АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-сс/774/1727/15 Справа № 182/8663/15-к Слідчий суддя - ОСОБА_1 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
Категорія: ст. КПК України
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 грудня 2015 року Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

судді доповідача ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 ,

ОСОБА_4

при секретарі ОСОБА_5

за участі прокурора ОСОБА_6 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляцію прокурора на ухвалу слідчого судді Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 17 грудня 2015 року, щодо обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту строком до 14 лютого 2015 року відносно :

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився у м. Нікополь, Дніпропетровської області, громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

підозрюваного у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК України,

встановила:
Відповідно до наданих органом слідства матеріалів, ОСОБА_7 підозрюється у тому, що 06 грудня 2015 року близько 17 год. 15 хв., з підвального приміщення буд. АДРЕСА_2 , таємно викрав телефонні кабелі, на загальну суму 1 806 грн. 21 коп., спричинивши ПАТ «Укртелеком» матеріальний збиток на вказану суму. Однак, виконати усі заплановані дії ОСОБА_8 не зміг, оскільки на місці вчинення злочину був затримамний працівниками поліції.
Дії підозрюваного органами досудового розслідування кваліфіковані за ч. 3 ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК України.

Вказаною ухвалою до ОСОБА_8 застосовано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту строком на 60 днів, тобто до 14 лютого 2016 року включно.
Приймаючи таке рішення, суд послався на те, що по справі відсутні підстави для застосування виняткового запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, а тяжкість інкримінованого злочину не може слугувати підставою для обрання вказаного запобіжного заходу.
На думку суду стороною обвинувачення не надано вагомих доказів щодо існування ризиків, вказаних в клопотанні.
Прокурор не згоден з рішенням суду. В апеляції просить ухвалу скасувати, постановити нову, якою задовольнити клопотання, щодо обрання відносно ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
В обґрунтування своїх доводів вказує на незаконність та необґрунтованість прийнятого рішення.
Вважає, що судом не надано належної правової оцінки вказаним ризикам, а наявність постійного місця проживання про, що зазначено судом не впливає на їх запобігання.
Стверджує, що судом порушено право підозрюваного на якісний та своєчасний розгляд клопотання про обрання запобіжного заходу.
Під час апеляційного розгляду підозрюваний заперечував проти доводів апеляції та просив залишити її без задоволення, а ухвалу без змін.
Прокурор підтримав апеляцію та просив задовольнити її у повному обсязі.
В судових дебатах учасники процесу підтримали свої позиції.
Заслухав суддю-доповідача, думки учасників судового процесу, дослідивши та перевіривши надані матеріали разом з доводами апеляції, колегія суддів прийшла до наступного.
При вирішення питання про обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, суд повинен керуватись вимогами ст. ст. 177, 178, 181 КПК.

Надані матеріали дозволяють колегії суддів дійти до висновку про те, що слідчий суддя, відмовляючи у задоволенні клопотання, перевірив обґрунтованість висунутих ризиків. Встановив, що зазначені у клопотанні відомості щодо обґрунтованої підозри підтверджуються достатніми, на даному етапі розслідування даними.

Доводи сторони обвинувачення щодо незаконності судового рішення є необґрунтованими та такими, що не підтверджуються матеріалами справи.

Твердження прокурора про порушення права підозрюваного на якісний та своєчасний розгляд клопотання про обрання запобіжного заходу, є безпідставними, оскільки судом дотримано строки та процедуру розгляду передбачену процесуальним законом.
В апеляції не наведено доказів щодо існування ризиків задля запобігання, яких до підозрюваного повинно бути застосовано запобіжний захід саме у вигляді тримання під вартою.
Так, судом враховано, правову позицію ЄСПЛ у рішенні від 12.01.2012 р. у справі «Тодоров проти України», відповідно до якої «для тримання під вартою повинні бути винятково вагомі причини, при цьому тільки тяжкість вчиненого злочину, складність справи та серйозність обвинувачень не можуть вважатися достатніми причинами для тримання особи під вартою».; «Єлоєв проти України» (№ 17283/02), від 06 листопада 2008 року, навіть обґрунтована підозра у вчиненні злочину, тяжкість обвинувачення не можуть бути єдиним виправданням тримання під вартою підозрюваного, обвинуваченого.
На думку колегії, судом дотримано принципу призначення альтернативного запобіжного заходу, викладених у рішеннях ЕСПЛ «Летельє проти Франції», «Мамедова проти Росії».
Враховуючи, що у даному провадженні існують ризики, передбачені ст. 177 КПК України, і те що обвинувачений може переховуватись від суду та органів досудового розслідування, враховуючи наявність вагомих доказів про вчинення ОСОБА_8 інкримінуємого йому злочина, враховуючи дані про його особу, колегія суддів вважає, що застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту зможе забезпечити виконання підозрюваним процесуальних обов`язків покладених на нього.

Керуючись ст. ст. 376, 405, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів,-

постановила:
Апеляцію прокурора залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 17 грудня 2015 року, щодо обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту строком до 14 лютого 2015 року відносно ОСОБА_7 без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4