Справа №1-кс/489/87/2016 04.02.2016 04.02.2016 04.02.2016
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
04 лютого 2016 року м. Миколаїв

Апеляційний суд Миколаївської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3

за участю секретаря ОСОБА_4

розглянув у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження, зареєстрованого в ЄРДР за №0005627 за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_5 в інтересах підозрюваного ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Ленінського районного суду м. Миколаєва від 27 січня 2016 року, якою стосовно

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Миколаєва, громадянина України, не одруженого, навчається у ліцеї, раніше судимого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.187 КК України

- застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів.

Учасники судового провадження:

прокурор ОСОБА_7 .

Короткий зміст вимог апеляційної скарги.
В апеляційній скарзі захисник просить скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову ухвалу, якою обрати стосовно ОСОБА_6 запобіжний захід у виді домашнього арешту.

Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції.
Ухвалою слідчого судді Ленінського районного суду м. Миколаєва від 27 січня 2016 року стосовно ОСОБА_6 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.187 КК України, застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів та визначено строк закінчення дії ухвали - 26.03.2016 року.

На підставі ч.4 ст.183 КПК України, судом розмір застави не визначався.
_________________________________________________________________

Провадження № 11-сс/784/44/16 Головуючий у 1-й інстанції: ОСОБА_8

Категорія: 194 КПК Доповідач апеляційної інстанції: ОСОБА_1
Узагальнені доводи апелянта.
В апеляційній скарзі захисник зазначає, що наявні у підозрюваного судимості та розмір завданої шкоди, не є підставою для прийняття рішення про взяття його під варту, а ризик зазначений в ухвалі можливість вчинення підозрюваним іншого кримінального правопорушення, є лише припущенням суду.

Зазначає, що судом не враховано стан здоров`я підозрюваного, який має хронічний бронхіт, а також пояснення ОСОБА_6 , який заявляв про відсутність корисливого мотиву вчинення злочину.

Вказує, що суд безпідставно відмовив в визначені застави, оскільки підозрюваний є молодою людиною, навчається в ліцеї, висловлює жаль та розкаюється у вчиненому, працює в благодійному фонді, тобто має заробіток та може внести заставу.

Стверджує, що ОСОБА_6 має алібі на час вчинення розбійного нападу на потерпілу ОСОБА_9 .

Встановлені судом першої інстанції обставини.
ОСОБА_6 органами досудового слідства підозрюється в тому, що 28.11.2015 року о 18 годині 44 хвилин, біля будинку № 75 по вул. Кобера в м. Миколаєві, діючи повторно, з застосуванням насильства, небезпечного для життя і здоров`я потерпілої, вчинив напад на ОСОБА_9 , заволодівши належним потерпілій золотим браслетом, вартістю 7800 грн.

Крім того, 10.12.2015 року о 18 годині 45 хвилин, ОСОБА_6 на перехресті вул. 11-та Лінія та вул. 7-ма Повздовжня в м. Миколаєві, діючи повторно, з застосуванням насильства, небезпечного для життя і здоров`я потерпілої, вчинив напад на ОСОБА_10 , заволодівши належним потерпілій золотим ланцюжком, вартістю 24 000 грн.

Вказані обставини 28 листопада та 10 грудня 2015 року були внесені до Єдиного державного реєстру досудових розслідувань за №0005627 та №0005849 та було розпочато досудове розслідування.

26.01.2016 року прокурором Ленінського відділу Миколаївської місцевої прокуратури №2 було винесено постанову, якою матеріали досудових розслідувань у кримінальних провадженнях № №0005627 за правовою кваліфікацією ч.1 ст.187 КК України та №0005849 за правовою кваліфікацією ч.2 ст.187 КК України об`єднані в одне провадження та присвоєно номер 0005627.

26 січня 2016 року ОСОБА_6 затриманий на підставі ст.208 КПК України.

27 січня 2016 року йому повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.187 КК України.

