Справа № 357/6809/14-к
У Х В А Л А

06 червня 2014 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області

у складі:

головуючий суддя ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю прокурора прокуратури м.Біла Церква ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду №1 м.Біла Церква , справу за заявою засудженого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Ірпінь, Київської області, громадянина України, освіта неповна середня, не одруженого, не працюючого, без реєстрації проживавшого в АДРЕСА_1 , раніше судимого, відбуваючого покарання в Білоцерківській ВК№35 за вироком Дарницького районного суду м.Києва від 15.01.2013 року, яким засуджений за ст.ст. 70 ч.1, 185 ч.2,186 ч.2,309 ч.1КК України до 4 років 4 місяців позбавлення волі, про звільнення від відбування покарання, -

В С Т А Н О В И В:

Засуджений ОСОБА_4 , який відбуває покарання в Білоцерківській ВК№35, звернувся до суду з зазначеним клопотанням, просить звільнити його від відбування покарання, посилаючись на те, що він хворіє на ВІЧ 3 ступеню, перехворів раніше на туберкульоз легенів, а тому підпадає під дію ст.1 Закону України «Про амністію», посилається на ст.92 Конституції України, Закон України «Про застосування амністії в Україні».

Засуджений ОСОБА_4 повідомлений належним чином про час і місце розгляду справи в суді, з заявами про проведення дистанційного розгляду заяви до суду не звертався, надав суду письмову заяву в якій просить розглянути його клопотання та звільнити від відбування від покарання керуючись принципом гуманізму та ст.92 Конституції України, відсутність засудженого в судовому засіданні не являється підставою для зупинення розгляду справи відповідно до ст.10 Закону України «Про амністію».

Заслухавши думку прокурора, який заперечив щодо задоволення клопотання, оглянувши та дослідивши матеріали особової справи засудженого, суд прийшов до висновку щодо необхідності відмови в задоволенні клопотання засудженого щодо звільнення його від відбування покарання згідно Закону України «Про амністію», так як клопотання подане до суду безпідставно та всупереч вимогам Закону, а саме, ОСОБА_4 засуджений вироком Дарницького районного суду м.Києва від 15.01.2013 року за ст.ст. 70 ч.1, 185 ч.2,186 ч.2,309 ч.1КК України до 4 років 4 місяців позбавлення волі.

Відповідно до ст.1 Закону України «Про амністію» від 08.04.2014 року підлягають звільненню від відбування покарання у виді позбавлення волі на певний строк та від інших покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, особи, які засуджені за умисні злочини, які не є тяжкими або особливо тяжкими відповідно до статті 12 Кримінального кодексу України .

Відповідно до ст.12 ч.3,4 КК України злочином середньої тяжкості є такий злочин, за який передбачене покарання у вигляді позбавлення волі на строк не більший ніж 5 років, тяжким злочином є злочин, за який передбачене основне покарання у виді позбавлення волі на строк не більше 10 років.

Санкція ст.186 ч.2 КК України, за якою засуджений ОСОБА_4 , передбачає покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 4 до 6 років позбавлення волі, тобто злочин, передбачений ст.186 ч.2 КК України є тяжким, особи ж, які засуджені за тяжкі злочини, не підпадають під дію ст.1 ЗУ «Про амністію».

Крім цього, відповідно до ст.4 п.в Закону України «Про застосування амністії в Україні» амністія не може бути застосована до осіб, які мають дві і більше судимості за вчинення умисних тяжких та/або особливо тяжких злочинів, крім випадків індивідуальної амністії, тоді як ОСОБА_4 був двічі судимий за вчинення тяжких злочинів- вироком Ірпінського районного суду Київської області 28.04.2005 року за ст.185 ч.3КК України та за останнім вироком за ст. 186 ч.2 КК України, тобто має дві судимості за вчинення умисних тяжких злочинів, а тому амністія не може бути застосована до ОСОБА_4 згідно вимог Законів, на які засуджений посилається в своєму клопотанні.

Ст. 92 Конституції України, на яку посилається засуджений, визначено, що виключно законами України визначаються:права і свободи людини і громадянина, гарантії цих прав і свобод; основні обов`язки громадянина; Законом України оголошується амністія.

На підставі наведеного суд вважає, що засуджений ОСОБА_4 не підлягає звільненню від відбування покарання за вироком Дарницького районного суду м.Києва від 15.01.2013 року, яким засуджений за ст.ст. 70 ч.1, 185 ч.2,186 ч.2,309 ч.1КК України до 4 років 4 місяців позбавлення волі згідно Закону України «Про амністію» від 08.04.2014 року, та Закону України «Про застосування амністії в Україні», а тому в задоволенні клопотання слід відмовити, як заявленому безпідставно.

На підставі викладеного, керуючись ст.1 Закону України «Про амністію» від 08.04.2014 року, ст.4 п.в Закону України «Про застосування амністії в Україні», суд-

У Х В А Л И В:

В задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про звільнення від відбування покарання, - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена протягом 7 днів до апеляційного суду Київської області з часу її оголошення.

Суддя ОСОБА_1