Ухвала іменем україни 07 вересня 2014 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних

і кримінальних справ у складі:

судді-доповідача ОСОБА_3

суддів: ОСОБА_4 ОСОБА_5

розглянувши касаційну скаргу засудженого ОСОБА_2 на вирок Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 27 лютого 2015 року щодо нього, який ухвалою Апеляційного суду Запорізької області від 27 травня 2015 року залишений без змін,

в с т а н о в и л а:

у касаційній скарзі засуджений порушує питання про перегляд зазначених судових рішень у касаційному порядку.

Касаційна скарга повинна відповідати вимогам, передбаченим ст. 427 КПК України.

Також, відповідно до положень ч. 1 ст. 438 КПК України, підставами для скасування або зміни судового рішення судом касаційної інстанції є лише: 1) істотне порушення вимог кримінального процесуального закону (ст. 412 КПК України); 2) неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність (ст. 413 КПК України); 3) невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого (ст. 414 КПК України).

Однак, в касаційній скарзі засуджений, поміж іншого, зазначає про неповноту досудового та судового слідства, а також невідповідність висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження, що у відповідності з вимогами ст. 438 КПК України не є підставами для скасування або зміни судових рішень судом касаційної інстанції.

Крім того, касаційна скарга повинна містити вимоги особи, яка подала касаційну скаргу із зазначенням того, яке рішення має прийняти суд касаційної інстанції.

Такі вимоги мають узгоджуватися з положеннями ч. 1 ст. 436 КПК України, згідно з якими суд касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги має право: 1) залишити судове рішення без зміни, а касаційну скаргу - без задоволення; 2) скасувати судове рішення і призначити новий розгляд у суді першої чи апеляційної інстанції; 3) скасувати судове рішення і закрити кримінальне провадження; 4) змінити судове рішення.

Однак, засуджений, у прохальній частині скарги порушує питання про скасування лише вироку районного суду та просить направити справу на новий судовий розгляд (що є не коректним з огляду на наведену норму процесуального закону), але при цьому нічого не зазначає яке рішення суд касаційної інстанції повинен прийняти щодо ухвали апеляційного суду, якою вирок суду першої інстанції залишено без змін.

Поміж іншого, Кримінальний процесуальний кодекс України, а саме Глава 32 цього Кодексу містить поняття касаційна скарга, а не касація як про це зазначає засуджений.

Наявність вказаних недоліків унеможливлює відкриття касаційного провадження за скаргою засудженого.

У зв'язку із зазначеним, керуючись вимогами ч. 1 ст. 429 КПК України, суд касаційної інстанції вважає, що касаційну скаргу ОСОБА_2 слід залишити без руху, надавши йому п'ятнадцятиденний строк з дня отримання копії ухвали для усунення зазначених недоліків.

При повторному зверненні до суду засудженим має бути підтверджено, що ним не пропущено цей строк.

На підставі викладеного та керуючись ч. 1 ст. 429 Кримінального процесуального кодексу України, колегія суддів

у х в а л и л а :

касаційну скаргу засудженого ОСОБА_2 залишити без руху, надавши йому п'ятнадцятиденний строк з дня отримання ним копії даної ухвали для усунення зазначених недоліків.

У разі неусунення недоліків касаційної скарги, залишеної без руху, в установлений строк, така скарга повертається особі, яка її подала.

Ухвала оскарженню не підлягає.

С у д д і:

ОСОБА_3 ОСОБА_4ОСОБА_5