Єдиний унікальний номер 366/1825/15-к Номер провадження 1-кп/366/132/15
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"15" вересня 2015 р. Іванківський районний суд Київської області в складі головуючої - судді ОСОБА_1 , при секретарях ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

з участю:

прокурорів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

потерпілого ОСОБА_6 ,

законного представника потерпілого ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні, кримінальне провадження № 0000342 про обвинувачення

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , народився і проживає в АДРЕСА_1 , зареєстрований там же по АДРЕСА_2 , українець, громадянин України, освіта середня спеціальна, не одружений, утриманців немає, не працює, раніше судимий Іванківським районним судом Київської області 19.05.2015 року за ч.2 ст. 15, ч.3 ст. 267-1 КК України до штрафу у сумі 1275 грн. ( сплачений 19.05.2015 року)

у вчиненні злочину, передбаченого ст. 128 КК України,

В С Т А Н О В И В :
31.05.2015 року приблизно о 21 годині ОСОБА_8 , керуючи велосипедом в с. Рагівка Поліського району Київської області, поблизу господарства № 85 по вул. Яблуневій, внаслідок власної необережності, передбачаючи можливість настання шкідливих наслідків своїх дій, легковажно розраховуючи на їх відвернення, допустив зіткнення з велосипедистом ОСОБА_6 , 2009 р.н., внаслідок чого останній впав, та отримав тілесні ушкодження у вигляді перелому альвеолярного відростка нижньої щелепи, травматичну екстракцію 6,5,4,1 зубів справа на нижній щелепі, скальповану рану переддвер`я порожнини рота, забійну рану нижньої губи, які відносяться до категорії середнього ступнею тяжкості тілесних ушкоджень за ознакою тривалого розладу здоров`я.

Своїми необережними діями ОСОБА_8 вчинив злочин, передбачений ст. 128 КК України спричинення необережного середньої тяжкості тілесного ушкодження.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_8 свою вину в інкримінованому йому злочині визнав частково. Дав показання, які зводяться до того, що того дня він на велосипеді їхав ввечері з футболу. На проїжджій частині катались малі на велосипедах. Дітей він бачив здалеку. Одного він об`їхав, а другий (потерпілий) вилетів йому прямо під колеса. Обидва вони впали: він (обвинувачений) збив руку, а потерпілий, падаючи, вибив зуба. При падінні його (обвинуваченого) відкинуло в сторону, а потерпілого на його велосипед. Потім повибігали батьки та інші родичі дитини, кидались до нього у бійку, викликали міліцію.

Малолітній потерпілий ОСОБА_6 у судовому засіданні пояснив, що він в той день їздив біля двору на велосипедах з братом ОСОБА_9 , бабуся в цей час була поряд на лавочці. З ОСОБА_8 вони втаранились «случайно» велосипедами, в результаті він впав. Його повезли в ОСОБА_10 у лікарню.

У судовому засіданні свідок ОСОБА_11 дала показання про те, що того дня вона цілий день була на городі. Десь після 20 години вийшла на вулицю. Бачила, як спочатку на велосипеді проїхав ОСОБА_12 , потім їхав ОСОБА_8 .. Вона кликала своїх малих,в той час як почула крик. Повернулась і побачила багато людей. Обвинувачений лежав з велосипедом під ним, потерпілий десь у пів кроці від обвинуваченого лежав по правій стороні біля бордюра. Потім до ОСОБА_13 підійшов брат ОСОБА_14 (законного представника), що було далі вона не знає.

У судовому засіданні свідок ОСОБА_15 дала показання про те, що коли вона виглянула на почутий крик на вулицю, то бачила, що стояв ОСОБА_13 , а дитина в дворі дуже кричала. Вона ж особисто на вулицю не виходила і нічого не бачила.

У судовому засіданні свідок ОСОБА_16 дав показання про те, що 31.05.2015 року до них з дружиною позїжджались діти 4 сина з дітьми. Діти гуляли біля двору, а його дружина сиділа на лавці, і наглядала за ними. Після почутого крику він вискочив з двору на вулицю, побачив дитину у крові біля бордюру. Велосипед ОСОБА_13 лежав ближче до середини дороги ( за 2 метри від бордюра). Оскільки його син батько потерпілого медик, то він повіз його у лікарню. Було вибито 6 зубів (4 знайшли, а 2 ні). Він особисто вважає, що ОСОБА_8 був нетверезий.

У судовому засіданні свідок ОСОБА_17 дала показання про те, що 31.05.2015 року була трійця. Приїхали діти ( 4 сина, 4 невістки та 7 малих онуків). Ввечері діти грались на вулиці, а вона сиділа на лавці, дивилась за ними. Бачила, як повз них проїхав на велосипеді ОСОБА_18 . Тут же побачила обвинуваченого, який їхав, стоячи на педалях. Її онука ОСОБА_9 (5 років) він зачепив заднім колесом, а потім , на середині дороги зачепив ОСОБА_19 (потерпілого). Обоє вони впали ( і обвинувачений, і потерпілий). ОСОБА_13 рухався назустріч дитині і врізався в переднє колесо практично «лоб в лоб». Вона стала кричати, завела дитину у двір. 5 зубів дитини випали на асфальт. Машиною повезли дитину на ОСОБА_10 у лікарню.

