У Х В А Л А

19 березня 2010 року м. Львів

Колегія суддів Судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Львівської області в складі :

головуючого Макойди З.М.,

суддів Голубицького С.С., Валько Н.М.,

за участю :

прокурора Малиш Н.С.,

засудженого ОСОБА_1,

у відкритому судовому засіданні розглянула апеляції засудженого і прокурора на вирок Бродівського районного суду Львівської області від 3 грудня 2009 року, яким

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, мешканця ІНФОРМАЦІЯ_3, українця, громадянина України, ІНФОРМАЦІЯ_4, неодруженого, непрацюючого, в порядку ст. 89 КК України раніше не судимого,

визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України і засуджено до одинадцяти років позбавлення волі.

Стягнуто з засудженого 901 грн. 44 коп. судових витрат.

Вирішено питання з речовими доказами.

Згідно з вироком ВІХОТЯ визнано винним і засуджено за те, що він 15 квітня 2008 року близько 18-ої години перебуваючи в стані алкогольного спяніння в приміщенні будинку № 19 по вул. Підзамче в м. Буську Львівської області, під час конфлікту, який виникнув на грунті особистих неприязних відносин, з метою умисного вбивства наніс ОСОБА_2 кілька ударів металевою сковородою по голові, від чого той впав на підлогу, після чого обмотав його шию електричним дротом і стиснув, що призвело до механічної асфіксії від якої потерпілий на місці помер.

В апеляції засуджений ВІХОТЬ посилаючись на відсутність вини у вчиненому, тиск з боку працівників міліції, однобічність і неповноту досудового та судового слідства, невідповідність висновків суду, викладених у вироку, фактичним обставинам справи, просить апеляційний суд вказаний вирок скасувати, звільнивши його з-під варти, а справу повернути на додаткове розслідування.

Прокурор в апеляції, не оспорюючи доведеності вини ВІХОТЯ у вчиненому і кваліфікації його дій за ч. 1 ст. 115 КК України, посилається на невідповідність призначеного покарання тяжкості вчиненого злочину та особі засудженого, і просить апеляційний суд даний вирок скасувати та постановити у справі новий вирок, яким призначити ВІХОТЮ покарання у вигляді дванадцяти років позбавлення волі.

Колегія суддів, вислухавши доповідь судді Голубицького С.С. про обставини справи, виступи засудженого ВІХОТЯ і прокурора, кожний з яких просив задовольнити його апеляцію, а апеляцію протилежної сторони залишити без задоволення, вивчивши матеріали справи та обговоривши наведені в апеляціях доводи встановила наступне.

Суд першої інстанції повністю дослідив зібрані докази у справі, правильно встановив фактичні обставини справи та дав вірну юридичну кваліфікацію діям засудженого.

Доводи засудженого про застосування насильства і тиск з боку працівників міліції перевірялись судом першої інстанції при розгляді справи і свого підтвердження не знайшли. Так, допитані в судовому засіданні працівники Буського РВ ОСОБА_3 та ОСОБА_4 підтвердили, що після його затримання 16 квітня 2008 року ВІХОТЬ сам зізнався у вчиненому вбивстві і свої покази в ході досудового слідства давав добровільно, без будь-якого тиску ( т. 2 а.с. 27-28, 56, 203 ).

Ці обставини також були предметом перевірки прокуратури Буського району за наслідками якої заступником прокурора району постановою від 22 квітня 2009 року відмовлено в порушенні кримінальної справи на підставі п. 2 ст. 6 КПК України, у звязку із відсутністю в діях вказаних осіб складу злочину ( т. 2 а.с. 109-112 ).

Безпідставними є посилання засудженого на висновки судово-цитологічних експертиз від 17. 04. 2008 року №№ 119/2008ц та 128/2008ц, згідно яких на змивах з його рук і піднігтьовому вмісті зрізів нігтьових пластинок крові не виявлено, адже по справі зібрано достатньо інших доказів, які вказують на його причетність до вчинення злочину.

Так, в своїх показах на досудовому слідстві і в судовому засіданні 07. 11. 2008 року ВІХОТЬ зізнався у вчиненому та пояснював, що спочатку задушив ОСОБА_2 електричним дротом, обмотавши його навколо шиї останнього, а тоді взяв із столу кухонний ніж і наніс ним кілька ударів в спину потерпілому. Після цього ніж, яким наносив удари, господарські рукавиці і чоловічий дезодорант склав в чорний полімерний пакет і забрав із собою. Вийшовши з будинку закрив двері на ключ, який також взяв із собою ( т. 1 а.с. 67, 320-321, 377-380, 512-513, т. 2 а.с. 23 ).

Відповідно до висновку судово-медичної експертизи смерть потерпілого ОСОБА_2 настала від механічної асфіксії внаслідок здавлювання шиї довгастим еластичним предметом, найімовірніше представленим на експертизу електричним дротом ( т. 1 а.с. 34-37 ).

Свідок ОСОБА_5 в суді пояснив, що в час, коли орієнтовно було вчинено вбивство ОСОБА_2, бачив у його будинку ВІХОТЯ ( т. 2 а.с. 202 ).

Як видно із протоколу виїмки від 16 квітня 2008 року, при затриманні ВІХОТЯ у нього було вилучено одяг в якому він був вдягнутий штани джинсові синього кольору, куртку джинсову темно-сірого кольору, светр шерстяний сірого кольору, футболку темно-зеленого кольору, пару шкарпеток чорного кольору, чоловічі мешти чорного кольору та ключ з металу білого кольору з кільцем, а також виявлено і вилучено поліетиленовий пакет чорного кольору де, серед інших речей, також знаходився кухонний ніж виготовлений кустарним способом, довжиною 204 мм із слідами речовини бурого кольору

( т. 1 а.с. 91-92 ).

Відповідно до висновку судово-імунологічної експертизи № 259/2008-Ім, на яку помилково посилається в апеляції засуджений, як доказ своєї непричетності до злочину, в слідах на джинсовій куртці і штанах, вилучених у ВІХОТЯ 16 квітня 2008 року, виявлено кров людини, яка може походити від потерпілого ОСОБА_2 ( т. 1 а.с. 107-113 ).

Згідно із висновком судово-цитологічної експертизи № 122/2008ц, на яку також помилково посилається засуджений, на клинку кухонного ножа, який був вилучений у ВІХОТЯ 16 квітня 2008 року, виявлено кров людини, яка може належати ОСОБА_2 ( т. 1 а.с. 211-214 ).

При судово-криміналістичному дослідженні вилученого ножа встановлено, що колото-різані пошкодження на тілі потерпілого ОСОБА_2 могли утворитись від дії його клинка ( т. 1 а.с. 257-265 ).

Вилучення у засудженого на наступний день після вчинення злочину ножа, яким були заподіяні чисельні ножові поранення в спину потерпілому не спростовує, як це він помилково вважає, а навпаки, доводить його вину, оскільки на досудовому слідстві останній послідовно пояснював, що після вбивства ОСОБА_2 забрав ніж із собою, і надати суду інші розумні пояснення яким чином даний ніж опинився у нього, не зміг ( т. 2 а.с. 56 ).

Як встановлено висновком судово-трасологічної експертизи № 5/405 від 05. 04. 2008 року, вилучений у ВІХОТЯ при затриманні ключ з металу білого кольору з кільцем є штатним ключем циліндрового механізму замка від вхідних дверей будинку ОСОБА_2 ( т. 1 а.с. 295-299 ).

При відтворенні обстановки і обставин події в ході досудового слідства ВІХОТЬ детально пояснив і показав на місці яким чином він здійснив вбивство ОСОБА_2 ( т. 1 а.с. 306-313 ).

На причетність засудженого до скоєного злочину вказує і висновок додаткової судово-медичної експертизи № 109/08 від 22. 08. 2008 року про посмертне нанесення ножових поранень потерпілому ОСОБА_2, на що також вказував ВІХОТЬ у своїх показах в ході досудового слідства, і що не було відомо слідству до отримання висновків даної експертизи ( т. 1 а.с. 487 497 ).

Отже, заяви засудженого про непричетність до скоєного злочину спростовуються зібраними у справі і перевіреними в судовому засіданні судом першої інстанції доказами, які не викликають у апеляційного суду сумнівів в своїй достовірності.

Безпідставним є посилання засудженого в апеляції на його явку з повинною, як незаконно здобутий доказ, адже, як вбачається із змісту вироку, суд при оцінці доказів не прийняв її до уваги ( т. 2 а.с. 289 ).

Всупереч доводам засудженого, при розгляді справи в суді апеляційної інстанції судом не було виявлено таких порушень кримінально-процесуального закону, які б були підставою для зміни чи скасування вироку.

Колегія суддів не може погодитись і з доводами прокурора про мякість призначеного покарання та його невідповідність тяжкості скоєного злочину і особі засудженого.

Як видно із вироку, при призначенні покарання суд взяв до уваги, що ВІХОТЬ раніше притягався до кримінальної відповідальності, по місцю праці характеризувався посередньо, на обліку у нарколога і психіатра не перебуває. При цьому вчинення ним злочину в стані алкогольного спяніння визнав в якості обставини, яка обтяжує покарання.

Приймаючи до уваги, що санкція статті за скоєний злочин передбачає покарання у вигляді позбавлення волі на строк від семи до пятнадцяти років, призначене судом першої інстанції ВІХОТЮ покарання у вигляді одинадцяти років позбавлення волі, з врахуванням даних про його особу і тяжкості злочину, не можна визнати явно мяким, таким, що призначено без дотримання загальних засад призначення покарання визначених ст. 65 КК України, яке не є необхідним й достатнім для виправлення засудженого та попередження вчинення ним нових злочинів, а тому підстав для задоволення апеляції прокурора апеляційний суд не вбачає.

З врахуванням наведеного колегія суддів залишає апеляції засудженого і прокурора без задоволення, а вирок районного суду без зміни.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 366, 377 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Апеляції засудженого ОСОБА_1 і прокурора залишити без задоволення, а вирок Бродівського районного суду Львівської області від 3 грудня 2010 року, яким ОСОБА_1 визнано винним і засуджено за ч. 1 ст. 115 КК України без зміни.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного суду України протягом шести місяця з дня її проголошення.

Головуючий : /підпис/.

Судді : /підписи/.