця проживання та роботи.
-з`являтись до слідчого, прокурора та суду за першим викликом.
Строк дії ухвали закінчується 17 листопада 2015 року.
Ухвала може бути оскаржена протягом 5 (п`яти) діб з дня її оголошення, шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Апеляційного суду Полтавської області.

Слідчий суддя ОСОБА_1