Дата документу Справа № 1
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11сс/778/875/15 Доповідач в 2 інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

6 листопада 2015 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Запорізької області у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участю прокурора ОСОБА_6

адвоката ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань апеляційного суду Запорізької області в місті Запоріжжі апеляційну скаргу захисника підозрюваного ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 30 жовтня 2015 року, якою щодо підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України у кримінальному провадженні № 0000393 від 29.10.2015 року ОСОБА_8 застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 днів, -

В С Т А Н О В И Л А:

Цією ухвалою задоволено клопотання слідчого ВР ДТП СУ ГУМВС України в Запорізькій області ОСОБА_9 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на шістдесят днів, які обчислюються з моменту затримання, тобто з 29 жовтня 2015 року відносно:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Запоріжжя, громадянина України, не одруженого, маючого середню освіту, працюючого водієм на ПАТ «Кременчукм`ясо», раніше не судимого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,

Згідно ухвали слідчого судді, застосування щодо ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обґрунтовується тим, що останній підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, тобто тяжкого злочину, за який передбачене покарання на строк від трьох до восьми років.

Враховуючи тяжкість злочину, те що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, а також те, що ОСОБА_8 грубо порушив правила дорожнього руху та вчинив дорожньо-транспортну пригоду в стані наркотичного сп`яніння, при цьому неодноразово притягувався до відповідальності за керування транспортними засобами в стані алкогольного сп`яніння, слідчий суддя прийшов до висновку, що існують ризики, зазначені у клопотанні слідчого і застосування до ОСОБА_8 іншого запобіжного заходу не може в достатній мірі запобігти цим ризикам, гарантувати виконання підозрюваним обов`язків під час досудового розслідування.

Не погоджуючись з рішенням слідчого судді, захисник в інтересах підозрюваного подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу слідчого судді про застосування щодо підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою скасувати та постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання слідчого про застосування до ОСОБА_8 запобіжного заходу.

В обґрунтування апеляційних вимог вказує на те, що у порушення вимог ч. 1 ст. 194 КПК України слідчий суддя, посилаючись на наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, вказуючи на можливість підозрюваним переховуватися від органів досудового розслідування та суду, вчинити інші кримінальні правопорушення, не навів обставин, на підставі яких він дійшов до висновку про те, що такі ризики існують і які конкретно, не обґрунтував можливості запобігання зазначеним ризикам шляхом більш м`яких запобіжних заходів.

Зазначає, що суд не врахував, що підозрюваний ОСОБА_8 раніше не судимий, вину у скоєні злочину визнав повністю, вчинив необережний злочин, позитивно характеризується, має постійне місце проживання. Після того, як сталася ДТП, ОСОБА_8 знаходився на місці вчинення злочину, не намагався втекти або переховатися від органів досудового розслідування або суду, сприяв встановленню істини у даному провадженні.

Вважає, що за таких обставин застосування виключного запобіжного заходу є необґрунтованим, недоцільним та не відповідає особі підозрюваного та обставинам справи.

Також вважає посилання суду на наявність ризиків декларативним і нічим не підтвердженим в матеріалах справи. Враховуючи, що злочин вчинений з необережності, підстав вважати, що підозрюваний може вчинити нові злочини не існує.

Крім того, в апеляційній скарзі захисник зазначає, що слідчий суддя не навів будь-яких доказів того, що підозрюваний буде ухилятися від слідства або суду, якимось чином впливати на свідків чи інших учасників судового провадження.

Підозрюваний має бажання відшкодувати шкоду, завдану злочином, проте обраний запобіжний захід позбавляє його можливості працювати.

Як також зазначає захисник, лише очикуване покарання у вигляді позбавлення волі не може виправдовувати застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Заслухавши доповідь судді; захисника підозрюваного ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_7 , який підтримав доводи, викладені в поданій ним апеляційній скарзі та просив її задовольнити; прокурора, який вважав апеляційну скаргу необґрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню, просив ухвалу слідчого судді залишити без змін; вивчивши матеріали судового та кримінального провадження; перевіривши доводи апеляційної скарги та провівши судові дебати, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга адвоката задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Як вбачається з представлених в апеляційний суд матеріалів, в провадженні ВР ДТП СУ ГУМВС України в Запорізькій області перебувають матеріали кримінального провадження № 0000393, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 29 жовтня 2015 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 29 жовтня 2015 року приблизно о 10 годині 40 хвилин, водій ОСОБА_8 , керуючи автомобілем «ГАЗ-3302», реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухався по пр. Леніна в м. Запоріжжя в напрямку пр. Металургів.

В той же час по пішохідному переходу, розташованому напроти «Алеї Слави», в районі буд. 206 проїжджу частину пр. Леніна перетинала пішохід ОСОБА_10 , яка рухалася зліва направо за напрямком руху автомобілю «ГАЗ-3302», реєстраційний номер НОМЕР_1 . Перед пішохідним переходом, надаючи дорогу пішоходу в лівій та середній смузі, зупинилися автомобілі.

Наближаючись до пішохідного переходу, водій ОСОБА_8 , маючи об`єктивну можливість заздалегідь виявити, що перед нерегульованим пішохідним переходом зупинилися автомобілі, не зменшив швидкість свого руху аж до зупинку транспортного засобу, не переконавшись, що на пішохідному переході немає пішоходів, для яких може бути створена перешкода чи небезпека, продовжив рух у правій смузі та виїхавши на пішохідній перехід, скоїв наїзд на пішохода ОСОБА_10 .

В результаті дорожньо-транспортної пригоди пішохід ОСОБА_10 від отриманих тілесних ушкоджень померла в кареті швидкої допомоги.

Як також встановлено розслідуванням, при медичному огляді з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, у ОСОБА_8 встановлений факт вживання марихуани. Також ОСОБА_8 раніше неодноразово притягувався до адміністративної відповідальності за керування транспортним засобом стані алкогольного сп`яніння.

Відповідно до ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.

Розглядаючи клопотання про застосування запобіжного заходу до ОСОБА_8 , слідчий суддя встановив наявність обґрунтованої підозри у вчиненні останнім кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, обґрунтував наявність ризику, передбаченого ст. 177 КПК України, який полягає в можливості переховування підозрюваним від органів досудового розслідування та/або суду, врахував характеризуючи дані про особу ОСОБА_8 , який неодружений, неповнолітніх дітей на утриманні не має та дійшов до обґрунтованого висновку про застосування відносно останнього запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Колегія суддів не погоджується з апеляційними доводами захисника про те, що твердження про можливість переховування ОСОБА_8 від органів досудового розслідування та/або суду має декларативний характер, оскільки з урахуванням тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та міри покарання наслідки та ризик переховування для підозрюваного можуть бути менш загрозливими та несприятливими, ніж кримінальне переслідування та процедура виконання можливого покарання.

Судова колегія вважає вмотивованим рішення слідчого судді щодо застосування відносно ОСОБА_8 виняткового запобіжного заходу у виді тримання під вартою, що підтверджено дослідженими слідчим суддею матеріалами кримінального провадження.

З кримінального провадження вбачається обґрунтована підозра ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення внаслідок грубого порушення вимог правил дорожнього руху, внаслідок чого настали виключно тяжкі наслідки у виді загибелі людини.

Доводи захисника, щодо недоцільності застосування такого запобіжного заходу, невідповідності його особі підозрюваного та позбавлення підозрюваного внаслідок застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою можливості відшкодувати шкоду, судова колегія вважає непереконливими, оскільки міцних соціальних зв`язків підозрюваного, які б гарантували його належну процесуальну поведінку, під час апеляційного провадження не встановлено; кримінальне правопорушення за обставинами провадження вчинено було саме під час виконання діяльності, пов`язаної з експлуатацією транспортного засобу, що істотно зменшує актуальність позитивної характеристики ОСОБА_8 , виданої йому, як водієві на підприємстві; вчинення кримінального правопорушення за обставин, встановлених досудовим розслідуванням, виключає можливість продовження ОСОБА_8 трудової діяльності, пов`язаної з керуванням транспортними засобами. Інші офіційні джерела доходів ОСОБА_8 стороною захисту не зазначені.

Оспорюючи рішення слідчого судді, захисник зазначає, що ОСОБА_8 визнав свою вину, бажає відшкодувати шкоду, завдану кримінальним правопорушенням.

Разом з тим, будь-яких відомостей на підтвердження реального відшкодування шкоди навіть у частковому розмірі стороною захисту, як на час розгляду клопотання слідчим суддею, так і під час апеляційного провадження, не надано.

З урахуванням викладеного, судова колегія приходить до висновку, що ухвала слідчого судді є законною та обґрунтованою і підстави для її скасування відсутні.

На підставі зазначеного, керуючись ст. 176-178, 183, 194, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу захисника адвоката ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 30 жовтня 2015 року, якою щодо підозрюваного ОСОБА_8 застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 днів залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

1.2. 3.

2.