Апеляційний суд Рівненської області
_______________________________________________________
У Х В А Л А
Іменем України
11 листопада 2015 року м. Рівне

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Рівненської області в складі:
Головуючого судді - ОСОБА_1 ,
суддів - ОСОБА_2 , ОСОБА_3
з участю секретаря судового засідання - ОСОБА_4
розглянувши у відкритому судовому засіданні за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_5 в інтересах ОСОБА_6 матеріали кримінального провадження внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000819, щодо
- ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Шубків Рівненського району Рівненської області, зареєстрованого в АДРЕСА_1 , громадянина України, не одруженого, раніше судимого: 25.03.2015 року за ч.1 ст.289 КК України до 5 років позбавлення волі, на підставі ст.75 КК України звільненого від відбування покарання з іспитовим строком 3 роки,
обвинуваченого за ч.1 ст.185, ч.2 ст.185, ч.2 ст.289 КК України,
на вирок Рівненського міського суду Рівненської області від 10 вересня 2015 року, з участю:
прокурора - ОСОБА_7
обвинуваченого - ОСОБА_6
захисника обвинуваченого - ОСОБА_5
ВСТАНОВИЛА:
Вироком Рівненського міського суду Рівненської області від 10 вересня 2015 року ОСОБА_6 визнано винним у вчиненні злочинів, передбачених ч.1 ст.185, ч.2 ст.185, ч.2 ст.289 КК України та призначено йому покарання: - за ч.1 ст.185 КК України у виді 1 року позбавлення волі; - за ч.2 ст.185 КК України у виді 2 років позбавлення волі; - за ч.2 ст.289 КК України у виді 5 років 6 місяців позбавлення волі.
На підставі ч.1 ст.70 КК України, за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим призначено ОСОБА_6 покарання у виді 5 /п`яти/ років 6 /шести/ місяців позбавлення волі.
Відповідно до ст.71 КК України, остаточне покарання за сукупністю вироків ОСОБА_6 призначено шляхом часткового приєднання до невідбутого покарання за попереднім вироком Рівненського міського суду від 25 березня 2015 року та призначено остаточне покарання у вигляді 6 /шести/ років позбавлення волі.
Строк відбування покарання засудженому вирішено рахувати з 27 березня 2015 року з моменту затримання.
Також, з ОСОБА_6 стягнуто на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експертів, а саме: на залучення експерта при проведенні судової дактилоскопічної експертизи 442 грн. 26 коп.; за проведення судової автотоварознавчої експертизи 613 грн. 80 коп.; за проведення дактилоскопічної експертизи 552 грн. 42 коп.; всього підлягає стягненню з засудженого за проведення експертиз 1 608 грн. 48 коп.

Згідно вироку суду, ОСОБА_6 04.02.2015 року, близько 23 год. 00 хв., перебуваючи біля будинку № 263, що знаходиться по вул.Соборна в м.Рівне, маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, з корисливих мотивів, з допомогою викрутки відкрив двері автомобіля марки «ВАЗ 2101», д.н.з. НОМЕР_1 , розташованого біля вищевказаного будинку, після чого проник в його салон,з якого в подальшому відкрив капот, звідки здійснив крадіжку акумулятора марки BOX-60, вартістю 170, 50 грн., завдавши потерпілому ОСОБА_8 майнову шкоду на вказану суму.

В подальшому, 13.02.2015 року, близько 02 год. 00 хв. ОСОБА_6 , перебуваючи біля будинку АДРЕСА_2 , маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, з корисливих мотивів, діючи повторно, за допомогою викрутки відчинив двері автомобіля марки «Пежо Боксер», д.н.з. НОМЕР_2 , розташованого біля вищевказаного будинку, після чого проник в його салон, з середини якого відкрив капот та викрав акумулятор марки INCIAKU, типу 6 ст-100 Supra, вартістю 170,50 грн., завдавши потерпілому ОСОБА_9 майнову шкоду на вказану суму.

24.02.2015 року, близько 01 год. 00 хв., ОСОБА_6 , перебуваючи біля будинку №26, що знаходиться по вул.Остафова в м.Рівне, маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, з корисливих мотивів, діючи повторно, за допомогою викрутки, відчинив двері автомобіля марки «ВАЗ 2105», д.н.з. НОМЕР_3 , розташованого біля вищевказаного будинку, після чого проник в салон, відчинив капот та викрав акумулятор марки Topla 60/60K, вартістю 170,50 грн., завдавши потерпілому ОСОБА_10 майнову шкоду на вказану суму.

13.03.2015 року, близько 01 год. 00 хв., ОСОБА_6 , перебуваючи біля будинку №14, що знаходиться по вул.Кн.Острозького в м.Рівне, маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, з корисливих мотивів, діючи повторно, за допомогою викрутки, відчинив двері автомобіля марки «ВАЗ 2102», д.н.з. НОМЕР_4 , розташованого біля вищевказаного будинку, після чого проник в його салон, відчинив капот та викрав акумулятор марки ІСТОК-55, вартістю 170,50 грн., завдавши потерпілій ОСОБА_11 майнову шкоду на вказану суму.

Крім того, цього ж дня 13.03.2015 року, близько 01 год. 20 хв., ОСОБА_6 , перебуваючи біля будинку №12, що знаходиться по вул.Кн.Острозького в м.Рівне, маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, з корисливих мотивів, діючи повторно, за допомогою викрутки, відчинив двері автомобіля марки «ВАЗ 2102», д.н.з. НОМЕР_5 , розташованого біля вищевказаного будинку, після чого проник в його салон, відчинив капот та викрав акумулятор марки ІСТА 6 ст-60, вартістю 170,50 грн., завдавши потерпілому ОСОБА_12 майнову шкоду на вказану суму.

В подальшому, 26.03.2015 року, близько 02 год. 30 хв., ОСОБА_6 , маючи умисел на незаконне заволодіння транспортним засобом, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, перебуваючи в м.Рівне, по вул.Грушевського, поблизу буд.№40, шляхом розбиття віконного скла лівих передніх дверцят та запуску шляхом з`єднання контактів запалювання двигуна автомобіля, повторно незаконно заволодів транспортним засобом марки «Опель Омега», д.н.з. НОМЕР_6 , вартістю 28063, 31 грн., який належить ОСОБА_13 , поїхавши на ньому з місця події. Близько 02 год. 45 хв. 26.03.2015 року ОСОБА_6 , одразу після вчинення кримінального правопорушення, було затримано працівниками УДСО при УМВС України в Рівненській області.

Суд визнав ОСОБА_6 винним за ч.1 ст.185 КК України у вчиненні крадіжки, за ч.2 ст.185 КК України, у крадіжці, вчиненій повторно, за ч.2 ст.289 КК України, у незаконному заволодінні транспортним засобом, вчиненому повторно.
Не погодившись з вироком суду захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_5 оскаржив його в апеляційному порядку.

У поданій захисником обвинуваченого адвокатом ОСОБА_5 апеляційній скарзі, він, не оспорюючи відповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, кваліфікацію дій його підзахисного ОСОБА_6 та доведеність вини, вважає вирок суду незаконним у зв`язку з призначенням ОСОБА_6 покарання, що не відповідає ступеню тяжкості скоєного ним злочину та особі останнього. Просить змінити оскаржуваний вирок, призначивши ОСОБА_6 більш м`яке покарання, частково приєднавши невідбуте покарання за вироком суду від 25.03.2015 року і остаточно призначити покарання 5 років 7 місяців позбавлення волі.

Свою позицію мотивує тим, що суд не достатньо врахував як обставини, що пом`якшують відповідальність за скоєне - повне визнання вини обвинуваченим, підтвердження ним обставин, які були встановлені досудовим слідством, активне сприяння розкриттю злочину, а також щире каяття обвинуваченого у скоєному.

Заслухавши доповідь судді, доводи захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_5 на підтримку поданої ним апеляційної скарги, його думку щодо зміни вироку суду в частині призначеного покарання, заперечення прокурора проти вимог апеляційної скарги захисника обвинуваченого, прохання останнього щодо залишення вироку суду без змін, дослідивши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи поданої апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга захисника обвинуваченого до задоволення не підлягає, виходячи з наступного.

Згідно з вимогами ч.1 ст.404 КПК України, вирок суду першої інстанції перевіряється апеляційним судом в межах апеляційної скарги.
Висновки суду про доведення вини обвинуваченого у вчиненні інкримінованих йому злочинів встановлені сукупністю зібраних у справі доказів, яким судом дана повна та всебічна оцінка, відповідають фактичним обставинам кримінального провадження і не оспорюються.

Відповідно до ч.3 ст.349 КПК України за клопотаннями учасників судового розгляду суд першої інстанції визнав недоцільним дослідження доказів стосовно фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються, обмежившись допитом обвинуваченого, потерпілих й дослідженням характеризуючих даних на обвинуваченого. Учасникам судового розгляду було роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Вина ОСОБА_6 у вчиненні таємного викрадення чужого майна (ч.1 ст.185 КК України), у таємному викраденні чужого майна, вчиненому повторно (ч.2 ст.185 КК України), а також у незаконному заволодінні транспортним засобом, вчиненому повторно (ч.2 ст.289 КК України) повністю доведена показами потерпілих та власними показами обвинуваченого, в котрих він не заперечував встановлені обставини вчиненого та ствердив власну вину у інкримінованих злочинах.

Відповідно до ст.65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення і попередження нових злочинів.
Призначене покарання за своїм видом та розміром повинно бути відповідним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про осіб винних. При виборі покарання мають значення і повинні братися до уваги обставини, які його пом`якшують та обтяжують.
При призначенні покарання ОСОБА_6 суд першої інстанції в повній мірі врахував обставини вчинення злочину, особу винного, який розкаявся у вчиненому, активно сприяв розкриттю злочинів а також те, що злочини, скоєні ним за ч.1 ст.185, ч.2 ст.185 КК України відносяться до категорії злочинів середньої тяжкості, за ч.2 ст.289 КК України до категорії тяжких злочинів. Дав суд оцінку й тому факту, що вчинений ОСОБА_6 злочин за ч.2 ст.289 КК України скоєний ним в стані алкогольного сп`яніння.
Покликання ж представника обвинуваченого щодо призначення його підзахисному несправедливого, й на його думку, занадто суворого покарання через недостатнє врахування особи обвинуваченого та обставин що пом`якшують йому покарання за скоєне колегія суддів розцінює критично виходячи з наступного.

В роз`ясненнях, які містяться у постанові Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 року з послідуючими змінами «Про практику призначення судами кримінального покарання» зазначено, що суди при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, мають суворо додержувати вимог ст.65 КК стосовно загальних засад призначення
покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання. Призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу
винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів. Водночас суди мають враховувати й вимоги Кримінально-процесуального кодексу України стосовно призначення покарання.
Колегією суддів у ході апеляційного розгляду матеріалів провадження встановлено, що наведені захисником обвинуваченого адвокатом ОСОБА_5 твердження, щодо не достатнього врахування судом при обранні міри покарання ОСОБА_6 як обставин, що пом`якшують відповідальність за скоєне - повного визнання вини обвинуваченим, підтвердження обставин, які були встановлені досудовим слідством, його щирого каяття та активного сприяння розкриттю злочинів то такі твердження є голослівними, оскільки безпосередньо у ході судового засідання 10.09.2015 року їм давалася оцінка судом першої інстанції, останні були належно враховані при постановленні оскаржуваного захисником обвинуваченого вироку та призначення міри покарання обвинуваченому за скоєне.

Так, судом дано оцінку як особі обвинуваченого ОСОБА_6 , який 25.03.2015 року був засуджений Рівненським міським судом за ч.1 ст.289 КК України, останньому було призначено покарання на підставі ст.75 КК України зі звільненням від відбування покарання та призначенням іспитового строку, на шлях виправлення не став, знову скоїв злочин у сфері експлуатації транспорту, а також серію злочинів проти власності, враховано судом й наявність як пом`якшуючих вину обвинуваченого обставин (щире каяття, активне сприяння у розкриттю злочинів), так і обставини що обтяжує його вину у скоєному (вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння) та призначено покарання у межах санкцій інкримінованих обвинуваченому статей кримінального закону.

За таких обставин, колегія суддів не знаходить достатньо аргументованих підстав для задоволення вимог апеляційної скарги захисника обвинуваченого з мотивів призначення ОСОБА_6 покарання, що не відповідає ступеню тяжкості вчинених ним злочинів та його особі внаслідок суворості, висновки суду першої інстанції в даному контексті розцінюються як об`єктивні, відповідаючі фактичним обставинам вчинення інкримінованих ОСОБА_6 злочинів, останні ґрунтуються на доказах, яким судом дана вірна юридична оцінка та в повній мірі стверджуються дослідженими матеріалами кримінального провадження.

За вимогами ст.409 КПК України, підставою для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції, зокрема, є істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, неправильне застосування Закону України про кримінальну відповідальність. Які порушення закону визначаються істотними зазначено в ст.412 КПК України. Як вбачається із змісту апеляційної скарги захисника обвинуваченого ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_5 та досліджених у ході апеляційного провадження матеріалів, на думку колегії суддів, переконливих доводів щодо порушень кримінального та кримінального процесуального законів, як вважає скаржник, допущених судом що стали б підставою для зміни вироку, не наведено.

Беручи до уваги вищенаведені доводи, колегія суддів підстав для зміни вироку Рівненського міського суду Рівненської області від 10 вересня 2015 року, по обвинуваченню ОСОБА_6 за ч.1 ст.185, ч.2 ст.185, ч.2 ст.289 КК України, не вбачає.

Керуючись ст.ст.370, 372, 404, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:
Вирок Рівненського міського суду Рівненської області від 10 вересня 2015 року, ухвалений щодо ОСОБА_6 залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_5 без задоволення.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з дня її проголошення.

Ухвала суду може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим - в той же строк з дня вручення йому копії ухвали.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3