Справа № 11-261/10 Провадження №11-261/10 Головуючий у 1 інстанції:СівчукА.С.
Категорія:ч. 1 ст. 191 КК україни. Доповідач: Пазюк О. С.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 червня 2010 року місто Луцьк

Колегія суддів судової палати в кримінальних справах Апеляційного суду Волинської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1,

суддів - Бешти Г.Б., Оксентюка В.Н.,

за участю прокурора - Старчука В.М.,

засудженого ОСОБА_2,

потерпілої - ОСОБА_3,

представника потерпілої - ОСОБА_4,

розглянула у відкритому судовому засіданні у місті Луцьку кримінальну справу за апеляцією засудженого ОСОБА_2 на вирок Луцького міськрайонного суду від 29 березня 2010 року, яким

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, українця, громадянина України, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, жителя ІНФОРМАЦІЯ_3, ІНФОРМАЦІЯ_4, одруженого, працюючого кухарем в барі «Білочка», раніше не судимого,

засудженого за ст. 191 ч. 1 КК України на 1 (один) рік 6 (шість) місяців позбавлення волі з позбавленням права займати матеріально-відповідальні посади строком на 2 (два) роки.

На підставі ст.ст.75, 76 КК України засудженого ОСОБА_2 звільнено від відбування призначеного основного судом покарання з випробовуванням, якщо він протягом іспитового строку тривалістю 2 (два) роки не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов'язки: не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу органу кримінально-виконавчої інспекції; повідомляти органи кримінально-виконавчої інспекції про зміну місця проживання, роботи чи навчання; періодично з'являтись для реєстрації в органи кримінально-виконавчої інспекції.

Запобіжний захід засудженому ОСОБА_2 залишено попередній - підписку про невиїзд.

Цивільний позов потерпілої ОСОБА_3 задоволено частково. Стягнуто з засудженого ОСОБА_2 в користь потерпілої ОСОБА_3 12030,60 (дванадцять тисяч тридцять гривень шістдесят копійок) гривень матеріальної шкоди та 3000 ( три тисячі) гривень моральної шкоди, а всього 15030,60 (п'ятнадцять тисяч тридцять гривень шістдесят копійок) гривень.

Вироком вирішено долю речових доказів.

Розглядаючи справу в апеляційному порядку, колегія суддів,

ВСТАНОВИЛА:

Згідно з вироком суду ОСОБА_2, 14 грудня 2009 року, працюючи на посаді торгового агента ПП ОСОБА_3, являючись матеріально-відповідальною особою, умисно, отримав для реалізації зі складу товар, згідно видаткової накладної №503 від 14 грудня 2009 року на загальну суму 8311 гривень, даний товар 14 грудня 2009 року реалізував ПП ОСОБА_5 на Центральному ринку в м. Луцьку, частину отриманих від реалізації товару грошових коштів в загальній сумі 4311 гривень привласнив і використав на власні потреби, а решту грошових коштів в сумі 4000 гривень повернув ПП ОСОБА_3.

Він же, 21 грудня 2009 року, обіймаючи вищевказану посаду, умисно, отримав для реалізації ЗІ складу товар, згідно видаткової накладної №570 від 21 грудня 2009 року на загальну суму 7405,20 гривень, 22 грудня 2009 року реалізував даний товар ПП ОСОБА_6 в м. Хмельницький на ринку Дубове, вказану суму отриманих грошових коштів за реалізований товар не здав ПП ОСОБА_3, а привласнив і використав на власнім потреби.

Він же, 21 грудня 2009 року, обіймаючи вищевказану посаду, умисно, отримав для реалізації товар, згідно видаткової накладної №571 від 21 грудня 2009 року на загальну суму 3956,26 гривень, 22 грудня 2009 року реалізував різним суб'єктам господарювання в м. Хмельницький на ринку Дубове, вказану суму отриманих грошових коштів за реалізований товар привласнив і використав на власні потреби.

Він же. 21 грудня 2009 року, обіймаючи вищевказану посаду, умисно, отримав для реалізації зі складу товар, згідно видаткової накладної №572 від 21 грудня 2009 року на загальну суму6444,78 гривень, реалізував ПП ОСОБА_7 на загальну суму 3348,76 гривень та іншим приватним підприємцям на загальну суму 1999,78 гривень в м. Хмельницький на ринку Дубове, отримані від реалізації товару грошові кошти в загальній сумі 5348,54 гривень привласнив і використав на власні потреби. Всього, ОСОБА_2 привласнив та розтратив грошові кошти, отримані від реалізації товару, на загальну суму 21030,60 гривень.

В поданій апеляції засуджений ОСОБА_2, не оспорюючи фактичні обставини справи та кваліфікацію його дій, просить вирок суду змінити, пом'якшити йому призначене покарання, визначивши його у вигляді штрафу.

Заслухавши доповідача, який доповів суть вироку та доводи апеляції, засудженого, який апеляцію підтримав, міркування прокурора, потерпілої та її представника про залишення апеляції без задоволення, а вироку без зміни, вивчивши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляція до задоволення не підлягає з наступних підстав.

Висновок суду про вчинення ОСОБА_2 злочинів при обставинах, викладених у вироку, грунтується на доказах, досліджених судом у судовому засіданні, яким дав правильну юридичну оцінку і вірно кваліфікував його дії за ч. 1 ст. 191 КК України та ніким не оспорюється.

При призначенні засудженому покарання судом першої інстанції враховано ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, також те, що ОСОБА_2 визнано винним у вчинені трьох епізодів злочину, своїми діями він спричинив значну матеріальну шкоду потерпілій ОСОБА_3, а саме 21030,60 гривень, яку останній не відшкодував.

До пом'якшуючих покарання обставин суд правильно відніс щире каяття у скоєному та активне сприяння розкриттю злочину.

Як вбачається із вироку, суд першої інстанції, при призначенні покарання ОСОБА_2, у відповідності до ст.65 КК України, врахував не лише тяжкість вчинених ним злочину, а й відсутність обставин, які обтяжують покарання.

Обране судом покарання відповідає вимогам ст. ст. 50, 65 КК України, є необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.

Колегія суддів не вбачає підстав для зміни вироку суду першої інстанції за обставин, зазначених в апеляції.

Керуючись ст. ст. 365, 366 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Вирок Луцького міськрайонного суду від 29 березня 2010 року щодо ОСОБА_2 залишити без зміни, а його апеляцію без задоволення.

Головуючий

Судді