АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 листопада 2015 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

суддів - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

при секретарях ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,

за участю особи, яка подала скаргу ОСОБА_10 /в режимі відеоконференцзв`язку з Полтавською установою виконання покарань № 23/

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу ОСОБА_10 на ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 09 вересня 2015 року,

встановила:

Цією ухвалою слідчим суддею скаргу ОСОБА_10 на бездіяльність Генеральної прокуратури України, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань повернуто особі, яка її подала, на підставі ч. 2 ст. 304 КПК України.

Рішення суду мотивовано тим, що звертаючись до суду зі скаргою, заявник пропустив встановлений законом десятиденний строк і не порушував питання про його поновлення.

В апеляційній скарзі ОСОБА_10 просить скасувати ухвалу слідчого судді від 09.09.2015 року та постановити нову ухвалу, якою зобов`язати Печерський районний суд м. Києва розглянути його скаргу по суті. В обґрунтування апеляційної скарги, апелянт посилається на те, що десятиденний строк на оскарження бездіяльності Генерального прокурора він не пропустив, оскільки відповіді з Генеральної прокуратури ним були отримані 31.08.2015 року та 01.09.2015 року, а 02.09.2015 року апелянт подав скаргу на дії Генерального прокурора, тобто, в строк передбачений ч. 1 ст. 304 КПК України.

Заслухавши доповідь судді, пояснення ОСОБА_10 на підтримку апеляційної скарги, дослідивши матеріали провадження за скаргою та доводи апеляційної скарги, повідомлення Генеральної Прокуратури України та прокуратури Полтавської обл. про результати розгляду заяв ОСОБА_10 , отриманих на запит апеляційного суду, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Згідно ч.1 ст.304 КПК України скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора, передбачені частиною першою ст. 303 КПК України можуть бути подані особою протягом десяти днів з моменту прийняття рішення, вчинення дії або бездіяльності. Якщо рішення слідчого чи прокурора оформлюється постановою, строк подання скарги починається з дня отримання особою її копії.

Положеннями п.3 ч.2 ст.304 КПК України передбачено, що скарга повертається особі, яка її подала якщо вона подана після закінчення строку, передбаченого частиною першої цієї статті, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку або за заявою особи не було знайдено підстав для його поновлення.

Як вбачається з матеріалів провадження за скаргою, 02.09.2015 року ОСОБА_10 подав до Печерського районного суду м. Києва скаргу на бездіяльність слідчого, яка полягає в невнесенні відомостей за його заявами про вчинені щодо нього злочини від 11.08.2015, 12.08.2015, 13.08.2015 р., 14.08.2015 року та 19.08.2015 року до ЄРДР, додавши до заяви дві відповіді з Генеральної прокуратури України на його заяви.

Повертаючи скаргу ОСОБА_10 за пропуском строку, встановленого ст.ст.214,304 КПК України, слідчий суддя зазначив в ухвалі, що ОСОБА_10 пропустив встановлений законом строк для звернення до суду зі скаргою і не заявляв клопотання про його поновлення.

Перевіривши доводи ОСОБА_10 , викладені в апеляційній скарзі, колегія суддів вважає таке рішення суду першої інстанції не обґрунтованим.

Заява про кримінальне правопорушення, згідно ч.1 ст.214 КПК України, має вноситись до ЄРДР слідчим того органу, до якого вона надійшла, протягом 24 год. після її подання. І, відповідно, строк на оскарження бездіяльності, пов`язаної з невнесенням відомостей до ЄРДР починає відраховуватись з наступного дня після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення.

Повертаючи скаргу заявнику слідчий суддя не врахував, що ОСОБА_10 знаходиться в місцях позбавлення волі, і не перевірив, коли його заяви повідомлення про злочин надійшли до Генеральної прокуратури, а помилково відрахував строк від дати відправлення останньої заяви ОСОБА_10 .

Згідно довідки Генеральної прокуратури України впродовж серпня- вересня до Генеральної прокуратури України надходили наступні заяви ОСОБА_10 :

20.08.2015 року про можливе вчинення кримінальних правопорушень працівниками Лубенського райвідділу міліції, датована 11.08.2015 року,

20.08.2015 року - про можливе вчинення кримінального правопорушення свідком ОСОБА_11 , датована 13.08.2015 року,

27.08.2015 року про можливе вчинення кримінального правопорушення судово- медичним експертом ОСОБА_12 , датована 14.08.2015 року.

27.08.2015 року про можливе вчинення кримінальних правопорушень адвокатом та слідчим у кримінальному провадженні, датована 19.08.2015 року,

Зазначені заяви Генеральною Прокуратурою України направлені для розгляду до прокуратури Полтавської обл.

Отримавши скаргу ОСОБА_10 на бездіяльність Генеральної Прокуратури України, слідчий суддя не з`ясував, коли саме вони надійшли до прокуратури, в зв`язку з чим дійшов необґрунтованого рішення про необхідність повернення скарги ОСОБА_10 за пропуском строку на оскарження такої бездіяльності без врахування дати надходження до Генеральної прокуратури України його заяв про можливі вчинені злочини, і вже з цих підстав це рішення належить скасувати та постановити нову ухвалу по суті скарги.

