Справа № 667/8796/15-к
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 листопада 2015 року

Комсомольський районний суд м. Херсона в складі:

головуючого: судді ОСОБА_1 ,

за участю прокурора ОСОБА_2 ,

потерпілої ОСОБА_3 ,

законного представника ОСОБА_3 ОСОБА_4 ,

потерпілої ОСОБА_5 ,

законного представника ОСОБА_5 ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

його захисника ОСОБА_8 ,

при секретарі ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в м. Херсоні кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України,

встановив :

До Комсомольського районного суду м. Херсона з прокуратури Комсомольського району м. Херсона надійшов обвинувальний акт за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України.

В підготовчому судовому засіданні обвинувачений, його захисник, потерпілі та їх законні представники зазначили, що між ними укладена угода про примирення між потерпілим та підозрюваним у кримінальному провадженні № 0003902 від 23.09.2015 року, та просили затвердити її.

Прокурор вважала, що угода не підлягає затвердженню, через невідповідність її вимогам діючого законодавства.

Заслухавши думку учасників судового провадження, дослідивши матеріали кримінального провадження, суд вважає, що угода про примирення між потерпілими та підозрюваним у кримінальному провадженні № 0003902 від 23.09.2015 року затвердженню не підлягає, оскільки, відповідно до ч. 7 ст. 474 КПК України, суд відмовляє в затверджені угоди, якщо, зокрема, умови угоди суперечать вимогам КПК України та/ або Закону.

Згідно ч. 1 ст. 75 КПК України, якщо суд при призначенні покарання, зокрема, у вигляді позбавлення волі, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Згідно ст. 12 КК України, злочин, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_7 є злочином середньої тяжкості.

Відповідно до пункту 1 Постанови Пленуму Верховного суду України « Про практику призначення судами кримінального покарання» № 7 від 24.10.2003 року, призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.

Згідно п. 3 вказаної Постанови, досліджуючи дані про особу підсудного, суд повинен з`ясувати його вік, стан здоров`я, поведінку до вчинення злочину як у побуті, так і за місцем роботи чи навчання, його минуле ( зокрема, наявність не знятих чи не погашених судимостей, адміністративних стягнень), склад сім`ї ( наявність на утриманні дітей та осіб похилого віку), його матеріальний стан тощо.

З наданих суду доказів, що характеризують обвинуваченого вбачається, що він характеризується посередньо, ніде не працює, має не зняту судимість, перебуває на диспансерному обліку у КУ «Обласний наркологічний диспансер» Херсонської обласної ради, тобто з наданих суду документів, що характеризують обвинуваченого можливо зробити висновок, що узгоджене сторонами покарання вочевидь суперечить КПК України, а відповідно укладена угода не відповідає вимогам діючого законодавства, а тому затверджена не може бути.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 314, 474 КПК України, ст. 75 КК України, Постановою Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» № 7 від 24.10.2003 року, суд, -

УХВАЛИВ:

Відмовити в затвердженні угоди від 28.10.2015 року про примирення між потерпілими та підозрюваними у кримінальному провадженні № 0003902 від 23.09.2015 року укладеної між підозрюваним ОСОБА_7 , потерпілою ОСОБА_3 її законним представником ОСОБА_4 , потерпілою ОСОБА_5 , її законним представником ОСОБА_6 .

Ухвала оскарженню не підлягає.

СуддяОСОБА_1