Справа № 1304/1797/2012 Головуючий у 1 інстанції: Головатий В.Я.
Провадження № 10/1390/234/12 Доповідач: Гончарук Л. Я.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 квітня 2012 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах

апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого Гончарук Л.Я.

суддів Партики І.В., Белени А.В.

з участю прокурора Рябого Є.І.

скаржників ОСОБА_1

потерпілої ОСОБА_2, представника потерпілої ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові

кримінальну справу за апеляцією ОСОБА_1 та ОСОБА_4 на постанову судді Галицького районного суду м. Львова від 06 березня 2012 року,

встановила:

цією постановою залишено без задовольнення скаргу ОСОБА_1 та ОСОБА_4 на постанову про порушення кримінальної справи від 01 жовтня 2008 року відносно останніх за ознаками складу злочину, передбаченого ст. 125 ч.1 КК України.

В апеляції ОСОБА_1 та ОСОБА_4 покликаються на те, що постанова винесена без додержання та в супереч вимог чинного законодавства з порушенням норм процесуального права, з поверхневим з'ясуванням приводів та підстав, які нібито призвели до правомірного винесення прокуратурою постанови про порушення відносно них кримінальної справи.

Мотивуючи тим, що суд в постанові вказав, що є достатні дані, які вказували на наявність ознак злочину, передбаченого ч.1 ст. 125 КК України, встановлені у ході дослідчих перевірок проведених працівниками ОСОБА_5 ЛМУ ГУМВС України у Львівській області за зверненнями ОСОБА_2, однак таких даних немає.

18 листопада 2006 року постановою ДІМ ОСОБА_5 ЛМУ ГУМВС України у Львівській області по епізоду від 10 листопада 2006р. та який обумовлено у постанові прокурора, було відмовлено в порушенні кримінальної справи.

Зазначають, що вказана постанова не містить жодного покликання на те, що таку постанову винесено у зв'язку з відсутністю в діянні учасників конфлікту ознак складу злочину, передбаченого саме ст. 296 КК України. Постановою відмовлено в порушенні кримінальної справи за заявою ОСОБА_2 про спричинення їй та доньці легких тілесних ушкоджень та образ зі сторони ОСОБА_1, та за заявою ОСОБА_1 щодо застосування до нього ОСОБА_2 сльозоточивого газу. Таким чином, в матеріалах кримінальної справи є постанова від 18 листопада 2006 р., яка не скасована, в якій немає покликання на ст. 296 КК України, і яка стосувалася вищевказаних учасників конфлікту серед яких відсутній ОСОБА_4.

Однак, прокурор постановою від 01 жовтня 2008р. порушив кримінальну справу і стосовно ОСОБА_4, який до епізоду від 10.11.2006р. жодного відношення не мав.

Окрім цього, вказаною постановою від 18 листопада 2006р. про відмову в порушенні кримінальної справи, ОСОБА_2 та ОСОБА_1 було винесено офіційне застереження про недопустимість антигромадської поведінки.

08 квітня 2007р. постановою ДІМ ОСОБА_5 ЛМУ ГУМВС України у Львівській області по епізоду, від 31 березня 2007р. та який зазначений у постанові прокурора, було також відмовлено в порушенні кримінальної справи.

Суд першої інстанції не врахував те, що в постанові прокурора від 01.10.2008р. відсутні будь-які докази, які б свідчили про вчинення саме ними злочину, який прокурором інкримінується за зверненнями ОСОБА_2, що свідчить про те, не виконано вимоги ст. 130 КПК України, якою передбачено, що постанова слідчого та прокурора повинна бути вмотивованою, натомість в постанові прокурора наведено кількость звернень ОСОБА_2 на адресу ОСОБА_5

Вважають, що прокурор не мав би в даному випадку порушувати кримінальну справу, оскільки таке визначення, як особливе громадське значення вчиненого злочину, який вони не вчиняли, на який покликався у своїй постанові прокурор, та в своїй постанові суд повністю спростовується КПК України, оскільки інкримінована стаття не відноситься до злочину, який становить значну суспільну небезпеку чи наявність у ньому державного або громадського інтересу. Щодо перебування ОСОБА_2 у безпорадному стані, то цього прокурор у своїй постанові не зазначив, так само, як не зазначив цього суд, не надавши цьому відповідної правової оцінки, оскільки ОСОБА_2 не є у безпорадному стані. ОСОБА_2 є працездатною, працює на керівній посаді, що передбачає відповідальність, і те, що вона є інвалідом 3-ї групи не є фактом того, що вона як це випливає з визначень прокурора не в змозі у повній мірі захистити свої права. Натомість ОСОБА_2 особисто була присутня у судових засіданнях по даній справі, отримувала правову допомогу адвоката, з яким укладала правовий договір, мала і надалі має представника якого за заявою ОСОБА_2 було допущено до процесу, що є прямим свідченням того, що ОСОБА_2 особисто була в змозі і надалі залишається в змозі особисто представляти свої права та законні інтереси, а також представляти свої права за допомогою найнятого адвоката та власного чоловіка.

Судом першої інстанції не враховано доводів викладених в ухвалах колегії апеляційного суду .

