АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
------------------------------------------------------------------------------------------------
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 вересня 2015 року колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду міста Києва в складі:
суддів ОСОБА_1 ,
ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
при секретарі ОСОБА_4 ,
за участю:
прокурора ОСОБА_5 ,
захисника ОСОБА_6 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві матеріали обвинувального акту у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_7 , ОСОБА_8 за апеляційною скаргою прокурора прокуратури Печерського району м. Києва ОСОБА_9 на ухвалу Голосіївського районного суду м. Києва від 13.08.2015 року,

В С Т А Н О В И Л А:

Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 13.08.2015 року обвинувальний акт у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 307 КК України, ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 307, ч.2 ст. 309 КК України, повернуто прокурору Печерського району м. Києва.

Своє рішення суд першої інстанції мотивував тим, що обвинувальний акт не відповідає вимогам КПК України, зокрема ст. 219 КПК України, оскільки із анкетних відомостей про особу обвинуваченого ОСОБА_7 вбачається, що він в силу ст. 89 КК України раніше не судимий, а тому епізод незаконного збуту наркотичного засобу, який було вчинено 17.03.2013 приблизно о 22.30 за адресою вул. Залізничне шосе, 1-а в м. Києві, має бути кваліфіковано за ч. 1 ст. 307 КК України, як незаконне придбання, зберігання і перевезення з метою збуту, а також збут особливо небезпечного наркотичного засобу без вказівки на таку кваліфікуючу ознаку як повторність. У зв`язку з чим фактичні обставини кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленим, та формулювання обвинувачення ОСОБА_7 , не відповідають правовій кваліфікації дій обвинуваченого. Крім того, формулювання обвинувачення ОСОБА_7 та ОСОБА_8 є неповним та неконкретним, оскільки в ньому не зазначені час, місце, та яким чином у період часу з травня по 17 вересня 2013 ОСОБА_7 та ОСОБА_8 здійснювали збут наркотичних засобів. Крім того у формулюванні обвинувачення не вказана кількість збутого наркотичного засобу у вказаний період часу. Також в реєстрі матеріалів досудового розслідування не відображено чи були проведені такі процесуальні дії як повідомлення сторонам про закінчення досудового розслідування та надання доступу до матеріалів досудового розслідування.

Прокурор прокуратури Печерського району м. Києва ОСОБА_9 подав апеляційну скаргу, в якій просить апеляційний суд скасувати ухвалу суду першої інстанції та призначити новий судовий розгляд обвинувального акту у даному кримінальному провадженні у суді першої інстанції.

Обґрунтовуючи апеляційну скаргу, прокурор зазначив, що оскаржувана ухвала є незаконною внаслідок невідповідності висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження. Зокрема прокурор вказує, що посилання суду на невідповідність правової кваліфікації діям обвинуваченого є помилковим, оскільки дії ОСОБА_7 по епізоду незаконного збуту наркотичного засобу, який було вчинено 17.03.2013, правильно кваліфіковано за ч. 2 ст. 307 КК України, як вчинення незаконних дій, предметом яких були особливо небезпечний наркотичний засіб. Крім того КПК України не передбачає можливість суду перевіряти відповідність формулювання обвинувачення правовій кваліфікації вчиненого кримінального правопорушення без безпосереднього дослідження доказів у судовому засіданні. При цьому прокурор має можливість змінити обсяг обвинувачення під час судового розгляду, а суд не позбавлений можливості ухвалити виправдувальний вирок, а тому посилання суду на неповноту та неконкретність формулювання обвинувачення ОСОБА_7 та ОСОБА_8 у період часу з травня по 17 вересня 2013 року є таким, що не відповідає закону. Також, посилання суду, що в реєстрі матеріалів досудового розслідування не відображено проведення таких процесуальних дій як повідомлення сторонам про закінчення досудового розслідування та надання доступу до матеріалів досудового розслідування, не відповідають дійсності.

Заслухавши доповідь судді, доводи учасників апеляційного розгляду, обговоривши і перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до п.5 ч.2 ст. 291 КПК Україниобвинувальний акт має містити виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.

Обвинувальний акт у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 307 КК України, ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 307, ч.2 ст. 309 КК України, відповідає вимогам кримінального процесуального закону, а тому, на думку колегії суддів, підстав для його повернення прокурору у суду першої інстанції не було.

Висновок суду першої інстанції про необхідність кваліфікації дій ОСОБА_7 за ч. 1 ст. 307 КК України є передчасним та виходить за межі повноважень суду у підготовчому судовому засіданні.
Висновок суду про невідповідність обвинувального акту вимогам КПК України через відсутність у обвинувальному зазначення часу, місця, способу та інших обставин вчинення злочину ОСОБА_7 та ОСОБА_8 з травня по 17 вересня 2013 року також є передчасним та виходить за межі повноважень суду у підготовчому судовому засіданні, оскільки в обвинувальному акті викладаються лише ті фактичні обставини кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими за результатами досудового розслідування. Отже суд першої інстанції позбавлений можливості оцінювати повноту та достовірність викладених в обвинувальному акті фактичних обставин, не дослідивши в судовому засіданні надані сторонами докази.
Що стосується відсутності у реєстрі матеріалів досудового розслідування даних про відкриття матеріалів іншій стороні, то такий недолік, на думку колегії суддів, не є підставою для повернення прокурору обвинувального акту, оскільки не перешкоджає подальшому розгляду кримінального провадження та не може перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.
Керуючись ст.ст.404, 405 КПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу прокурора прокуратури Печерського району м. Києва ОСОБА_9 задовольнити.

Ухвалу Голосіївського районного суду м. Києва від 13.08.2015 року, якою обвинувальний акт у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 307 КК України, ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 307, ч.2 ст. 309 КК України, повернуто прокурору Печерського району м. Києва, скасувати та призначити новий розгляд в суді першої інстанції у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_7 , ОСОБА_8 зі стадії підготовчого судового засідання.

Ухвала апеляційного суду оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

_________________ _________________ _________________

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3