В И Р О К
іменем України
"06" березня 2015 р. Дніпровський районний суд м. Києва у складі головуючого судді ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , з участю прокурора ОСОБА_3 , представників потерпілого ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , захисника ОСОБА_6 , обвинуваченого ОСОБА_7 , розглянувши у відкритому судовому засіданні обвинувальний акт за №0007161 від 11 червня 2014 року щодо

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Хомутець, Миргородського р-ну., Полтавської обл., українця, громадянина України, одруженого, не працюючого, зареєстрованого та проживаючого в АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.189 КК України,

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_7 10 березня 2014 року, з корисливих спонукань, використовуючи власну поштову скриньку, надіслав на електронну адресу керівництва Компанії Рапала Шімано Іст Юороуп Оу - ІНФОРМАЦІЯ_2 сом листи з погрозами про завдання мільйонних збитків зазначеній компанії, шляхом розповсюдження відомостей про неякісну продукцію вказаної компанії у всесвітній мережі Інтернет, при цьому вимагаючи сплатити йому грошові кошти у сумі 60 тис. Євро.

В подальшому, ОСОБА_7 05 травня 2014 року зустрівся з представником Компанії Рапала Шімано Іст Юороуп Оу, директором дочірнього підприємства ВМС-Вотер Куін Україна ОСОБА_5 та озвучив раніше висловлені ним погрози і підтвердив авторство листів з погрозами вчинення неправомірних дій, що призведе до значних втрат та обмеження прав Компанії Рапала Шімано Іст Юороуп Оу.

Спийнявши погрози ОСОБА_7 як реальні, що можуть скомпрометувати ділову репутацію та призведуть до значних матеріальних збитків Компанії Рапала Шімано Іст Юороуп Оу з обмеженням прав на здійснення підприємницької діяльності для отримання прибутку, ОСОБА_5 звернувся до правоохоронних органів з заявою про вимагання ОСОБА_7 у Компанії Рапала Шімано Іст Юороуп Оу грошових коштів у сумі 60 тис. Євро.

Продовжуючи свої злочинні наміри, ОСОБА_7 22 вересня 2014 року близько 14 години 00 хвилин, перебуваючи в кафе Желток, розташованому по вул. Русанівська набережна, 8/2, в м. Києві, отримав від представника Компанії Рапала Шімано Іст Юороуп Оу, директора дочірнього підприємства ВМС-Вотер Куін Україна ОСОБА_5 частину грошових коштів у сумі 10000 грн., після чого був затриманий працівниками міліції.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_7 винним себе визнав повністю, та суду показав, що дійсно 10 березня 2014 року він направив на адресу Компанії Рапала Шімано Іст Юороуп Оу лист, в якому вимагав сплатити йому грошові кошти в сумі 60 000 Євро, зазначаючи, що у разі не сплати йому грошових коштів, він буде вимушений розповсюдити інформацію про неякісну продукцію вказаної компанії. 22 вересня 2014 року при зустрічі з представником Компанії Рапала Шімано Іст Юороуп Оу йому були передані грошові кошти в сумі 10 000 грн.

Представник потерпілого ОСОБА_4 суду показав, що обвинуваченого він раніше не знав. Компанія Рапала Шімано Іст Юороуп Оу є одним з найбільших світових виробників риболовної продукції. Дочірнє підприємство в Україні створене компанією Рапала Шімано Іст Юороуп Оу і створене для реалізації продукції, як офіційної, всієї продукції та всіх брендів, які належать компанії Рапала. Компанія Рапала має досить великий обсяг брендів. Головний офіс компанії Рапала знаходиться в столиці Фінляндії в м. Гельсінкі. Дочірне підприємство в Україні є офіційним дистриб`ютором, створеним фірмою Рапала. Головним дистриб`ютором в Україні є ВМС Вотер Куін Україна, що знаходиться у м. Вишгород, Київської області. Він являється представником компанії Рапала. Вперше ОСОБА_7 звернувся до компанії Рапала 03 липня 2012 року на електрону адресу, яка розміщена на офіційному сайті, з комерційною пропозицією щодо здійснення виробництва і продажу твердих і м`яких риболовних приманок. Того ж дня директор департаменту R&D Юкка Сайранен в своїй переписці з паном ОСОБА_7 , на адресу, з якої він звернувся, проінформував останнього про незацікавленість в надісланій ним пропозиції. Це була пропозиція щодо виробництва певних видів риболовних воблерів. ОСОБА_7 запропонував їх доробити, переробити, після чого вони будуть відповідати критеріям, які визначив останній. Обвинувачений взяв за основу продукцію щодо якої вже була проведена сертифікація, вона вироблялася та продавалася на ринку. Він вирішив, що дана продукція не відповідала певним критеріям якості, потребує доробки, тому зробив ці пропозиції. Компанія Рапала написала ОСОБА_7 чітку відповідь про те, що вона не зацікавлена в даній пропозиції. Наступного дня, тобто 04 липня 2012 року, ОСОБА_7 знову звернувся в компанію Рапала, але вже до директора департаменту ОСОБА_8 з листом, яким повідомив про заявку на патент в Україні щодо своєї комерційної пропозиції. Будь, яка продукція, яка може бути змінена, потребує патентування, для захисту прав цієї роботи чи будь-якої іншої продукції. На свій лист ОСОБА_7 знову отримав повідомлення про відсутність зацікавленості в здійсненні з ним співпраці. Отримавши відмову, ОСОБА_7 того ж дня знову звернувся до керівництва компанії з критикою пана ОСОБА_9 та повторною пропозицією щодо співпраці. Він в своєму листі зауважив, що компанія Рапала безпідставно відмовляється від співпраці. Цей лист ОСОБА_7 залишився без розгляду, оскільки чітка відповідь йому вже була надана у попередньому листуванні. Приблизно через два роки, 04 березня 2014 року, ОСОБА_7 знову звернувся з листом до директора департаменту R&D Юкка Сайранен з пропозицією ознайомитись зі статтею про риболовні приманки та проханням надати йому зразки продукції Рапала для випробування. 05 березня 2014 року ОСОБА_7 отримав відповідь на свій лист, де йому було повідомлено про наявність у компанії Рапала власної науково-дослідної команди для виконання необхідних тестів та розробки своєї продукції та про внутрішню корпоративну політику, яка не передбачає, тобто виключає взагалі, здійснення купівлі ідей ззовні. Тобто компанія Рапала не купує ідеї, а проводить такі дослідження своїми власними силами, оскільки має свою науково-дослідну лабораторію. Також ОСОБА_7 рекомендували звернутися до іншої компанії, не такого великого виробника, який можливо захотів би з ним співпрацювати, оскільки компанія Рапала в його пропозиції зацікавлена не була. Компанія Рапала вважала дане питання остаточно вичерпаним, оскільки в черговий раз ОСОБА_7 було відмовлено. 10 березня 2014 року ОСОБА_7 офіційно звернувся на ім`я вищого керівництва транснаціональної компанії Viellard Migeon&Companie пана Крістофа Вьєларда. Дана компанія є основним інвестором компанії Рапала і основним акціонером. ОСОБА_7 звернувся до ОСОБА_10 , фінансового директора з безпідставними звинуваченнями директора департаменту R&D Рапала пана ОСОБА_8 , а також претензіями до деякої продукції Rapala, та повідомив інформацію стосовно виключної продукції Рапала. Крім того ОСОБА_7 зазначив про вимогу сплатити йому грошові кошти в розмірі 60 000 Євро на його рахунок відкритий в Державному експортно-імпортному банку України за начебто здійснені ним наукових дослідження вказаної продукції. В цьому ж листі ОСОБА_7 почав погрожувати, що в разі невиконання його вимог протягом одного-двох тижнів, з моменту отримання листа, він, спільно зі своєю групою (це є дослівний переклад листа англійською мовою), почне розповсюджувати інформацію, що зганьбить ділову репутацію компанії Рапала, як виробників та реалізаторів фальшивої продукції під брендом Rapala, та інших брендів, які належать компанії, шляхом створення сайту з антирекламою, розповсюдження аналогічної інформації на світових риболовних форумах, звернення до судів та міжнародних організацій з метою створення проблем з орендами та втратою значних коштів компанії. Крім того представник ОСОБА_4 зазначав, що компанія, ані будь-які інші підприємства, які належать до цієї групи, ніколи не замовляла ні дослідження, ні виконання будь-яких робіт для компанії Рапала у сторонніх осіб, не зверталися з пропозиціями до ОСОБА_7 , не просили проводити будь-які роботи, а навіть просили не писати їм. Не зважаючи на це, 14 березня 2014 року ОСОБА_7 почав систематично надсилати повідомлення компанії Рапала і листи з аналогічними умовами. ОСОБА_7 взяв перший лист з погрозами, взяв дослідив всі адреси дистриб`юторів компанії Рапала, які проводять продажі не лише в Україні, взяв всіх дистриб`юторів, які є такими самими дочірними підприємствами, як і в Україні, в інших країнах, які здійснюють продаж продукції Rapala, кількість яких є дуже великою, і направив даного листа. Крім того, він направив даного листа компанії Лісі Груп, яка є також інвестором компанії Рапала. Дані листи він відправляв з певною системною періодичністю. Згодом, 14 квітня 2014 року, компанія Рапала звернулась до своєї дочірньої компанії в Україні ВМС-Вотер Куін Україна з дорученням розглянути ситуацію, яка склалася з ОСОБА_7 , та вжити всі необхідні заходи щодо захисту прав та законних інтересів компанії засновника. 05 травня 2014 року він та ОСОБА_5 , як представники ДП ВМС-Вотер Куін Україна зустрілися з ОСОБА_7 . При зустрічі вони впевнились, що ОСОБА_7 дійсно є автором даного листа. Отримавши офіційне доручення від ОСОБА_5 , він звернувся на електронну адресу ОСОБА_7 , оскільки інших зв`язків з ним не було, та запропонував зустрітися, а також залишив свій номер телефону, на який ОСОБА_7 може зателефонувати. Останній зателефонував, і вони домовилися про зустріч. Зустрівшись ОСОБА_7 повідомив, що він хоче, по-перше, отримати вибачення за те, що його листи ігнорують, а по-друге, сплати йому 60 000 Євро. Дану суму він хотів отримати, як компенсацію, за ту роботу, яку він проводив за власним бажанням і на власний розсуд. Він вважав, що це було підставою для виплати компанією Рапала йому даної суми грошових коштів. Крім того, його вимогою було також у подальшому укладення договору про співпрацю на здійснення ним R&D досліджень або трудовий договір з визначенням його гонорару в розмірі до 10% від вартості продукції, яку він буде доопрацьовувати. Коли вони повідомили ОСОБА_7 , що дана зустріч є виключно для збору інформації і вони не мають права приймати будь-яких рішень, то ОСОБА_7 підтвердив погрози, що якщо йому не будуть виплачені грошові кошти, які він вимагає, не будуть виконані умови щодо вибачення та укладення в подальшому договорів, він буде робити всі ті дії та реалізовувати всі ті погрози, про які він повідомляв в своїх листах. З метою попередження спричинення шкоди діловій репутації компанії, вони звернулися до правоохоронних органів з проханням розглянути дану ситуацію по суті, прийняти відповідне рішення, оскільки вбачали в діях ОСОБА_7 кримінальне правопорушення, в якому він на даний час обвинувачується.

