Апеляційний суд Кіровоградської області
№ провадження 11-кп/781/98/16 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Категорія 185 (81, 86-1, 140) Доповідач в колегії апеляційного суду ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
26.01.2016 року. Колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Кіровоградської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

із секретарем ОСОБА_5 ,

за участю прокурора ОСОБА_6

законного представника ОСОБА_7

обвинуваченого ОСОБА_8

розглянула у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Кіровограда матеріали кримінального провадження № 0000186 щодо обвинуваченого ОСОБА_9 у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 15 ч. 3 ст. 185 КК України та неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_8 за апеляційними скаргами обвинуваченого ОСОБА_9 та захисника адвоката ОСОБА_10 в його інтересах на вирок Знам`янського міськрайонного суду Кіровоградської області від 04.11.2015 року, яким

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця села Мала Севастенівка Христинівського району Черкаської області, громадянина України, освіта середня, працюючий не офіційно, одружений, на утриманні 1 малолітня дитина, місце проживання АДРЕСА_1 , раніше судимого: 11 вересня 2003 року Знам`янським міським судом за ч.3 ст.185 КК України до 3 років примусових заходів виховного характеру; 29 червня 2004 року Знам`янським міськрайонним судом за ч.2 ст.289, ч.4 ст.185, ч.3 ст.185, ч.2 ст.185 до позбавлення волі на строк 4 роки, 21 грудня 2005 року звільнений від відбування покарання умовно-достроково на 1 рік 11 місяців 1 день; 15 листопада 2006 року Знам`янським міськрайонним судом за ч.2 ст.289 КК України до позбавлення волі строком на строк 4 роки 6 місяці; 09 липня 2010 року Знам`янським міськрайонним судом за ч.3 ст.185, ч.1 ст.297 КК України до позбавлення волі на строк 4 роки, звільнився 4 травня 2013 року,

визнано винним в скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 15 ч. 3 ст. 185 КК України і призначено покарання: за ч. 2 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі на строк 2 роки; за ч.3 ст.15 ч.3 ст.185 КК України у виді позбавлення волі на строк 3 роки.

Відповідно до ч.1 ст.70 КК України, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначено ОСОБА_9 покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки,

неповнолітнього ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця с. Гостинне Знам`янського району Кіровоградської області, громадянина України, навчається в Кіровоградському технічному училищі №8, 1 курс, 13 група, не одруженого, утриманці відсутні, місце проживання АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 15 ч. 3 ст. 185 КК України і призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки. На підставі ст.ст. 75, 104 КК України, ОСОБА_8 звільнено від відбуття призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком на 2 роки.

Відповідно до ст. 76 КК України, покладено на ОСОБА_8 , на період іспитового строку обов`язки: повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи та навчання, періодично з`являтися для реєстрації до кримінально-виконавчої інспекції.

Вирок щодо ОСОБА_8 жодним учасником судового розгляду оскаржено не було.

Вирішено долю речових доказів відповідно до ст. 100 КПК України.

ВСТАНОВИЛА:
Вироком суду ОСОБА_9 визнаний винним та засуджений за таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, за попередньою змовою групою осіб, поєднане з проникненням у сховище, тобто, кримінальні правопорушення, передбачені ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 15 ч. 3 ст. 185 КК України, неповнолітній обвинувачений ОСОБА_8 визнаний винним та засуджений за замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), за попередньою змовою групою осіб, поєднане з проникненням у сховище, тобто, кримінальне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 15 ч. 3 ст. 185 КК України.

Вказані кримінальні правопорушення вчинені обвинуваченими за наступних обставин.

04 лютого 2015 року, приблизно о 01.00 годині, ОСОБА_9 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, знаходився на вулиці біля домоволодіння, розташованого за адресою АДРЕСА_2 , де у нього виник умисел на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, а саме на крадіжку кришки оглядового колодязя каналізаційної мережі.

Реалізуючи указаний умисел, діючи умисно та цілеспрямовано, з корисливих мотивів, в цілях власної наживи, ОСОБА_9 таємно, повторно, викрав кришку оглядового колодязя каналізаційної мережі, яка перебуває на балансі ОКВП «Дніпро-Кіровоград», вартістю 289 грн.90 коп., яка знаходилась на дорозі напроти домоволодіння, розташованого за адресою АДРЕСА_2 .

