Апеляційний суд Херсонської області
Справа № 11а-629/2010 Головуючий в 1 інстанції: Єйбог І.М..
Категорія: ст. 153 ч. 3 КК України Доповідач : Калінічекко І.С.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 травня 2010 року м. Херсон

Колегія суддів Судової палати в кримінальних справах Апеляційного суду Херсонської області в складі:

Головуючого-судді :Калініченка І.С.

Суддів: Ришкова Н.М. Жила І.Є.

За участю прокурора: Литвиненка О.О.

Засудженого: ОСОБА_2

представника потерпілої: ОСОБА_3

розглянула в судовому засіданні в м. Херсоні кримінальну справу за апеляціями з доповненнями засудженого ОСОБА_2 та прокурора, який брав участь у розгляді справи, на вирок Каховського міськрайонного суду від 12 листопада 2009 року щодо ОСОБА_2

Цим вироком засуджено:

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, гр. України, судимого 09.04.1997 р. Горностаївським райсудом за ст. ст. 142 ч. 3, 222 ч. 1, 222 ч. 3 КК України 1960 р., на 7 років позбавлення волі, звільнений 06.08.2001 р. умовно достроково на 2 роки 1 місяць 17 днів, за ч. 3 ст. 153 КК України на 8 років позбавлення волі, а на підставі ст. 71 КК України, до призначеного покарання частково приєднано не відбуту частину покарання за попереднім вироком від 09.04.1997 р., і остаточно призначено покарання на 8 років 6 місяців позбавлення волі з поміщенням до кримінально - виконавчої установи.

Строк відбування покарання з 14.03.2007 року. Зараховано в строк відбування покарання термін перебування під вартою з 13.08.2002 року по 22.08.2002 року.

Постановлено стягнути на користь потерпілої ОСОБА_4 із ОСОБА_2 8 057, 64 грн. матеріальних збитків, 10 000 грн. моральної шкоди, а загалом 18 057, 64 грн., на користь держави з ОСОБА_2 - 234 грн. Вирішено питання про речові докази.

Згідно з вироком суду засуджений визнаний винними у вчиненні злочину за наступних обставин:

02.08.2002 року біля 01.00 години ночі, перебуваючи у стані алкогольного сп'яніння, ОСОБА_2 в смт. Любимівка Каховського району Херсонської області, достовірно знаючі, що потерпіла ОСОБА_4 є малолітньою, шляхом обману, який виразився в обіцянці підвезти її додому, посадив її до автомобіля і вивіз за межі смт. Любимівка в район екологічного посту, який розташований на березі річки Дніпро в Каховському районі Херсонської області, де з 02.00 години до 05.00 години 02.08.2002 року , застосовуючи фізичне насильство, яке виразилося в утриманні голови, рук та ніг потертілої ОСОБА_4, що спричинило останній фізичний біль, долаючи, супротив потерпілої, шляхом нанесення ударів у різні частини тіла, повалення на землю, чим спричинив потерпілій середньої тяжкості тілесні ушкодження, які не є небезпечними для життя та здоров'я, але такі, що потягли за собою тривалий розлад здоров'я, після чого задовольнив свої статеві пристрасті з малолітньою потерпілою ОСОБА_4 неприродним способом.

У апеляції прокурора порушено питання про скасування вироку щодо ОСОБА_2 та повернення справи на новий судовий розгляд, у зв'язку з тим що суд безпідставно вказав як обтяжуючу обставину вчинення злочину щодо малолітньої так як вказана обставина є кваліфікуючою ознакою ч. 3 ст. 153 КК України. Вказує що суд усупереч закону належним чином не усунув протиріччя в показах потерпілих, свідків та засуджених.

У своїй апеляції та доповненнях до неї засуджений ОСОБА_2, посилаючись на невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, неповноту досудового та судового слідства, упереджене ставлення щодо нього з боку правоохоронних органів та суду, просить вирок скасувати, а справу провадженням закрити. Вказує, що ОСОБА_4 й ОСОБА_5 примусово в машині не утримували та останні давали суперечливі покази. Він не знав, що ОСОБА_4 була малолітньою. Вказує, що ОСОБА_4 дає покази проти нього під тиском ОСОБА_3.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення засудженого ОСОБА_2, який підтвердив апеляційні вимоги вимоги, міркування прокурора про виключення з вироку обтяжуючої обставини - вчинення злочину щодо малолітньої, перевіривши матеріали справи і, обговоривши доводи апеляцій, колегія суддів приходить до наступного:

