Справа № 640/3600/15-к
н/п 1-кп/640/66/16
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"20" січня 2016 р. м. Харків
Колегія суддів Київського районного суду м. Харкова в складі:
Головуючого - судді ОСОБА_1
Суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3
при секретарі ОСОБА_4
за участю прокурора ОСОБА_5
обвинуваченого ОСОБА_6
захисника ОСОБА_7

розглянувши у судовому засіданні в залі Київського суду в м. Харкова клопотання захисника про зміну запобіжного заходу, який застосовано до обвинуваченого ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 115 ч. 1 КК України, -
В С Т А Н О В И Л А :
На досудовому слідстві ухвалою слідчого судді відносно ОСОБА_6 був обраний запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, який ухвалами суду був продовжений до 13 лютого 2016 року.
У судовому засіданні захисник ОСОБА_7 заявив клопотання про зміну обвинуваченому запобіжного заходу з тримання під вартою на особисте зобов`язання та привів доводи, які на його думку дають суду обґрунтовані підстави для такої зміни, про що письмово склав клопотання, яке було долучено до матеріалів справи.
Обвинувачений ОСОБА_6 заявлене клопотання свого захисника підтримав, просив суд його задовольнити.
Прокурор у судовому засіданні заперечував проти зміни запобіжного заходу, посилаючись при цьому на продовження існування ризиків, встановлених при обранні ОСОБА_6 запобіжного заходу, вказуючи при цьому, що судове провадження не закінчено та обвинувачений може переховуватися від суду, вплинути на свідків, вчинити новий злочин.
Суд, заслухавши клопотання та думку учасників кримінального провадження, встановив наступне.
Тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключено у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.
Так, в судовому засіданні прокурор наполягав, що застосування жодного із більш м`яких запобіжних заходів до обвинуваченого не може запобігти ризикам, які існують, а також просив суд врахувати ступень тяжкості інкримінованого злочину та прийняти до уваги ту обставину, що підстави, за яких судом було обрано обвинуваченому запобіжний захід у виді тримання під варту не відпали, що унеможливлює застосування до обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу.
Суд, досліджуючи вищевказані посилання виходить з того, що доводи сторони захисту на відсутність перелічених ризиків є безпідставними, оскільки підставою для зміни запобіжного заходу може бути лише обґрунтоване підтвердження того, що ризики, які були зазначені в ухвалі слідчого судді при його обранні на теперішній час відпали, що в свою чергу доведено не було.
Крім того суд вважає безпідставним посилання захисника на те, що матеріали кримінального провадження не містять доказів винуватості його підзахисного у вчиненні ним інкримінованого йому діяння, оскільки суд встановлює винуватість чи невинуватість особи при винесенні судового рішення по суті та вже після дослідження всіх доказів та матеріалів кримінального провадження, які наявні або будуть в подальшому долучатися до матеріалів справи, допиту всіх свідків.
При цьому суд враховує усталену практику Європейського суду з прав людини, зокрема, Рішення «Лабіта проти Італії» від 06.04.2000 року, згідно якого тримання під вартою є виправданим у певному випадку, лише якщо конкретні ознаки розкривають наявність публічного інтересу, інтересу, що переважає, попри презумпцію невинуватості, над повагою до особистої свободи. Так, Національні судові органи повинні розглядати всі обставини, що дають підстави ствердити наявність публічного інтересу, який би виправдав виняток із загальної норми про повагу до свободи людини. Такими ознаками є тяжкість та підвищена суспільна небезпечність інкримінованого обвинуваченому ОСОБА_6 злочину, що спричинило загибель людини, можливість незаконного впливу на свідків,які ще судом не допитані, ухилення від явки до суду, вчинення іншого злочину.
Крім того, суд враховує, що відповідно до правової позиції, викладеної у п. 80 рішення Європейського суду з прав людини від 10 лютого 2011 року у справі «Марченко проти України» при розгляді клопотання про обрання, зміну або продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою, має бути розглянута можливість застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів.
Водночас, розглядаючи можливість альтернативних запобіжних заходів, з урахуванням вищенаведених ознак, суд вважає їх такими, що не здатні забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого.
Також відповідно до практики Європейського суду з прав людини вагомою підставою для вирішення питання про необхідність попереднього ув`язнення особи є ризик перешкоджання встановленню істини у справі та переховування цієї особи від правосуддя. При цьому зазначено, що небезпека перешкоджання встановленню істини у справі та переховування особи від правосуддя може вимірюватися суворістю можливого покарання в сукупності з наявністю даних про матеріальний, соціальний стан особи, її зв`язками з державою, у якій його переслідують, та міжнародними контактами.
Таким чином, колегія суддів, в тому числі при врахуванні даних про особу обвинуваченого, який має постійне місце проживання, поряд з тим не працює та не одружений, не має постійного джерела доходів, що оцінено у сукупності із тяжкістю інкримінованого ОСОБА_6 злочину та тяжкістю ймовірного покарання, вважає доведеним наявність ризиків, передбачених п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України можливість переховуватись від органів досудового розслідування та суду; п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України можливість незаконно впливати на свідків в цьому ж кримінальному провадженні, які судом ще не допитані, та п.5 ч.1 ст. 177 КПК України можливість вчинити інше кримінальне правопорушення.
Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.
У зв`язку з вищезазначеним, обґрунтованих підстав для задоволення клопотання захисника ОСОБА_7 та зміну ОСОБА_6 запобіжного заходу з тримання під вартою на особисте зобов`язання, колегія суддів не вбачає.
Керуючись ст.ст. 177,178,183, 331, 369 КПК України, колегія суддів, -
В задоволенні клопотання захисника ОСОБА_7 про зміну запобіжного заходу, який застосовано до обвинуваченого ОСОБА_6 відмовити.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді ОСОБА_1
ОСОБА_3
ОСОБА_2