Крім того, 04 лютого 2015 року, приблизно о 01.30 годині, ОСОБА_9 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, разом з неповнолітнім ОСОБА_8 знаходилися біля домоволодіння, розташованого за адресою АДРЕСА_2 , де у них виник спільний умисел на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене за попередньою змовою групою осіб, поєднане з проникненням у сховище, а у ОСОБА_9 також повторно. З метою реалізації вказаного умислу ОСОБА_9 та ОСОБА_8 вступили у злочинний зговір між собою.

Реалізуючи вказаний умисел, діючи умисно та цілеспрямовано, з корисливих мотивів, в цілях власної наживи, ОСОБА_9 , через паркан, проник до двору домоволодіння, розташованого по АДРЕСА_2 , звідки таємно, повторно, викрав, належні ОСОБА_11 , 65 кг. брухту чорного металу, вартістю 2,60 грн. за 1 кг., загальною вартістю 169 грн., 4 кг. брухту алюмінію, вартістю 9 грн. за 1 кг., загальною вартістю 36 грн. Викрадене майно ОСОБА_9 передавав ОСОБА_8 , який у цей час перебував поблизу паркану домоволодіння. Під час вчинення вказаних дій ОСОБА_9 та ОСОБА_8 були зупинені на місці скоєння злочину працівниками Знам`янського МВ УМВС України в Кіровоградській області.

Таким чином, ОСОБА_9 та ОСОБА_8 з причин, що не залежали від їх волі, не вчинили усіх дій, які вважали необхідними для доведення злочину до кінця.

Не погоджуючись з вказаним вироком суду, обвинувачений ОСОБА_9 подав апеляційну скаргу в якій просить змінити вирок та застосувати до нього ст. 75 або 69 КК України.
В обґрунтування апеляційних вимог обвинувачений посилається на те, що рішення суду першої інстанції не справедливе, оскільки в нього вдома є неповнолітня вагітна дружина, неповнолітня донька, дружина залишилися без єдиної допомоги, вона знаходиться на обліку в онкодеспансері, має малий дохід 860 грн. та немає можливості одноособово опалювати приватний будинок дровами. Крім того, апелянт просить виключити обтяжуючу обставину «вчинення злочину щодо особи похилого віку», оскільки він вчинив злочин не щодо особи, а щодо її майна.
У своїй апеляційній скарзі захисник-адвокат ОСОБА_10 , який діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_9 просить змінити вирок районного суду та застосувати до обвинуваченого ОСОБА_9 ст. 75 КК України.
Апеляційні вимоги обгрунтовує тим, що на момент вчинення кримінального правопорушення ОСОБА_9 не знаходився в стані алкогольного сп`яніння, оскільки пляшку пива, яка знаходилася у автомобілі, навіть не відкривав, тому просить виключити обтяжуючу ознаку «вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння». Разом з тим, зазначає, що крім врахованих районним судом пом`якшуючих обставин покарання, є й інші обставини: думка потерпілого, який не має претензій та просив не позбавляти волі ОСОБА_9 , незначний розмір шкоди, а також, те, що злочин незакінчений, тобто замах на викрадення чужого майна. Крім того, зазначає, що у обвинуваченого молода дружина у віці 18 років, має вагітність 23 неділі, залишилась сама у сімейному побуті, не маючи ніякої допомоги.
Заслухавши доповідача, прокурора, який заперечив проти задоволення апеляційних скарг обвинуваченого ОСОБА_9 та його захисника адвоката ОСОБА_10 , обвинуваченого ОСОБА_8 та його законного представника ОСОБА_7 , які просили не позбавляти волі ОСОБА_9 , дослідивши матеріали кримінального провадження та проаналізувавши доводи апеляційних скарг, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_9 та в його інтересах захисника адвоката ОСОБА_10 задоволенню не підлягають виходячи з наступного.

Висновок суду про доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_9 у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень ґрунтується на достовірних та узгоджуваних між собою доказах, які зібрані у передбаченому кримінальним процесуальним законом порядку та належно оцінені судом і жодним учасником судового розгляду оскаржені не були.
Дії ОСОБА_9 правильно кваліфіковані районним судом за ч.2 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно та за ч. 3 ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК України, як замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжку), вчинену повторно, за попередньою змовою групою осіб, поєднану з проникненням у сховище.

Покарання обвинуваченому ОСОБА_9 судом першої інстанції призначено з дотриманням вимог ст.ст. 50, 65 КК України в межах санкцій ч.2 ст. 185, ч.3 ст.15 ч.3 ст. 185 КК України за якими його засуджено.
При призначенні обвинуваченому ОСОБА_9 покарання суд першої інстанції в повній мірі врахував тяжкість вчинених кримінальних правопорушень, які відповідно до ст. 12 КК України, є тяжким злочином та злочином невеликої тяжкості.

Характеризуючи особу обвинуваченого, суд прийняв до уваги, що ОСОБА_9 раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності, позитивно характеризується за місцем проживання, займається суспільно-корисною працею не офіційно, має на утриманні малолітню дитину.

Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого судом обґрунтовано визнано визнання своєї вини та щире каяття.
Обтяжуючими покарання обставинами судом вірно визнано вчинення кримінальних правопорушень у стані алкогольного сп`яніння та щодо особи похилого віку.
На переконання колегії суддів, врахувавши наведені вище обставини, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що виправлення обвинуваченого можливе лише в умовах ізоляції від суспільства. Суд обґрунтованого призначив покарання в межах санкцій статей КК України , яке є справедливим, необхідним і достатнім для його виправлення та запобігання вчиненню нових злочинів як обвинуваченим, так і іншими особами.

Таким чином, доводи обвинуваченого ОСОБА_9 та його захисника адвоката ОСОБА_10 про те, що призначене судом першої інстанції покарання необґрунтовано суворе є безпідставними, оскільки судом першої інстанції в достатній мірі враховано всі обставини, тому немає підстав для застосування більш м`якого покарання із застосуванням ст. ст. 69, 75 КК України.

Апеляційні доводи обвинуваченого ОСОБА_12 про те, що в нього вдома є неповнолітня вагітна дружина, малолітня донька, які залишилися без єдиної допомоги, дружина знаходиться на обліку в онкодеспансері, має малий дохід 860 грн. та немає можливості одноособово опалювати приватний будинок дровами, та його захисника адвоката ОСОБА_10 про те, що потерпілий , якому заподіяна незначна шкода, не має претензій до обвинуваченого ОСОБА_9 та на його суворому покаранні не наполягав, що вчинений злочин є злочином незакінченим, що у обвинуваченого молода дружина у віці 18 років, має вагітність 23 неділі, залишилась сама у сімейному побуті, не маючи ніякої допомоги, колегія суддів вважає обґрунтованими, але такими, що жодним чином не зменшують ступінь тяжкості вчинених обвинуваченим кримінальних правопорушень та не можуть слугувати підставою для застосування до останнього положень ст. 75, 69 КК України, оскільки обвинувачений ОСОБА_9 раніше неодноразово судимий за скоєння корисливих тяжких злочинів та злочинів середньої тяжкості, належних висновків для себе не зробив, на шлях виправлення не став.

Апеляційні доводи обвинуваченого ОСОБА_9 , що з вироку суду першої інстанції необхідно виключити обтяжуючу обставину «вчинення злочину щодо особи похилого віку», оскільки він вчинив злочин не щодо особи, а щодо її майна, колегія суддів вважає такими , що не заслуговують на увагу та є безпідставними, оскільки обтяжуюча обставина - «вчинення злочину щодо особи похилого віку» має місце тоді, коли від кримінального правопорушення потерпілим є особа похилого віку, тобто в даному кримінальному провадженні визнано потерпілим ОСОБА_11 , 1946 року народження.
Доводи апеляційної скарги адвоката ОСОБА_10 про те, що на момент вчинення кримінального правопорушення ОСОБА_9 не знаходився в стані алкогольного сп`яніння, оскільки пляшку пива, яка знаходилася у автомобілі, навіть не відкривав, а тому просить виключити з вироку суду обтяжуючу ознаку «вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння», колегія суддів вважає необґрунтованою, оскільки будучи допитаним у суді першої інстанції обвинувачений ОСОБА_9 суду пояснив, що він відкривав пляшку пива та вживав з неї, що підтверджується технічним носієм інформації, на якому зафіксовано судове провадження в суді першої інстанції.

За вказаних обставин, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції в повному обсязі дотримався вимог закону України про кримінальну відповідальність, а тому підстав для задоволення апеляційних скарг обвинуваченого ОСОБА_9 та його захисника адвоката ОСОБА_10 , колегія суддів не вбачає, у зв`язку із чим вирок суду першої інстанції, залишає без змін.
Керуючись ст.ст. 376 ч. 2, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів.
ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_9 та захисника адвоката ОСОБА_10 в його інтересах, залишити без задоволення.

Вирок Знам`янського міськрайонного суду Кіровоградської області від 04.11.2015 рокустосовно ОСОБА_9 та ОСОБА_8 , залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з дня її проголошення та може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим, який утримується під вартою - в той же строк з моменту отримання копії судового рішення.

Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4