Справа №638/6702/15-к
У Х В А Л А
29.04.2015 р. Дзержинський районний суд м. Харкова в складі:

головуючого: слідчого суддi ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю слідчого СГ СВ СУ ГУМВС

України в Харківській області ОСОБА_3 ,

свiдка ОСОБА_4 ,

адвокатiв ОСОБА_5 ,

ОСОБА_6 ,

розглянувши клопотання слідчого СГ СВ СУ ГУМВС України в Харківській області по кримінальному провадженню №0000071 від 29.01.2015 р. про накладення грошового стягнення на свідка ОСОБА_7 , -

в с т а н о в и в:

23.04.2015 р. слідчий СГ СВ СУ ГУМВС України в Харківській області звернувся до суду з клопотанням, в якому просив накласти грошове стягнення на свідка по справі ОСОБА_7 у зв`язку з неодноразовою неявкою на виклики для допиту у якості свідка в межах кримінального провадження № 0000071.

В судовому засіданні слідчий підтимав клопотання і просив його задовольнити.

ОСОБА_7 і її захисники проти клопотання заперечували і просили відмовити в його задоволенні.

Заслухавши учасників судового засідання, дослідивши матеріали провадження, суд вважає клопотання таким, що не підлягає задоволенню з наступних підстав.

СВ Дзержинського РВ ХМУ ГУМВС України в Харківській області здійснюється досудове розслідування за матеріалами кримінальних проваджень №0000071 від 29.01.2015, за ч. З ст. 191 КК України, №0000114 від 18.02.2015, за ч. З ст. 191 КК України, №0000071 від 06.02.2015, за ч. 5 ст. 191 КК України, та №0000112 від 20.02.2015, за ч. 2 ст. 364 КК України. 04.03.2015 вказані кримінальні провадження об`єднані в одне провадження прокуратурою Харківської області за основним номером №0000071 від 29.01.2015. 17.03.2015, згідно постанови обласної прокуратури Харківської області, підслідність по кримінальному провадженню №0000071 від 29.01.2015 визначена за СВ Дзержинського РВ ХМУ ГУМВС України в Харківській області.

16.03.2015 р. ОСОБА_7 була допитана слідчим в якості свідка по зазначеному кримінальному провадженню.

Після цього вона неодноразово викликалась до слідчого для проведення необхідних слідчих дій, а саме 20.03.2015, 20.04.2015 р. однак, у призначений час не з`явилась і подала заяву про відмову з`являтися в подальшому.

З копії заяви ОСОБА_7 вбачається, що вона була допитана 16.03.2015 р., відповіла на всі поставлені їй запитання, надала вичерпну інформацію, яка стосується обставин справи і більше їй нічого повідомити слідству з приводу вищезазначеного кримінального провадження, оскільки не має ніякого відношення до госпорської діяльності КП «Центральний парк культури і відпочинку ім. М.Горького». В силу ст. 63 Коституції України вона в своїй заяві відмовилась від давання показань.

В судовому засіданні ОСОБА_7 зазначила, що на неї під час допиту і вручення повісток було здійснено тиск в образливій формі оперуповноваженим УБОЗ ОСОБА_8 , з приводу чого вона зверталась зі скаргами до управління внутрішніх справ і прокуратури Харківської області.

Суд доходить висновку, що відмова ОСОБА_7 з`являтися на виклики свідка і давати показання по суті кримінального провадження протирічить вимогам діючого законодавства.

Відповідно до ст. 133 КПК України, слідчий, прокурор під час досудового розслідування має право викликати підозрюваного, свідка, потерпілого або іншого учасника кримінального провадження у встановлених цим Кодексом випадках для допиту чи участі в іншій процесуальній дії. Слідчий, прокурор під час досудового розслідування мають право викликати особу, якщо є достатні підстави вважати, що вона може дати показання, які мають значення для кримінального провадження, або її участь у процесуальній дії є обов`язковою.

Відповідно до ст. 66 КПК України, свідок зобов`язаний прибути за викликом до слідчого, прокурора, слідчого судді чи суду. Свідок має право відмовитися давати показання лише щодо себе, близьких родичів та членів своєї сім`ї, і лише в разі, якщо ці показання можуть стати підставою для підозри, обвинувачення у вчиненні ним, близькими родичами чи членами його сім`ї кримінального правопорушення.

Свідок має право не з`являтися на виклики слідчого лише за наявності причин, перелічених в ст. 138 КПК України.

Відповідно до вимог ч. 5 ст. 40 КПК України, слідчий, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог цього Кодексу, є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється. Органи державної влади, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи та організації, службові особи, інші фізичні особи зобов`язані виконувати законні вимоги та процесуальні рішення слідчого.

Таким чином суд приходить до висновків, що ОСОБА_7 була належним чином повідомлена про виклик її до слідчого, була зобов`язана з`явитись до нього у призначений час, не зробила це без поважних причин.

При цьому лише слідчий має право визначити чи необхідні її свідчення для досудового розслідування кримінального провалження, свідок таких повноважень не має і тому навіть якщо він відмовляється від давання показань в силу ст. 63 Конституції України, це не звільняє його від обов`язку з`явитись на виклик слідчого, оскільки останній може допитувати свідка з приводу обставин, які не стосуються особисто цього свідка, або вчиняти інші слідчі дії відповідно до вимог КПК України.

Однак, суд не вбачає можливим застосувати штрафні санкції відносно свідка ОСОБА_7 , оскільки з приводу своїх неявок за викликом слідчого вона зверталася з заявами і скаргами безпосередньо до слідчого, до управління внутрішніх справ, прокуратури Харківської області з приводу незаконних на її думку дій органу досудового розслідування, однак, за її словами, ніяких відповідей на свої звернення вона не отримала і суду не надано жодних доказів, що її звернення вирішено по суті. Зазначені обставини порушують права ОСОБА_7 і могли бути підставами для винекнення у неї хибної думки про можливість не з`являтися на виклики слідчого.

Керуючись ст.ст.40,66,133,139 КПК України,

ухвалив:

Відмовити в задоволенні клопотання слідчого про накладення грошового стягнення на свідка ОСОБА_7 по кримінальному провадженню №0000071 від 29.01.2015 р.

Ухвала оскарженню не підлягає

Слідчий суддя ОСОБА_9