Обираючи запобіжний захід у виді тримання під вартою, слідчий суддя послався на наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_6 декількох тяжких злочинів, дані про його особу, який раніше судимий за вчинення аналогічного злочину, має постійне місце проживання і соціальні зв`язки, врахував розмір завданої шкоди, а також те, що він підозрюється у вчинені нових злочинів маючи не відбуте покарання за попереднім вироком, що свідчить про наявність ризику, передбаченого ч.1 ст.177 КПК України можливість вчинення підозрюваним іншого кримінального правопорушення.

На підставі зазначеного слідчий суддя дійшов висновку про застосування до ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді триманням під вартою.

Крім того, враховуючи положення ч.4 ст.183 КПК України, суд визнав необхідним не визначати розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених кримінальним процесуальним кодексом України, оскільки злочини у яких підозрюється ОСОБА_6 , вчинені із застосуванням насильства.

Встановлені судом апеляційної інстанції обставини та мотиви, з яких суд виходив при постановленні ухвали.
Заслухавши доповідача, думку прокурора про необхідність залишення ухвали без зміни, а апеляційної скарги без задоволення, вивчивши надані матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційної суд вважає, що вона не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу стосовно підозрюваного ОСОБА_6 , слідчим суддею були дотримані вимоги ст.ст. 177, 178, 183, 193, 194 КПК України.

Обираючи ОСОБА_6 запобіжний захід, слідчий суддя правильно послався на наявність обґрунтованої підозри в скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.187 КК України, за який законом передбачено покарання на строк до 10 років позбавлення волі із конфіскацією майна.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що ОСОБА_6 підозрюється у тяжких злочинах, вчинених з корисливих мотивів під час відбування ним покарання з випробуванням, а тому апеляційний суд визнає, що є підстави вважати, що знаходячись на волі він може продовжити вчиняти інші кримінальні правопорушення.

Вказаний ризик, на думку апеляційного суду, є очевидним та обґрунтованим, а тому доводи апелянта в цій частині, є безпідставними.

З огляду на наведене, а також дані про особу підозрюваного ОСОБА_6 , застосування більш м`яких запобіжних заходів, ніж тримання під вартою, а саме у виді домашнього арешту, не є достатнім для запобігання зазначеного слідчим суддею ризику та не може забезпечити належної поведінки підозрюваного.

Таким чином, відповідно до вимог ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя правильно встановив, що надані суду докази доводять обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри щодо вчинення ОСОБА_6 кримінальних правопорушень та про наявність, передбаченого ч.1 ст.177 КПК України ризику, а також про недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів.

Посилання захисника на те, що ОСОБА_6 є молодою людиною, навчається в ліцеї, висловлює жаль та розкаюється у вчиненому, на переконання апеляційного суду не є такими обставинами, що суттєво знижують ступень наявного ризику та впливають на правильність прийнятого судом рішення.

Крім того, стан здоров`я підозрюваного, не є таким, який унеможливлює тримання його під вартою.

З огляду на обставини кримінальних правопорушень, у вчиненні яких підозрюється ОСОБА_6 та які пов`язані із застосуванням насильства до потерпілих, апеляційний суд вважає, що слідчий суддя обґрунтовано, застосовуючи підозрюваному запобіжний захід у виді тримання під вартою, не визначив розмір застави, оскільки це відповідає вимогам п.1 ч.4 ст.183 КПК України.

Що стосується доводів захисника про наявність алібі у підозрюваного ОСОБА_6 на час вчинення розбійного нападу на потерпілу ОСОБА_9 , то вони не беруться до уваги колегією суддів, оскільки обґрунтованість підозри за даним епізодом визначена на підставі показань самої ОСОБА_11 , яка під час досудового розслідування вказала на ОСОБА_6 як особу, яка вчинила стосовної неї розбій.

Надавати оцінку про перевагу одних доказів над іншими на даної стадії кримінального провадження суд не вправі, оскільки ці питання вирішуються під час розгляду справи по суті.

Враховуючи викладене, апеляційний суд не вбачає підстав для задоволення вимог апелянта.

Керуючись ст.ст. 405, 407, 422, 532 КПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_5 в інтересах підозрюваного ОСОБА_6 - залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Ленінського районного суду м. Миколаєва від 27 січня 2016 року, якою стосовно ОСОБА_6 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів - залишити без зміни.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий

Судді: