Справа № 567/933/15-к
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
09.09.2015 рокум. Острог

Острозький районний суд Рівненської області у складі:

головуючий суддя - ОСОБА_1

секретар - ОСОБА_2

з участю прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Острозі кримінальне провадження №0000008 на підставі угоди про визнання винуватості за підозрою ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , розлученого, громадянина України, українця, з не повною середньою освітою, працюючого муляром-штукатуром в ОКП «Водоканал», паспорт НОМЕР_1 , виданий Нетішинським МВ УМВС України в Хмельницькій області, від 02.06.1999 року, раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 384 КК України,

встановив:

Згідно з обвинувальним актом від 31 серпня 2015 року, ОСОБА_4 02 лютого 2015 року, діючи умисно, під час допиту старшим слідчим СВ Острозького МВ УМВС України в Рівненській області ОСОБА_6 , в якості потерпілого у кримінальному провадженні № 0000035 від 29 січня 2015 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, будучи попередженим про кримінальну відповідальність за дачу завідомо неправдивих показів, повідомив недостовірні відомості про факти та обставини, які мають значення для кримінального провадження, а саме про те, що обвинувачений ОСОБА_7 , 30 січня 2015 року, близько 17 години приходив разом із своєю матір`ю до його місця проживання, де особисто повертав йому викрадені ним дві банківські картки, чохол від мобільного телефону потерпілого, викрадені грошові кошти в сумі 275 гривень та грошові кошти в сумі 750 гривень в якості компенсації. Окрім цього, ОСОБА_4 показав, що при поверненні даного майна та грошових коштів ОСОБА_7 ставав на коліна та просив у нього пробачення за вчинене ним кримінальне правопорушення.
Вказані покази потерпілого ОСОБА_4 у своїй сукупності з іншими обставинами кримінального правопорушення стали підставою для оголошення підозри ОСОБА_7 у вчиненні ним тяжкого злочину та подальшого складання та скерування до Острозького районного суду обвинувального акту відносно останнього.
Вказані дії органом досудового розслідування кваліфіковані за ч. 2 ст. 384 КК України, так як ОСОБА_4 дав завідомо неправдиве показання поєднане з обвинуваченням у тяжкому злочині.

31 серпня 2015 року між прокурором Острозької міжрайонної прокуратури ОСОБА_3 , якому на підставі ст. 37 КПК України надані повноваження прокурора у даному кримінальному провадженні №0000008 та ОСОБА_4 в порядку, передбаченому ст. ст. 468, 469 та 472 КПК України, укладено угоду про визнання винуватості.

Згідно з даною угодою прокурор та обвинувачений ОСОБА_4 дійшли згоди щодо формулювання підозри, всіх істотних для даного кримінального провадження обставин та правової кваліфікації дій обвинуваченого ОСОБА_4 за ч. 2 ст. 384 КК України, обвинувачений ОСОБА_4 у повному обсязі сформульованої підозри беззастережно визнав свою винуватість у вчиненні даного кримінального правопорушення.

Також, сторонами угоди визначено узгоджене ними покарання, яке обвинувачений ОСОБА_4 повинен понести за вчинене кримінальне правопорушення, а саме у виді одного року виправних робіт з відрахуванням із суми заробітку 10 % в дохід держави та отримана згода обвинуваченого на його призначення.

Розглядаючи в порядку п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України питання про можливість затвердження даної угоди про визнання винуватості, суд виходить з наступного.

Відповідно до правил ст. ст. 468, 469 КПК України, у кримінальному провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам, може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Прокурор в судовому засіданні, вважаючи, що при укладенні даної угоди дотримані вимоги і правила КПК та КК України, просив цю угоду затвердити і призначити обвинуваченому узгоджене в угоді покарання та інші передбачені угодою заходи.

Обвинувачений в судовому засіданні також просив вказану угоду з прокурором затвердити і призначити узгоджене в ньому покарання та інші передбачені угодою заходи, при цьому беззастережно визнав себе винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 384 КК України, в обсязі підозри, дав згоду на застосування узгодженого виду та розміру покарання, а також інших заходів у разі затвердження угоди, заявивши, що здатен реально виконати взяті на себе відповідно до угоди зобов`язання.

Злочин, у вчиненні якого ОСОБА_4 беззастережно визнав себе винуватим, згідно із ст.12 КК України є злочином середньої тяжкості, від якого потерпілих немає.

Покарання, узгоджене сторонами угоди, відповідає санкції, яка передбачена ч.2 ст.384 КК України.

Суд, шляхом проведення опитування сторін кримінального провадження, переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді. При цьому судом з`ясовано, що ОСОБА_4 повністю усвідомлює зміст укладеної з прокурором угоди про визнання винуватості, характер обвинувачення, щодо якого визнає себе винуватим, цілком розуміє свої права, визначені п. 1 ч. 4 ст. 474 КПК України, а також наслідки укладення, затвердження даної угоди, передбачені ч. 2 ст. 473 КПК України, та наслідки її не виконання, передбачені ст. 476 КПК України.

Враховуючи викладене, оскільки умови угоди про визнання винуватості між прокурором ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 відповідають вимогам КПК та КК України, суд, врахувавши заслухані доводи сторін кримінального провадження, дійшов висновку про наявність всіх правових підстав для затвердження цієї угоди.

За таких обставин суд вважає доведеним в підготовчому судовому засіданні те, що ОСОБА_4 будучи попередженим про кримінальну відповідальність за дачу завідомо неправдивих показів, повідомив недостовірні відомості про факти та обставини, які мають значення для кримінального провадження, а тому його дії кваліфікує за ч.2 ст. 384 КК України, за якою належить призначити ОСОБА_4 узгоджене сторонами угоди про визнання винуватості покарання.

Питання щодо речових доказів слід вирішити відповідно до вимог ст.100 КПК України.

Враховуючи викладене, керуючись ст. ст. 314, 373, 374, 475 КПК України, суд, -

засудив:
Затвердити угоду від 31серпня 2015 року про визнання винуватості між прокурором ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4
ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 384 КК України, за якою призначити йому узгоджене сторонами угоди про визнання винуватості від 31 серпня 2015 року покарання у виді одного року виправних робіт з відрахуванням із суми заробітку 10 % в дохід держави.

Роз`яснити ОСОБА_4 , що умисне невиконання угоди є підставою для притягнення до відповідальності, встановленої законом.

Речовий доказ - оптичний диск для лазерних систем зчитування з аудіо записом судового засідання по кримінальній справі відносно ОСОБА_7 залишити в матеріалах кримінального провадження.

Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Рівненської області через Острозький районний суд протягом 30 днів з дня його проголошення з підстав, передбачених ст. 394 КПК України.
Суддя Острозького районного судуОСОБА_1