Викладені у вироку висновки суду про винність ОСОБА_2 у вчиненні злочину передбаченого ч. 3 ст. 153 КК України, відповідають фактичним обставинам справи і підтверджені дослідженими в судовому засіданні та детально викладеними у вироку доказами. Його винність підтверджується послідовними поясненнями потерпілих ОСОБА_4 та ОСОБА_5 /Дрозд/ В.М, показаннями свідків ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9В,,ОСОБА_10 та ін., зі змісту яких убачається причетність засудженого до вчиненого злочину, висновками експертиз про характер та локалізацію тілесних ушкоджень заподіяних потерпілій ОСОБА_4.

Аналіз показань ОСОБА_5 та ОСОБА_4, не дає підстав для сумнівів у їх достовірності, а незначні протиріччя між ними можуть пояснюватися їх неповнолітнім віком, та заподіяними моральними стражданнями . Крім того, їх показання неодноразово перевірялися на досудовому слідстві в ході очних ставок із засудженими.

Відсутні в матеріалах справи й дані, які б давали підстави вважати, що потерпіла з будь яких мотивів бажала обмовити ОСОБА_2 у скоєні злочину.

Так, малолітня потерпіла ОСОБА_4 послідовно у ході досудового і судового слідства стверджувала що ОСОБА_2 02.08.2002 року , застосовуючи фізичне насильство, яке виразилося в утриманні голови, рук та ніг, долаючи її, супротив, шляхом нанесення ударів у різні частини тіла, повалив її на землю після чого задовольнив свої статеві пристрасті неприродним способом.

Факт примусового утримання потерпілої засудженим, крім того, підтверджується поясненнями в судовому засіданні свідка ОСОБА_11 С, який пояснив, що 02.08.2002 року він чергував на екологічному пості. Приблизно біля 02.00 годин ночі на пост прийшло дві дівчини ОСОБА_12 та ОСОБА_4 О./ із хлопцями. Одна з дівчат просила її відвезти додому.

Твердження у апеляції засудженого ОСОБА_2 про те що він не знав що потерпіла малолітня спростовуються протоколом ставки віч-на-віч від 08.11.2002 року / т.1,а.с.116, 121/, де він підтвердив те що раніше знав потерпілу ОСОБА_4 так як проживав з нею по сусідству та йому було відомо, що потерпіла навчалася в школі і була малолітня.

Згідно судово-медичної експертизи 162-346-к від 14.11.2002р. / т.1а.с. 181 об./, зовнішній вигляд потерпілої ОСОБА_4 відповідає її паспортному віку.

Суд мотивовано критично оцінив свідчення свідків ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15 в частині того, що ніхто з присутніх в автомобілі 2.08.2002 року не примушував ОСОБА_4 до вступу в статевий зв'язок оскільки дійсно вказані свідки є зацікавленими бо були присутніми під час скоєння злочину та вчиняли певні дії.

Судом встановлено факт насильницького задоволення ОСОБА_2 статевої пристрасті неприродним способом відносно ОСОБА_4

Доводи прокурора про о те, що суд невірно встановив фактичні обставини справи, а також про невірну оцінку судом зібраних у справі доказів є безпідставними, оскільки не грунтуються на матеріалах справи.

Але судом у мотивувальній частині вироку помилково зазначено як обтяжуючу покарання обставину вчинення ОСОБА_2 злочину щодо малолітньої, так як вказана обставина є кваліфікуючою ознакою ч. 3 ст. 153 КК України, а тому колегія судів вважає за можливе виключити це посилання суду з мотивувальної частини вироку.

Суд при винесенні вироку мотивував та правильно визначив розмір матеріальної та моральної шкоди.

Призначене ОСОБА_2 покарання відповідає вимогам ст. 65 КК України, і є необхідним та достатнім для його виправлення, а також попередження нових злочинів.

З урахуванням наведеного, та, керуючись ст. ст. 365, 366 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Апеляцію з доповненнями засудженого ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Апеляцію прокурора задовольнити частково.

Вирок місцевого Каховського міськрайонного суду від 11 листопада 2009 року щодо ОСОБА_2 змінити.

Виключити з мотивувальної частини вироку посилання суду на обтяжуючу покарання обставину вчинення ОСОБА_2 злочину щодо малолітньої.

В решті вирок залишити без зміни.

Головуючий:

Судді: