НОВОМИКОЛАЇВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
ВИРОК
28 жовтня 2015 року Справа № 322/1107/15

Новомиколаївський районний суд Запорізької області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого: ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження

за обвинуваченням: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Миколай Поле Новомиколаївського району Запорізької області, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , не працює, має неповну середню освіту, не одружений, раніше засуджений:

- за вироком Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 29.07.2014 за ч. 2 ст. 185 КК України до покарання у вигляді 1 року 6 місяців обмеження волі із звільненням засудженого від призначеного покарання за правилами ст. 72 КК України у зв`язку з повним його відбуттям,

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК України,

встановив:
01 серпня 2015 року, близько 23 год. 00 хв., ОСОБА_4 , з метою крадіжки чужого майна, з корисливих мотивів, піднявшись на дах нежилого будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , що належить ОСОБА_5 , за допомогою цвяходера, повідривавши з дощок перекриття, намагався таємно, повторно викрасти 16 листів плоского металевого шиферу вагою 67 кг., за ціною 2,40 грн. за 1 кг. чорного металу, на суму 160 грн. 80 коп., та заподіяти потерпілому ОСОБА_5 майнову шкоду на вказану суму, але виконавши усі дії, які вважав необхідними для доведення злочину до кінця не зміг його закінчити з причин, які не залежали від його волі, в зв`язку з тим, що був помічений ОСОБА_6 і вимушений був втекти.

Зазначені дії ОСОБА_4 під час досудового розслідування були кваліфіковані за частиною другою статті 15, частиною другою статті 185 КК України, як закінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжку), вчинену повторно.

У судовому засіданні ОСОБА_4 , після роз`яснення йому судом суті обвинувачення, повністю визнав свою вину в пред`явленому обвинуваченні та обставини, викладені у обвинувальному акті, у вчиненому щиро розкаявся.

З урахуванням повного визнання обвинуваченим своєї вини у вчиненні замаху на злочин, суд, відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, обмежившись допитом обвинуваченого та дослідженням матеріалів, що характеризують його особу. Учасники судового провадження проти зазначеного не заперечили. При цьому судом з`ясовано правильність розуміння учасниками судового провадження змісту цих обставин, встановлено добровільність їх позицій, а також роз`яснено, що вони позбавляються права оскаржити ці обставини у апеляційному порядку.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений, ОСОБА_4 , підтвердив вищезазначені обставини вчиненого ним замаху на злочин та пояснив суду, що він дійсно в кінці літа 2015 року прибув в с. Миколай Поле Новомиколаївського району Запорізької області з метою крадіжки металевих листів шиферу з даху будинку, в якому ніхто не проживав. Після того як обвинувачений зняв з даху будинку 16 листів шиферу, він був помічений невідомою йому особою, після чого ОСОБА_4 негайно припинив свої дії та залишив місце вчинення злочину.

Дослідивши та оцінивши вищенаведені докази у їх сукупності, суд дійшов висновку про доведеність вини ОСОБА_4 у вчиненні закінченого замаху на злочин, передбачений частиною другою статті 185 КК України та правильність кваліфікації його дій під час досудового розслідування.

При обранні виду та розміру покарання судом враховано ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу обвинуваченого та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Відповідно до пункту 1 ч. 1 ст. 66 КК України обставиною, що пом`якшує покарання ОСОБА_4 , є його щире каяття.

Обставини, що обтяжують покарання обвинуваченого, передбачені ст. 67 КК України, відсутні. Зазначений в обвинувальному акті рецидив злочинів суд, відповідно до ч. 4 ст. 67 КК України, не враховує в якості обставини, що обтяжує покарання, оскільки в даній справі рецидив злочинів утворює одночасно і їх повторність, яка передбачена ч. 2 ст. 185 КК України як ознака злочину, що впливає на його кваліфікацію.

Враховуючи вищезазначене, данні про особу обвинуваченого, який, згідно з характеристикою позитивно характеризується за місцем проживання, суд дійшов висновку про можливість виправлення обвинуваченого без його ізоляції від суспільства та про необхідність призначення йому покарання у вигляді обмеження волі зі звільненням від його відбування з випробуванням.

Цивільний позов у кримінальному проваджені не заявлявся, документально підтверджені процесуальні витрати у справі відсутні. Клопотання про обрання, зміну чи скасування запобіжного заходу обвинуваченому під час судового розгляду не заявлялось.

Питання про долю речового доказу суд вирішує на підставі ст. 100 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 75, 76, ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК України, ст.ст. 100, 349, 373 376, 393, 395, 532, КПК України, суд

ухвалив:
1. ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК України та призначити йому покарання у вигляді обмеження волі на строк 2 (два) роки.

2. На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання з випробуванням, встановивши йому іспитовий строк тривалістю 2 (два) роки.

3. Відповідно до ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_4 протягом іспитового строку: не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції; повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання; періодично з`являтися для реєстрації в кримінально-виконавчій інспекції.

4. Запобіжний захід ОСОБА_4 у вигляді особистого зобов`язання залишити без змін до набрання цим вироком законної сили.

5. Речовий доказ у справі: цвяходер, знищити.

6. Копію вироку після його проголошення негайно вручити прокурору та обвинуваченому. Інші учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в суді.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.
Вирок може бути оскаржено до апеляційного суду Запорізької області через Новомиколаївський районний суд Запорізької області, шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення вироку.

Суддя ОСОБА_1