АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ

Справа № 197/853/15-к Суддя 1 інстанції ОСОБА_1
Номер провадження 11-кп/774/28/К/16 Суддя-доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
12 січня 2016 року м. Кривий Ріг

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі ОСОБА_5

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі апеляційну скаргу прокурора, на вирок Широківського районного суду Дніпропетровської області від 01 жовтня 2015 року у кримінальному провадженні № 0000434 за обвинуваченням
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , , уродженця смт. Широке Широківського району Дніпропетровської області, громадянина України, прож.: АДРЕСА_1 , раніше судимого:
- 24.10.2007 року Криворізьким районним судом Дніпропетровської області за ст.ст. 121 ч. 2, 69 КК України до 3 років 4 місяців 10 днів позбавлення волі,
- 08.07.2009 року Широківським районним судом Дніпропетровської області за ст. 186 ч. 3 КК України до 4 років позбавлення волі, постановою Дзержинського районного суду м. Кривий Ріг від 16.03.2012 року умовно-достроково звільнений від відбування покарання з невідбутою частиною покарання 1 рік 2 місяці 10 днів,
- у вчиненні кримінального правопорушення-злочину , передбаченого ч.2 ст.185 КК України.
Учасники судового провадження:
Прокурор ОСОБА_7 .
Обвинувачений - ОСОБА_6 .
В апеляційній скарзі прокурор у кримінальному провадженні, не оскаржуючи доведеності вини ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення та фактичних обставин провадження, просить змінити вирок в частині призначеного покарання через неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність. Визнати ОСОБА_6 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, і призначити йому покарання, відповідно: за ч. 2 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі строком на 3 роки. На підставі ст.75 КК України, звільнити ОСОБА_8 від призначеного покарання з іспитовим строком на 2 роки та покладенням обов`язків передбачених п.п. 2, 3, 4 ст.76 КК України.

Оскаржуваним вироком суду ОСОБА_6 визнано винним у скоєнні кримінального правопорушення-злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України та призначено покарання:
-за ст. 185 ч. 2 КК України у виді двох років позбавлення волі,
-за ст. 185 ч. 2 КК України у виді двох років позбавлення волі.
На підставі ст. 70 ч. 1 КК України визначено покарання шляхом часткового складання призначених покарань за сукупністю злочинів і призначено остаточно покарання у виді двох років шести місяців позбавлення волі.
На підставі ст. 75 КК України звільнено засудженого за цим вироком від відбування призначеного йому покарання з іспитовим строком на два роки.
У відповідності до ст. 76 КК України, покладено на засудженого наступні обов`язки:
1)не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції;
2)повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання;
3)періодично з`являтися для реєстрації в кримінально-виконавчій інспекції.
Контроль за поведінкою засудженого в період іспитового строку покладено на кримінально-виконавчу інспекцію за місцем його проживання.
За обставин, встановлених судом першої інстанції та детально викладених у вироку ОСОБА_6 повторно, 14.04.2015 року близько 21.00 годині, знаходячись у будинку АДРЕСА_2 , вживав спиртні напої з ОСОБА_9 та ОСОБА_10 . Після того, як закінчились спиртні напої, ОСОБА_6 запропонував поїхати на велосипеді марки «Україна», який належить ОСОБА_9 купити ще горілки та продовжувати її вживати. ОСОБА_9 не заперечував та передав свій велосипед ОСОБА_6 ОСОБА_6 взяв вказаний велосипед марки «Україна» та поїхав на ньому за спиртними напоями в сторону дитячого дошкільного закладу «Лілея», який розташований по вул.. Карла Маркса в смт. Широке Широківського району Дніпропетровської області, де 14.04.2015 року близько 21.00 голині проїжджаючи повз вказаний дитячий заклад у ОСОБА_6 виник умисел направлений на таємне викрадення зазначеного велосипеда, реалізуючи який ОСОБА_6 , переслідуючи корисливу мету, будучи в стані алкогольного сп`яніння, обернув вказаний велосипед на свою користь, тобто таємно викрав. Вартість велосипеду марки «Україна» згідно висновку експерта становить 534 гривні. Після чого, ОСОБА_6 розпорядився викраденим майном на свій розсуд, чим завдав потерпілому ОСОБА_9 майнову шкоду на суму 534 гривні.
21.06.2015 року приблизно о 20.00 годині ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , знаходячись у будинку АДРЕСА_1 , вживав алкогольні напої разом з ОСОБА_11 . В той же день приблизно о 21.00 годині ОСОБА_6 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, побачив в коридорі вказаного будинку б/у велосипед «Україна» дамського типу, чорного кольору, який належить ОСОБА_11 . Після чого у ОСОБА_6 виник умисел на таємне викрадення вказаного велосипеду, реалізуючи який, останній таємно із корисливих мотивів, скориставшись тимчасовою відсутністю власника викрав зазначений вище велосипед. Вартість велосипеду марки «Україна» дамського типу, згідно висновку експерта № 66 від 07.07.2015 року, становить 365 гривень. Після чого, ОСОБА_6 розпорядився викраденим майном на свій розсуд, чим завдав потерпілому ОСОБА_11 майнову шкоду на суму 356 гривень.
В обґрунтування вимог своєї апеляційної скарги прокурор у кримінальному провадженні зазначає, що суд першої інстанції, в порушення п. 20 Постанови Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», відповідно до якого за окремими епізодами злочинної діяльності покарання не призначається, двічі призначив покарання обвинуваченому за ст. 185 ч. 2 КК України, чим порушив норми кримінального законодавства при призначені покарання ОСОБА_6 .
Під час апеляційного розгляду прокурор та обвинувачений підтримали апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні та просили змінити вирок.

Відповідно до ст. 402 КПК України заперечення на апеляційну скаргу учасниками судового провадження подані не були.
Заслухавши суддю-доповідача та учасників судового провадження, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши наведені у апеляційній скарзі доводи, зіставивши їх з наявними матеріалами, прослухавши технічний запис судового засідання в межах підготовки провадження до розгляду, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора у кримінальному провадженні підлягає задоволенню, з наступних підстав.
Як вбачається з вироку обвинувачений ОСОБА_6 при розгляді кримінального провадження повністю визнав себе винним у скоєних кримінальних правопорушеннях і не оспорював фактичні обставини провадження та кваліфікацію його дій.
На підставі викладеного, колегія суддів, відповідно до вимог ч. 1 ст. 404 КПК України, не перевіряє висновки суду першої інстанції щодо фактичних обставин кримінального провадження, які не оскаржувалися.
Аналізуючи доводи апеляційної скарги прокурора у кримінальному провадженні щодо неправильного застосування судом першої інстанції закону України про кримінальну відповідальність, колегія суддів находить їх обґрунтованими та такими що підлягають задоволенню за наступних підстав.
Відповідно до ст. 32 КК України, повторністю злочинів визнається вчинення двох або більше злочинів, передбачених тією самою статтею або частиною статті Особливої частини цього Кодексу.
Як зазначено в роз`ясненнях, викладених в п. 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» від 24.10.2003 року, за окремими епізодами злочинної діяльності або за окремими частинами статті, які не мають самостійної санкції, покарання не призначається.
З матеріалів кримінального провадження та вироку суду вбачається, що ОСОБА_6 скоїв два епізоди крадіжки, які отримали одну кваліфікацію за ч. 2 ст. 185 КК України.
При цьому, призначаючи покарання обвинуваченому, в порушення вимог чинного законодавства та п. 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», суд першої інстанції призначив покарання за кожний епізод крадіжки, які кваліфікуються за ст. 185 ч. 2 КК України, тобто двічі призначив покарання за ст. 185 ч. 2 КК України, чим порушив вимоги кримінального закону при призначенні покарання.

З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги прокурора у кримінальному провадженні підлягають задоволенню, а ухвалений відносно ОСОБА_6 вирок суду першої інстанції, відповідно - зміні в частині призначення покарання.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -
П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні задовольнити.
Вирок Широківського районного суду Дніпропетровської області від 01 жовтня 2015 року у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до ЄРДР 05 січня 2015 року за № 0000434, відносно ОСОБА_6 змінити в частині призначення покарання.

Вважати ОСОБА_6 засудженим за ч. 2 ст. 185 КК до покарання у виді позбавлення волі строком на 2 (два) роки.
На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_6 за цим вироком від відбування призначеного йому покарання з іспитовим строком на два роки.
У відповідності до ст. 76 КК України, покласти на засудженого наступні обов`язки:
- не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції;
- повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання;
- періодично з`являтися для реєстрації в кримінально-виконавчій інспекції.
В решті вирок суду першої інстанції у даному провадженні залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з дня її проголошення.
На судові рішення першої та апеляційної інстанцій може бути подана касаційна скарга до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.

Судді апеляційного суду
Дніпропетровської області

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4