Справа № 308/337/14-к
А П Е Л Я Ц І Й Н И Й С У Д З А К А Р П А Т С Ь К О Ї О Б Л А С Т І
У Х В А Л А
І м е н е м У к р а ї н и

26.01.2016 м. Ужгород
Апеляційний суд Закарпатської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю секретаря судових засідань ОСОБА_4
та учасників кримінального провадження: прокурора ОСОБА_5
та обвинуваченого ОСОБА_6 ,
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець та мешканець АДРЕСА_1 , гр. України, українець, з неповною середньою освітою, неодружений, не працюючий, раніше не судимий,
визнаний винним у вчиненні передбачених ч. 3 ст. 185 КК України злочинів, і йому призначено покарання у виді позбавлення волі на строк чотири роки.
На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_6 звільнено від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком два роки і на нього покладено передбачений ст. 76 КПК України обов`язок періодично з`являтися для реєстрації до кримінально-виконавчої інспекції.
Стягнуто з ОСОБА_6 на користь потерпілої ОСОБА_8 3807 гривень матеріальної шкоди та 5000 гривень моральної шкоди.
Судові витрати в розмірі 1222,50 грн. за проведення експертиз ухвалено стягнути з ОСОБА_6 на користь держави.
Згідно вироку, ОСОБА_6 визнаний винним у вчиненні злочинів за таких обставин.
У період часу з 20-ої години 48 хвилин 28 листопада 2013 року до 08 години 29 листопада 2013 року, ОСОБА_6 , діючи умисно, з корисливих спонукань, з метою заволодіння чужим майном, шляхом пошкодження віконної рами, проник до приміщення ательє, що розташоване на другому поверсі будинку АДРЕСА_2 , звідки таємно викрав ноутбук марки «Леново» та фотоапарат марки «Соні», чим спричинив власнику потерпілій ОСОБА_9 матеріальну шкоду на суму 5000 гривень.
Продовжуючи свій злочинний намір, у вищевказаний час, ОСОБА_6 , перебуваючи на другому поверсі зазначеної вище будівлі, з метою заволодіння чужим майном, шляхом пошкодження віконної рами, проник до офісного приміщення, що розташоване в будинку, звідки таємно викрав ноутбук марки «Дел», чим спричинив власнику потерпілому ОСОБА_10 матеріальну шкоду на суму 4000 гривень.
Крім того, у період часу з 21-ої години 16 грудня 2013 року до 08 години 17 грудня 2013 року, ОСОБА_6 , діючи умисно, з корисливих спонукань, з метою заволодіння чужим майном, шляхом пошкодження вхідних дверей, проник до приміщення салону краси « ІНФОРМАЦІЯ_2 », що розташоване в будинку АДРЕСА_2 , звідки таємно викрав гроші в сумі 4300 гривень та перукарське обладнання на суму 5000 гривень, чим спричинив власнику потерпілій ОСОБА_11 матеріальну шкоду на вищевказану суму.
В апеляційній скарзі прокурор, не оспорюючи фактичні обставини справи та кваліфікацію дій ОСОБА_6 , вказує на те, що вирок є незаконним у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, невідповідністю призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі винного. Посилається на те, що при ухваленні вироку, всупереч вимог ст. 65 КК України та п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», суд не врахував те, що ОСОБА_6 учинив тяжкий злочин, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 3 до 6 років, не відшкодував потерпілій ОСОБА_9 завдану злочинними діями матеріальну шкоду. Крім того, посилається на те, що ОСОБА_6 , з метою уникнення від кримінальної відповідальності, переховувався від суду, що підтверджується ухвалою судді від 18.06.2014 року, згідно якої ОСОБА_6 оголошувався в розшук. У зв`язку з наведеним, апелянт вважає, що процеси виправлення і ресоціалізації ОСОБА_6 можливі лише в умовах ізоляції його від суспільства шляхом призначення реальної міри покарання. Тому призначення ОСОБА_6 покарання з випробуванням, на підставі ст. 75 КК України, вважає безпідставним та необґрунтованим. Просить вирок скасувати, ухвалити новий, яким ОСОБА_6 визнати винним за ч. 3 ст. 185 КК України і призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк чотири роки.
Заслухавши доповідь судді про суть вироку, повідомлення про те, ким і в якому обсязі він оскаржений, про основні доводи апеляційної скарги, пояснення учасників процесу: прокурора, який підтримав апеляційну скаргу, і просив вирок скасувати з направленням справи на новий розгляд до місцевого суду; та ОСОБА_6 , який вважав вирок законним та обґрунтованим, перевіривши матеріали кримінального провадження, колегія суддів вважає, що вирок підлягає до скасування із призначенням розгляду кримінального провадження у суді першої інстанції.
Так, відповідно до ст. ст. 412, 415 КПК України до істотних порушень вимог Кримінального процесуального кодексу України, які в будь-якому випадку тягнуть скасування судового рішення з направленням кримінального провадження на новий судовий розгляд віднесено розгляд кримінального провадження за відсутності потерпілого, належним чином не повідомленого про дату, час і місце судового засідання.
Колегія суддів вважає, що, розглянувши кримінальне провадження із застосуванням положень ст. 349 КПК України, за відсутності потерпілих ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , належним чином не повідомлених про дату, час і місце судового засідання, судом першої інстанції не дотримані вимоги вказаної вище норми кримінального процесуального закону.
