Справа № 373/719/15-к
27 серпня 2015 року Переяслав-Хмельницький міськрайонний суд Київської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2
прокурорів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
захисника ОСОБА_5 ,
потерпілого ОСОБА_6 ,
обвинуваченого ОСОБА_7 ,
08.01.2015 ухвалою слідчого судді Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду підозрюваному ОСОБА_7 обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою до 03.03.2015, який ухвалою Апеляційного суду Київської області від 19.01.2015 змінено на домашній арешт на строк до 18.03.2015.
Ухвалою Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду від 17.03.2015 строк дій цього запобіжного заходу продовжено на період вирішення клопотання потерпілого та проведення підготовчого судового засідання у даному кримінальному провадженні, а ухвалою суду від 08.04.2015 до 08 травня 2015 року.
З клопотанням про продовження строку дії цього запобіжного заходу прокурор не звертався.
У ході судового розгляду 31.07.2015 прокурори ОСОБА_3 та ОСОБА_4 заявили клопотання про обрання обвинуваченому ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді домашнього арешту, яке судом було відхилене.
27.08.2015 прокурор ОСОБА_3 повторно звернувся до суду з клопотанням про обрання ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді домашнього арешту шляхом застосування електронних засобів контролю строком на два місяці.
В обґрунтування свого клопотання прокурор посилається на наявність ризиків, передбачених ст.177 КПК України, а саме: можливість переховуватися від органів досудового розслідування або суду, знищення, спотворення будь-яких із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконний вплив на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином або вчинити інше кримінальне правопорушення. Окрім цього прокурор зазначив, що обвинувачений звільнений зі служби в Збройних Силах України, місце його роботи невідоме.
Потерпілий ОСОБА_6 клопотання прокурора підтримав, наполягає на застосуванні до обвинуваченого запобіжного заходу. В обґрунтування своєї позиції посилається на те, що ОСОБА_7 кілька тижнів тому разом з іншими особами та представниками засобів масової інформації перебував поблизу його помешкання.
Захисник ОСОБА_5 вважає клопотання прокурора не обґрунтованим та просить не застосовувати до його підзахисного запобіжного заходу. Посилається на те, що ОСОБА_7 ніяким чином не впливає на хід розгляду кримінального провадження. Після звільнення зі служби він працевлаштувався.
Обвинувачений ОСОБА_7 підтримав думку свого захисника та просив не застосовувати відносно нього запобіжного заходу у виді домашнього арешту, оскільки він працює рибалкою в приватного підприємця, працює переважно в нічний та вранішній час. Своє перебування поблизу помешкання потерпілого пояснив перебуванням там знімальної групи телебачення, якій він давав інтерв`ю.
Відповідно до частин 1-3 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази, обставини, які свідчать про:
1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;
2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;
3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Слідчий суддя, суд зобов`язаний постановити ухвалу про відмову в застосуванні запобіжного заходу, якщо під час розгляду клопотання прокурор не доведе наявність всіх обставин, передбачених частиною першою цієї статті.
Слідчий суддя, суд має право зобов`язати підозрюваного, обвинуваченого прибувати за кожною вимогою до суду або іншого органу державної влади, визначеного слідчим суддею, судом, якщо прокурор доведе обставини, передбачені пунктом 1 частиною першою цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктами 2 та 3 частини першої цієї статті.
Згідно зі ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:
1)переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;
2)знищити, сховати або спотворити будь-які із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;
3)незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експертів, спеціаліста у цьому кримінальному провадженні;
4)перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;
5)вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатньо підстав слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.
Відповідно до ст.178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі:
1)вагомість наданих доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим
кримінального правопорушення;
2)тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується;
3)вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого;
4)міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність у нього родини й утриманців;
5)наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання;
6)репутація підозрюваного, обвинуваченого;
7)майновий стан підозрюваного, обвинуваченого;
8)наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого;
9)дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше;
10)наявність повідомлення особі підозри у вчиненні іншого кримінального правопорушення;
11)розмір майнової шкоди, у заподіянні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також наявність вагомих доказів, якими обґрунтовуються вказані обставини.
Оцінивши в сукупності доводи сторін та надані захистом докази на підтвердження обставин викладених в клопотанні прокурора та запереченнях захисника, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні клопотання прокурора з огляду на таке.
Кримінальне провадження перебуває в суді з 10.03.2015. За цей час відбулося 9 судових засідань, на які обвинувачений ОСОБА_7 кожного разу прибував у визначений строк.
Не зважаючи на те, що з 08.05.2015 до нього не застосовувався жоден із запобіжних заходів, обвинувачений ОСОБА_7 вчасно з`явився до суду 13,30,31 липня, 27 серпня 2015 року.
ОСОБА_7 одружений, має на утриманні малолітню дитину, підтримує дружні відносини з членами родини, сусідами та односельцями. Він працевлаштований, позитивно характеризується за місцем проживання та попередньої роботи, раніше не судимий, підозри у вчиненні іншого кримінального правопорушення йому не пред`явлено. ОСОБА_7 дотримувався умов застосованого до нього раніше запобіжного заходу у виді домашнього арешту.
Таким чином суд дійшов висновку, що прокурором доведені обставини, передбачені пунктом 1 частини першою статті 194 КПК України, але не доведені обставини, передбачені пунктами 2 та 3 частини першої цієї статті.
Суд вважає за необхідне обмежитися раніше покладеним на обвинуваченого ОСОБА_7 зобов`язання прибувати до суду за кожною вимогою.
Керуючись ст.ст.177,178,194,331 КПК України , суд -
Відмовити в задоволенні клопотання прокурора ОСОБА_3 про обрання обвинуваченому ОСОБА_9 запобіжного заходу у виді домашнього арешту.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Головуючий суддя