У судовому засіданні законний представник потерпілого ОСОБА_7 дав показання про те, що він з сім`єю 31.05.2015 року приїхали в гості до батьків. Ввечері робили шашлик. Тут почули, як кричить мати, всі повибігали, побачили малого в крові. Відвезли його в лікарню. З 4 вибитих зубів 3 молочних, 1 постійний). Щодо міри покарання, то він вважає, що запропонована прокурором міра покарання надто мала. Цивільний позов підтримує, проте не наполягає на позовних вимогах у розмірі 4000 грн., необхідних для реабілітації. Решту ж підтримує у повному обсязі, оскільки моральна шкода таки завдана, вони з дружиною і тепер переймаються станом здоров`я дитини: скоро має бути знову обстеження, і можлива операція.

Оцінюючи покази обвинуваченого, свідків, суд приходить до висновку, що ОСОБА_8 , 1995 р.н., їдучи по проїжджій частині дороги, фактично будучи учасником дорожнього руху, мав виконувати Правила дорожнього руху, що стосуються водіїв і пішоходів ( п.6.7 ПДР України). Зокрема, п.2.3б «для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну». У судовому засіданні достовірно встановлено, і це підтверджується самим обвинуваченим, що дітей на велосипедах він бачив здалеку. Його товариш ОСОБА_20 , їдучи перед ним за кілька метрів, зміг об`їхати дітей на велосипедах. Відповідно саме через проявлену неуважність, в результаті якої ОСОБА_8 не зміг зреагувати на зміну дорожньої обстановки (появу дитини на велосипеді на шляху його руху), а отже саме в результаті його необережних дій потерпілий отримав тілесні ушкодження. Керуючи велосипедом, обвинувачений передбачав можливість настання суспільно-небезпечних наслідків, так як дітей на велосипедах бачив здалеку, але розраховував, що, як і його товариш, благополучно їх об`їде. Відповідно в даному випадку мала місце необережність у виді злочинної самовпевненості.

Крім фактичного визнання вини обвинуваченням у скоєнні необережного наїзду на велосипедиста (потерпілого), і спричиненням внаслідок цього йому тілесних ушкоджень середньої тяжкості, показів свідків, потерпілого та його законного представника, його вина доводиться також письмовими матеріалами справи, а саме:

-Витягом з кримінального провадження № 0000342 від 01.06.2015 року про зіткнення двох велосипедів та отримання ОСОБА_6 тілесних ушкоджень;

-Рапортом чергового Іванківського РВ ГУ МВС України в Київській області від 01.06.2015 року про зіткнення велосипедистів;

-Протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 01.06.2015 року згідно якого ОСОБА_7 повідомив про зіткнення велосипедистів та отримання його сином тілесних ушкоджень;

-Висновком експерта № 26 від 15.06.2015 року згідно з яким у малолітнього ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 виявлені тілесні ушкодження: перелом альвеолярного відростка нижньої щелепи, травматична екстракцію 6,5,4,1 зубів справа на нижній щелепі, скальпована рану переддвіря порожнини рота, забійна рана нижньої губи, які могли утворитися 31.05.2015 року від дії тупих предметів і відносяться до категорії середнього ступнею тяжкості тілесних ушкоджень за ознакою тривалого розладу здоров`я. Вищеописані тілесні ушкодження могли утворитися від одного удару рулем велосипеда і не могли утворитися від одноразового падіння з висоти власного зросту;

-Протоколом огляду місця події від 24.06.2015 року з ілюстративною таблицею до нього, згідно якого було оглянуто ділянку дороги в с. Рагівка Поліського району Київської області, де сталося зіткнення велосипедів;

-Протоколом огляду предмета від 27.06.2015 року з ілюстративною таблицею до нього, згідно якого було оглянуто велосипед «Ocean»;

-Протоколом проведення слідчого експерименту від 10.07.2015 року, в ході якого ОСОБА_8 розказав та показав як сталося зіткнення його велосипеда та велосипеда, на якому рухався потерпілий ОСОБА_6 .

За місцем проживання обвинувачений характеризується посередньо, проте суперечливо: як запальний, іноді зловживає спиртними напоями, шкідливих звичок немає, веде здоровий спосіб життя, користується повагою серед односельчан та товаришів, за час його проживання на території населеного пункту неодноразово надходили скарг на його негативну поведінку в сільську раду. На обліку у лікарів нарколога і психіатра не перебуває. Раніше судимий Іванківським районним судом Київської області 19.05.2015 року за ч.2 ст. 15, ч.3 ст. 267-1 КК України до штрафу у сумі 1275 грн. ( сплачений 19.05.2015 року)

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого суд визнає його щире каяття.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого у ході судового слідства не виявлено.

Обираючи покарання обвинуваченому, суд приймає до уваги ступінь тяжкості вчиненого злочину, який кримінальним законом віднесено до злочинів невеликої тяжкості, особу обвинуваченого, обставини, що пом`якшують покарання обвинуваченого, відсутність обставин, що обтяжують покарання, а також те, що злочин вчинений ним з необережності. Суд вважає, що йому слід обрати міру покарання у межах санкції ст. 128 КК України у вигляді громадських робіт. Така міра покарання буде достатньою для його виправлення та попередження вчинення нових злочинів.

Міра запобіжного заходу не обиралась.

Судові витрати по справі відсутні.

Законним представником потерпілого у справі заявлений цивільний позов, в якому він просить стягнути з ОСОБА_8 на його користь 2995,85 грн. матеріальної шкоди, пов`язаної з витратами на лікування сина, 4000 грн. матеріальної шкоди в якості відшкодування додаткових обстежень та реабілітацію у лікарів а також 10000 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди.

Позовні вимоги мотивовані тим, що внаслідок злочину малолітньому ОСОБА_6 , 2009 р.н. заподіяно тілесні ушкодження середньої тяжкості. Витрати на лікування становили 2900,58 грн. та 95,31 грн., що підтверджується видатковою накладною № 38024 та чеком. Крім того, він стверджує, що завдані його сину тілесні ушкодження потребують тривалої реабілітації у лікаря ортодонта, які він попередньо оцінює в 4000 грн. Крім того, його сину, як і йому з дружиною, як його батькам, спричинена моральна шкода в результаті фізичного болю та страждань, яких зазначив їх син, який переніс операцію, потребує тривалої реабілітації, що пов`язане з додатковими витратами, душевними стражданнями, пережитими у зв`язку з самим утримання їх дитиною тілесних ушкоджень, тим, що дитина не може користуватися всіма благами та перевагами необхідних побутових потреб, хвилюванням у зв`язку з необхідністю перелаштовувати влагоджений ритм життя (користування автомобілем є доволі коштовним, а громадський транспорт вимагає більших затрат зусиль та часу). Моральну шкоду він оцінює у 10000 грн.

У судовому засіданні, як цивільний позивач, ОСОБА_7 позовні вимоги підтримав у повному обсязі, посилаючись на обставини, вказані у позові. Зазначив, що на даний час, не маючи документальних доказів вартості витрат, необхідних для реабілітації, на цих вимогах від не наполягає.

У судовому засіданні ОСОБА_8 , як цивільний відповідач, позовних вимог не визнав, оскільки зіткнення з потерпілим сталося з необережності, і звідки такі суми він не розуміє.

Суд, вислухавши учасників процесу, вивчивши надані суду докази, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково.

Відповідно до ст. 1166 ч.1 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними діями немайновим правам фізичної особи, відшкодовуються в повному обсязі особою, яка її завдала.

Судом встановлено, що необережними діями ОСОБА_8 вчинено злочин, передбачений ст. 128 КК України спричинення необережного середньої тяжкості тілесного ушкодження малолітньому ОСОБА_21 . Згідно наданих суду видаткової накладеної № 38024 від 01.06.2015 року та аптечного чека від 04.06.2015 року вартість лікування склала 2995,31 грн. Ця сума підлягає стягненню з ОСОБА_8 .

У задоволенні позовних вимог про стягнення попередньо оцінених витрат на реабілітацію слід було б відмовити у зв`язку з їх недоведеністю, оскільки в обґрунтування цієї суми не надано жодного доказу, і у разі таких додаткових витрат цивільний позивач має право звернутися до суду в порядку цивільного судочинства, надавши відповідні докази понесених витрат. Проте, у судовому засіданні цивільний позивач ОСОБА_7 зазначив, що в цій частині не наполягає на позовних вимогах.

Суд визнає, що діями обвинуваченого потерпілому, як і його батькам, завдано моральної шкоди, яка полягає у пережитому болі та стражданнях, їх глибину, і ця шкода відповідно до ст. 1167 ЦК України повинна бути відшкодована особою, що її заподіяла, тобто обвинуваченим, тому суд частково задовольняє цивільний позов про стягнення моральної шкоди з обвинуваченого. Позивач, як представник потерпілого у своєму позові просив стягнути у рахунок відшкодування завданої моральної шкоди 10000 грн. При визначенні розміру моральної шкоди суд виходить із засад виваженості та розумності, враховуючи матеріальний стан обвинуваченого, який не працює, а також те, що злочин вчинено з необережності.

Керуючись ст. 28, 374, 376 КПК України, суд

З А С У Д И В :
ОСОБА_8 визнати винним у скоєнні злочину, передбаченого ст.128 КК України і призначити покарання у вигляді 240 годин громадських робіт.

Цивільний позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_8 на користь ОСОБА_7 , як законного представника малолітнього ОСОБА_6 , 2009 р.н., в рахунок відшкодування завданої матеріальної шкоди 2995,31 грн. та 5000 грн. в рахунок відшкодування завданої моральної шкоди.

В решті позовних вимог відмовити.

Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Київської області через Іванківський районний суд Київської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку на його оскарження, а в разі оскарження - після прийняття рішення Апеляційним судом Київської області.

Копії вироку можуть бути отримані відразу після проголошення вироку.

Суддя: ОСОБА_1