АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ

Єдиний унікальний номер справи: 668/8803/15-к
Номер провадження: 11кп/791/999/15 Головуючий в І інстанції: ОСОБА_1
Категорія: ч.1, 2 ст.186 КК України Доповідач: ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
23 грудня 2015 року колегія суддів судової палати в кримінальних справах апеляційного суду Херсонської області у складі:

головуючого судді:ОСОБА_2
суддів: при секретарі: за участю прокурора: за участю обвинуваченого: за участю потерпілої: ОСОБА_3 ОСОБА_4 ОСОБА_5 ОСОБА_6 ОСОБА_7 ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Херсоні кримінальне провадження за апеляційними скаргами обвинуваченого ОСОБА_7 , заступника прокурора Херсонської області на вирок Суворовського районного суду м. Херсона від 01 жовтня 2015 року відносно:
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Херсона, громадянина України, з професійно-технічною освітою, розлученого, маючого на утриманні одну неповнолітню дитину, не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , в силу ст. 89 КК України раніше не судимого,
обвинуваченого у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ч.1,2 ст.186 КК України,-
ВСТАНОВИЛА:
Вироком Суворовського районного суду м. Херсона від 01 жовтня 2015 року ОСОБА_7 засуджено за ч. 1 ст. 186 КК України та призначено йому покарання у виді 2 років позбавлення волі; за ч. 2 ст. 186 КК України призначено покарання у виді 4 років позбавлення волі; за ч. 2 ст. 15 - ч. 2 ст. 186 КК України призначено йому покарання у виді 4 років позбавлення волі.
На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом часткового складання призначених покарань остаточно призначено ОСОБА_7 покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки 01 місяць.
Запобіжний захід відносно ОСОБА_7 у вигляді тримання під вартою до набрання вироком законної сили залишено без змін.
Строк відбування покарання обраховано з 01.07.2015 року.
Вирішено питання щодо речових доказів та цивільних позовів у кримінальному провадженні.
Цим вироком ОСОБА_7 визнано винуватим та засуджено за те, що він 02.06.2015 р. близько 13:20 години, в арці буд. АДРЕСА_2 умисно з корисливих мотивів, відкрито, без застосування фізичного насильства, шляхом ривку, викрав особисте майно ОСОБА_9 , а саме: золотий ланцюжок 585 проби, вагою 2 г., вартістю 1200 грн. та золотий хрестик, вагою 2 грами, вартістю 1200 грн., які знаходилися на шиї потерпілої ОСОБА_9 , чим спричинив потерпілій матеріальну шкоду на суму 2400 грн.
Він же 28.06.2015 р. близько 11:50 години, перебуваючи біля будинку №27/6 по вул. Декабристів в м. Херсоні, умисно з корисливих мотивів, повторно, відкрито, без застосування фізичного насильства, шляхом ривку, викрав особисте майно ОСОБА_10 , а саме: золотий ланцюжок 585 проби, вагою 10 г., вартістю 7000 грн., який знаходився на шиї потерпілої, чим спричинив останній матеріальну шкоду на суму 7000 грн.
Крім того ОСОБА_7 01.07.2015 р. близько 17:50 години, перебуваючи біля будинку №25 по вул. Кольцова в м. Херсоні, умисно з корисливих мотивів, відкрито, без застосування фізичного насильства, шляхом ривку, викрав особисте майно ОСОБА_8 , а саме: золотий ланцюжок 585 проби, плетіння бісмарк вагою 3,46 г. вартістю 3200 грн.; золотий кулон у вигляді серця вагою 0,46 г. вартістю 500 грн., на загальну суму 3700 грн., однак не закінчив злочин з причин, які не залежали від його волі, виконавши всі дії, які вважав необхідними для доведення злочину до кінця, оскільки був затриманий.
В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_7 вказує на недоведеність його вини за епізодами відкритого викрадення майна у потерпілих ОСОБА_9 та ОСОБА_11 , і зазначає, що на досудовому слідстві та в суді він обмовив себе за проханням працівників міліції, які пояснили, що кількість епізодів не вплине на остаточне покарання. Вказує, що визнає себе винуватим лише у заволодінні майном потерпілої ОСОБА_8 і вважає , що його дії за цим епізодом мають бути кваліфіковані за ч 1 ст. 186 КК України.
В апеляційній скарзі заступник прокурора Херсонської області вважає, що оскаржуваний вирок підлягає скасуванню через істотне порушення судом вимог кримінального процесуального закону. Вказує, що суд ухвалив рішення про дослідження доказів за 1-2 епізодами з порушенням положень ч 3 ст. 349 КПК України з огляду на те, що прокурор у провадженні заявляв про дослідження доказів у повному обсязі. а думку потерпілої ОСОБА_9 з цього приводу не з`ясовувалася. Крім того зазначає, що суд першої інстанції вийшов за межі пред`явленого ОСОБА_7 обвинувачення. Просить вирок скасувати , провадження призначити до розгляду у суді першої інстанції.
Потерпіла ОСОБА_8 у письмових запереченнях посилається на необґрунтованість доводів апеляційних скарг, вважає справедливим призначене ОСОБА_7 покарання, і просить апеляційній скарги залишити без задоволення, а оскаржуваний вирок без змін.
Заслухавши доповідь судді, думку прокурора, який підтримав апеляційній вимоги заступника прокурора Херсонської області та вказав на безпідставність доводів апеляційної скарги обвинуваченого, пояснення обвинуваченого , який наполягав на задоволенні поданої ним апеляційної скарги, думку потерпілої, яка вважала оскаржуваний вирок законним та просила залишити його без змін, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши наведені у скаргах доводи, колегія суддів дійшла до наступного.
Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Проте зазначеним вимогам оскаржуваний вирок не відповідає.

Із матеріалів кримінального провадження вбачається, що під час його розгляду суд, відповідно до ч.3 ст.349 КПК України, визнав недоцільним дослідження доказів по епізодам відкритого заволодіння майном ОСОБА_10 та ОСОБА_12 .

На підставі ч. 3 ст. 349 КПК України, суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому суд з`ясовує, чи правильно розуміють зазначені особи зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснює їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Аналіз зазначеної правової норми дає підстави дійти висновку, що суд першої інстанції, застосовуючи положення ч. 3 ст. 349 КПК України, не може переглядати фактичні обставини справи, які встановлені органом досудового розслідування.

З журналу судового засідання від 06.08.2015 року та від 21.09.2015 року та технічного запису цих судових засідань вбачається, що 06.08.2015 року при вирішені судом питання про обсяг доказів, які будуть досліджуватися та порядок їх дослідження прокурор у провадженні вказував на наявність підстав для дослідження доказів у повному обсязі, а потерпіла ОСОБА_9 у цьому судовому засіданні не була присутня.

21.09.2015 року суд перед допитом потерпілої ОСОБА_13 не з`ясував її думку про доцільність дослідження усіх доказів щодо обставин провадження, не роз`яснив їй наслідки дослідження доказів у визначеному ч 3 ст. 349 КПК України об`ємі, а отже і не отримав згоди потерпілої на дослідження доказів у такому порядку, враховуючи те, що вона фактично оспорювала викладені в обвинувальному акті обставини провадження, наполягаючи на тому, що в неї було викрадено і ланцюжок і хрестик, та підтримуючи заявлений нею цивільний позов, що є істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону.

Згідно приписів ч 1 ст. 337 КПК України судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуто обвинувачення і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акту.

Проте вбачається, що суд першої інстанції визнав ОСОБА_7 винуватим у відкритому викраденні у ОСОБА_9 золотого ланцюжка вартістю 1200 грн. та золотого хрестика вартістю 1200 грн., тоді як згідно обвинувального акту ОСОБА_7 обвинувачувався у викраденні у потерпілої лише золотого ланцюжка , тобто вийшов за межі пред`явленого обвинувачення, мотивуючи це опискою слідчого в обвинувальному акті.

Вийшов також за межі пред`явленого обвинувачення суд і, визнаючи винуватим ОСОБА_7 у замаху на відкрите викрадення у потерпілої ОСОБА_8 золотого ланцюжка вартістю 3200 грн., тоді як відповідно до обвинувального акту вартість викраденого ланцюжка становить 2500 грн.

Слід звернути увагу , що всупереч вимогам ч 2 ст. 242 КПК України судова експертиза, призначення якої для визначення розміру матеріальних збитків заподіяної зазначеним кримінальним правопорушенням, сторонами кримінального провадження суду не надавалася та судом не досліджувалася

Допущені судом порушення процесуального закону відповідно до ст. ст. 2, 7, 9, ст. 412 ч 1 КПК є істотними, впливають на законність та обґрунтованість вироку в цілому, і відповідно до положень ч 6 ст. 9 , ч 1 ст. 409, ч 1 ст. 412 , ст. 415 КПК України є підставою для скасування оскаржуваного вироку та призначення нового розгляду у суді першої інстанції.
Враховуючи викладене, апеляційна скарга заступника прокурора Херсонської області підлягає задоволенню, а апеляційна скарга обвинуваченого підлягає задоволенню частково.

При новому розгляді необхідно усунути порушення вимог кримінального процесуального закону з дотриманням встановленого законом порядку повно та всебічно дослідити обставини, які мають істотне значення для кримінального провадження, ретельно перевірити докази у провадженні з точки зору їх належності. допустимості та достатності , перевірити доводи обвинуваченого про непричетність до злочинів вчинених щодо ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , та ухвалити законне, обґрунтоване судове рішення.

З огляду на те, що ризики визначені ст. 177 КПК України, які стали підставою для обрання щодо обвинуваченого ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою не зменшилися, а також враховуючи дані про особу обвинуваченого, його репутацію, колегія суддів вважає за можливе продовжити строк тримання під вартою обвинуваченого на 60 днів.

Керуючись ст. 404, 409, 412, 415 КПК України, колегія суддів

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу заступника прокурора Херсонської області задовольнити, апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 задовольнити частково.
Вирок Суворовського районного суду м. Херсона від 01 жовтня 2015 року щодо ОСОБА_7 скасувати, призначити новий розгляд у тому ж суді у іншому складі суду.
Продовжити строк тримання під вартою ОСОБА_7 на 60 днів, починаючи із 23 грудня 2015 року .

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню у касаційному порядку не підлягає.

Учасники судового провадження можуть отримати копію ухвали у суді.

Копію ухвали направити учасникам судового провадження, які не були присутніми у судовому засіданні.

Судді:
(підпис) (підпис) (підпис)
ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3
копія вірна,
ухвала набирає законної сили 23.12.2015 року
суддя ОСОБА_2