Справа №1412/2992/12 18.07.2013 18.07.2013 02.09.2015
Провадження № 11/784/484/13 Головуючий у 1-й інстанції: ОСОБА_1
Категорія: ч.2 ст.187 КК Доповідач апеляційної інстанції: ОСОБА_2
18 липня 2013 року м. Миколаїв
Колегія суддів судової палати у кримінальних справах
апеляційного суду Миколаївської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_3
суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_4
за участю:
прокурора ОСОБА_5
засудженого ОСОБА_6

розглянула у відкритому судовому засіданні кримінальну справу за апеляціями засуджених ОСОБА_6 та ОСОБА_7 на вирок Заводського районного суду м. Миколаєва від 29 березня 2013 року, яким
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Миколаєва, громадянина України, раніше не судимого,
засуджено:
за ч.2 ст.185 КК України на 1 рік позбавлення волі;
за ч.2 ст.186 КК України на 4 роки позбавлення волі;
за ч.2 ст.187 КК України на 7 років позбавлення волі із конфіскацією належної йому ? частини майна.
На підставі ч.1 ст.70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначено ОСОБА_6 покарання у виді 7 років позбавлення волі із конфіскацією належної йому ? частини майна.

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Вознесенськ Миколаївської області, громадянина України, раніше судимого:
18.02.2002 року Вознесеньким районним судом Миколаївської області за ч.1 ст.187 КК України на 3 роки позбавлення волі; звільненого 27.10.2004 року за відбуттям строку покарання;
26.09.2005 року Вознесеньким міськрайонним судом Миколаївської області за ч.1 ст.122, ч.2 ст.186 КК України на 6 років позбавлення волі; звільненого 24.06.2011 року за відбуттям строку покарання;
засуджено: за ч.2 ст. 187 КК України на 7 років позбавлення волі із конфіскацією належної йому ? частини майна.
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженця с. Антонове Братського району Миколаївської області, громадянина України, раніше судимого,
20.06.2006 року Ленінським районним судом м. Миколаєва за ч.1 ст.309 КК України, на підставі ст.75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 рік;
26.02.2008 року Центральним районним судом м. Миколаєва за ч.2 ст.263 КК України, із застосуванням ст.71 КК України на 1 рік 6 місяців позбавлення волі; звільнений 01.12.2009 року умовно-достроково на не відбутий строк покарання 7 місяців 3 дні;
засуджено:
за ч.1 ст.263 КК України на 2 роки позбавлення волі;
за ч.2 ст. 185 КК України на 1 рік позбавлення волі;
за ч.3 ст. 185 КК України на 3 роки позбавлення волі;
за ч.2 ст. 187 КК України на 7 років позбавлення волі із конфіскацією належної йому ? частини майна.
На підставі ч.1 ст.70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначено ОСОБА_8 покарання у виді 7 років позбавлення волі із конфіскацією належної йому ? частини майна.
На підставі ч.4 ст.70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом часткового складання покарань, які призначені за даним вироком та за попереднім вироком Центрального районного суду м. Миколаєва від 22.08.2012 року, призначено остаточне покарання ОСОБА_8 у виді 7 років 1 місяця позбавлення волі із конфіскацією належної йому ? частини майна.
Цим же вироком постановлено стягнути з засудженого ОСОБА_8 в рахунок відшкодування майнової шкоди на користь потерпілої ОСОБА_9 449 гривень; на користь потерпілого ОСОБА_10 3000 гривень.
Постановлено стягнути з засудженого ОСОБА_6 в рахунок відшкодування майнової шкоди на користь потерпілих: ОСОБА_11 - 4340 гривень; ОСОБА_12 - 4500 гривень; ОСОБА_13 3000 гривень; ОСОБА_14 4000 гривень.
Постановлено стягнути з засуджених ОСОБА_8 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 в солідарному порядку на користь потерпілого ОСОБА_15 в рахунок відшкодування майнової шкоди - 667 гривень та в рахунок відшкодування моральної шкоди - 3000 гривень.
В ніч з 05 на 06 січня 2012 року ОСОБА_6 , знаходячись біля будинку № 17 по вулиці Заводській у м. Миколаєві, повторно таємно викрав мопед, що належав ОСОБА_12 , чим заподіяв потерпілому шкоду на суму 4500 грн.
15 січня 2012 року о 01 годині, ОСОБА_6 , знаходячись біля будинку № 13 по вулиці Крилова в м. Миколаєві, повторно таємно викрав мопед «Kanuni Edge», що належав ОСОБА_13 , чим заподіяв потерпілому шкоду на загальну суму 3000 грн.
17 січня 2012 року о 02 години, ОСОБА_6 знаходячись біля будинку № 5 по вулиці Генерала Карпенка у м. Миколаєві, повторно відкрито заволодів належним ОСОБА_14 майном на загальну суму 5000 гривень.
20 січня 2012 року о 22 годині 55 хвилин, біля будинку № 2 по вулиці Бутоми у м. Миколаєві ОСОБА_6 ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , будучи в стані алкогольного сп`яніння та діючи за попередньою змовою групою осіб, напали на потерпілого ОСОБА_15 . При цьому, ОСОБА_6 і ОСОБА_8 утримуючи ОСОБА_15 за обидві руки повалили останнього на землю, а ОСОБА_7 витягнув з кишені штанів потерпілого мобільний телефон. Після того, як ОСОБА_6 і ОСОБА_8 перестали утримувати ОСОБА_15 , він з метою припинення злочинних дій, схопив ОСОБА_7 за одяг. ОСОБА_16 , ОСОБА_6 , ОСОБА_17 , продовжуючи реалізовувати злочинний умисел, направлений на заволодіння мобільним телефоном, застосували до потерпілого насильство небезпечне для життя і здоров`я в момент заподіяння, яке виразилося в нанесенні ударів руками і ногами в область тулуба і голови ОСОБА_15 , від яких останній втратив свідомість.
Під час розбійного нападу ОСОБА_8 , ОСОБА_7 і ОСОБА_6 заволоділи майном потерпілого ОСОБА_15 , а саме - мобільним телефоном Nokia С5-03, вартістю 2000 гривень, з сім-картою оператора мобільного зв`язку «Лайф» та пошкодили золотий ланцюжок на суму 1000 гривень, чим заподіяли потерпілому матеріальну шкоду в розмірі 3000 гривень.
Крім того, ОСОБА_8 , який не подавав апеляційної скарги, був засуджений за вчинення ряду злочинів, пов`язаних із таємним викраденням чужого майна, повторно, з проникненням в інше приміщення; з незаконним носінням, зберіганням, придбанням вогнепальної зброї без передбаченого законом дозволу при викладених у вироку обставинах.
Засуджений ОСОБА_6 в своїй апеляції не погоджується з вироком суду в частині кваліфікації його дій за ч.2 ст.187 КК України та просить перекваліфікувати на ч.2 ст.186 КК України.
Посилається на те, що судом безпідставно не були взяті до уваги первинні покази потерпілого ОСОБА_15 надані під час досудового слідства, а саме про те, що від отриманих численних ударів він втратив свідомість на декілька секунд, видимих тілесних ушкоджень не мав, за медичною допомогою не звертався. Вважає, що внаслідок нанесення потерпілому численних ударів в область голови та тулубу у нього повинні були утворитися гематоми та садна.
Засуджений ОСОБА_7 також не погоджується з вироком суду в частині кваліфікації його дій за ч.2 ст.187 КК України та просить змінити вирок суду і перекваліфікувати його дії на ч.2 ст.186 КК України. Стверджує, що він не застосовував до ОСОБА_15 насильство, яке є небезпечним для його здоров`я та життя. Звертає увагу на первинні покази ОСОБА_15 на досудовому слідстві, в яких відсутні дані про втрату свідомості ним внаслідок побиття. Також звертає увагу на відсутність підтверджень наявності у потерпілого тілесних ушкоджень. Разом з тим, просить врахувати пом`якшуючи покарання обставини, а саме щире каяття, відшкодування потерпілому матеріальної шкоди та призначити йому покарання з застосуванням ст.69 КК України.
Заслухавши доповідь судді, пояснення засудженого ОСОБА_6 , на підтримку апеляції, думку прокурора, який вважає вирок суду законним, обґрунтованим та просив залишити його без зміни, а апеляції засуджених без задоволення, перевіривши матеріали кримінальної справи, та дослідивши додатково надані характеризуючи дані відносно ОСОБА_6 , обговоривши доводи апеляції, колегія суддів дійшла наступного.
Згідно роз`ясненням, які містяться у п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України" Про судову практику у справах про злочини проти власності" №10 від 06.11.2009 року, небезпечне для життя чи здоров`я насильство це умисне заподіяння потерпілому легкого тілесного ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я, або незначну втрату працездатності, середньої тяжкості або тяжке тілесне ушкодження, а також інші насильницькі дії, які не призвели до вказаних наслідків, але були небезпечними для життя чи здоров`я в момент їх вчинення. До них слід відносити, зокрема, і насильство, що призвело до втрати свідомості.
Так, потерпілий ОСОБА_15 показав суду, що в результаті побиття його ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 він на деякий час втрачав свідомість.
Підстав не довіряти цим показанням потерпілого, які є послідовними, у суду першої інстанції не було, оскільки вони узгоджувалися із показаннями засуджених, які вони давали під час досудового слідства.
Так, із досліджених судом показань ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , убачається, що вони нанесли удари руками і ногами по різним частинам тіла потерпілого до того моменту, коли той перестав чинити опір (т.1 а.с.49, 58-59, 83-84).
В судовому засіданні засуджені змінили показання і стали заперечувати факт побиття ОСОБА_15 . При цьому заявили, що обмовили себе внаслідок застосування до них недозволених методів досудового слідства з боку працівників міліції.
По даній заяві було проведено досудове розслідування, за результатами якого 21.02.2013 року винесена постанова про закриття кримінального провадження у зв`язку з відсутністю в діях працівників міліції складу кримінального правопорушення (т.3 а.с.85)
За таких обставин суд обґрунтовано взяв до уваги показання ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , які вони давали під час досудового слідства, та відкинув їх показання в судовому засіданні.
На думку колегії суддів відсутність даних про наявність тілесних ушкоджень у ОСОБА_15 , який не звертався за медичною допомогою у лікарню та не пройшов медичний огляд, не спростовує застосування до потерпілого насильства, що призвело до втрати свідомості.
З огляду на наведене, колегія суддів вважає, що судом правильно кваліфіковані дії ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 за ч.2 ст. 187 КК України.
Призначаючи покарання засудженим, суд відповідно до вимог ст. 65 КК України врахував вчинення ними злочинів, які відносяться до категорії середньої тяжкості та тяжких; обставину, що обтяжує покарання вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння, пом`якшуючу покарання обставину - добровільне відшкодування ОСОБА_7 матеріальної шкоди, а також дані про особу засуджених.
Врахувавши вказані обставини, в тому числі і ті, на які посилався засуджений ОСОБА_7 , суд обгрунтовано призначив засудженим покарання у виді позбавлення волі в межах санкцій інкримінованих їм злочинів, яке є необхідним й достатнім для виправлення засуджених та попередження нових злочинів.
Підстав для пом`якшення покарання ОСОБА_7 , про що просив апелянт, колегія суддів не убачає.
З огляду на наведене апеляції засуджених ОСОБА_6 , ОСОБА_7 є необгрунтованими і такими, які не підлягають задоволенню, а вирок суду є законним обгрунтованим, який слід залишити без зміни.
Керуючись ст.ст. 365, 366 КПК України (в редакції 1960 року), колегія суддів,
Апеляції засуджених ОСОБА_6 та ОСОБА_7 залишити без задоволення, а вирок Заводського районного суду м. Миколаєва від 29 березня 2013 року у відношенні ОСОБА_6 та ОСОБА_7 - без зміни.
Судді: