Справа № 495/4062/15-к
УХВАЛА
16.11.2015 року м. Білгород - Дністровський

Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області у складі
судді ОСОБА_1 ,
секретар ОСОБА_2 ,
прокурор ОСОБА_3 ,

підозрюваний ОСОБА_4 ,

представник потерпілої ОСОБА_5 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні у залі суду м. Білгород-Дністровський Одеської області обвинувальний акт за обвинуваченням ОСОБА_4 , у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ст. 190 ч.1 КК України, суд, -
ВСТАНОВИВ:
В провадженні БілгородДністровського міськрайонного суду Одеської області знаходиться обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0002743 та реєстр матеріалів досудового розслідування за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ст. 190 ч.1 КК України.

У підготовчому судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 просив призначити обвинувальний акт до судового розгляду, вважає, що він відповідає вимогам КПК України, викликати до суду обвинуваченого, потерпілого, свідків згідно реєстру матеріалів досудового розслідування.

У судовому засіданні представник потерпілої ОСОБА_5 вважав, що маються підстави для повернення прокурору обвинувального акту за обвинуваченням ОСОБА_4 як такий, що не відповідає вимогам КПК України, крім того подав скаргу про скасування постанови слідчого від 16.02.2015року по перекваліфікацію складу кримінального правопорушення відносно підозрюваного ОСОБА_4 зі ст.190 ч.4 КК України на ч.1 ст.190 КК України як необґрунтованої, яка порушує права потерпілої ОСОБА_6 , винесену з порушенням вимог КПК України, тому що висновок слідчого покладений в основу оскаржуваної постанови ґрунтується на домислах, а не на матеріалах кримінального провадження. Вважає, що дана постанова винесена незаконно, тому що з моменту внесення відомостей про кримінальне правопорушення за ст.190 ч.4 КК України до ЄРДР з 21.08.2014року та до 16.02.2015року, тобто протягом 6 місяців слідчим не було проведено жодної слідчої дії в тому числі і тих, про необхідність яких було зазначено у постанові суду від 06.12.2013 року та ухвалі апеляційного суду Одеської області від 29.05.2014 року.

У судовому засіданні підозрюваний ОСОБА_4 заявив клопотання про звільнення його від кримінальної відповідальності за вчинення злочину, передбаченого ч. 1 ст.190 КК України на підставі ст. 49 КК України у зв`язку із закінченням строків давності.

Вивчивши обвинувальний акт за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ст. 190 ч.1 КК України, суд вважає, що він підлягає поверненню прокурору у зв`язку з невідповідністю вимогам КПК України, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.3 ст.314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти такі рішення: 1) затвердити угоду або відмовити в затвердженні угоди та повернути кримінальне провадження прокурору для продовження досудового розслідування в порядку, передбаченому статтями 468-475 цього Кодексу; 2) закрити провадження у випадку встановлення підстав, передбачених пунктами 4-8 частини першої або частиною другою статті 284 цього Кодексу; 3) повернути обвинувальний акт, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру прокурору, якщо вони не відповідають вимогам цього Кодексу; 4) направити обвинувальний акт, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру до відповідного суду для визначення підсудності у випадку встановлення непідсудності кримінального провадження; 5) призначити судовий розгляд на підставі обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру.

Європейський суд з прав людини (далі - Суд) у справі «Абрамян проти Росії» від 09 жовтня 2008 року зазначив, що у тексті пп. «а» п. З ст. 6 Конвенції вказано на необхідність приділяти особливу увагу роз`ясненню «обвинувачення» особі, стосовно якої порушено кримінальну справу. Деталі вчинення злочину можуть відігравати вирішальну роль під час розгляду кримінальної справи, оскільки саме з моменту доведення їх до відома підозрюваного він вважається офіційно письмово повідомленим про фактичні та юридичні підстави пред`явленого йому обвинувачення (див. рішення від 19 грудня 1989 р. у справі «Камасінскі проти Австрії», №9783/82, п.79). Крім того, Суд нагадує, що положення підпункту «а» п. З ст. 6 Конвенції необхідно аналізувати у світлі більш загальної норми про право на справедливий судовий розгляд, гарантоване п. 1 цієї статті. У кримінальній справі надання повної, детальної інформації щодо пред`явленого особі обвинувачення та, відповідно, про правову кваліфікацію, яку суд може дати відповідним фактам, є важливою передумовою забезпечення справедливого судового розгляду (див.: рішення від 25 березня 1999 р. у справі «Пелісьє та Сассі проти Франції» (ВП), №25444/94, п. 52; рішення від 25 липня 2000 р. у справі «Матточіа проти Італії», №23969/94, п. 58; рішення від 20 квітня 2006 р. у справі «І.Н. та інші проти Австрії», №42780/98, п. 34).

Справедливість під час провадження у справі необхідно оцінювати, беручи до уваги розгляд справи в цілому (див. рішення від 1 березня 2001 р. у справі «Даллос проти Угорщини», № 29082/95, п. 47). Крім того, право бути поінформованим про характер і причини обвинувачення потрібно розглядати у світлі права обвинуваченого мати можливість підготуватися до захисту, гарантованого підпунктом «Ь» п. З ст. 6 Конвенції (див. зазначені рішення у справі «Пелісьє та Сассі проти Франції», п. 54, а також «Даллос проти Угорщини», п. 47).

Відповідно до положень ч. 4 ст. 110 КПК України, обвинувальний акт є процесуальним рішенням, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування. Він повинен відповідати вимогам, передбаченим у статті 291 КПК України.

Відповідно до п. 5 ч.2 ст. 291 КПК України обвинувальний акт має містити такі відомості: виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.

Судом встановлено, що обвинувальний акт відносно ОСОБА_4 не відповідає вимогам п.5 ч.2. ст. 291 КПК України, зокрема в обвинувальному акту не викладені належним чином фактичні обставини кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими та взагалі відсутнє формулювання обвинувачення.

Разом з цим, такі відомості, у відповідності до положень ст. 277 КПК України, становлять зміст повідомлення про підозру, а тому ОСОБА_4 за цим процесуальним рішенням, має статус підозрюваного. З урахуванням того, що в обвинувальному акті відсутнє формулювання обвинувачення в розумінні п. 13 ч. 1 ст. 3 КПК України, а за правилами ст. 337 КПК України судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, суд приходить до висновку про наявність обставин, що перешкоджали судовому розгляду обвинувального акту щодо ОСОБА_4 .
Відповідно до Листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 03.10.2013 року № 223-1430/0/4-12 «Про порядок здійснення підготовчого судового провадження відповідно до Кримінального процесуального кодексу України» у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти рішення про повернення обвинувального акту, клопотання про застосування примусових заходів виховного або медичного характеру прокурору, якщо вони не відповідають вимогам статей 291, 292 КПК: зокрема, якщо ці документи містять положення, що суперечать одне одному; у документах наведено недопустиму натуралізацію опису злочину; вони не підписані слідчим (крім випадків, коли прокурор склав їх самостійно) чи не затверджені прокурором; до них не долучено передбачені законом додатки.

Враховуючи вищевикладене, та встановивши такі порушення, суд дійшов до висновку про необхідність повернення обвинувального акту прокурору, а отже, на теперішній час відсутні підстави для вирішення інших питань, пов`язаних з підготовкою та призначенням кримінального провадження до судового розгляду.

Керуючись ст. ст. 291, 199, 314, 315, 395 КПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Скаргу ОСОБА_5 в інтересах ОСОБА_6 на постанову старшого слідчого СВ Білгород-Дністровського МВ ГУМВС України в Одеській області ОСОБА_7 про перекваліфікацію кримінального провадження № 0001743 від 16.02.2015 року, за ознаками кримінального правопорушення передбаченого з ч.4 ст. 190 КК України на ч.1 ст.190 КК України залишити без розгляду.

Одночасно роз`яснюю, що залишення скарги без розгляду не позбавляє права повторного звернення до слідчого судді, суду в порядку, передбаченому КПК України.

Клопотання обвинуваченого ОСОБА_4 про звільнення його від кримінальної відповідальності, у зв`язку із закінченням строків давності залишити без розгляду.

Одночасно роз`яснюю, що залишення клопотання без розгляду не позбавляє права повторного звернення до суду в порядку, передбаченому КПК України.

Повернути обвинувальний акт за обвинуваченням ОСОБА_4 ст. 190 ч.1 КК України до Білгород Дністровської міжрайонної прокуратури Одеської області у зв`язку з невідповідністю вимогам КПК України.

Оголошення повного тексту ухвали призначено на 20.11.2015 року о 09.45 годині.

Ухвала суду може бути оскаржена до апеляційного суду Одеської області протягом семи днів з дня її проголошення.
Судді ОСОБА_1