АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Провадження №11-сс/790/1239/15 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
27 серпня 2015 року м.Харків

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Харківської області у складі:

головуючого судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря - ОСОБА_5 ,

з участю прокурора - ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові матеріали за апеляцією захисника ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Дзержинського районного суду м. Харкова від 20 серпня 2015 року,-

ВСТАНОВИЛА:
Ухвалою слідчого судді Дзержинського районного суду м. Харкова від 20 серпня 2015 року задоволено клопотання старшого слідчого відділу Дзержинського РВ ХМУ ГУМВС України в Харківській області майора міліції ОСОБА_8 , погоджене прокурором прокуратури Дзержинського району м. Харкова ОСОБА_6 про продовження строку тримання під вартою відносно ОСОБА_9 .

Як зазначено в ухвалі клопотання слідчого обґрунтоване тим, що в провадженні слідчого відділу Дзержинського РВ ХМУ ГУМВС України в Харківській області знаходиться кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 003124 від 21.06.2015 р. за ознаками кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч. 4 ст, 152, ч. З ст. 153 КК України.

В ході проведення досудового розслідування встановлено, що в період часу з 23 години 00 хвилин до 02 години 30 хвилин ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , які мешкали у гуртожитку АДРЕСА_1 , знаходились у розважальному закладі «Аризона», розташованому в Олексіївському лугопарку м. Харкова, де вживали алкогольні напої. Близько 02 години ЗО хвилин ОСОБА_13 , внаслідок надмірного вживання алкогольних напоїв, перебувала у стані алкогольного сп`яніння, у зв`язку з чим не могла самостійно пересуватись. Помітивши безпорадний стан ОСОБА_14 , охоронці розважального закладу «Аризона» попросили її знайомих забрати останню з приміщення клубу. Після чого, ОСОБА_11 виніс на руках ОСОБА_15 та помістив її до салону автомобіля, який стояв біля входу розважального клубу «Аризона». Розуміючи те, що ОСОБА_13 перебуває у безпорадному стані, внаслідок надмірного вживання алкогольних напоїв, у ОСОБА_16 виник умисел на її зґвалтування. Після чого, він сів в салон автомобілю (модель, державні реєстраційні знаки та особа водія якого досудовим слідством не встановлені) та разом з нею направився до гуртожитку АДРЕСА_1 . Приїхавши за вказаною адресою ОСОБА_16 , реалізуючи свій злочинний умисел, впевнившись в тому, що ОСОБА_13 не зможе чинити йому опору, ігноруючи те, що остання проживає на 2 поверзі даного гуртожитку в кімнаті АДРЕСА_2 , відвів її на 5 поверх вказаного гуртожитку до своєї кімнати АДРЕСА_3 , де в цей час знаходився його знайомий ОСОБА_9 . Перебуваючи в приміщенні своєї кімнати ОСОБА_16 , нехтуючи загальноприйнятими в суспільстві нормами моралі та поведінки, ігноруючи присутність сторонньої особи ОСОБА_9 , всупереч волі ОСОБА_14 , достовірно знаючи, що ОСОБА_13 через алкогольне сп`яніння перебуває у безпорадному стані та не може усвідомлювати характеру і значення вчинюваних з нею дій, усвідомлюючи протиправність своїх намірів, поклав її на своє ліжко, де вступив з нею у природні статеві зносини.

Після чого, ОСОБА_10 , демонструючи своє зневажливе ставлення до ОСОБА_14 , повернувся до вищевказаного розважального закладу, залишивши її в кімнаті з ОСОБА_9 , який спостерігав за непристойними Діями ОСОБА_10 , що викликало у нього бажання також скористатись безпорадним станом ОСОБА_14 та задовольнити свою статеву пристрасть у неприродній формі.

Здійснюючи задумане ОСОБА_9 , розуміючи, що ОСОБА_13 не усвідомлює характер та значення вчинюваних з нею дій, ігноруючи статеву свободу і статеву недоторканість, принижуючи людську гідність, вступив з ОСОБА_17 у аногенітальний сексуальний контакт.

Тим часом, ОСОБА_10 , повернувшись до розважального закладу «Аризона», розповів ОСОБА_18 та ОСОБА_19 , що мав статевий зв`язок із ОСОБА_17 та пояснив, що вона перебуває у безпорадному стані та цілком доступна до задоволення статевої пристрасті, чим викликав у ОСОБА_20 ниці почуття скористатись таким станом ОСОБА_14 та задовольнити свою статеву пристрасть. Після чого, близько 05 години, 21.06.2015 року ОСОБА_11 разом із ОСОБА_21 та ОСОБА_10 повернулись до гуртожитку № 1 УІПА за вищевказаною адресою, де ОСОБА_10 залишився з ОСОБА_21 розмовляти в коридорі, а ОСОБА_11 увійшов до кімнати № 108, де здійснюючи свої протиправні наміри, достовірно знаючи, що ОСОБА_13 через алкогольного сп`яніння перебуває у безпорадному стані та не може усвідомлювати характеру і значення вчинюваних з нею дій, переважаючи її у фізичній силі, розуміючи протиправність своїх дій, принижуючи людську гідність вступив з ОСОБА_17 у статеві зносини природнім способом. Після чого ОСОБА_22 став виходити з кімнати, а ОСОБА_13 , яка до того часу частково отямилась, висловила ОСОБА_23 свої наміри звернутись до правоохоронних органів, на що ОСОБА_24 став ображати її нецензурною лайкою, виказуючи своє принизливе ставлення до потерпілої сказав, що вона не зможе довести їх провину та залишивши кімнату, пішов відпочивати.

У цей час до кімнати увійшов ОСОБА_12 з ОСОБА_25 , які побачили, що ОСОБА_13 плаче та знаходиться у розпачі і ОСОБА_12 відвів ОСОБА_13 до кімнати № НОМЕР_1 гуртожитку АДРЕСА_1 , в якій вона мешкала, де поклав її спати.

Прокинувшись 21.06.2015 року, близько 12 години, ОСОБА_13 усвідомила події, що з нею трапились, що ці протиправні події так чи інакше отримають огласку та ляжуть плямою сорому як особисто на неї, так і на її родину, написала записку, у якій повідомила, що її зґвалтували три особи, після чого, приблизно о 12 год. 30 хвилин того ж дня, ОСОБА_13 піднялась на п`ятий поверх гуртожитку, де в коридорі підійшла до відчиненого вікна, і, маючи на меті покінчити життя самогубством, стрибнула з вікна п`ятого поверху гуртожитку № 1 УІПА на бетонну поверхню тротуару, чим спричинила собі, згідно довідки ХОБСМЕ № 1852-ДМ/15 від 22.06.2015 року, смерть внаслідок сукупної травми тіла, що є особливо тяжкими наслідками.

У вчиненні кримінального правопорушення обґрунтовано підозрюються ОСОБА_10 , ОСОБА_9 та ОСОБА_26 .

24 червня 2015 року ОСОБА_9 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення злочину, передбаченого ч. 3 ст. 153 КК України.

Вина підозрюваного ОСОБА_9 підтверджується протоколами оглядів місця події, протоколами огляду трупу, допитами свідків ОСОБА_27 та ОСОБА_28 , слідчим експериментом за участю свідків ОСОБА_27 та ОСОБА_28 , відеоматеріалами, наданими посадовими особами розважального закладу «Аризона» та оглянутими та долученими до матеріалів кримінального провадження.

25.06.2015 року ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , було обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в Харківському слідчому ізоляторі тимчасового тримання строком на 60 днів - до 16 год. 40 хв.24.08.2015 року.

14.08.2015 року прокурором Дзержинського району м. Харкова старшим радником юстиції ОСОБА_29 було винесено постанову про продовження строку досудового розслідування до 3-х місяців.

В судовому засіданні старший слідчий слідчого відділу Дзержинського РВ ХМУ ГУМВС України в Харківській області майор міліції ОСОБА_8 та прокурор прокуратури Дзержинського району м. Харкова ОСОБА_6 клопотання підтримали у повному обсязі.

Захисник ОСОБА_7 заперечував проти задоволення клопотання, оскільки відсутні докази того, що його підзахисний вчинив кримінальне правопорушення - злочин, передбачений ч. 3 ст. 153 КК України, за два місяці слідчий не надано жодних доказів провини його підзахисного.

Підозрюваний ОСОБА_9 заперечував проти задоволення клопотання, просив не обирати йому запобіжний захід пов`язаний з позбавленням волі.

Стаття 176 КПК України визначає, що запобіжними заходами є: 1) особисте зобов`язання; 2) особиста порука; 3) застава; 4) домашній арешт; 5) тримання під вартою.

Запобіжні заходи застосовуються: під час досудового розслідування - слідчим суддею за клопотанням слідчого, погодженим з прокурором, або за клопотанням прокурора, а під час судового провадження - судом за клопотанням прокурора.

За ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Зі змісту ст. 178 КПК України вбачається, що при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: 1) вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; 3) вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; 4) міцність соціальних зав`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; 5) наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; 6) репутацію підозрюваного, обвинуваченого; 7) майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; 8) наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; 9) дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; 10) наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; 11) розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.

По кримінальному провадженню виконані всі необхідні слідчі дії, але досудове розслідування у встановлені строки закінчити не є можливим з тих причин, що не отримані результати судово - почеркознавчої експертизи, посмертної судово - психолога - психіатричної експертизи, судово - молекулярно - генетичної експертизи, судово - медичної експертизи, без висновків яких не можливо прийняти остаточне рішення по кримінальному провадженню. Після отримання результатів даних експертиз вони будуть вивчені та долучені до кримінального провадження № 003124 від 21.06.2015 року.

Проведення даних процесуальних дій потребують додаткового часу.

Таким чином, для завершення досудового розслідування, необхідно провести ряд процесуальних дій, виконання яких не можливе без продовження строку запобіжного заходу.

За п. 2 ч. З ст. 197 КПК України строк тримання під вартою може бути продовжений слідчим суддею в межах строку досудового розслідування в порядку, передбаченому цим Кодексом. Сукупний строк тримання під вартою підозрюваного, обвинуваченого під час досудового розслідування не повинен перевищувати: дванадцяти місяців - у кримінальному провадженні щодо тяжких або особливо тяжких злочинів.

Беручи до уваги те, що підозрюваний ОСОБА_9 підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину, відповідальність за який передбачена у вигляді позбавленням волі від 10 до 15 років. Відповідно до вимог п. 4 ч. 1 ст. 184 КПК України під час досудового слідства встановлено наявність ризиків, передбачених п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України. В обґрунтування застосування запобіжного заходу щодо ОСОБА_9 покладається необхідність запобігання можливості переховування підозрюваного від органів досудового слідства в зв`язку з тим, що санкція ч. З ст. 153 КК України, передбачає великій термін покарання, що може спровокувати підозрюваного переховуватись від органів досудового розслідування, з метою уникнення покарання, при застосуванні більш м`яких запобіжних заходів.

Можливість переховування ОСОБА_9 підтверджується тим, що він є громадянином іншої країни, інших обставин, які могли мати фактор стримування від можливості переховування (сім`я, родичі які мешкають на території України) у ОСОБА_9 немає.

Беручи до уваги те, що підозрюваний скоїв особливо тяжкий злочин, який карається великим терміном позбавлення волі, що дає підстави вважати, що він може переховуватись від органів досудового розслідування, вчиняти інші кримінальні правопорушення, що свідчить про неможливість запобігання цим ризикам шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів.

Захисник адвокат ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання слідчого від 18 серпня 2015 року про продовження строку тримання під вартою відносно ОСОБА_9 . Вважає, що ухвала є незаконною та необґрунтованою.

В обґрунтування доводів своєї апеляції вказує, що докази вини ОСОБА_9 , на які є посилання в ухвалі, не додані до клопотання слідчого та не досліджувались слідчим суддею та безпосередньо вину ОСОБА_30 у вчиненні будь-якого кримінального правопорушення вони не доводять. Вважає, що у кримінальному провадженні відсутні докази події правопорушення та докази причинно-слідчого зв`язку між діями ОСОБА_30 і смертю ОСОБА_31 .

Ухвалу слідчого судді захисник вважає незаконною та необґрунтованою, вказуючи при цьому на неповноту судового розгляду, невідповідність висновків суду, викладених у судовому рішенні фактичним обставинам кримінального провадження та такою що підлягає скасуванню на підставі ст.409 КПК України.