Так, з журналу судового засідання вбачається, що кримінальне провадження розглянуто за відсутності потерпілих ОСОБА_10 та ОСОБА_11 .. У матеріалах кримінального провадження відсутні достовірні дані про те, що потерпілі ОСОБА_10 та ОСОБА_11 належним чином були повідомлені про дату, час і місце судового засідання.
Застосовуючи положення ст. 349 КПК України, так званий «спрощений порядок дослідження доказів» за відсутності потерпілих ОСОБА_10 та ОСОБА_11 судом не були з`ясовані питання пов`язані з відшкодуванням завданої потерпілим шкоди, не надана (забезпечена) можливість на заявлення цивільного позову при розгляді справи судом, що призвело до порушення прав потерпілих на надання доказів про розмір завданої їм шкоди, яка підлягає відшкодуванню.
На недопущення порушення прав потерпілих вказувалось в ухвалі апеляційного суду Закарпатської області від 27.01.2015 року, якою постановлений у даній справі щодо ОСОБА_6 вирок скасовано, із призначенням нового розгляду кримінального провадження в суді першої інстанції. Однак у порушення вимог ч. 3 ст. 415 КПК України щодо обов`язковості вказівок суду апеляційної інстанції у частині висновків і мотивів, з яких скасовано судове рішення, судом першої інстанції ці вказівки не були враховані.
Колегія суддів також уважає, що при розгляді кримінального провадження щодо ОСОБА_6 судом першої інстанції не дана належна оцінка обвинувальному акту, що призвело до порушення права особи на захист. Тому апеляційна скарга у частині незаконності та необґрунтованості вироку підлягає задоволенню.
Так, відповідно до п. п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України в складеному слідчим і затвердженому прокурором обвинувальному акті має міститись виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.
Дослідивши викладені в обвинувальному акті відомості колегія суддів прийшла до висновку, що у вказаному вище процесуальному документі не зазначено формулювання обвинувачення, яке слідчий та прокурор вважали встановленими ( а. с. 2 - 4 ).
Вказані вище порушення вимог кримінального процесуального закону колегія суддів вважає істотними, такими, що призвели до порушення права обвинуваченого на захист і такими, що тягнуть скасування судового рішення.
Доводи апеляційної скарги прокурора про неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого ОСОБА_6 колегія суддів вважає такими, що підлягають до ретельної перевірки та відповідної оцінки.
Так, з вироку вбачається, що судом першої інстанції при призначенні обвинуваченому ОСОБА_6 покарання враховані характер і ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного : раніше не судимий, за місцем проживання характеризується позитивно, обставини, що пом`якшують його покарання вину визнав повністю, щиро покаявся у вчиненому, активно сприяв розкриттю злочину.
При прийнятті рішення колегія суддів вважає, що судом першої інстанції при призначенні покарання не враховано те, що обвинувачений ОСОБА_6 вчинив злочини, які відповідно до ст. 12 КК України відносяться до тяжких, не відшкодував потерпілій ОСОБА_9 матеріальну шкоду, завдану злочинними діями.
Тому, з урахуванням наведеного, доводи апеляційної скарги прокурора у цій частині також визнаються обґрунтованими.
З вироку суду також убачається, що, застосовуючи положення ст. 75 КК України й звільняючи ОСОБА_6 від відбування призначеного покарання з випробуванням судом не вмотивовано висновок про те, що виправлення та перевиховання обвинуваченого можливе без ізоляції його від суспільства.
З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги прокурора у цій частині підлягають до ретельної перевірки, відповідної оцінки та належного обґрунтування, з урахуванням вимог закону про те, що призначене покарання повинно бути необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження нових злочинів, справедливим.
Колегія суддів допущені порушення вимог ст. ст. 225, 291, 349, 353 КПК України вважає істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону, такими, що відповідно до ст. 412, 415 цього Кодексу є безумовною підставою для скасування вироку із призначенням нового розгляду кримінального провадження в суді першої інстанції.
Під час нового розгляду суду першої інстанції необхідно усунути вказані недоліки, повно і всебічно розглянути матеріали кримінального провадження та прийняти рішення з дотриманням усіх вимог як кримінального, так і кримінального процесуального закону.
У разі, якщо під час нового судового розгляду суд першої інстанції дійде висновку про винність обвинуваченого у вчиненні злочинів і про можливість застосування до ОСОБА_6 положень ст. 75 КК України, прийняте рішення слід мотивувати відповідно до вимог кримінального та кримінального процесуального закону.
Ураховуючи наведене, колегія суддів вважає, що кримінальне провадження підлягає направленню на новий судовий розгляд до Ужгородського міськрайонного суду в іншому складі, а апеляційна скарга, яку подав прокурор у кримінальному провадженні прокурор прокуратури м. Ужгорода ОСОБА_7 підлягає до часткового задоволення.
Керуючись ст. ст. 376, 404, 405, 407, 419 КПК України, апеляційний суд
П О С Т А Н О В И В :
апеляційну скаргу, яку подав прокурор у кримінальному провадженні прокурор прокуратури м. Ужгорода ОСОБА_7 , задовольнити частково.
Вирок Ужгородського районного суду Закарпатської області від 02 липня 2015 року, ухвалений у кримінальному провадженні щодо ОСОБА_6 , скасувати, із призначенням нового розгляду справи в місцевому суді в іншому склад.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
Судді: