Справа № 466/524/16-к Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-сс/783/66/16 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 лютого 2016 року. Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Львівської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі ОСОБА_5 ,
з участю прокурора ОСОБА_6 ,
захисника ОСОБА_7 ,
підозрюваного ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м.Львові апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду м.Львова від 21.01.2016 року про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою із визначенням розміру застави,

встановила:
Цією ухвалою слідчого судді задоволено клопотання слідчого військової прокуратури Західного регіону України ОСОБА_9 , погоджене із прокурором у кримінальному провадженні ОСОБА_10 про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та застосовано щодо підозрюваного ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , раніше не судимого, який підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.191 КК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою із визначенням грошової застави в розмірі 3000000 (тридцять мільйонів) гривень, при внесенні якої підозрюваний ОСОБА_8 підлягає звільненню з-під варти.

Строк дії ухвали - по 20 березня 2016 року.

Таке своє рішення слідчий суддя мотивував тим, що ОСОБА_8 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст. 191 КК України, а саме: в тому, що підозрюваний працюючи службовою особою заступником директора державного підприємства «Житомирський бронетанковий завод» - начальником відділу матеріально технічного забезпечення у період 16.07.2014 по 19.01.2015 р., діючи у порушення закону та посадової інструкції, з прямим умислом та з корисливих мотивів, за попередньою змовою із службовими особами державного підприємства «ЖБТЗ» та з директором ТОВ «Укрвагонремтранс», вчинив заволодіння грошовими коштами державного підприємства «ЖБТЗ» у сумі 23161655,2 грн., тобто в особливо великих розмірах, шляхом зловживання своїм службовим становищем, яке полягало в їх неправомірному перерахуванні у період з 16.07.2014 по 19.01.2015 з банківського рахунку ДП «ЖБТЗ» № НОМЕР_1 , відкритого у ПАТ «ПУМБ» на банківський рахунок ТОВ «Укрвагонремтранс» № НОМЕР_2 , відкритого у ПАТ КБ «Приватбанк». Сума коштів, якою ОСОБА_8 , шляхом зловживання своїм службовим становищем, заволодів за попередньою змовою із службовими особами ДП «ЖБТЗ» та директором ТОВ «Укрвагонремтранс», більше ніж у шістсот разів перевищує неоподаткований мінімум доходів громадян, встановленої законодавством на момент вчинення злочину, чим вчинив пособництво в заволодінні чужим майном шляхом зловживання службовою особою своїм службовим становищем, вчинене за попередньою змовою групою осіб в особливо великих розмірах.

Не погоджуючись із даною ухвалою слідчого судді захисник ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду м.Львова від 21.01.2016 року скасувати та постановити нову ухвалу, якою звільнити з під варти ОСОБА_8 .

В обґрунтування апеляційної скарги покликається на те, що оскаржувана ухвала, на думку апелянта, є необґрунтованою та незаконною, містить істотні порушення вимог кримінально процесуального закону. Слідчий суддя при розгляді клопотання під час судового засідання не діяв відповідно до своїх повноважень щодо здійснення судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб в кримінальному провадженні та не дотримався своїх обов`язків передбачених ч.1 ст.194 КПК України. Апелянт зазначає,що стороною обвинувачення не було надано суду жодного доказу, що діями ОСОБА_8 завдано матеріальну шкоду, про що підтвердив прокурор в судовому засіданні. Захисник звертає увагу суду, що в оскаржуваній ухвалі суд, приймаючи рішення про обрання ОСОБА_8 запобіжного заходу не дотримався принципів верховенства права та законності, які в силу положень ст.ст.8, 9 КПК України мають бути додержані з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Заслухавши доповідача, пояснення підозрюваного та його захисника на підтримання поданої апеляційної скарги, думку прокурора про відмову в задоволенні апеляційної скарги та залишення оскаржуваної ухвали слідчого судді без змін, обговоривши наведені доводи апеляційної скарги та перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до п.4 ч.2 ст.183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

З матеріалів справи вбачається, що під час розгляду даного клопотання слідчий суддя вірно встановив, що надані слідчим та прокурором докази доводять обставини, що свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_8 кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.191 КК України, що стверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, а саме: протоколом допиту свідків ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , договором № 82 від 23.06.2014 року, довідкою про результати аналізу окремих питань фінансово господарської діяльності ДП «Житомирський бронетанковий завод» від 09.06.2015 року, дослідженням №75/06-30-16/ від 15.12.2015 року, висновком криміналістичної експертизи з дослідження підписів та почерку №4532 від 11.12.2015 року, а також іншими матеріалами кримінального провадження № 0000146.

Санкцією ч.5 ст.191 КК України передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк понад десять років, тобто ОСОБА_8 підозрюється у заволодінні державними коштами шляхом зловживання службовою особою своїм службовим становищем, вчинене за попередньою змовою групою осіб в особливо великих розмірах, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від семи до дванадцяти років.

На думку колегії суддів, приймаючи рішення слідчий суддя вірно дійшов висновку про те, що ОСОБА_8 підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину за ч.5 ст. 191 КК України, за який передбачене покарання виключно у вигляді позбавлення волі від семи до дванадцяти років. Злочин скоєно у період виконання службових обов`язків з корисливих мотивів, його дії, як і сам підозрюваний ОСОБА_8 , як особа, представляють підвищену суспільну небезпеку та перебуваючи на волі, останній може залишити місце проживання, переховуватися від органів досудового розслідування та суду, в силу своїх колишніх службових обов`язків може спотворити докази, знищувати та приховувати речі, документи які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливати на свідків вчиненого ним злочину, іншим чином перешкоджати розслідуванню кримінальному провадженню, використовувати при цьому набуті ним зв`язки під час перебування його на посаді заступника директора начальника відділу матеріально-технічного забезпечення ДП «ЖБТЗ», вчинити інше кримінальне правопорушення, а тому слідчий суддя прийшов до обґрунтованого висновку про необхідність застосування до підозрюваного ОСОБА_8 саме запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою із визначенням грошової застави в розмірі 3000000 (тридцять мільйонів) гривень.

Відповідно до ч.3 ст. 183 КПК України, слідчий суддя при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків передбачених цим кодексом.

Відповідно до п.3 ч.5 ст.182 КПК України, розмір застави визначається у таких межах: щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні особливо тяжкого злочину, - від вісімдесяти до трьохсот розмірів мінімальної заробітної плати. У виключних випадках, якщо слідчий суддя, суд встановить, що застава у зазначених межах не здатна забезпечити виконання особою, що підозрюється у вчиненні тяжкого або особливо тяжкого злочину, покладених на неї обов`язків, застава може бути призначена у розмірі, який перевищує вісімдесят чи триста розмірів мінімальної заробітної плати відповідно.

З урахуванням конкретних обставин кримінального провадження, а саме того, що ОСОБА_8 обґрунтовано підозрюється у заволодінні за попередньою змовою групою осіб державними коштами у розмірі понад 23 млн. грн., які були призначені для ремонту бронетехніки, яка в подальшому була направлена в зону проведення антитерористичної операції на сході України, колегія суддів погоджується з тим, що визначений підозрюваному ОСОБА_8 розмір застави, яка перевищує 300 розмірів мінімальної заробітної плати, а саме 3000000 (тридцять мільйонів) гривень, є достатнім для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених КПК України.

Під час апеляційного розгляду жодними належними та допустимими доказами не підтверджені доводи та обставини, на які покликається захисник ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 в апеляційній скарзі, а тому ухвала слідчого судді є законна і обґрунтована, підстав для її скасування апеляційний суд не знаходить.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які б перешкоджали прийняттю у даному кримінальному провадженні законного та обґрунтованого рішення не встановлено.

Керуючись ст.ст. 177, 178, 183, 376, 404, 405, 419, 422 КПК України, колегія суддів,-

у х в а л и л а :
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду м.Львова від 21.01.2016 року про обрання підозрюваному ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді взяття під варту із визначенням розміру застави - без змін.

Ухвала остаточна і оскарженню не підлягає.

Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4