Також вважають, що без оцінки суду залишилося і те, що постановою слідчого Галицького РВ ЛМУ УМВСУ у Львівській області від 10.07.2007 року по епізоду від 30 березня 2007 року було порушено кримінальну справу по факту хуліганських дій і заподіяння тілесних ушкоджень заявниці ОСОБА_2, в якій на даний час проводиться досудове слідство, що також має значення для об'єктивного розгляду справи.

Вважає, що судом було порушено їх право на захист, оскільки вони не були повідомлені про розгляд скарги в суді, а отримали повідомлення після рішення суду, що підтверджується довідкою з пошти, яка додається.

Просить скасувати районного суду від 06.03.2012р. та направити справу на новий розгляд в той же суд першої інстанції іншим суддею.

Потерпілою та її представником було подано в апеляційний суд 17.04.2012р. заяву згідно якої вони просять скасувати постанову Галицького районного суду м.Львова від 06.03.2012р.

Заслухавши доповідача, думку прокурора, пояснення апелянта на підтримання апеляційної скарги, заперечення потерпілої ОСОБА_2 та її представника ОСОБА_3, дослідивши матеріали кримінальної та судової справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що така апеляція підлягає до задоволення щодо скасування постанови суду, частково погоджуючись з доводами апелянтів.

Згідно ухвали колегії суддів апеляційного суду від 14 лютого 2012р. частково задоволено апеляції прокурора та потерпілої ОСОБА_2, представника ОСОБА_3 скасовано постанову судді Галицького районного суду від 01 червня 2011р. а матеріали скарги скеровано на новий розгляд в той же суд іншому складу суду.

Підставою для скасування постанови суду було зокрема перевірка законності підписання постанови про порушення кримінальної справи від імені прокурора Галицького району м.Львова ОСОБА_6 його заступником ОСОБА_7 та дання таким діям належної правової оцінки.

Як встановлено судом першої інстанції приводом для порушення кримінальної справи відносно ОСОБА_1 та ОСОБА_4 за ч.1 ст.125 КК України були звернення ОСОБА_2 до ОСОБА_5 ЛМУ ГУ МВС України у Львівській області щодо неправомірних дій ОСОБА_1 та ОСОБА_4 які виражаються в постійних конфліктах в ході який заявниці було спричинено легкі тілесні ушкодження стосовно подій які мали місце 10.11.2006 ( т.3 а.с. 70), 31.03.2007р, (т.3 а.с 39) , 14.04.2007р. та 19.07.2008р. (т.3 а.с10).за епізодами від 10.11.2006р. та 31.03.2007р. є постанови ДІМ ОСОБА_5 ЛМУ УМВС у Львівській області про відмову в порушенні кримінальної справи , при цьому за цими епізодами закінчились строки давності притягнення до кримінальної відповідальності відповідно до ст..49 КК України.

За епізодом від 19.07.2008р. постановою ДІМ ОСОБА_5 ЛМУ УМВСУ у Львівській області відмовлено в порушенні кримінальної справи згідно ст..6 п.2 КПК України за фактом побиття ОСОБА_1 потерпілої ОСОБА_8 в звязку з відсутністю в діях ОСОБА_1 ознак злочину за ст. 296 КПК України.

Стосовно ж подій від 14 квітня 2007р. то будь - які постанови про відмову в порушені кримінальної справи чи закриття кримінальної справи за цим епізодом щодо ОСОБА_1 та ОСОБА_1 Ю не досліджувались судом.

З цих підстав 15 вересня 2009р. колегією суддів було скасовано постанову суду і справу скеровано на новий судовий розгляд. Проте зазначене залишилось без оцінки суду.

Разом з тим, суддя перевіряючи законність порушення кримінальної справи не достатньо перевірив твердження прокурора про те, що за всіма зверненнями ОСОБА_2 ОСОБА_5 ЛМУ ГУ МВС України у Львівській області проводилась перевірка відповідно до ст..97 КПК України за результатами яких були прийняті рішення про відмову в порушенні кримінальної справи на підставі п.2 ст.6 КПК України.

Після повернення в районний суд справа була вирішена по суті, проте як вбачається з постанови від 06 березня 2012р. суд не дослідив вищенаведених обставин, а тому постанова судді підлягає скасуванню згідно п.1.ч.1 ст. 367 КПК України у звязку з неповнотою судового розгляду відповідно до п.2ч.2 ст. 368 КПК України.

Заслуговують на увагу доводи апелянтів про те, що суд в порушення вимог ст.236-8 КПК України розглянув справу у їх відсутності. В матеріалах справи відсутні підтвердження про повідомлення скаржників про слухання справи.

Враховуючи, що при розгляді апеляції на постанову судді винесеної в порядку ст..236-8 КПК України судове слідство не проводиться з огляду на вказану неповноту, колегія суддів позбавлена можливості постановити остаточне рішення з перевіркою доводів які викладені в апеляції ОСОБА_1 та ОСОБА_4 в звязку з чим матеріали по скарзі підлягають скеруванню на новий судовий розгляд.

Керуючись ст.ст. 365, 366,367 КПК України, колегія суддів,-

ухвалила :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 та ОСОБА_4 задоволити частково.

Постанову Галицького районного суду м.Львова від 06 березня 2012 р. про відмову в задоволенні скарги ОСОБА_1 та ОСОБА_4 на постанову прокурора Галицького району м.Львова від 01 жовтня 2008р. про порушення кримінальної справи за ч.1 ст.125 КК України скасувати, справу скерувати на новий судовий розгляд в той же суд іншому складу суду.

Судді :