Скеровуючи заяви ОСОБА_10 про можливі вчинення кримінальних правопорушень свідком у справі, експертом, захисником, слідчим та іншими співробітниками правоохоронного органу до прокуратури Полтавської обл., Генеральна прокуратура України послалась на положення п.п.3.6,3.8 Інструкції про порядок приймання, реєстрації та розгляду в органах прокуратури України заяв, повідомлень про вчинені правопорушення від 03.12.2012 року №125, згідно з якою заяви про кримінальні правопорушення , що надійшли на розгляд Генеральної прокуратури України, направляються для організації досудового розслідування з дотриманням територіального принципу до прокуратури відповідного рівня, та положень ст.218 КПК України, згідно з якими досудове розслідування здійснюється слідчим того органу досудового розслідування, під юрисдикцією якого знаходиться місце вчинення кримінального правопорушення.

На думку колегії суддів направлення Генеральною Прокуратурою України зазначених заяв ОСОБА_10 до прокуратури Полтавської обл. для вирішення питання про внесення до ЄРДР відомостей, які в них містяться, як повідомлення про злочини, не суперечить положенням ст.214 КПК України.

Прокуратурою Полтавської обл. вищезазначені заяви ОСОБА_10 розглянуті .

Встановлено, що вироком Лубенського міськрайонного суду від 15.03.2011 ОСОБА_10 засуджено за ч.1 ст.115, п.п.9,13 ч.2 ст.115 КК України до довічного позбавлення волі. Вирок вступив в законну силу.

Відповідно до повідомлень прокуратури Полтавської обл. № 7661-10 від 21.09.2015, № 7661-10 від 29.09.2015, №17/1 від 09.09.2015, адресованих ОСОБА_10 , копії яких надані Апеляційному суду м. Києва на запит, підстави для внесення викладених ОСОБА_10 в його заявах відомостей до ЄРДР як повідомлення про злочин відсутні.

Згідно цих повідомлень прокуратури, наведені ОСОБА_10 доводи щодо завідомо неправдивих, на його думку, показань свідка ОСОБА_13 у ході судового розгляду справи по обвинуваченню ОСОБА_10 , можливого вчинення кримінальних правопорушень працівниками Лубенського МРВ УМВС України в Полтавській обл. під час проведення дізнання та досудового слідства у кримінальній справі № 10140522 за ч.1 ст.115, п.п. 9,13 ч.2 ст.115 КК України, слідчим ОСОБА_14 , адвокатом ОСОБА_15 та судово- медичним експертом ОСОБА_12 були предметом перевірки у судовому засіданні під час розгляду кримінальної справи, та відповідно до вироку Лубенського міськрайонного суду від 15.03.2011 та ухвали Апеляційного суду Полтавської обл. від 13.12.2011 про перегляд цього вироку, і були спростовані.

Питання достовірності та допустимості зібраних у справі доказів досліджені судами першої та апеляційної інстанції та їм надана відповідна правова оцінка.

Крім того, аналогічні звернення ОСОБА_10 вже розглядались прокуратурою Полтавської обл. та йому надавались ґрунтовні відповіді. Також ухвалами слідчих суддів Октябрського районного суду від 14.02.2014, 14.03.2014, 10.04.2014, 14.04.2014, 29.04.2014 у задоволенні скарг ОСОБА_10 на відмову прокуратури Полтавської області у внесенні до Єдиного реєстру досудових розслідувань викладених ним відомостей про вчинення слідчим ОСОБА_14 , адвокатом ОСОБА_15 , судово-медичним експертом ОСОБА_12 кримінальних правопорушень було відмовлено, а ухвалами Октябрського районного суду м. Полтави від 14.02.2014 та 25.02.2014 відмовлено в задоволенні його скарг на бездіяльність слідчого, яка полягає у невнесенні відомостей про вчинення, на його думку, кримінального правопорушення працівниками Лубенського МРВ УМВС України в Полтавській обл.

Отже, Генеральною Прокуратурою України заяви ОСОБА_10 не залишені без розгляду, за дорученням вони розглянуті по суті прокуратурою Полтавської обл., заявнику надані ґрунтовні відповіді по кожній з заяв.

Вивченням заяв ОСОБА_10 , за якими він просить внести відомості до ЄРДР про вчинені кримінальні правопорушення щодо учасників судового розгляду, слідчого та співробітників міліції, колегією суддів не виявлено обставин, які б охоплювались поняттям злочину, визначеного ст. 11 КК України.

Сама лише незгода засудженого з певною оцінкою доказів судом при постановленні вироку не може бути підставою для внесення до ЄРДР відомостей про ніби-то вчинене кримінальне правопорушення щодо учасників судового розгляду.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що скарга ОСОБА_10 на бездіяльність Генеральної прокуратури не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 309, 404, 407, 409, 422 КПК України, колегія суддів

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_10 задовольнити частково.

Ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 09.09.2015 року, якою скаргу ОСОБА_10 на бездіяльність Генеральної прокуратури України, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань повернуто особі, яка її подала, - скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою відмовити ОСОБА_10 в задоволенні його скарги на бездіяльність Генеральної прокуратури України, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

Справа № 11-сс/796/2863/2015 слідчий суддя ОСОБА_16
Категорія ст. 304 КПК України суддя-доповідач ОСОБА_1