Захисник у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду заяви повідомлений належним чином. Неявка вказаної особи, відповідно до ч.4 ст.405 КПК України, не є перешкодою для розгляду апеляційної скарги.

Заслухавши доповідь судді, прокурора, який заперечував проти апеляційної скарги захисника та просив залишити ухвалу слідчого судді суду першої інстанції без змін, дослідивши матеріали справи, колегія суддів не вбачає підстав для задоволення апеляції захисника, виходячи з наступного.

Щодо доводів апеляції про невідповідність висновків суду, викладених у судовому рішенні фактичним обставинам кримінального правопорушення, то вони є несуттевими, оскільки ст.198 КПК України чітко регламентує, що висловлені в ухвалі слідчого судді, суду за результатами розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу висновки щодо будь-яких обставин, які стосуються суті підозри, обвинувачення, не мають преюдиційного значення для суду під час судового розгляду або для слідчого чи прокурора під час цього або іншого кримінального провадження.

Згідно п.4 ст.199 КПК України слідчий суддя зобов*язанний розглянути клопотання про продовження строку тримання під вартою до закінчення строку дії попередньої ухвали.

Відповідно до положень ст.183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України.

Як вказано в ч.1 ст.197 КПК України строк дії ухвали слідчого судді, суду про тримання під вартою або продовження строку тримання під вартою не може перевищувати шістидесяти днів.

Слідчий суддя продовжив строк тримання під вартою до 20 вересня 2015 року в межах строку досудового розслідування.

При вирішенні питання про задоволення клопотання слідчого щодо продовження строку тримання під вартою відповідно до вимог ст. п. 4 ч. 1 ст. 184 КПК України враховано наявність ризиків, передбачених п. 1, 5 ч.І ст. 177 КПК України, а також сукупність обставин, а саме: вагомість наявних доказів про обгрунтованість підозри в скоєнні кримінально караного правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному в разі визнання винним у вчиненні вказаного кримінального правопорушення і суд вважає, що застосування відносно ОСОБА_9 більш мяких запобіжних заходів недостатнє для запобігання ризикам, передбаченим ст.177 КПК України так як зазначені ризики не зменшились.

Таким чином судова колегія приходить до висновку що клопотання слідчого задоволено обгрунтовано і на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів слідчим суддею оцінено всі обставини, передбачені ст.177, 178 КПК України, що враховуються при обранні та продовженні запобіжного заходу. З таким висновком слідчого судді погоджується і апеляційний суд.

Згідно практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

Більш того, у п. 48 рішення «Чеботарь проти Молдови» № 35615/06 від 13.11.07 г- Європейський Суд з прав людини зазначив «Суд повторює, що для того, щоб арешт по обґрунтованій підозрі був виправданий у відповідності з статтею 5 & 1 (с), поліція не зобов`язана мати докази, достатні для пред`явлення обвинувачення, ні в момент арешту ні під час перебування заявника під вартою. Також не обов`язково, щоб затриманій були, по кінцевому рахунку, пред`явлені обвинувачення, або щоб ця особа була піддана суду. Метою попереднього тримання під вартою є подальше розслідування кримінальної справи, яке повинно підтвердити або розвіяти підозру, яка є підставою для затримання».

Всі інші питання, фактичні обставини кримінального провадження, питання винності чи не винності ОСОБА_9 в скоєнні кримінального правопорушення, а також питання відносності та допустимості доказів вирішуються лише під час іншої стадії кримінального процесу - судовому провадженні під час розгляду справи по суті в суді першої інстанції.

За викладених обставин, колегія суддів вважає ухвалу слідчого судді законною, обґрунтованою та вмотивованою, підстав для її скасування за доводами апеляційної скарги не вбачає.

Керуючись ст. ст. 392, 403, 404, 405, 407, 418, 419, 423 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И ЛА:
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Дзержинського районного суду м. Харкова щодо продовження строку тримання під вартою від 20 серпня 2015 року ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 в межах строку досудового розслідування залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й відповідно до вимог ст. 424 КПК України оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий:

Судді: