Справа № 1-14
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Заліщицький районний суд Тернопільської області 10 березня 2010 року

в складі: головуючого Дудяка С.В.

при секретарі Богдану В.М.

з участю прокурора Лазенги О.М.

підсудного ОСОБА_1

потерпілого ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Заліщики справу про обвинувачення ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця та жителя ІНФОРМАЦІЯ_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, працюючого кранівником Заліщицького Райпостач, українця, громадянина України, одруженого, на утриманні двоє неповнолітніх дітей, раніше не судженого, в скоєнні злочину передбаченого ст.286 ч.1 КК України

встановив:

22.12.2007 року біля 19 години 30 хвилин підсудний ОСОБА_1, керуючи на автодорозі Торське-Заліщики автомобілем НОМЕР_1, в порушення п.п.12.1, 12.2, 12.3, 14.6 (г) Правил дорожнього руху України, не врахував дорожньої обстановки, не вибрав безпечної швидкості руху, не вжив заходів для зменшення швидкості руху аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об'їзду перешкоди, виконуючи маневр об'їзду вантажного автомобіля, виїхав на смугу зустрічного руху та допустив наїзд на пішохода ОСОБА_2І, внаслідок чого потерпілий ОСОБА_2 отримав тілесні ушкодження у вигляді закритого уламкового перелому обох кісток лівої гомілки великогомілкової та малогомілкової в середній третині та малогомілкової в нижній третині, садна по внутрішній поверхні в середній третині лівої гомілки, що відносяться до тілесних ушкоджень середньої тяжкості.

Вина підсудного знайшла своє повне ствердження в судовому засіданні, як показами самого підсудного, який повністю визнав свою вину, щиро розкаявся у скоєному і пояснив, що 22.12.2009 року він їхав автомобілем ВАЗ-21102 з с.Торське Заліщицького району в м.Заліщики зі швидкістю 40 км/год. Попереду нього рухався вантажний автомобіль ЗІЛ-131 із швидкістю 30 км/год., виїхавши на відкриту дорогу за селом, він вирішив обігнати автомобіль. При об'їзді автомобіля, він наїхав на пішохода ОСОБА_2, якому заподіяв тілесні ушкодження. Після цього він доставив потерпілого в лікарню, повністю відшкодував йому витрати на лікування.

Вина підсудного стверджується показами потерпілого ОСОБА_2, який в судовому засіданні пояснив, що того вечора він повертався з роботи додому, як на нього наїхав автомобіль не пам'ятає, так, як втратив свідомість. Підсудний повністю відшкодував йому лікування, надає йому постійну допомогу автомобілем, а тому, він просить його не карати і не позбавляти його права керувати транспортними засобами, так, як у підсудного є тяжко хвора мати, яку також необхідно часто возити на лікування.

Стверджується вина підсудного також і матеріалами кримінальної справи, а саме: протоколом огляду місця події від 22.12.2009 року, з якого видно, що на автодорозі Торське-Заліщики мала місце ДТП, а.с.7-9, висновком автотехнічної експертизи № 5-18/10 від 12.01.2010 року, згідно якого автомобіль ВАЗ-21102, яким керував підсудний був технічно справний а.с.40-47, висновком судово-медичної експертизи № 18 від 15.01.2010 року, з якого видно, що внаслідок ДТП, яка мала місце 22.12.2009 року, потерпілий ОСОБА_2 отримав тілесні ушкодження середнього ступеня тяжкості а.с.55-56.

Виходячи із встановленого в судовому засіданні суд вважає, що дії підсудного правильно кваліфіковано за ст.286 ч.1 КК України так, як він порушив правила безпеки дорожнього руху, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесні ушкодження.

Призначаючи міру покарання підсудному ОСОБА_1, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, а саме: те, що скоєний злочин є невеликої тяжкості, особу підсудного, а саме: те, що він вперше притягується до кримінальної відповідальності, позитивно характеризується по місцю роботи та проживання, те, що на його утриманні двоє неповнолітніх дітей і хвора мати.

Обставин, які обтяжують покарання підсудному, суд не вбачає.

Обставини, які пом'якшують покарання підсудному, суд враховує його щире каяття, добровільне відшкодування завданих матеріальних збитків, те, що злочин скоєно з необережності, те, що потерпілий просить не карати підсудного і не позбавляти його права керувати транспортними засобами. А, тому, приходить до переконання, що міру покарання підсудному слід призначити за ст.286 ч.1 КК України із застосуванням ст.69 КК України нижче від найнижчої межі у вигляді штрафу в дохід держави без позбавлення права керувати транспортними засобами.

Керуючись ст.ст.323, 324 КПК України, суд

засудив:

ОСОБА_1 визнати винним у скоєнні злочину передбаченого ст.286 ч.1 КК України та призначити йому покарання за даною статтею із застосуванням ст.69 КК України у вигляді 850 (вісімсот п'ятдесят) гривень штрафу в дохід держави без позбавлення права керувати транспортними засобами.

Міру запобіжного заходу підсудному ОСОБА_1 до вступу вироку в законну силу залишити попередню підписку про невиїзд з постійного місця проживання.

На вирок може бути подано апеляцію протягом 15 діб в апеляційний суд Тернопільської області через Заліщицький районний суд.

Головуючий: підпис

Копія вірна:

Голова Заліщицького

районного суду: ОСОБА_3