У Х В А Л А
І м е н е м У к р а ї н и

04.12.2015 р. м. Ужгород
Апеляційний суд Закарпатської області у складі суддів: ОСОБА_1 (головуючого), ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , за участі секретаря судового засідання ОСОБА_4 , прокурорів ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , підозрюваного ОСОБА_7 та його захисника - адвоката ОСОБА_8 , розглянув у відкритому судовому засіданні провадження за клопотанням Ужгородського міжрайонного прокурора ОСОБА_6 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, українця, уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , з середньою освітою, не працюючого, одруженого, судимого 09.09.2014 року Ужгородським міськрайонним судом за ч.2 ст.194 КК України на 4 роки позбавлення волі, з іспитовим строком 2 роки, підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 187 КК України, в якому захисник ОСОБА_9 подав апеляційну скаргу на ухвалу слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду від 19.11.2015 року.
Цією ухвалою щодо ОСОБА_7 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення застави.
Строк дії ухвали визначено з моменту фактичного затримання ОСОБА_7 - 15 год. 30 хв. 18.11.2015 р. до 15 год. 30 хв. 17.01.2016 року.
Органом досудового розслідування встановлено, що 12.11.2015 року близько 19 години ОСОБА_7 , ОСОБА_10 та ще дві невстановлені слідством особи відкрито, із погрозою застосування зброї, заволоділи майном, а саме автомобільною запчастиною («полуось») та грошовими коштами у розмірі 8000 грн. і 300 доларів США, які належали потерпілим ОСОБА_11 та ОСОБА_12 .
В клопотанні прокурор вказує, що ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України, який відноситься до тяжких, при цьому зазначив, що ОСОБА_7 не працює, немає постійного джерела прибутку, може відлучатися з місця постійної реєстрації, є раніше судимим, може переховуватись від органів досудового розслідування, вчиняти інші кримінальні правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення в якому підозрюється, перешкоджати встановленню об`єктивної істини у справі. З метою забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, просив застосувати до ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.
Ухвалою слідчого судді дане клопотання прокурора задоволено з наведених у ньому мотивів.
В апеляційній скарзі захисник підозрюваного ОСОБА_7 - адвокат ОСОБА_9 зазначає, що ухвала слідчого судці є незаконною, необґрунтованою, постановлення якої супроводжувалося неповнотою судового розгляду, істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, а тому вона підлягає скасуванню з винесенням нової, якою просить ОСОБА_7 обрати запобіжний захід непов`язаний з триманням під вартою. Вказує, що прокурор не довів підставність свого клопотання, зокрема у клопотанні відсутнє достатнє обґрунтування щодо обраного ОСОБА_7 запобіжного заходу, натомість посилається на те, що на утриманні у підозрюваного перебуває малолітня дитина, наявна позитивна характеристика по місцю постійного проживання та те, що ОСОБА_7 перебуває на обліку у лікаря психіатра. Також захисник у підтвердження відсутності законних підстав щодо обрання ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, посилається на практику Європейського суду з прав людини, а також Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.
Апеляційний суд заслухав доповідь судді про зміст оскарженої ухвали, доводи, викладені в апеляційній скарзі, пояснення підозрюваного і виступ захисника на підтримання апеляційної скарги, промову прокурорів, які вважали ухвалу слідчого судді законною та обґрунтованою, а апеляційну скаргу - такою, що не підлягає до задоволення, перевірив матеріали провадження, приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з таких підстав.
Відповідно до ст. 194 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно в разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу.
У відповідності до вимог ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування або суду; знищення, схову або спотворення будь-яких речей чи документів, що мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконного впливу на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином та вчиняти інше кримінальне правопорушення або продовжити правопорушення, в якому підозрюється.
Обґрунтованим є й висновок слідчого судді про те, що прокурор довів наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_7 у вчиненні передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України кримінального правопорушення під час іспитового строку за вироком Ужгородського міськрайонного суду від 09.09.2014 року. Вказаний висновок підтверджується копією повідомлення ОСОБА_7 про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, яке йому вручено з дотриманням вимог ст. 278 КПК України та наданими прокурором доказами.
З ухвали слідчого судді вбачається що наведені в клопотанні прокурора обставини, на підставі яких він дійшов висновку про необхідність застосування до ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, перевірялися при розгляді клопотання. При цьому були заслухані підозрюваний та його захисник, лікар-психіатр Великоберезнянської районної лікарні з приводу психічного стану ОСОБА_7 , доводи прокурора, а також досліджені матеріали, якими обґрунтовуються доводи клопотання про застосування запобіжного заходу.
Вищезазначені висновки слідчого судді апеляційний суд вважає такими, що узгоджуються з вимогами закону, визнаються доведеними та належним чином обґрунтованими, тому доводи апеляційної скарги захисника про непідтвердженість цих ризиків та невмотивованість висновків слідчого судді у цій частині відхиляє.
З урахуванням доведеності вищевказаних ризиків, апеляційний суд вважає також обґрунтованим висновок слідчого судді про те, що інші більш м`які запобіжні заходи не забезпечать належної процесуальної поведінки підозрюваного, при цьому також обґрунтовано враховано тяжкість вчиненого злочину, який відповідно до ст. 12 КПК України є тяжким, за такий може бути призначено покарання у виді позбавлення волі на строк до десяти років з конфіскацією майна; дані про особу ОСОБА_7 - ніде не працює, не має постійного джерела доходів, раніше притягувався до кримінальної відповідальності, злочин вчинив під час іспитового строку, підозрюється у вчиненні інших кримінальних правопорушень.
Виходячи з наведеного, апеляційний суд приходить до висновку про те, що слідчим суддею щодо ОСОБА_7 обґрунтовано обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, оскільки існують ризики невиконання ним своїх процесуальних обов`язків, переховування від органів досудового розслідування та суду й вчинення нових кримінальних правопорушень, що інший менш суворий запобіжний захід не зможе запобігти ризикам перешкоджати кримінальному провадженню підозрюваним.
Наведені в апеляційній скарзі захисника доводи щодо наявності у ОСОБА_7 позитивної характеристики, має на утриманні малолітню дитину, наявність постійного місця проживання, не спростовують висновків слідчого судді щодо існування ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України та необхідності їх запобіганню шляхом обрання підозрюваному запобіжного заходу у виді тримання під вартою.
Доводи захисника про те, що ОСОБА_7 страждає на психічне захворювання та перебуває на «К» обліку у лікаря-психіатра, що унеможливлює його тримання під вартою, апеляційний суд оцінює критично, оскільки згідно пояснень лікаря-психіатра Великоберезнянської районної лікарні, наданих у суді першої інстанції, протипоказання щодо застосування до ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою відсутні.
Крім цього, відповідно до довідки №292 від 09.04.2015 року, виданої Великоберезнянською районною лікарнею, ОСОБА_7 на «Д» обліку у лікаря-психіатра та нарколога не перебуває (а.с.10).
Доводи захисника про порушення норм КПК України під час затримання ОСОБА_7 та фальсифікацію працівниками Ужгородської міжрайонної прокуратури протоколу затримання останнього, апеляційний суд також не приймає до уваги, оскільки в матеріалах клопотання відсутні будь-які докази таких порушень. Не надано таких доказів стороною захисту і під час апеляційного перегляду ухвали слідчого судді.
Крім того, постановляючи ухвалу про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання ОСОБА_7 під вартою, слідчий суддя відповідно до ст. 183 КПК України обґрунтовано не визначив йому розмір застави, оскільки ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні злочину, поєднаного із застосуванням насильства.
Правильно визначено початок та закінчення строку перебування ОСОБА_7 під вартою.
З огляду на викладене, для запобігання ризиків, які зазначені у клопотанні, апеляційний суд вважає, що застосування щодо підозрюваного ОСОБА_7 більш м`якого запобіжного заходу не гарантуватиме та не забезпечуватиме запобігання вказаним ризикам та виконання підозрюваним процесуальних обов`язків.
Керуючись ст. ст. 177, 178, 183, 407, 419, 422 КПК України апеляційний суд,-
апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду від 19 листопада 2015 року про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_7 - без зміни.
Ухвала набирає законної сили з момент у її проголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді: