Справа № 169/393/15-к
Провадження № 1-кп/169/59/15
ТУРІЙСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
21 вересня 2015 року смт.Турійськ

Турійський районний суд Волинської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі судового засідання ОСОБА_2

з участю прокурора ОСОБА_3

представника потерпілого ОСОБА_4

обвинуваченої ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження про обвинувачення ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Зілов Турійського району Волинської області, жительки АДРЕСА_1 , зареєстрованої в АДРЕСА_2 , громадянки України, з загальною середньою освітою, не працюючої, не одруженої, судимої 05 серпня 2014 року Турійським районним судом Волинської області за ч. 1 ст. 164 КК України до 100 годин громадських робіт,

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 164 КК України,

В С Т А Н О В И В:
Рішенням Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 04 серпня 2008 року ухвалено стягувати з ОСОБА_5 в користь Люблинецького навчально-виховного комплексу «Загальноосвітня школа-інтернат І-ІІІ ступенів - ліцей» аліменти на утримання неповнолітньої дочки ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у твердій грошовій сумі в розмірі 50 гривень щомісячно, починаючи з 01 серпня 2008 року і до досягнення дитиною повноліття. ОСОБА_5 злісно ухиляється від сплати аліментів у визначеному зазначеним судовим рішенням розмірі, а саме, будучи працездатною особою та маючи задовільний стан здоров`я, умисно не вживала заходів по працевлаштуванню, на облік у центр зайнятості не ставала, матеріальної допомоги на утримання дитини не надавала, хоча неодноразово попереджалася державним виконавцем про необхідність сплати заборгованості по аліментах та про кримінальну відповідальність за злісне ухилення від сплати аліментів. Так, будучи засудженою вироком Турійського районного суду від 05 серпня 2014 року за ч.1 ст. 164 КК України, обвинувачена продовжує злісно ухилятися від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання неповнолітньої дитини, ніяких заходів щодо погашення заборгованості на виконання рішення суду не вживала, внаслідок чого в період з вересня 2014 року по травень 2015 року утворилась заборгованість із сплати аліментів розмірі 400 грн., яка перевищує сукупну суму виплат за шість місяців відповідних платежів.

Будучи допитаною в судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_5 винною себе в інкримінованому їй обвинуваченні визнала повністю, та суду показала, що будучи обізнаною про те, що рішенням Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 04 серпня 2008 року ухвалено стягувати з неї в користь Люблинецького навчально-виховного комплексу «Загальноосвітня школа-інтернат І-ІІІ ступенів - ліцей» аліменти на утримання неповнолітньої дочки ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у твердій грошовій сумі в розмірі 50 гривень щомісячно, в період з вересня 2014 року по травень 2015 року аліменти на утримання дитини не сплачувала, оскільки офіційно ніде не працювала, на обліку у центрі зайнятості не перебувала. Ствердила також і ту обставину, що неодноразово попереджалася державним виконавцем про необхідність працевлаштуватися, погасити існуючу заборгованість по аліментах та про наслідки невиконання рішення суду.

У вчиненому ОСОБА_5 щиросердно розкаялася, просила суворо її не карати.

Таким чином, показання обвинуваченої ОСОБА_5 в повній мірі відповідають фактичним обставинам справи, які, в свою чергу, ніким з учасників судового розгляду не оспорюються.

Дослідження інших доказів щодо тих обставин кримінального провадження про обвинувачення ОСОБА_5 , які ніким не оспорюються, судом за згодою учасників судового провадження та на підставі ч. 3 ст. 349 КПК України визнано недоцільним.

Враховуючи викладене, суд вважає доведеною винність ОСОБА_5 у скоєнні злочину, передбаченого ч.2 ст.164 КК України, і кваліфікує такі її дії як злісне ухилення від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання дітей (аліментів), що вчинені особою раніше судимою за злісне ухилення від сплати аліментів.

При обранні міри покарання обвинуваченій суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, передбаченого ч.2 ст.164 КК України, що є злочином невеликої тяжкості, особу обвинуваченої, обставини, що пом`якшують покарання та відсутність обставин, що обтяжують покарання.

До пом`якшуючих покарання обставин суд відносить щире каяття обвинуваченої у вчиненому.

Обтяжуючих покарання обставин суд в даному випадку не вбачає.

Також суд враховує те, що обвинувачена посередньо характеризується за місцем проживання, фізично здорова, вже не вперше притягується до кримінальної відповідальності.

З врахуванням наведеного суд вважає, що виправлення обвинуваченої ОСОБА_5 в даному випадку можливе без ізоляції її від суспільства і щодо неї слід обрати міру покарання, передбачену санкцією закону, за яким вона повинна нести кримінальну відповідальність, у виді обмеження волі із застосуванням ст.ст.75, 76 КК України.

Керуючись ст.ст. 373, 374 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:
ОСОБА_5 визнати винною у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.164 КК України, призначивши покарання у виді обмеження волі на строк 2 (два) роки.

На підставі ст.ст.75, 76 КК України ОСОБА_5 звільнити від відбування покарання з випробуванням, якщо вона протягом одного року не вчинить нового злочину і виконає покладені на неї обов`язки:

- повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання;

- періодично з`являтися для реєстрації в кримінально-виконавчу інспекцію.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Волинської області через Турійський районний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Головуючий