Справа 556/1704/15-к
Номер провадження 1-в/556/262/2015
У Х В А Л А
Іменем України
06.11.2015 року Володимирецький районний суд Рівненської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ;
при секретарі ОСОБА_2 ;
з участю прокурора ОСОБА_3 ;
представника ВК № 76 ОСОБА_4 ,
засудженого ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Володимирець у режимі відеоконференції заяву засудженого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з середньою освітою, одруженого, не працюючого, раніше не судимого, засудженого 20.03.2006 року Апеляційним судом Житомирської області за п. п. 6, 12 ч.2 ст. 115; ч. 4 187; ч. 3 357; ч. 1 263; ч.1 70 КК України до 14 років позбавлення волі з конфіскацією всього особистого майна, про умовно-дострокове звільнення,-
До суду надійшла заява ОСОБА_5 про його умовно-дострокове звільнення, який засуджений і відбуває покарання в Полицькій виправній колонії №76 у виді позбавлення волі.
Засуджений ОСОБА_5 в судовому засіданні не заперечив проти заяви про умовно-дострокове звільнення, просив суд заяву задовольнити та пояснив, що, враховуючи його поведінку заслужив застосування пільги у виді умовно-дострокового звільнення, згідно положень ст. 81 КК України.
В судовому засіданні представник адміністрації не підтримав це клопотання, пояснив, що засуджений ОСОБА_5 характеризується посередньо, своє виправлення сумлінною поведінкою та ставленням до праці не довів і не заслуговує умовно-дострокового звільнення.
Прокурор вважає, що клопотання засудженого не підлягає задоволенню, підтримавши сказане представником адміністрації.
Заслухавши пояснення учасників процесу, вивчивши матеріали справи, суд встановив, що згідно матеріалів провадження засуджений ОСОБА_5 в місцях позбавлення волі знаходиться з 27.03.2005 року. Вину в скоєному злочині визнає. Міру призначеного судом покарання вважає справедливою. Під час тримання в Київському слідчому ізоляторі управління Державної пенітенціарної служби України у Київській області порушень режиму утримання не допускав. Заходи заохочення не застосовувались.
З 14.12.2006 року засуджений відбував міру кримінального покарання в Житомирській установі виконання покарань №8, за час відбування покарання характеризувався посередньо. Порушень режиму відбування покарання не допускав. Заходи заохочення не застосовувались.
Вислухавши учасників процесу, дослідивши матеріали даного провадження, суд вважає, що заява засудженого ОСОБА_5 про умовно-дострокове звільнення не підлягає задоволенню, тому що згідно ч. 2 ст. 81 КК України, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосовано, якщо засуджений сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення.
На даний час характеристика засудженого ОСОБА_5 посередня, останній не довів своє виправлення сумлінною поведінкою та ставленням до праці, хоча відбув необхідні ? строку покарання, як того вимагає п.3 ч.3 ст.81 КК України станом на 27.09.2015.
Тому, достатніх підстав для застосування пільги у вигляді умовно-дострокового звільнення відносно ОСОБА_5 немає.
Керуючись ст.ст. 318-380, 395, 537, 539 КПК України, ст. 81 КК України, суд,-
У Х В А Л И В :
В задоволенні заяви засудженого ОСОБА_5 про умовно-дострокове звільнення з місць позбавлення волі відмовити, як такому, що не довів своє виправлення сумлінною поведінкою та ставлення до праці.
На ухвалу суду може бути подана апеляція до апеляційного суду Рівненської області протягом 7 діб з моменту проголошення через Володимирецький районний суд.

Суддя: ОСОБА_1