Провадження №1-кп/761/1167/2015
В И Р О К
іменем України
07 жовтня 2015 року Шевченківський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду кримінальне провадження про обвинувачення ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця Чернігівської області, Ніжинського району, с.Галиця, громадянина України, українця, працюючого вантажником ТОВ ФОЗЗІ ФУД, розлученого, має на утриманні неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , до затримання проживав за адресою: АДРЕСА_2 , не судимий,

у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст.286 КК України,

секретар судового засідання ОСОБА_4

за участі:

сторони обвинувачення - прокурор ОСОБА_5

потерпілої ОСОБА_6

сторони захисту адвоката ОСОБА_7

обвинуваченого ОСОБА_2

в с т а н о в и в :
Так, 18 липня 2015 року, приблизно о 20 годині 30 хвилин, ОСОБА_2 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння знаходячись в загальному коридорі першого поверху будинку АДРЕСА_3 , вступив в словесний конфлікт на грунті особистих неприязних відносин зі своєю колишньою співмешканкою ОСОБА_6 .

В ході даного конфлікту, з мотивів особистих неприязних стосунків, ОСОБА_2 витягнув заздалегідь заготовлений кухонний ніж та тримаючи його в руці, умисно наніс ним один удар ОСОБА_6 в область живота, чим спричинив останній згідно висновку експерта №1490/Е від 27.08.2015 року проникаюче колото-різане абдоміно-торокальне поранення: рана на передній черевній стінці в епігастральній ділянці по середній лінії, від якої виходить рановий канал, направлений ззовні досередини, по ходу якого ушкоджуються м`які тканини черевної стінки, проникає в черевну порожнину, з пошкодженням лівої долі печінки, купола діафрагми та проникає в праву плевральну порожнину з явищами гемопневмоторексу, спричинивши таким чином тілесні ушкодження, небезпечні для життя в момент заподіяння.

Тобто, ОСОБА_2 обвинувачується у нанесенні умисних тяжких тілесних ушкоджень, тобто умисних тілесних ушкоджень, небезпечних для життя в момент заподіяння, чим вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 121 КК України.

Судовий розгляд проведено в межах обвинувачення відповідно до ч. 1 ст. 337 КПК України.

Обвинувачений ОСОБА_2 допитаний у суді, винуватість у вчиненні злочину за ч.1 ст. 121 КК України визнав повністю, та на дав показання, що 18 липня 2015 року він знаходився за адресою АДРЕСА_3 , перебував в стані алкогольного сп`яніння, поскандалив зі своєю колишньою співмешканкою, вдарив її, а коли піднявся ліфтом, побачив, що на ножі знаходиться кров. Подія трапилась 18 липня у вечірній час. З потерпілою він проживав 3 роки. Квартиру вони знімали разом. Причини для ревнощів не було, ревнощі виникали після того, як він вживав спиртні напої. В той день він зателефонував потерпілій і попросив її вийти з ним побалакати. Потім вони почали виясняти стосунки, що переросло у конфлікт. До неї він вийшов уже із ножем. Хотів її налякати, бо думав що у неї є хтось інший. Він не пам`ятає, що вона сказала, після чого він її ударив, оскільки перебував у сильному стані алкогольного сп`яніння. Він наніс один удар в район живота. Після того, він пішов до друга в квартиру а потерпіла пішла до себе додому. Не пам`ятає якою саме рукою наносив удар. Їхнього конфлікту більше ніхто не бачив. Після того, як він побачив кров на ножі він наніс сам собі удар ножем в живіт, тому що йому стало жаль потерпілу. Його друг в якого він перебував на той момент спав. Крім них в квартирі більше не було нікого. До того в них з потерпілою виникали конфлікти на підставі ревнощів. Він зрозумів, що наніс ножем удар потерпілій, коли піднімався до друга і побачив на ножі кров.

Допитана у судовому засіданні потерпіла ОСОБА_6 , надала показання, що 18 липня 2015 року приблизно о 21:30 їй зателефонував обвинувачений і попросив спуститись до нього. Вона спустилась і чекала його. Освітлення було погане, практично нічого не було видно. Коли прийшов ОСОБА_8 то почав їй влаштовувати сцену ревнощів. Потім вона стояла біля стінки, коли він її ударив. Вона не знала і не бачила, що це був ніж, зрозуміла, що це був ніж коли побачила кров на своїй футболці.

Після цього він пішов до свого друга, а вона пішла до себе. Сусіди побачивши її викликали швидку і міліцію. На той момент вони з обвинуваченим вже 5 місяців разом не проживали. Протягом цього часу він декілька разів телефонував, вони спілкувались. До того як вони розійшлись вони проживали приблизно 3 роки. Цю квартиру вони знімали разом. Після того, як вони розійшлись вона проживала на квартирі сама. За 5 місяців, він можливо надіявся на те, що вони помиряться. За той час, що вони жили разом, він вживав алкоголь з кожної зарплати. Коли він вживав спиртні напої в них виникали конфлікти. Рукоприкладство з його сторони було що найменше 3 рази. Він їй телефонував, тому що хотів, щоб вони спілкувались як друзі. Якщо він не пив, то телефонував їй не часто, а якщо випивав то дзвонив їй постійно. Під час телефонних розмов ввесь час запитував чи в неї хтось є. Ініціатором їхньої зустрічі був ОСОБА_9 . Сказав, що хоче з нею поговорити. Вони говорили про її особисте життя. Вона його обзивала. Першою на місце зустрічі прийшла вона. Було темно і вона не придивлялась чи було в нього щось в руках. Після удару вона роздивилась, що це був ніж. Він ударив її один раз в район живота. Швидку вона не викликала, її викликали сусіди. В холі більше нікого не було. В тверезому стані він би такого не зробив. Злості на нього в неї немає.

На підтвердження події злочину та вини ОСОБА_2 у його вчиненні прокурором надані суду та безпосередньо у судовому засіданні дослідженні документи, а саме: довідка оперативного чергового 2ВМ Штабу Шевченківського РУ ГУ МВС України в м. Києві від 18.07.2015 року; повідомлення лікаря №3467082 від 18.07.2015 року; довідка №9905 видана хворому ОСОБА_2 ; протокол огляду місця події від 18.07.2015 року; протокол огляду місця події від 18.07.2015 року; протокол огляду місця події від 18.07.2015 року; протокол огляду від 19.07.2015 року; протокол огляду предметів від 22 липня 2015 року; протокол прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 21.07.2015 року; довідка №9904 міської клінічної лікарні №12; висновок експерта №1490/Е від 27.08.2015 року; постанова про призначення судово-медичної цитологічної експертизи від 21 липня 2015 року; висновок експерта №192/ц; постанова про визнання речових доказів від 28 липня 2015 року; протокол затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину від 21.07.2015 року; постанова про призначення психіатричної експертизи від 27 липня 2015 року; висновок судово-психіатричного експерта №178; постанова про призначення судово-медичної експертизи від 17 серпня 2015 року; висновок експерта №1489/е та характеризуючи документи.

Суд, допитавши обвинуваченого, заслухавши показання свідка, дослідивши надані сторонами документи та речові докази, оцінивши їх у сукупності дійшов до наступних висновків.

У відповідності до вимог ч.1 ст. 91 КПК України у кримінальному провадженні підлягають доказуванню подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення), винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення.

Статтею 92 КПК України визначено, що обов`язок доказування обставин, передбачених статтею 91 цього Кодексу покладається на слідчого, прокурора, а обов`язок доказування належності та допустимості доказів покладається на сторону, що їх подає.

Згідно до ст. 84 КПК України доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню.

Статтею 86 КПК України зазначено, що доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку, встановленому цим Кодексом. Недопустимий доказ не може бути використаний при прийнятті процесуальних рішень, на нього не може посилатися суд при ухваленні судового рішення.

Суд вирішує питання допустимості доказів під час їх оцінки в нарадчій кімнаті під час ухвалення судового рішення.

Враховуючи вище наведене суд приходить до висновку, що надані сторонами документи є належними доказами оскільки відповідають вимогам КПК України.

Отже, аналізуючи та оцінюючи у сукупності докази та показання надані сторонами кримінального провадження, суд приходить до висновку, що вина ОСОБА_2 у вчиненні інкримінованого йому злочину повністю доведена. Прийшовши до такого висновку, суд враховує наступне. Так, обвинувачений ОСОБА_2 визнав вину повністю та погодився з наявними у кримінальному провадженні доказами зібраними стороною обвинувачення. Також, його вина підтверджується дослідженим безпосередньо в судовому засіданні доказами наданими стороною обвинувачення.

Таким чином, суд приходить до висновку, що винність ОСОБА_2 , у вчиненні кримінального правопорушення, а саме, нанесенні умисних тяжких тілесних ушкоджень, тобто умисних тілесних ушкоджень, небезпечних для життя в момент заподіяння, чим вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 121 КК України, доведена і він повинен нести відповідальність за вчинене.

При призначенні покарання ОСОБА_2 , суд враховує характер та ступінь суспільної небезпечності вчиненого кримінального правопорушення, особу обвинуваченого та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Обставини, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_2 , суд визнає щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину.

Обставини, що обтяжують покарання стосовно обвинуваченого ОСОБА_2 , суд визнає вчинення злочину в стані алкогольного сп?яніння.

Призначаючи вид і міру покарання обвинуваченому ОСОБА_2 , суд враховує характер і ступінь небезпечності вчиненого ним злочину, сукупність всіх обставин його вчинення, дані про особу обвинуваченого, що обвинувачений визнав свою вину, є особою раніше не судимою, характеризується позитивно, має на утриманні неповнолітню дитину, потерпіла претензій до нього не має. Тому, суд приходить до висновку, про можливість його виправлення та перевиховання без ізоляції від суспільства, тобто без реального відбування покарання і призначає йому покарання у вигляді позбавлення волі із застосуванням ст. ст. 75, 76 КК України.

Саме таке покарання на думку суду буде достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів.

Цивільний позов не заявлений.

Судові витрати необхідно стягнути з обвинуваченого на користь держави.

Речові докази: вилучені ніж та футболку необхідно знищити за втратою потреби.

Керуючись ст.ст. 369-371, 374 КПК України, суд -
З А С У Д И В:

ОСОБА_2 , визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 121 КК України та призначити йому за цією статтею покарання у вигляді позбавлення волі строком на - 5 (п?ять) років.

Звільнити засудженого ОСОБА_2 , від відбування покарання на підставі ст. 75 КК України з випробуванням, встановивши йому іспитовий строк терміном в - 3 (три) роки.

Відповідно до ст. 76 КК України зобов`язати його повідомляти органи кримінально-виконавчої системи про зміну місця проживання, періодично з?являтися в ці органи для реєстрації.

Міру запобіжного заходу стосовно ОСОБА_2 змінити з тримання під вартою на особисте зобов`язання, звільнивши останнього з під варти в залі суду.

Речові докази: вилучені ніж та футболку необхідно знищити за втратою потреби.

На вирок можуть бути подані учасниками судового провадження апеляційні скарги до Апеляційного суду м. Києва через Шевченківський районний суд м. Києва протягом тридцяти днів з моменту його проголошення, а особою, яка перебуває під вартою, - в той же строк із моменту отримання його копії. Якщо вирок ухвалено без виклику особу, яка його оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_10