АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/774/192/16 Справа № 192/1971/15-к Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - ОСОБА_2

У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 лютого 2016 року м. Дніпропетровськ

Колегія суддів судової палати по кримінальним справам апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря ОСОБА_5 ,

за участю прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

засудженого ОСОБА_8 в режимі відеоконференції,

розглянула у відкритому судовому засіданні, в режимі відеоконференції, в залі апеляційного суду в м. Дніпропетровську апеляцію засудженого ОСОБА_8 на ухвалу Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 14 грудня 2015 року про відмову в задоволенні подання адміністрації Солонянської виправної колонії № 21 та спостережної комісії Солонянської районної державної адміністрації про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким,-

В С Т А Н О В И Л А:
цією ухвалою (а.п. 31- 32) було відмовлено в задоволенні подання адміністрації Солонянської виправної колонії № 21 та спостережної комісії Солонянської районної державної адміністрації про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким засудженому ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, засудженого 08.02.2012 року Бабушкінським районним судом м. Дніпропетровська за ч. 2 ст. 187 КК України на 7 років 6 місяців позбавлення волі з конфіскацією майна (а.п. 8 - 13).

Своє рішення Солонянський районний суд Дніпропетровська обґрунтовував тим, що засуджений відбув 1/2 строку призначеного покарання. Відбуваючи покарання у виправній колонії № 21 характеризувався позитивно, мав два заохочення, а також стягнення, які хоч і погашені, проте не дають суду підстав для визначення, що засуджений став на шлях виправлення. Врахувавши в сукупності всі докази, суд прийшов до висновку про те, що застосування до засудженого положень ст. 82 КК України є передчасним.

В апеляції засуджений ОСОБА_8 просить застосувати до нього положення ст. 82 КК України, посилаючись на те, що він працевлаштований, має заохочення, приймає активну участь у благоустрої відділення, закінчив навчання за спеціальністю «токар», має сім`ю та дитину, звертаючись до суду, адміністрація колонії підтверджує його ставлення до виправлення (а.п. 36-37).

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення засудженого в режимі відеоконференції та його захисника адвоката ОСОБА_7 , на підтримку доводів апеляції, думку прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги засудженого, та просив залишити ухвалу районного суду без змін, перевіривши матеріали кримінального провадження в межах поданої апеляційної скарги і обговоривши її доводи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга засудженого не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Слід зазначити, що підставою для заміни невідбутої частини покарання більш м`яким є фактичне відбуття засудженим певної частини призначеного йому покарання та доведення ним свого виправлення. Виправлення засудженого має бути підтверджене його сумлінною поведінкою і ставленням до праці за весь період перебування у виправно-трудовій установі.

Згідно з ч. 2 ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Судом першої інстанції вірно встановлено те, що ОСОБА_8 на час звернення з клопотанням про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким відбув 1/2 строку призначеного покарання, мав заохочення, а також стягнення, які вже погашені (а.п. 5). Адміністрацією виправної колонії характеризується позитивно.

Разом з тим, крім врахування поведінки і ставлення до праці засудженого за весь період перебування у виправній установі, необхідно врахувати і дані, що характеризують ступінь тяжкості вчиненого ОСОБА_8 злочину і його особу в цілому.

Відповідно до ст. 12 КК України, засуджений скоїв тяжкий злочин, неодноразово був судимий за інші злочини (а.п. 4, 8), що свідчить про те, що ОСОБА_8 схильний до антисоціальної поведінки.

Крім цього, наявність декількох заохочень за час відбування покарання не є доказом того, що засуджений за цей час довів своє виправлення.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що районний суд обґрунтовано відмовив в задоволенні подання, оскільки в конкретному випадку наявні лише формально-юридичні підстави для заміни невідбутої частини покарання більш м`яким, а тому доводи засудженого про наявність підстав - необґрунтовані. У зв`язку з чим, ухвала суду є законною, обґрунтованою та належно вмотивованою, тому підстав для зміни чи скасування судового рішення колегія суддів не вбачає.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 404, 405, 407 КПК України, колегія суддів,-

у х в а л и л а:
апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_8 залишити без задоволення, а ухвалу Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 14 грудня 2015 року про відмову в задоволенні подання адміністрації Солонянської виправної колонії № 21 та спостережної комісії Солонянської районної державної адміністрації про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким щодо ОСОБА_8 - залишити без змін.

Судді: