Номер провадження: 11-кп/785/1646/15
Номер справи місцевого суду: 511/2008/15-к
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
24.12.2015 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Одеської області у складі:

головуючого ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі ОСОБА_5

за участю:

прокурора ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження за апеляційними скаргами захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 , потерпілого ОСОБА_9 на вирок Роздільнянського районного суду Одеської області від 04 листопада 2015 року, яким:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець с. Івано-Миколаївка Роздільнянського району Одеської області, громадянин України, з середньою освітою, одружений, має на утриманні 2 малолітніх дітей, працюючий за наймом, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючий за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимий:

-21 жовтня 2014 року Роздільнянським районним судом Одеської області за ч.3 ст.296, ч.1 ст.186, ст.70 КК України до 2 років позбавлення волі з іспитовим строком 1 рік,

засуджений:

-за ч.1 ст. 121 КК України на 5 років позбавлення волі.

Згідно зі ст.71 КК України до призначеного судом покарання частково приєднано невідбуте покарання за вироком Роздільнянського районного суду Одеської області від 21 жовтня 2014 року у вигляді 1 місяця позбавлення волі і остаточно визначено ОСОБА_8 покарання у вигляді 5 років 1 місяця позбавлення волі.

Стягнуто з ОСОБА_8 на користь держави процесуальні витрати за проведення судової балістичної експертизи у розмірі 491,04 гривень.

ВСТАНОВИЛА:
Як вказано у вироку, 03 травня 2015 року, біля 15-30 годин, ОСОБА_8 знаходився у будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , де між ним та потерпілим ОСОБА_10 , через особисті неприязні стосунки на побутовому ґрунті, виникла сварка. Під час сварки обвинувачений на автомобілі марки «Опель Астра» залишив місце мешкання.

В подальшому, біля 16-00 годин, того ж дня обвинувачений ОСОБА_8 повернувся у подвір`я будинку, розташованого за вказаною адресою, з мисливською рушницею в руках, де впродовж сварки з ОСОБА_10 , навмисно, з метою спричинення тілесних ушкоджень, знаходячись на відстані 1-1,5 метри від останнього, здійснив один постріл з мисливської рушниці марки «ТОЗ-66», 1974 року випуску, в нижню область черева ОСОБА_10 , чим спричинив йому тілесні ушкодження, у вигляді проникаючого вогнепального дробового поранення нижньої половини живота з ушкодженням органів малого тазу (сечового міхура і кишечнику, кісток таза), які згідно з висновком експерта №130 від 20 липня 2015 року відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, за критерієм небезпеки для життя в момент їх спричинення, після чого з місця події зник.

В апеляційній скарзі захисник зазначив, що умислу в обвинуваченого на заподіяння потерпілому тяжкого тілесного ушкодження не було, вважає, що обвинувачений ОСОБА_8 ненавмисно натиснув на спусковий гачок рушниці коли потерпілий намагався його побити та відібрати рушницю.

Просить вирок суду змінити, перекваліфікувати дії обвинуваченого ОСОБА_8 з ч.1 ст.121 КК України на ст.128 КК України.

В апеляційній скарзі потерпілий просить вирок суду змінити та перекваліфікувати дії обвинуваченого з ч.1 ст.121 КК України на ст.128 КК України, оскільки вважає, що обвинувачений ненавмисно здійснив в нього з рушниці постріл.

Заслухавши доповідача, захисника, який підтримав доводи апеляційної скарги, думку прокурора, який заперечував у задоволенні апеляційної скарги, дослідивши матеріали провадження, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги захисника та потерпілого задоволенню не підлягають з наступних підстав.

Висновок суду про доведеність вини ОСОБА_8 у вчиненні ним зазначеного кримінального правопорушення підтверджується сукупністю доказів, зібраних у встановленому законом порядку та ретельно досліджених судом першої інстанції у судовому засіданні.

Доводи захисника та потерпілого про те, що у обвинуваченого не було умислу на заподіяння потерпілому ОСОБА_10 тяжкого тілесного ушкодження є необґрунтованими.

Так, суб`єктивна сторона злочину, передбаченого ст.121 КК України, характеризується умисною виною. Винний усвідомлює, що може заподіяти тяжку шкоду здоров`ю потерпілого і бажає або свідомо припускає її настання.

Будучи допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_8 пояснив, що 03 травня 2015 року, біля 15-30 годин, обвинувачений знаходився у будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , де між ним та потерпілим ОСОБА_10 , який є братом його дружини, через особисті неприязні стосунки на побутовому ґрунті, виникла сварка в ході якої потерпілий побив обвинуваченого.

На своєму автомобілі ОСОБА_8 поїхав в с. Матюшівка, де відкопав рушницю, яку зберігав у розібраному вигляді, та знову поїхав в м. Роздільну. По дорозі обвинувачений зібрав рушницю та зарядив її одним патроном. Коли повернувся за місцем свого мешкання, то на подвір`ї вказаного будинку на нього напав потерпілий ОСОБА_10 , а обвинувачений ненавмисно, випадково натиснув на спусковий гачок рушниці, яку тримав в руці, у зв`язку з чим потерпілий отримав тілесні ушкодження.

Після чого, обвинувачений ОСОБА_8 на автомобілі поїхав в с. Матюшовка, де у домоволодінні своєї матері сховав рушницю.

Потерпілий ОСОБА_10 в судовому засіданні пояснив, що обвинувачений є чоловіком його сестри. 03 травня 2015 року, біля 15-30 годин, у будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , між ним та обвинуваченим ОСОБА_8 , через особисті неприязні стосунки на побутовому ґрунті, виникла сварка в ході якої потерпілий побив обвинуваченого, після чого ОСОБА_8 на автомобілі кудись поїхав, а через деякий час приїхав з рушницею.

Потерпілий вийшов з будинку на подвір`я з метою ще побити обвинуваченого і забрати рушницю та напав на ОСОБА_8 , який, вириваючись від ОСОБА_10 , вистрелив у останнього не цілячись та поранив потерпілого у живіт.

Свідки ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 у судовому засіданні описали обставини сварки, яка виникла між потерпілим і обвинуваченим.

Відповідно до протоколу огляду місця події від 05 травня 2015 року та фототаблицею до нього, згідно з якими об`єктом огляду являлась територія домоволодіння, розташованого в АДРЕСА_1 , де у приміщенні літнього душу виявлено мисливську рушницю марки «ТОЗ 66», 1974 року випуску, яка знаходилась у розібраному вигляді.

Згідно висновку судової балістичної експертизи №386-Б від 14 липня 2015 року наданий на дослідження предмет, вилучений під час огляду місця події у с. Матюшовка, по вул. Куйбишева, 42, Роздільнянського району, Одеської області, є гладкоствольною вогнепальною зброєю, двоствольною мисливською рушницею «ТОЗ-66», 12 калібру, № НОМЕР_1 .

Основні частини і механізми, наданої рушниці, необхідні для пострілу в наявності, взаємодіють правильно, слідів поломки не мають. Надана рушниця для стрільби придатна.

Надана на дослідження рушниця, виготовлена промисловим способом.

Будь-яких змін в конструкції рушниці, непередбачених заводом виробником не виявлено.

Надана на дослідження рушниця, при вільному падінні на підлогу, без впливу на спускові гачки може здійснити постріл з правого ствола.

Наданий на дослідження предмет, вилучений під час огляду місця події у АДРЕСА_1 , являється полімерним пижем-концентратором, який використовується для спорядження патронів до гладкоствольних, мисливських рушниць 12 калібру то можливо припустити, що останній був стріляний зі зброї 12 калібру.

Відповідно до висновку судово медичної експертизи №130 від 20 липня 2015 року у потерпілого було виявлено тілесні ушкодження у виді проникаючого вогнепального дробового поранення нижньої половини живота з ушкодженням органів малого тазу (сечового міхура і кишечника, кісток таза) і відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, за критерієм небезпеки для життя в момент їх спричинення.

Зазначені тілесні ушкодження виникли внаслідок пострілу з вогнепальної дробової зброї з близької відстані в діапазоні до 1,5-2 метрів від області поранення до дульного кінця ствола рушниці. На це вказує наявність однієї вогнепальної рани в надлобковій області справа, великої кількості дробинок, виявлених при рентгенівському дослідженні в малому тазу, а також характер ушкоджень сечового міхура (розриви з вираженим розможенням його стінок).

Вказаним доказам щодо способу заподіяння тілесних ушкоджень і характеру виявлених у потерпілого поранень суд дав належну оцінку і дійшов правильного висновку, що дії обвинуваченого ОСОБА_8 були спрямовані на спричинення ОСОБА_10 умисного тяжкого тілесного ушкодження, про що свідчать його дії.

Так, обвинувачений ОСОБА_8 , після сварки з потерпілим ОСОБА_10 , на автомобілі поїхав в с. Матюшівка, взяв там рушницю та зарядив її одним патроном, після чого знову приїхав в м. Роздільну, де на подвір`ї будинку АДРЕСА_2 , в ході сварки з потерпілим, здійснив у нього постріл із близької відстані з рушниці, що була спрямована на потерпілого.

За таких обставин ОСОБА_8 усвідомлював, що своїми діями може заподіяти тяжку шкоду здоров`ю потерпілого і свідомо припускав її настання.

Таким чином, твердження захисника і потерпілого, що умислу у обвинуваченого на спричинення потерпілому тяжких тілесних ушкоджень не було, а постріл ОСОБА_8 здійснив необережно, а саме коли потерпілий ОСОБА_10 хотів забрати у обвинуваченого рушницю, є необґрунтованими.

Ці заперечення обвинувачення були детально розглянуті судом першої інстанції і спростовані наведеними у його вироку доказами.

На цих самих підставах не можна визнати обґрунтованими і доводи апеляційних скарг захисника і потерпілого про можливість кваліфікації дій обвинуваченого ОСОБА_8 щодо заподіяння потерпілому ОСОБА_10 тяжкого тілесного ушкодження за ст.128 КК України.

Дії обвинуваченого за ст.121 ч.1 КК України судом першої інстанції кваліфіковані правильно.

Покарання ОСОБА_8 призначено відповідно до вимог ст.65 КК України з урахуванням ступеня тяжкості вчиненого злочину, даних про особу обвинуваченого, обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання і воно є необхідним та достатнім для його виправлення і попередження нових злочинів.

За таких обставин колегія суддів вважає, що апеляційні скарги задоволенню не підлягають.

Керуючись ст.ст. 405, 407 КПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:
Апеляційні скарги захисника ОСОБА_7 та потерпілого ОСОБА_10 залишити без задоволення, а вирок Роздільнянського районного суду Одеської області від 04 листопада 2015 року у відношенні ОСОБА_8 без зміни.

Судді апеляційного суду Одеської області ОСОБА_2

ОСОБА_3

ОСОБА_4