Кримінальне провадження № 1-кп/760/738/15
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
26 серпня 2015 року Солом`янський районний суд м. Києва в складі:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві кримінальне провадження по обвинуваченню:

ОСОБА_5 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, громадянина України, з середньою освітою, неодруженого, офіційно непрацюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого:

28.12.2002 року Святошинським районним судом м. Києва за ч. 2 ст. 141, ч. 1 ст. 296, ч. 2 ст. 185, ст. 70 КК України на 4 роки 6 місяців позбавлення волі;

05.12.2007 року Святошинським районним судом м. Києва за ч. 3 ст. 185, ч. 3 ст. 186, ст. 70 КК України на 5 років позбавлення волі,

19.10.2011 року Сокальським районним судом Львівської області за ст. ст. 391, 71 КК України на 1 рік 1 місяць 1 день позбавлення волі;

04.07.2012 року звільненого по відбуттю строку покарання;-

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого за ч. 2 ст.15, ч.3 ст. 185 КК України, -

ВСТАНОВИВ:
Обвинувачений ОСОБА_5 , будучи раніше судимим, вчинив закінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, за попередньою змовою групою осіб, поєднане з проникненням у житло, не доведений до кінця з причин, що не залежали від його волі, за наступних обставин.

Так, ОСОБА_5 , 01.04.2015 року, приблизно о 12.30 год., знаходячись разом із невстановленою досудовим розслідуванням особою біля буд. АДРЕСА_3 , вступили між собою у змову, направлену на таємне викрадення чужого майна, поєднане з проникненням у житло. Реалізовуючи спільний умисел, ОСОБА_5 і невстановлена досудовим розслідуванням особа підійшли до будинку за вказаною адресою, де переконались у відсутності мешканців кв. АДРЕСА_4 . Після чого, невстановлена досудовим розслідуванням особа залишилась біля будинку за вказаною адресою для спостереження за навколишньою обстановкою, а ОСОБА_5 , переконавшись, що за ним ніхто не спостерігає, по газовій трубі потрапив на балкон кв. АДРЕСА_5 , де за допомогою заздалегідь підготовленого предмету, схожого на ніж, віджав двері балкону квартири і проник до квартири за вказаною адресою, звідки, діючи спільно з невстановленою досудовим розслідуванням особою, таємно викрав майно, яке належить ОСОБА_6 , а саме: стаціонарний телефон «Панасонік», вартістю 400 грн.; радіоприймач «Альтаїр», вартістю 550 грн.; прилад для запаювання поліетилену, вартістю 150 грн.; 10 запобіжників, на загальну суму 6 000 грн.; 2 упаковки дроселів, в кількості 340 штук, на загальну суму 680 грн.; 2 ленти - скотч, на загальну суму 100 грн., а всього, на загальну суму 7880 грн. Проте, ОСОБА_7 і невстановлена досудовим розслідуванням особа не довели спільний умисел до кінця з причин, що не залежали від їх волі, оскільки ОСОБА_5 був затриманий при спробі втечі з місця події.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 свою вину у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення визнав повністю, щиро розкаявся і показав, що 01.04.2015 року він зустрівся з наглядно знайомим, який запропонував вчинити крадіжку з квартири, на що він у зв`язку з скрутним матеріальним становищем погодився. Разом вони підійшли до буд. АДРЕСА_3 , де подзвонили у домофон кв. АДРЕСА_4 на другому поверсі. Впевнившись у відсутності мешканців квартири, знайомий залишився біля під`їзду будинку для спостереження, а він через газову трубу і дах під`їзду потрапив на балкон квартири, де віджав двері і потрапив до кімнати. У кімнаті він побачив пакети з технікою та іншими речами, які вирішив забрати. В цей час він почув сигнал машини охорони і вистрибнув з протилежного балкону вікна кімнати, після чого, був затриманий. Його спільник з місця події втік.

У відповідності до ч. 3 ст. 349 КПК України при дослідженні доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, з`ясувавши правильне розуміння сторонами провадження змісту цих обставин, встановивши чи не має сумніву у добровільності їх позицій, роз`яснивши, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржувати фактичні обставини в апеляційному порядку, суд вирішив обмежитись допитом обвинуваченого і дослідженням матеріалів кримінального провадження, що характеризують обвинуваченого.

З урахуванням досліджених в суді доказів, які є належними і допустимими, суд вважає доведеною винуватість обвинуваченого ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК України, оскільки ОСОБА_5 вчинив закінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, за попередньою змовою групою осіб, поєднане з проникненням у житло, не доведений до кінця з причин, що не залежали від його волі.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_5 суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, дані про особу винного, раніше судимого, негативно характеризується за місцем відбування попереднього покарання, посередньо характеризується за місцем проживання, працює, хоча і неофіційно, на обліку лікаря нарколога не перебуває, перебуває на обліку лікаря психіатра з приводу хронічного нервово-психічного захворювання.

У відповідності до даних висновку судово психіатричного експерта № 418 від 19.05.2015 року ОСОБА_5 у період часу, до якого відноситься правопорушення, і у даний час будь яким стійким хронічним чи тимчасовим хворобливим психічним розладом не страждав і не страждає, а виявляв і виявляє психічні порушення у вигляді Емоційно нестійкого розладу особистості (F 60.3) та психічні і поведінкові розлади в результаті вживання опіоїдів з синдромом залежності, міг і може усвідомлювати свої дії та керувати ними, примусових заходів медичного характеру не потребує.

Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого, суд визнає щире каяття.

Обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченого, суд визнає рецидив злочинів.

Крім того, суд враховує позицію потерпілого ОСОБА_6 з приводу покарання для обвинуваченого.

За викладеним, суд призначає обвинуваченому ОСОБА_5 покарання, яке вважає необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень, у виді позбавлення волі зі звільненням від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України.

Питання з речовими доказами суд вирішує у відповідності до ст. 100 КПК України.

На підставі ч. 2 ст. 124 КПК України суд стягує з обвинуваченого ОСОБА_5 на користь держави витрати на залучення експерта.

За викладеним, керуючись ст. ст. 373, 374 КПК України, суд, -

ЗАСУДИВ:
ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК України, і призначити йому покарання у виді чотирьох років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком три роки.

На підставі ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_5 не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи, періодично з`являтись для реєстрації в кримінально-виконавчій інспекції.

Речові докази у провадженні: телефон «Панасонік», радіоприймач «Альтаїр», прилад для запаювання поліетилену, 10 запобіжників, 2 упаковки дроселів, 2 ленти скотч - залишити у власності ОСОБА_6

- мобільний телефон «Нокіа 6700», гроші в сумі 10 грн., запальничку «ВІС», платок, дві сувенірні монети - залишити у власності ОСОБА_5 ;

- пару рукавиць, предмет, схожий на ніж - знищити.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь держави витрати на залучення експерта в сумі 491,04 грн.

Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду м. Києва через Солом`янський районний суд м. Києва протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Головуюча: