Справа № 11а-542 / 2010 р. Головуючий у І інстанції Едер П.Т.
Постанова про умовно-дострокове Доповідач Яременко О.Д.

звільнення від покарання

У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 липня 2010 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Львівської області в складі :

головуючого Яременка О.Д.,

суддів Танечника І.І., Тенюха В.П.,

з участю прокурора Тарнавського Т.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові справу за апеляцією засудженого ОСОБА_1 на постанову Шевченківського районного суду м. Львова від 12 травня 2010 року, -

ВСТАНОВИЛА:

Цією постановою суду відмовлено в поданні начальника Личаківської виправної колонії № 30 та голови спостережної комісії Шевченківської державної районної адміністрації Львівської міської ради про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання

ОСОБА_1,

25 травня1980 року народження,

українця, громадянина України,

засудженого вироком Тернопільського

міськрайонного суду Тернопільської області

від 31 травня 2007 року за ч.2 ст. 309 КК України

на два роки шість місяців позбавлення волі.

В мотивах постанови зазначено, що суд вважає, що адміністрація не надала достатніх доказів того, що ОСОБА_1 зразковою поведінкою та сумлінним ставленням до виконання обовязків в період відбування покарання засвідчив успішність процесу виправлення, оскільки за час відбуття покарання він допустив порушення вимог режиму утримання, за що на нього накладалось дисциплінарне стягнення у виді догани.

На вказану постанову засуджений ОСОБА_1 подав апеляцію.

В своїй апеляції засуджений не погоджується з рішення суду, покликається на те, що накладене на нього стягнення на даний час анульовано за строком давності. При цьому вказує, що, відбуваючи покарання, він двічі заохочувався адміністрацією колонії. Вважає, що за час відбуття покарання зробив для себе належні висновки. Просить дану постанову суду скасувати.

Заслухавши доповідь судді, виступ прокурора, який заперечив проти поданої апеляції та просив постанову суду залишити без зміни, вивчивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляції, колегія суддів прийшла до висновку, що апеляція до задоволення не підлягає, виходячи із наступного.

Відповідно до вимог ч.2 ст.81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення.

Як вбачається із матеріалів справи, ОСОБА_1, будучи раніше неодноразово судимий, після звільнення умовно-достроково на невідбутий термін покарання з місць позбавлення волі на шлях виправлення не став, а вчинив новий тяжкий злочин, за який на даний час відбуває покарання. Під час відбування покарання допустив порушення вимог режиму утримання, за що на нього накладалось дисциплінарне стягнення у виді догани.

За таких обставин суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що не має переконливих доказів того, що ОСОБА_1 став на шлях виправлення, підтвердив це своїми реальними діями, сумлінною поведінкою і ставленням до виконання покладених на нього обовязків.

На підставі наведеного колегія суддів вважає за необхідне відмовити засудженому в задоволенні його апеляції.

Керуючись ст. ст. 362, 366 КПК України колегія суддів,

УХВАЛИЛА :

Апеляцію засудженого ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Шевченківського районного суду м. Львова від 12 травня 2010 року, якою засудженому ОСОБА_1 відмовлено в умовно-достроковому звільненні від відбування покарання, залишити без зміни.

Головуючий :

Судді :