Справа № 344/6580/15-к
Провадження № 1-кс/344/1873/15
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 травня 2015 року м. Івано-Франківськ

Слідчий суддя Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Івано-Франківську скаргу адвоката ОСОБА_4 на бездіяльність першого заступника прокурора Івано-Франківської області ОСОБА_5 щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань,-

В С Т А Н О В И В:

08.05.2015 року адвокат ОСОБА_4 звернувся до суду зі скаргою на бездіяльність першого заступника прокурора Івано-Франківської області ОСОБА_5 щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань. На обґрунтування своєї скарги адвокат ОСОБА_4 зазначив, що 23.03.2015 року ним була подана до народного депутата України ОСОБА_6 заява про вчинення кримінального правопорушення.Зазначена заява була спрямована до Генеральної прокуратури України,а згодом до Прокуратури Івано-Франківської області.22.04.2015 року скаржником отримано з прокуратури Івано-Франківської області лист № 17-3517-15 від 17.04.2015 року за підписом першого заступника прокурора ОСОБА_5 підстав для внесення відомостей до ЕРДР не встановлено. Вважає, що першим заступником прокурора Івано-Франківської області ОСОБА_7 відмовлено у внесенні відомостей до ЄРДР протиправно, чим порушено вимоги ст. 214 КПК України. Просить суд зобов`язати першого заступника прокурора Івано-Франківської області ОСОБА_5 внести відомості про кримінальне правопорушення, викладене у його заяві від 23.03.2015 року № 2303/2 до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

В судове засідання скаржник не зявився, просив розглянути скаргу за його відсутністю.

Прокурор заперечував проти задоволення скарги, суду пояснив, що у поданій заяві відсутні об`єктивні дані про вчинення суддею Богородчанського районного суду Івано-Франківської області ОСОБА_8 будь-якого кримінального правопорушення, зміст звернення зводиться до незгоди з прийнятим суддею рішенням.

Відповідно до ч. 3 ст. 306 КПК України розгляд скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування здійснюється за обов`язковою участю особи, яка подала скаргу, чи її захисника, представника, слідчого чи прокурора, рішення, дії чи бездіяльність яких оскаржується. Відсутність слідчого чи прокурора не є перешкодою для розгляду скарги.

Зважаючи на вимоги КПК щодо часових меж розгляду слідчим суддею скарги, оскільки положеннями ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зазначено щодо розгляду справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, вважаю за можливе розглянути скаргу по суті.

Вислухавши думку прокурора, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного.

23.03.2015 року адвокатом ОСОБА_4 була подана до народного депутата України ОСОБА_6 заява про вчинення кримінального правопорушення суддею Богородчанського районного суду Івано-Франківської області ОСОБА_8 за ст. 375 ч.2 КК України , яка в подальшому була направлена в прокуратуру Івано-Франківської області.

Листом № 17-3517-15 від 17.04.2015 року першого заступника прокурора Івано-Франківської області заявнику адвокату ОСОБА_4 було повідомлено, що у поданій ним заяві відсутні об`єктивні дані про вчинення суддею Богородчанського районного суду Івано-Франківської області ОСОБА_8 кримінального правопорушення, підстав для початку досудового розслідування та внесення відповідних відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань за наведеними у заяві доводами, не вбачається.

Згідно до вимог п. 2 ч.1 ст. 303 КПК України на досудовому провадженні можуть бути оскаржені рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора, зокрема, бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, володільцем тимчасово вилученого майна.

В даному випадку зі скаргою на бездіяльність слідчого звернувся заявник адвокат ОСОБА_4 , тобто особа, яка безпосередньо звернулася із заявою про вчинення кримінального правопорушення і має право на оскарження бездіяльності прокурора відповідно до положень ст. 303 КПК України.

Виходячи з змісту ч.1 ст. 214 КПК України, бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР, означає невнесення відомостей про кримінальне правопорушення впродовж 24 годин після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення.

Відповідно до п. 4 ч. 5 ст. 214 КПК України, п .2.1. Положення про Єдиний реєстр досудових розслідувань до Реєстру вносяться відомості, зокрема, про обставини, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення.

Нормами кримінально-процесуального законодавства України передбачено, які саме діяння є правопорушеннями (злочинами), в чому полягає об`єктивна та суб`єктивна сторона того чи іншого злочину, кваліфікуючі ознаки та інше. У випадках, якщо в заяві чи повідомленні є ті чи інші об`єктивні дані, що свідчать про ознаки певного злочину, то є підстави вважати таку заяву чи повідомлення саме заявою чи повідомленням про злочин і тільки такі заяви і повідомлення повинні вноситись до Єдиного реєстру досудових розслідувань за відповідною правовою кваліфікацією. Якщо ж у повідомленнях чи заявах таких ознак немає, то вони не можуть вважатись такими, які підлягають обов`язковому внесенню до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

В судовому засіданні встановлено, що у поданій адвокатом ОСОБА_4 заяві заявник фактично не згідний постановленою ухвалою суду.

Виходячи з положень п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 8 від 13 червня 2007 року «Про незалежність судової влади» судові рішення вважаються законними, доки вони не скасовані в апеляційному, касаційному порядку або переглянуті компетентним судом в іншому порядку, визначеному законом, в межах провадження справи, в якій вони ухвалені. Виключне право перевірки законності та обґрунтованості судових рішень має відповідний суд згідно з процесуальним законодавством. Оскарження у будь-який спосіб судових рішень, діяльності судів і суддів щодо розгляду та вирішення справи поза передбаченим процесуальним законом порядком у справі не допускається.Тобто з правової позиції Верховного Суду України викладеної у вказаній постанові Пленуму слідує, що законність процесуальних актів і дій (бездіяльності) суддів, вчинених при розгляді конкретної справи, не може перевірятися за межами передбаченого законом.

Додатком до Рекомендації СМ/Rec (2010) 12 Комітету Міністрів Ради Європи державам членам щодо суддів: незалежність, ефективність та обов`язки, ухваленої Комітетом Міністрів Ради Європи 17 листопада 2010 р. на 1098му засіданні заступників міністрів, зазначено (встановлено), що судові рішення мають бути обґрунтовані та оголошені публічно, однак судді не зобов`язані роз`яснювати, якими переконаннями вони керувалися при прийнятті таких рішень (§15); рішення судів не можуть підлягати будь-якому перегляду поза межами апеляційних процедур, закладених в законодавстві (§16); коментуючи рішення суддів, виконавча та законодавча влада мають уникати критики, яка може підірвати незалежність судової влади або довіру до неї (§18); під час розгляду всіх справ судді повинні діяти незалежно та неупереджено, забезпечувати сторонам можливість бути об`єктивно вислуханими, пояснювати за потреби процедурні питання (§60); тлумачення закону, оцінювання фактів та доказів, які здійснюють судді для вирішення справи, не повинні бути приводом для цивільної або дисциплінарної відповідальності, за винятком випадків злочинного наміру або грубої недбалості (§66); тлумачення закону, оцінювання фактів або доказів, які здійснюють судді для вирішення справи, не повинні бути приводом для кримінальної відповідальності, крім випадків злочинного наміру (§68); дисциплінарне провадження може бути ініційоване, якщо суддя не виконав свої обов`язки ефективно та належним чином (§69); судді не повинні нести особисту відповідальність за випадки, коли їхні рішення були скасовані або змінені в процесі апеляційного розгляду (§70).

Подібна позиція висловлена й Венеціанською комісією у висновку від 16-17 березня 2007 року № CDL-AD(2007)003 щодо законопроекту про судоустрій та законопроекту про статус суддів в Україні. У ньому було наголошено, що неправильне тлумачення закону суддею має вирішуватися шляхом апеляції, а не шляхом дисциплінарної процедури (пункт 40). У іншому висновку від 6-7 грудня 2013 року № CDL-D(2013)034 щодо пропозицій стосовно внесення змій до проекту Закону «Про внесення змін до Конституції України щодо посилення гарантій незалежності суддів» Венеціанська комісія зазначила, що «жодне звільнення не повинно бути можливим, якщо поведінка судді не підпадає під визначення дисциплінарного правопорушення» (пункт 55).

Таким чином суд вважає, що заява адвоката ОСОБА_4 не містить об`єктивних даних щодо можливості вчинення суддею Богородчанського районного суду Івано-Франківської області ОСОБА_8 умисного кримінального правопорушення, передбаченого ст. 375 ч.2 КК України, а тому дані відомості не були внесені до ЄРДР.

Незгода учасника судового процесу у справі з прийнятим судовим рішенням не може бути приводом до реєстрації заяви, повідомлення про вчинене суддею кримінальне правоворушення.

Таким чином, суд вважає скаргу адвоката ОСОБА_4 необґрунтованою та такою, що задоволенню не підлягає, а викладені в заяві відомості є суб`єктивним сприйняттям та оцінкою обставин заявником.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 303-307 КПК України, -

У Х В А Л И В :
У задоволенні скарги ОСОБА_4 на бездіяльність першого заступника прокурора Івано-Франківської області ОСОБА_5 щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя: ОСОБА_1