Єдиний унікальний № 500/5527/15-к
Провадження № 1-кп/500/442/15
ІЗМАЇЛЬСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________________________________________
ВИРОК

Іменем України
17 вересня 2015 року м. Ізмаїл

Ізмаїльський міськрайонний суд Одеської області
у складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

учасники судового провадження:

прокурор ОСОБА_3 ,
захисник ОСОБА_4 ,
обвинувачений ОСОБА_5 ,

потерпілий ОСОБА_6 ,
розглянувши в місті Ізмаїлі Одеської області у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, відомості про яке внесені до ЄРДР за № 0002005, за обвинуваченням

ОСОБА_5 , що народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Ізмаїл Одеської області, громадянина України, із середньою спеціальною освітою, не працюючого, одруженого, маючого на утриманні двох малолітніх дітей 2007 та 2010 р.н., проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

раніше судимого:

22.02.2012 р. Ізмаїльським міськрайонним судом Одеської області за ч. 1 ст.185, ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 190, ч. 3 ст. 15 ч. 2 ст. 185, ч. 1 ст. 263, ч. 2 ст. 186, ст. 70 КК України до 4 років позбавлення волі, звільненого 06.07.2014 р. за відбуттям строку покарання,

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України,

встановив:
10 серпня 2015 року, приблизно об 11:30 годині, ОСОБА_5 , маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, знаходячись в приміщенні магазину « ІНФОРМАЦІЯ_2 » фізичної особипідприємця ОСОБА_6 , розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , умисно, діючи повторно, з корисливих мотивів, шляхом вільного доступу таємно викрав одну пляшку горілки марки «Хортиця Де Люкс», об`ємом 0,75 л., вартістю 240 грн., спричинивши матеріальні збитки фізичній особіпідприємцю ОСОБА_6 на вищевказану суму, після чого з місця вчинення злочину зник, розпорядившись викраденим на власний розсуд.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 повністю визнав себе винним в обсязі пред`явленого йому обвинувачення. В ході судового розгляду він детально розповів про обставини злочину та щиро розкаявся в його вчиненні, не піддавши сумніву обставини, викладені в обвинувальному акті, зокрема, вартість викраденого ним майна. Так, обвинувачений ОСОБА_5 в судовому засіданні пояснив, що зайшов до магазину « ІНФОРМАЦІЯ_2 », де взяв пляшку горілки, з якою вийшов з магазину і не розрахувався. Горілку він вжив, а гроші за неї він повернув потерпілому через деякий час.

Потерпілий ОСОБА_6 у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце проведення судового розгляду повідомлявся належним чином, що підтверджується повідомленням про вручення судової повістки про виклик до суду через SMS-повідомлення. Відповідно до обвинувального акту матеріальна шкода потерпілому ОСОБА_6 відшкодована в повному обсязі, цивільний позов від нього до суду не надходив. До суду надійшла заява від потерпілого ОСОБА_6 , якою він просив суд здійснити судовий розгляд у його відсутності, а також зазначив, що претензій до обвинуваченого не має.

Суд, заслухавши думки учасників судового провадження про можливість за відсутності потерпілого ОСОБА_6 з`ясувати всі обставини судового розгляду, відповідно до ст.325 КПК України прийшов до висновку про проведення судового розгляду без його участі.

Приймаючи до уваги повне визнання обвинуваченим ОСОБА_5 своєї вини в обсязі пред`явленого йому обвинувачення, а також те, що він не піддавав сумніву обставини, викладені в обвинувальному акті, правильно розуміє зміст цих обставин, у суду не виникає сумнівів в добровільності позиції обвинуваченого, у суду також не виникає сумнівів в добровільності позиції інших учасників судового провадження. У зв`язку з цим згідно ч. 3 ст. 349 КПК України суд, за згодою учасників судового провадження, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин кримінального провадження, які ніким не оспорюються, та визнав можливим обмежити обсяг досліджуваних доказів допитом обвинуваченого ОСОБА_5 , а також дослідженням документів, що стосуються особи обвинуваченого. При цьому судом роз`яснено учасникам судового провадження, що вони будуть позбавлені права оспорювати ці обставини в апеляційному порядку.

Таким чином, суд вважає доведеною винуватість ОСОБА_5 у вчиненні ним злочину, та кваліфікує його дії за ч. 2 ст. 185 КК України як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_5 , суд у відповідності до ст.65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, а також обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Обвинувачений ОСОБА_5 вчинив злочин середньої тяжкості.

До обставин, які відповідно до ст. 66 КК України пом`якшують покарання ОСОБА_5 , суд відносить щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину та добровільне відшкодування завданого збитку.

Обставин, які відповідно до ст. 67 КК України обтяжують покарання ОСОБА_5 , суд не вбачає.

З урахуванням вказаних обставин, суд у відповідності до вимог закону України про кримінальну відповідальність та передбачених цим законом санкцій вважає, що призначення більш м`яких видів покарання з числа передбачених санкцією ч. 2 ст. 185 КК України, ніж позбавлення волі, буде недостатнім для виправлення ОСОБА_5 та запобігання вчиненню ним нових злочинів, у зв`язку з чим йому необхідно призначити покарання саме у виді позбавлення волі, оскільки в даному випадку лише призначення такого виду покарання призведе до позитивних змін в особистості обвинуваченого, які створять у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки.

Також, враховуючи зазначені обставини, а саме те, що ОСОБА_5 щиро розкаявся у вчиненні злочину, активно сприяв його розкриттю, добровільно відшкодував завдані збитки, має на утриманні двох малолітніх дітей, 2007 та 2010 р.н., не має обставин, які обтяжують покарання, а також позицію потерпілого ОСОБА_6 , відповідно до заяви якого він претензій до обвинуваченого не має, суд вважає, що виправлення та перевиховання обвинуваченого ОСОБА_5 можливе зі звільненням його на підставі ст. 75 КК України від відбування покарання з випробуванням, з покладанням обов`язків, передбачених п. п. 2, 3 ч. 1 ст. 76 КК України.

Судом встановлено, що згідно даним Реєстру матеріалів досудового розслідування ОСОБА_5 у даному кримінальному провадженні не затримувався та під вартою не тримався, запобіжні заходи відносно нього не застосовувалися, і клопотання про це не подавалися.

Керуючись ст. ст. 369 371, 373 375 КПК України, суд

ухвалив:
ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на два роки.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_5 звільнити від відбування покарання з випробуванням строком на два роки.

В силу ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_5 обов`язки, що передбачені п. п. 2, 3 ч. 1 ст. 76 КК України, а саме:

не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції;

повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання та роботи.

Іспитовий строк ОСОБА_5 обчислювати з моменту проголошення вироку, тобто з 17 вересня 2015 року.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Апеляційного суду Одеської області через Ізмаїльський міськрайонний суд Одеської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано, у разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не буде скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення Апеляційним судом Одеської області.

Учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в суді, а обвинуваченому та прокурору вручити копію вироку негайно після його проголошення.

СУДДЯ

Ізмаїльського міськрайонного суду ОСОБА_1