Справа № 372/4301/15-к Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-сс/780/468/15 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_2
Категорія 29.10.2015

УХВАЛА
Іменем України
29 жовтня 2015 року. м. Київ.

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Київської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 , за участю прокурора ОСОБА_6 ,

представника потерпілої адвоката ОСОБА_7 , розглянула у відкритому судовому засіданні матеріали за апеляційною скаргою представника потерпілої ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Обухівського районного суду Київської області від 16 жовтня 2015 року про відмову в задоволенні клопотання слідчого щодо накладенні арешту на земельні ділянки.

Як видно з ухвали слідчого судді, слідчий звернувся із клопотанням, в якому просив накласти арешт на земельні ділянки, які раніше належали ОСОБА_8 і які, ОСОБА_9 можливо отримав в результаті неправомірних дій, а саме підробки заповіту на спадщину. По даному факту за заявою ОСОБА_10 проводиться досудове розслідування в кримінальному провадженні внесеному до ЄРДР за № 0001059, дане клопотання погоджено з прокурором прокуратури Обухівського району Київської області.

Ухвалою слідчого судді Обухівського районного суду Київської області від 16 жовтня 2015 року відмовлено в задоволенні клопотання слідчого ОСОБА_11 про арешт земельних ділянок загальною площею 2,70 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва у кримінальному провадженні № 0001059.

Своє рішення слідчий суддя обґрунтовав тим, що арешт може бути накладено на майно підозрюваного, обвинуваченого, осіб, які в силу закону несуть відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, а в клопотанні про накладення арешту не встановлено конкретних осіб в силу ст. 276-279 КПК України. Крім того, у відповідності до вимог КПК України, на майно не може бути накладено арешт з метою, його конфіскації, якщо злочин, у вчиненні якого підозрюється чи обвинувачується особа, не передбачає такого виду покарання, а оскільки санкція ч. 1 ст. 358 КК України не передбачає конфіскації майна, а доказів подання цивільного позову в рамках кримінального провадження стороною кримінального провадження не надано, то таке клопотання задоволенню не підлягає.

Не погоджуючись з ухвалою слідчого судді представник потерпілої адвокат ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу з доповненнями в яких просить ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову ухвалу, якою задовольнити клопотання слідчого про накладення арешту на земельні ділянки, що належали ОСОБА_8 .

Свою апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що ОСОБА_8 два рази складав заповіт на користь ОСОБА_10 , коли він помер, ОСОБА_10 звернулась до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини за заповітом, однак їй стало відомо, що ОСОБА_9 також звернувся до нотаріуса про прийняття спадщини за заповітом, хоча він є лише сусідом ОСОБА_8 , який впродовж останніх років приносив йому спиртні напої, отримував пенсію, яку витрачав на спиртні напої, чим ставив ОСОБА_8 у матеріальну та психологічну залежність від себе. Після виявлення невідповідності у почерку та підписах, постановою слідчого від 13 жовтня 2015 року у кримінальному провадженні призначено почеркознавчу експертизу. Не накладення арешту на земельні ділянки може призвести до її незаконного відчуження третім особам, що унеможливить оформлення спадщини спадкоємцями за законом, в разі доведення факту підробки заповіту. Земельна ділянка є предметом злочину, і відповідно до вимог ч.2 ст. 167 КПК України на неї може бути накладений арешт, що помилково не було зроблено слідчим суддею. З викладених підстав, на думку представника потерпілої, ухвала слідчого судді підлягає скасуванню.

Заслухавши доповідь судді, думку прокурора, який підтримав подану апеляційну скаргу і просив її задовольнити з викладених в ній підстав, пояснення представника потерпілої в підтримку поданої апеляції, перевіривши матеріали судової справи, обговоривши доводи апеляції, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Відповідно до змісту ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове позбавлення підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, можливості відчужувати певне його майно за ухвалою слідчого судді або суду до скасування арешту майна у встановленому цим Кодексом порядку.

Відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України слідчий суддя або суд під час судового провадження накладає арешт на майно, якщо є достатні підстави вважати, що вони відповідають критеріям, зазначеним у частині другій статті 167 цього Кодексу. Крім того, у випадку задоволення цивільного позову суд за клопотанням прокурора, цивільного позивача може вирішити питання про накладення арешту на майно для забезпечення цивільного позову до набрання судовим рішенням законної сили, якщо таких заходів не було вжито раніше.

Відповідно до ч. 2 ст. 167 КПК України тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони:

1) підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди;

2) призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення або винагороди за його вчинення;

3) є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом;

4) одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від них, а також майно, в яке їх було повністю або частково перетворено.

Зі змісту ч. 2 ст. 173 КПК України передбачається, що при вирішенні питання про арешт майна суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) достатність доказів, що вказують на вчинення особою кримінального правопорушення; 3) розмір можливої конфіскації майна, можливий розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, та цивільного позову; 4) наслідки арешту майна для інших осіб; 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Колегія суддів, погоджується з висновком слідчого судді про те, що в клопотанні про накладення арешту не наведено конкретних осіб, яким відповідно до вимог ст. ст. 276-279 КПК України пред`явлена обґрунтована підозра і на майно яких, згідно до ст. 170 КПК України, може бути накладено арешт. Прокурор в судовому засіданні також повідомив, що досудове слідство триває, підозра нікому не пред`являлась.

Крім того, в судовому засіданні встановлено, що досудове розслідування проводиться за звернення ОСОБА_10 з приводу підробки невідомими особами заповіту від імені покійного вітчима. Дане розслідування проводиться з грудня 2014 року, кримінальне провадження відкрито за ч.1 ст. 358 КК України підроблення документів, санкція якої не передбачає конфіскацію майна, що також не може бути підставою для накладення арешту на майно.

Що ж стосується доводів представника потерпілої про те слідчий суддя повинен був накласти арешт на майно, а саме земельні ділянки, оскільки вони відповідають критеріям зазначеним у ч.2 ст. 167 КПК України, зокрема є предметом кримінального правопорушення, то з даними доводами колегія суддів погодитись не може у зв`язку з наступним.

Предметом злочину є речі матеріального світу, з певними властивостями яких закон про кримінальну відповідальність пов`язує наявність у діях особи ознак конкретного складу злочину.

Предметом злочину за ч.1 ст. 358 КК України є документ, в даному випадку заповіт складений ОСОБА_8 і жодним чином, відповідно до вимог закону предметом кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 358 КК України не можуть бути земельні ділянки про які зазначає в апеляції представник потерпілої.

Враховуюче вище викладене, колегія суддів приходить до висновку, що ухвала слідчого судді Обухівського районного суду Київської області є законною та обгрунтованою, підстав для її скасування не вбачається.

Керуючись ч. 3 ст. 407, ст. 422 КПК України, колегія суддів , -

У Х В А Л И Л А:
Апеляційну скаргу представника потерпілої адвоката ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Обухівського районного суду Київської області від 16 жовтня 2015 року, якою відмовлено в задоволенні клопотання слідчого про арешт земельної ділянки площею 2,70 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва у кримінальному провадженні № 0001059 - залишити без зміни.

Ухвала є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий: ОСОБА_2

Судді: ОСОБА_3

ОСОБА_4