Представник потерпілого ОСОБА_5 надав суду подібні покази.

Свідок ОСОБА_11 суду показав, що обвинувачений його батько. Про події він дізнався коли до них прийшли працівники міліції та повідомили, що в його батька нібито якийсь конфлікт з компанією Рапала. Приблизно за місяць до цього батько повідомив йому, що начебто підписав контракт з компанією Рапала. Про вимагання батьком грошових котів йому нічого не відомо.

З протоколу листування ОСОБА_7 та представників компанії Рапала ВМС-Вотер Куін Україна за період з липня 2012 року по квітень 2014 року, вбачається, що ОСОБА_7 направляв листи з недостовірною інформацією про компанію Рапала та вимагав сплатити йому 60000 Євро. (т.1 а.с. 39-42).

Згідно з протоколом огляду грошових коштів від 22 вересня 2014 року, ОСОБА_5 в приміщенні Дніпровського РУ ГУМВС України в м. Києві, за адресою: м. Київ, вул. Червоноткацька, 2, в присутності спеціаліста та понятих, було вручено грошові кошти в сумі 10000 грн. номіналом по 200 грн., які попередньо були помічені спеціальними хімічними засобами та відкопійовані на ксероксі.( т.1 а.с.197-216).

Вказані грошові кошти визнані речовими доказами та приєднані до матеріалів кримінального провадження. ( т.2 а.с. 1,2).

Згідно з протоколом огляду місця події від 22 вересня 2014 року, в кафе Желток, що розташоване по вул. Русанівська-Набережна, 8/2, в м. Києві, було оглянуто грошові кошти у сумі 10000 грн. купюрами по 200 грн., які поміщенні в пакет та опечатані печаткою. Використовуючи серветки, спеціалістом ОСОБА_12 було зроблено змиви з рук та одягу ОСОБА_7 , після чого серветки та грошові кошти були поміщені в пакет та опечатані печаткою.( т.2 а.с.21-24).

Згідно з висновком експерта від 26 вересня 2014 року, за № 938хс., на грошових купюрах, серветках, яким було зроблено змиви з рук та одягу ОСОБА_7 , виявлено сліди спеціальної хімічної речовини, яка однакова за своїми фізико-хімічними властивостями із спеціальною хімічною речовиною, наданої в якості зразка порівняння. На зовнішній і внутрішній поверхні конверту в якому знаходились грошові кошти, виявлено присутність спеціальної хімічної речовини, яка однакова за своїм фізико-хімічними властивостями зі спеціальною хімічною речовиною, наданої в якості зразка порівняння.( т.2 а.с.31-34).

Серветки з змивами та зразки спеціальної хімічної речовини визнані речовими доказами та приєднані до матеріалів кримінального провадження. ( т.2 а.с. 35,36).

Згідно з протоколом огляду місця події від 25 вересня 2014 року, в приміщені НДКЦ, що розташоване по п-ту. П. Тичини 26-Г, в м. Києві, було оглянуто комп`ютерну техніку за допомогою якої ОСОБА_7 здійснював переписку з компанією Рапала ВМС-Вотер Куін Україна та вимагав сплатити грошові кошти у сумі 10000 грн.( т.2 а.с.46-52).

Системний блок, комп`ютер Недбук марки НР, мобільні телефони Самсунг та Соні Еріксон визнані речовими доказами та приєднані до матеріалів кримінального провадження. ( т.2 а.с. 53).

Оцінивши зібрані у кримінальному провадженні докази, суд вважає доведеною вину ОСОБА_7 у тому, що він своїми умисними діями вчинив вимогу передачі чужого майна з погрозою обмеження прав потерпілого, і тому знаходить правильною кваліфікацією його дій за ч.1 ст.189 КК України.

Відповідно до ст.65 КК України, при призначенні обвинуваченому ОСОБА_7 виду та міри покарання, суд приймає до уваги характер і ступінь суспільної небезпеки вчиненого ним кримінального правопорушення, яке відноситься до категорії злочинів середньої тяжкості, конкретні обставини справи, дані про його особу, а саме: під наглядом у лікаря-психіатра і лікаря-нарколога не перебуває, за місцем проживання характеризуються посередньо, раніше злочинів не скоював.

Обставиною, яка пом`якшує покарання ОСОБА_7 , є щире каяття обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення.

Обставин, які обтяжують його покарання, суд не вбачає.

З урахуванням даних про особу обвинуваченого, ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, суд вважає за доцільне призначити ОСОБА_7 покарання у виді обмеження волі у мінімальному розмірі передбаченому санкцією ч.1 ст.189 КК України для зазначеного вище виду покарань, та надати йому можливість виправлення та перевиховання без ізоляції від суспільства шляхом звільнення його від відбування покарання з випробовуванням.

Цивільний позов у кримінальному проваджені не заявлений.

Речові докази у кримінальному проваджені, суд вирішує відповідно до ст.100 КПК України.

Керуючись ст.ст. 368-371, 373-374, 376 КПК України, суд, -

ЗАСУДИВ:
ОСОБА_7 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.189 КК України та призначити йому покарання у виді 1 (одного) року обмеження волі.

На підставі ст.ст.75,76 КК України звільнити ОСОБА_7 від відбування покарання, якщо він протягом 1 (одного) року іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки: не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, періодично з`являтися для реєстрації в кримінально-виконавчу інспекцію.

Міру запобіжного заходу ОСОБА_7 до набрання вироком законної сили залишити без змін у вигляді застави. Після набрання вироком суду законної сили запобіжний захід заставу скасувати, повернувши ОСОБА_13 сплачені, на підставі ухвали Дніпровського районного суду м. Києва від 23 вересня 2014 року, грошові кошти у розмірі 24360 грн.

Стягнути з ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_1 , на користь держави процесуальні витрати за залучення експерта для проведення хімічної експертизи №983хс від 26 вересня 2014 року у розмірі 887 грн. 04 коп.

Речові докази у кримінальному проваджені змиви з рук та одягу ОСОБА_7 , зразок спеціальної хімічної речовини промінь-1, контроль серветку, які знаходяться на зберіганні в камері в камері схову речових доказів Дніпровського РУ ГУМВС України в м. Києві знищити.

Речові докази у кримінальному проваджені системний блок білого кольору, комп`ютер нетбук марки НР, мобільний телефон Samsung, мобільний телефон Soni Ericsson залишити у володінні ОСОБА_7 .

Речові докази у кримінальному проваджені грошові кошти в сумі 10000 грн. зберігати в фінансовій частині Дніпровського РУ ГУМВС України в м. Києві.

Вирок може бути оскаржено до Апеляційного суду м. Києва через Дніпровський районний суд м. Києва протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення.

Суддя: