154/3592/15
1-кп/154/24/16
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

« 21 » січня 2016 року м. Володимир-Волинський

Володимир-Волинський міський суд Волинської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря- ОСОБА_2 ,

з участю прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Володимир-Волинський кримінальне провадження № 0000562 по обвинуваченню: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Джезказган Казахстан, жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, українця, освіта середня-спеціальна , одруженого, колишнього військовослужбовця військової частини польова пошта НОМЕР_1 , у військовому званні солдат , командир відділення обчислювача реактивного артилерійського дивізіону , працююючого м. Ковель , локомотивне ДЕПО, раніше не судимого,у вчиненні кримінального правопорушення , передбаченого ч.3 ст.407 КК України,-

в с т а н о в и в:

08 квітня 2014 року ОСОБА_4 проходив військову службу за мобілізацією на посаді командира відділення обчислювача рективного артилерійського дивізіону військової частини НОМЕР_2 , яка дислокується за адресою : АДРЕСА_2 у військовому званні солдат .

Наказом командира військової частини НОМЕР_2 від 02.05.2014 року № 310, з цього дня введено в дію нове умовне найменування зазначеної військової частини - військова частина-польова пошта НОМЕР_3 .

Відповідно до наказу командира військової частини польова пошта НОМЕР_3 (№ 262 від 29.11.2014 року) солдата ОСОБА_4 з 29.11.2014 року виключено із списків ососбового складу військової частини польова пошта НОМЕР_3 , з усіх видів забезпечення , та направлено, для подальшого проходежння служби до військової частини польова пошта НОМЕР_1 .

Проходячи військову службу на вказаній посаді солдат ОСОБА_4 відповідно до вимог ст.ст.1,2 Закону України « Про військовий обов`язок і військову службу », ст.ст.9,11,16,127,128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України,ст.ст.1,4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, був зобов`язаний бездоганно та неухильно дотримуватися порядку несення військової служби упродовж встановленого законом строку , виконувати службові обов`язки, завжди бути готовим до захисту держави і виконувати свій військовий обов`язок.

Всупереч зазначеному, солдат ОСОБА_4 не отримавши дозволу відповідного начальника, без поважних причин, 28.10.2014 року самовільно залишив місце несення служби , військову частину- польова пошта НОМЕР_3 та з 28.10.2014 року по 27.02.2015 року , діючи всупереч вище наведеним вимогам законодавства , не з`являвся до військової частини та у вказаний період часу до виконання службових обов`язків за посадою не приступив.

В подальшому, з 28.10.2014 року по 27.02.2015 року соладт ОСОБА_4 усвідомлюючи , що він не звільнений із Збройних Сил України та перебував на військовій службі, тобто був військовослужбовцем військової частини НОМЕР_3 ( в подальшому НОМЕР_1 ), до місця розташування зазначеної частини без поважних причин не з`являвся та не приступав до виконання службових обов`язків ,а проводив час на власний розсуд.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення при обставинах, викладених в обвинувальному акті визнав повністю та пояснив, що він являючись військовослужбовцем, повинен був проходити військову службу за призовом під час мобілізації . Однак, без поважних причин , 28.10.2014 року самовільно залишив місце несення служби , військову частину- польова пошта НОМЕР_3 ( в подальшому НОМЕР_1 ) та з 28.10.2014 року по 27.02.2015 року , діючи всупереч вище наведеним вимогам законодавства , не з`являвся до військової частини польова пошта НОМЕР_3 та у вказаний період часу до виконання службових обов`язків за посадою не приступив, а перебував за місцем свого проживання за адресою : АДРЕСА_1 , де проводив час на власний розсуд.

У вчиненому розкаюється , просить суворо не карати .

Проаналізувавши викладене, враховуючи , що учасниками кримінального провадження фактичні обставини справи не оспорюються , зібрані досудовим розслідуванням докази під сумнів не ставилися , суд в силу ч.3 ст. 349 КПК України визнає недоцільним дослідження доказів , стосовно не оспорюваних фактичних обставин справи , які є належними , достовірними , допустимими і достатніми для визнання ОСОБА_4 винним у вчиненні встановленого судом кримінального правопорушення .
Оцінивши зібрані по справі докази , в їх сукупності , суд приходить до висновку, що дії ОСОБА_4 , які виразились у самовільному залишенню військової частини військовослужбовцем (крім строкової служби ) без поважних причин тривалістю понад один місяць , вірно кваліфіковано за ст.407 ч.3 КК України.

При призначенні обвинуваченому ОСОБА_4 покарання, суд , відповідно до ст.65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення , особу винного , та обставини , що пом`якшують та обтяжують покарання.

До пом`якшуючих відповідальність обставин покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд відносить , його щире каяття у вчиненому та активне сприяння розкриттю даного злочин .

Злочин , який вчинив обвинувачений ОСОБА_4 відноситься відповідно до вимог ст. 12 КК України до правопорушень середньої тяжкості . Має постійне місце проживання . На обліку у лікаря психіатра та наркологічному кабінеті не перебуває. Одружений. На утриманні має двох неповнолітніх дітей. Працює . Отримує незначну заробітню плату. Раніше до кримінальної відповідальності не притягувався і не судився . Являється учасником АТО .

Обтяжуючих відповідальність обставин покарання ОСОБА_4 суд не знаходить .

З врахуванням всіх обставин справи, даних про особу обвинуваченого ОСОБА_4 , ряд пом`якшуючих обставин , суд вважає , що йому слід обрати міру покарання із застосуванням ст. 69 КК України у вигляді штрафу в розмірі 151 неоподаткованих мінімумів доходів громадян , що складає 2567 ,00 грн .

На думку суду, призначене судом покарання є необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів.

Речові докази по справі відсутні .

Процесуальних витрат не має .

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 368, 370 ,373, 374 КПК України суд,-

ЗАСУДИВ :

Визнати ОСОБА_4 винуватим у вчиненні кримінального правопрушення , передбаченого ч. 3 ст. 407 КК України та призначити покарання із застосуванням ст. 69 КК України, у виді штрафу в розмірі 151 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 2567 (дві тисячі п`ятсот шістдесят сім ) дев`ятсот п`ятдесят) гривень.

Вирок може бути оскаржено до апеляційного суду Волинської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Головуючий