Справа №10-121/11 07.06.2011 07.06.2011 07.06.2011
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 10-121/2011 р. Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
Категорія: ч. 1 ст. 172 КК України Доповідач апеляційної інстанції ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 червня 2011 року м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Миколаївської області в складі:

головуючого: Кателіна В.П.

суддів: Олещук Т.Л., Семенчука О.В.

за участю:

прокурора: Андрусяк В.Г.

скаржниці: ОСОБА_3

розглянула у відкритому судовому засіданні матеріали за апеляцією скаржниці ОСОБА_3 на постанову Заводського районного суду м. Миколаєва від 23 травня 2011 року, якою залишено без задоволення її скаргу на постанову помічника прокурора Заводського району м. Миколаєва від 09 березня 2011 року про відмову в порушенні кримінальної справи за ознаками злочинів, передбачених ч. 1 ст. 175, ч. 1 ст. 172 КК України.

У березні 2011 року, ОСОБА_3 звернулася до суду зі скаргою на постанову старшого помічника прокурора Заводського району Зеленюка О.О. від 9 березня 2011 року про відмову в порушенні кримінальної справи відносно голови правління ЖБК «Екватор-2» ОСОБА_4 за ст.ст. 172 ч. 1, 175 ч. 1 КК України щодо невиплати компенсації за невикористані відпустки у 2002-2005 р.р., посилаючись на невідповідність висновків перевірки зібраним матеріалам.

За постановою суду, у травні 2010 року ОСОБА_3 в заяві до прокуратури вимагала притягнути до кримінальної відповідальності за ст.175 КК України керівника ЖБК «Екватор-2» ОСОБА_4 за навмисну тривалу невиплату їй компенсації за невикористані відпустки у 2002-2005 р.р..

В своїх виводах суд зазначив, що скаржниця працювала на виборній посаді голови правління ЖБК «Екватор-2» з 01.02.2002 року до 06.03.2009 року, а головними бухгалтерами у цей період були ОСОБА_5 та ОСОБА_6 За поясненнями ОСОБА_7 14.07.2010 року вона працювала головним бухгалтером ЖБК з липня 2006 р. до квітня 2007 року. На початку роботи документи за попередні три роки отримала від ОСОБА_3 та прийняла бухгалтерські документи без акту, а при звільненні передала їх комісії ЖБК. Із пояснень ОСОБА_4 встановлено, що він працює на посаді голови ЖБК з 11.03.2009 року і документів, які були б підставою для нарахування та виплати компенсації ОСОБА_3 йому не були передані, тому виплати і не були проведені. З пояснень ОСОБА_8 21.05.2010 року видно, що вона працює головним бухгалтером ЖБК з квітня 2007 року, документів про нарахування заробітної плати за період 2002-2005 р.р. від попереднього бухгалтера не отримувала, а нарахування заробітної плати ОСОБА_3 відображено у бухгалтерській комп'ютерній програмі 1-С лише з 01.01.2006р.. Виплату їй компенсації за період відпусток за 2002-2005 р.р. не було здійснено через відсутність бухгалтерських документів - книги про нарахування заробітної плати та книги реєстрації наказів. З копій актів передачі у лютому-березні 2009 року документації від ОСОБА_3 ОСОБА_4 вбачається, що зазначені бухгалтерські документи не передавалися. Відсутність в ЖБК бухгалтерських документів про нарахування заробітної плати у 2002-2005 р.р. встановлено перевіркою територіальної держаної інспекції праці у Миколаївській області (інформаційний лист начальника ТДІП від 28.09.2010 р.).

23 травня 2011 року постановою суду відмовлено в задоволенні скарги ОСОБА_3 у звязку з тим, що її заява від 13 травня 2010 року відповідно до вимог ст.ст. 94, 97, 99 КПК України перевірялася шляхом відібрання пояснень від окремих громадян та витребуванням документів і не встановлено достатніх даних, які б вказували на наявність ознак злочинів, передбачених ст.ст. 172, 175 КК України, тому підстав для порушення кримінальної справи не вбачається. Також суд вказав, що в даній ситуації має місце трудовий спір.

В апеляції ОСОБА_3 просить постанову Заводського районного суду м. Миколаєва від 23 травня 2011 року скасувати, а справу повернути на новий судовий розгляд, оскільки на її думку, суд розглянув скаргу упереджено, взявши до уваги одні докази і, не взявши інші. Вважає, що судом порушені строки розгляду скарги на постанову прокурора, допущено невірне тлумачення закону, порушено ст. 236-2 КПК України і застосовані норми закону, які не підлягають застосуванню.

Вказує, що судом перекручені факти події - вона скаржилася у прокуратуру на невиплату компенсації, за яку голова правління ЖСК «Екватор-2» мав би бути притягнутий до кримінальної відповідальності на підставі ч. 3 ст. 175 КК України і просила вжити заходів для виплати їй компенсації за невикористану відпустку. Вважає, пояснення бухгалтерів ОСОБА_9 та ОСОБА_8 неправдивими у звязку з тим, що не має значення коли і який бухгалтер змінив іншого на цій посаді, оскільки за законом це на виплату компенсації не впливає і за розрахунково-платіжними відомостями можливо встановити, що в період за 2002-2005 р.р. компенсація за невикористані нею відпустки не виплачувалася. Також зазначила, що за рішенням правління ЖСК від 09 лютого 2009 року питання про виплату їй компенсації за невикористані відпустки було вирішено позитивно і голова ОСОБА_4 цей протокол підписав, однак в строки передбачені ст. 116 КЗоТ України виплати здійснені не були.

Апелянт заперечує проти вказівки суду на те, що ці питання підлягають розгляду в порядку трудового спору, оскільки вона суперечить нормам ч. 3 ст. 221 КЗоТ України щодо того, що спори про дострокове звільнення з виборної посади не вирішуються в порядку трудових спорів. Посилається на висновки судово-економічної експертизи № 2100 щодо того, що компенсація підлягає обовязковій виплаті, проведеної за тими матеріалами, які наявні.

Заслухавши доповідь судді, пояснення скаржниці ОСОБА_3, яка підтримала доводи апеляції, думку прокурора, який заперечує доводи апеляції і вважає постанову обґрунтованою та законною, перевіривши матеріали про порушення кримінальної справи та матеріали скарги, колегія суддів вважає, що апеляція не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно нормам ст.ст. 94, 98, 99 КПК України, кримінальна справа може бути порушена тільки в тих випадках , коли є достатні дані, які вказують на наявність ознак злочину, а також законні приводи і підстави для порушення кримінальної справи. При відсутності підстав прокурор своєю постановою відмовляє у порушенні кримінальної справи.

Згідно ч. 4 ст. 97 КПК України, коли необхідно перевірити приводи і підстави до порушення справи, це здійснюється шляхом відібрання пояснень від окремих громадян чи посадових осіб або витребуванням необхідних документів.

Відповідно до ст. 236-2 КПК України, розглядаючи скарги на постанови про відмову в порушенні кримінальної справи, суд повинен перевірити наявність приводів і підстав для цього, законність джерел отримання даних, які стали підставою для винесення постанови.

Відповідно до ч. 1 ст. 175 КК України відповідальність настає за безпідставну невиплату заробітної плати, стипендії, пенсії чи іншої установленої законом виплати громадянам більш як за один місяць, вчинена умисно керівником підприємства незалежно від форми власності, а відповідно до ч. 1 ст. 172 КК України відповідальність настає за грубе порушення законодавства про працю.

Розглядаючи скаргу ОСОБА_3 на постанову помічника прокурора про відмову в порушенні кримінальної справи, суд перевірив наявність приводів і підстав для порушення кримінальної справи і у вмотивованій постанові зробив правильний висновок щодо відсутності таких даних у помічника прокурора на момент відмови в порушенні кримінальної справи.

Колегія суддів вважає, що висновки суду про те, що помічником прокурора проведено дослідчу перевірку в достатньому обсязі, як вимагають норми ст.ст. 94, 97, 99 КПК України, є вірними, тому доводи апелянта необґрунтовані.

Під час розгляду скарги порушень норм кримінально-процесуального закону суддею, які тягли б за собою скасування постанови, колегією суддів не встановлено.

Керуючись ст. 365, 366 КПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Апеляцію скаржниці ОСОБА_3 залишити без задоволення.

Постанову Заводського районного суду м. Миколаєва від 23 травня 2011 року, якою залишено без задоволення скаргу ОСОБА_3 на постанову помічника прокурора Заводського району м. Миколаєва від 09 березня 2011 року про відмову в порушенні кримінальної справи за ознаками злочинів, передбачених ч. 1 ст. 175, ч. 1 ст. 172 КК України - залишити без зміни.

Головуючий:

Судді: