Апеляційний суд Кіровоградської області
№ провадження 11-кп/781/601/15 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Категорія 289 (215-3) Доповідач в колегії апеляційного суду ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
20.08.2015 року. Колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Кіровоградської області у складі:

головуючого - судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

із секретарем ОСОБА_5 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні у м. Кіровограді матеріали кримінального провадження № 0000385 за апеляційними скаргами прокурора, обвинуваченого ОСОБА_6 та в його інтересах захисника адвоката ОСОБА_7 на вирок Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 23 квітня 2015 року, яким

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Ромни Сумської області, українця, громадянина України, не одруженого, не працюючого, з середньою спеціальною освітою, зареєстрованого та проживаючого в АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер платника податків НОМЕР_1 , раніше судимого:

-06 квітня 2012 року Роменським міськрайонним судом Сумської області за ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 289, ч. 3 ст. 15 ч. 2 ст. 289 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки 6 місяців; 11 червня 2014 року звільнений від подальшого відбування покарання на підставі п "а" ст. 4 ЗУ "Про амністію у 2014 році",

засуджено за ч. 2 ст. 289 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років без конфіскації майна.

Вирішено питання речових доказів відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

Ухвалено стягнути з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_8 3000 (три тисячі) гривень в рахунок відшкодування матеріальної шкоди.

за участю сторін кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_9 ,

захисника - адвоката ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_6

ВСТАНОВИЛА:
Згідно з вироком суду першої інстанції ОСОБА_6 визнано винним та засуджено за те, що він 27 лютого 2015 року о 03 годині 00 хвилин, з корисливих мотивів, переслідуючи мету нетрудового збагачення за рахунок вчинення злочину проти експлуатації транспорту, для незаконного заволодіння транспортним засобом та використання його як власного автомобіля, прибув до площадки, що розташована біля під`їзду №3 будинку АДРЕСА_2 .

Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_6 , усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, бажаючи настання негативних наслідків, за допомогою ключа для легкового автомобіля ВАЗ, який мав при собі, відчинив замок водійських дверей через які, проник до салону автомобіля ВАЗ 21061 -1991 року випуску, державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , що належний, ОСОБА_10 , яким за довіреністю керує ОСОБА_8 .

Продовжуючи свої злочині дії ОСОБА_6 , зламав замок запалення, за допомогою викрутки, яку знайшов в салоні автомобіля, запустив двигун автомобіля у робочий стан. Доводячи свій злочинний умисел до кінця, ОСОБА_6 , керуючи автомобілем з місця вчинення злочину зник. В подальшому, ОСОБА_6 , керуючи раніше викраденим ним транспортним засобом ВАЗ 21061 - 1991 року випуску, державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , рухаючись по вулиці Пролетарській м. Кременчук Полтавської області не викопав вимоги дорожнього знаку «Стоп»(Проїзд без зупинки заборонено), чим привернув до себе увагу чергового автопатруля ВДАІ м. Кременчук у складі інспектора автопатруля ВДАІ міста Кременчук старшого лейтенанта міліції ОСОБА_11 та інспектора автопатруля ВДАІ міста Кременчук старшого сержанта міліції ОСОБА_12 , які відреагували на порушення правил дорожнього руху та почали переслідування вказаного автомобіля. Рухаючись по проспекту Полтавському міста Кременчук, водій автомобіля ВАЗ 21061 державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , ОСОБА_6 , не впорався з керуванням в результаті чого допустив наїзд на перешкоду, що призвело до зупинки транспортного засобу. Після зупинки транспортного засобу, працівниками міліції було затримано ОСОБА_6 , а пасажир автомобіля ВАЗ 21061 державний реєстраційний номер НОМЕР_2 ОСОБА_13 , з місця вчинення злочину зник у невідомому напрямку.

Тим самим, ОСОБА_6 , умисно вчинив незаконне заволодіння транспортним засобом ВАЗ 21061 - 1991 року випуску, державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , чим спричинив ОСОБА_8 матеріальну шкоду в розмірі 48470 гривень. Вартість відновлювального ремонту пошкодженого колісного транспортного засобу ВАЗ 21061- 1991 року випуску складає 2051 гривень.

В апеляційній скарзі прокурор, не погоджуючись з вказаним рішенням суду, просить вирок міськрайонного суду скасувати в зв`язку із невідповідністю призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, через м`якість та ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_6 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України та призначити покарання у виді позбавлення волі строком на 6 років. В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що суд при призначенні покарання ОСОБА_6 належним чином не врахував дані про особу обвинуваченого, зокрема те, що останній не працює, протягом тривалого часу не мав постійного джерела доходів, не одружений. Після звільнення від подальшого відбування покарання на підставі Закону України «Про амністію у 2014 році» ОСОБА_6 на шлях виправлення не став та вчинив повторно заволодіння чужим транспортним засобом. У зв`язку з цим апелянт вважає, що суд першої інстанції при ухваленні вироку безпідставно застосував до ОСОБА_6 мінімальне покарання, передбачене санкцією статті обвинувачення.

Захисник ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 , посилаючись на невідповідність призначеного покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок суворості, просить вирок суду першої інстанції стосовно його підзахисного змінити в частині призначеного покарання, врахувавши обставини, які пом`якшують покарання щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, особу винного, стан його здоров`я, ступінь тяжкості кримінального правопорушення, застосувати до нього положення ст. 75 КК України, звільнивши його від відбування покарання з іспитовим строком на 2 роки з покладенням на нього обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.

Свої вимоги мотивує тим, що при призначенні покарання обвинуваченому, судом першої інстанції не враховано обставину, яка пом`якшує покарання - активне сприяння розкриттю злочину, що підтверджується тим фактом, що ОСОБА_6 , як під час досудового розслідування, так і під час судового розгляду свою вину визнав повністю та активно сприяв розкриттю злочину, в результаті чого, судом проведено розгляд справи із застосуванням положень ч. 3 ст. 349 КПК України. Крім того, апелянт стверджує, що діяння обвинуваченого за своєю природою фактично є угоном, а не викраденням, оскільки останній при заволодіння чужим транспортним засобом мав на меті здійснити поїздку у м. Полтаву, де потім транспортний засіб залишити у місці, де його можна було виявити та повернути володільцю. Внаслідок чого, на думку апелянта, дана обставина, істотно знижує суспільну небезпечність кримінального правопорушення. Також вказує на те, що обвинувачений має тяжке захворювання, а тому потребує постійного медичного нагляду та лікування, яке в умовах ізоляції від суспільства йому не надається.

У своїй апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_6 просить вирок міськрайоного суду змінити, пом`якшити призначене йому покарання, застосувати ст. 84 КК України, мотивуючи тим, що суд першої інстанції при призначенні йому покарання не прийняв до уваги, що він має тяжку хворобу «бронхіт головного мозку», має хворих батька та матір, щиро розкаявся та допомагав розкриттю злочину.

Заслухавши доповідача, обвинуваченого ОСОБА_6 та його захисника ОСОБА_7 , які підтримали свої апеляційні скарги та просили пом`якшити призначене останньому покарання, прокурора, який підтримав подану апеляційну скаргу та просив її задовольнити, проти апеляційної скарги обвинуваченого та сторони захисту заперечив, обговоривши доводи апеляційних скарг та перевіривши матеріали кримінального провадження, дотримуючись меж перегляду судових рішень, визначених ст. 404 КПК України, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Висновок суду щодо доведеність вини ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України, за обставин, викладених у вироку, підтверджується сукупності зібраних у кримінальному провадженні допустимих, належних, достатніх і достовірних доказах, які судом першої інстанції за згодою учасників судового провадження досліджено у порядку ч. 3 ст. 349 КПК України.

Враховуючи положення диспозиції вищезазначеної статті кримінального процесуального закону та вимоги ч. 2 ст. 394 КПК України, колегія суддів не входить в обговорення доведеності вини та кваліфікації дій обвинуваченого та вважає, що його вина доведена повністю, а дії ОСОБА_6 правильно кваліфіковані районним судом за ч. 2 ст. 289 КК України, як незаконне заволодіння транспортним засобом, вчинене повторно.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особам.

Згідно з ст. 65 КК України суд призначає покарання враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Частиною 1 ст. 75 КК України визначено, якщо суд при призначенні покарання у виді, зокрема обмеження волі, враховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, дійде до висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Як вбачається з вироку, мотивуючи вид та розмір покарання, суд першої інстанції відповідно до вимог ст. 65 КК України врахував характер і ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, який відноситься до категорії тяжких злочинів, особу обвинуваченого, який за місцем проживання характеризується посередньо, на обліках у лікарів психіатра та нарколога не перебуває, маючи непогашену судимість знову вчинив злочин проти безпеки руху та експлуатації транспорту. За відсутності обтяжуючих обставин суд визнав пом`якшуючою обставиною щире каяття обвинуваченого.

З урахуванням вказаних обставин, міськрайонний суд дійшов висновку, що виправлення ОСОБА_6 можливе лише в умовах ізоляції від суспільства та призначив йому покарання у виді позбавлення волі в межах санкції частини статті обвинувачення.

Разом з тим, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції недостатньо врахував фактичні обставини даної справи, особу ОСОБА_6 і призначив покарання, яке за своїм розміром є явно несправедливим внаслідок суворості.

Як встановлено колегією суддів, ОСОБА_6 повністю визнав свою вину, щиро розкаявся, активно сприяв розкриттю кримінального правопорушення, повністю відшкодував потерпілому ОСОБА_8 завдану злочином шкоду і останній будь-яких претензій до нього немає та просив призначити обвинуваченому покарання не пов`язане з позбавленням волі, про що свідчить подана до суду апеляційної інстанції заява потерпілого від 18.09.2015 року (а.к.п. 105-106).

Також, колегія суддів, керуючись вимогами п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 року № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання», приймає до уваги, тяжкий стан здоров`я обвинуваченого ОСОБА_6 , якому відповідно до висновку завідуюча неврологічного відділення Кіровоградської обласної лікарні рекомендовано дообстеження та лікування в умовах лікувальних закладів МОЗ України (а.к.п. 103-105).

Зазначені вище пом`якшуючі покарання обставини, відсутність обставин, які його обтяжують, повне відшкодування потерпілому завданої шкоди та з урахуванням даних про особу винного та стану його здоров`я, на думку колегії суддів, значно зменшує суспільну небезпеку вчиненого обвинуваченим ОСОБА_6 кримінального правопорушення і дають підстави вважати, що виправлення засудженого та попередження нових злочинів можливо досягти без ізоляції від суспільства, але в умовах здійснення контролю за його поведінкою під час звільнення від відбування покарання на підставі ст. 75 КК України з покладенням на нього обов`язків передбачених ст. 76 КК України.

За вказаних обставин, доводи прокурора щодо невідповідності призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок м`якості є безпідставними та недостатньо мотивованими.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 408 КПК України суд апеляційної інстанції змінює вирок у разі пом`якшення призначеного покарання, якщо визнає, що покарання за своєю суворістю на відповідає тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого.

Таким чином, колегія суддів вважає необхідним апеляційну скаргу прокурора залишити без задоволення, апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_6 та його захисника адвоката ОСОБА_7 задовольнити, а вирок суду першої інстанції змінити в частині призначеного покарання, застосувавши до останнього положення ст. 75 КК України.

Керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407, 408, 419 КПК України, колегія суддів

ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу прокурора залишити без задоволення, апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_6 та в його інтересах захисника адвоката ОСОБА_7 задовольнити.

Вирок Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 23 квітня 2015 року стосовно ОСОБА_6 змінити, пом`якшивши призначене покарання.

Вважати ОСОБА_6 засудженим за ч. 2 ст. 289 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строком на 5 (п`ять) років без конфіскації майна.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_6 від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком на 3 (три) роки.

Відповідно до ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_6 в період іспитового строку не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Міру запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо ОСОБА_6 скасувати, звільнивши його з-під варти із залу суду негайно.

В решті вирок суду залишити без зміни.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з моменту її проголошення.

Судді: (підписи)

З оригіналом згідно:
Суддя Апеляційного суду
Кіровоградської області ОСОБА_2