Справа № 1328/1-13/11 Головуючий у 1 інстанції: Білінська Г.Б.
Провадження № 11/1390/1015/12 Доповідач: Данко В. В.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 грудня 2012 року . Колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого-судді Данка В.В.,

суддів Березюка О.Г., Яременка О.Д.,

з участю прокурора Цьвока Р.В.,

захисників ОСОБА_1, ОСОБА_2,

засудженого ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові кримінальну справу про за апеляціями державного обвинувача Чипа В.М., захисників ОСОБА_4, ОСОБА_5, засуджених ОСОБА_3, ОСОБА_6 на вирок Шевченківського районного суду м. Львова від 18 квітня 2011 року про обвинувачення ОСОБА_6 за ч.2 ст.15, ч.3 ст.185, ч.3 ст.185, ч.1 ст.122 КК України, ОСОБА_7 за ч.3 ст.185 КК України, ОСОБА_8 за ч.3 ст.185 КК України, ОСОБА_3 за ч.3 ст.185, ст.198 КК України,

в с т а н о в и л а:

Вироком Шевченківського районного суду м. Львова від 18 квітня 2011 року

ОСОБА_6,

ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженець і мешканець АДРЕСА_1, громадянин України, росіянин, ІНФОРМАЦІЯ_2, не одружений, не працюючий, судимий 22 жовтня 2004 р. Придніпровським районним судом м. Черкаси за ч.4 ст.185 КК України на пять років позбавлення волі /постановою Піщанського районного суду Вінницької області від 28 січня 2008 року звільнений умовно-достроково на один рік/

засуджений:

за ч.2 ст.15, ч.3 ст.185 КК України на три роки позбавлення волі;

за ч.3 ст.185 КК України на шість років позбавлення волі;

за ч.1 ст.122 КК України на два роки позбавлення волі.

На підставі ст.70 КК України шляхом поглинання більш суворим покаранням менш суворого остаточне покарання обрано шість років позбавлення волі.

ОСОБА_7,

ІНФОРМАЦІЯ_3, уродженець і мешканець АДРЕСА_2, громадянин України, українець, ІНФОРМАЦІЯ_2, не одружений, не працюючий, раніше неодноразово судимий, останній раз 07 вересня 2006 року Шевченківським районним судом м. Львова за ч.2 ст.187, ст.15, ч.2 ст.127 КК України на сім років позбавлення волі з конфіскацією майна /ухвалою апеляційного суду Львівської області вирок змінено засуджений на пять років позбавлення волі. 15 липня 2008 року звільнений умовно-достроково/

засуджений за ч.3 ст.185 КК України на пять років позбавлення волі.

На підставі ст.71 КК України частково приєднано невідбуте покарання за вироком Шевченківського районного суду м. Львова від 07 вересня 2006 року та остаточно засуджений на шість років позбавлення волі.

За ст.15, ч.5 ст.185, ч.2 ст.289 КК України ОСОБА_7 виправданий.

ОСОБА_8,

ІНФОРМАЦІЯ_4, уродженець і мешканець м. Черкаси, вул. Кірова,31, громадянин України, українець, ІНФОРМАЦІЯ_5, не одружений, не працюючий, раніше судимий 26 жовтня 2001 року Придніпровським районним судом м. Черкаси за ч.3 ст.185 КК України на три роки шість місяців позбавлення волі

засуджений за ч.3 ст.185 КК України на пять років позбавлення волі.

ОСОБА_3,

ІНФОРМАЦІЯ_6, уродженець і мешканець АДРЕСА_3, громадянин України, українець, ІНФОРМАЦІЯ_5, одружений, не працюючий, раніше судимий 11 серпня 2000 року Шевченківським районним судом м. Львова за ч.3 ст.140, ч.2 ст.140, ч.2 ст.141, ч.3 ст.142 КК України на вісім років позбавлення волі /25 жовтня 2004 року строк покарання зменшено до шести років позбавлення волі/

засуджений:

за ч.3 ст.185 КК України на пять років позбавлення волі;

за ст..198 КК України на три роки позбавлення волі.

На підставі ст. 70 КК України шляхом часткового складання покарань остаточне покарання обрано шість років позбавлення волі.

За ст..15, ч.5 ст.185, ч.2 ст.289, ч.2 ст.185 КК України ОСОБА_3 виправданий.

Запобіжний захід засудженим взяття під варту залишено без змін до вступу вироку в законну силу.

Строк відбуття покарання ОСОБА_6 рахується з 02 травня 2019 року, ОСОБА_7 з 02 травня 2009 року, ОСОБА_8 з 01 червня 2009 року, ОСОБА_3 з 27 липня 2009 року.

Стягнуто з ОСОБА_6 в користь ОСОБА_9 1167 /одну тисячу сто шістдесят сім/ грн. 56 коп. матеріальної шкоди та 5000 /п'ять тисяч/ грн. моральної шкоди.

Стягнуто з ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_3 в користь ОСОБА_10 - 11200 /одинадцять тисяч двісті/ грн. вартості викраденого майна.

Стягнуто з ОСОБА_6, ОСОБА_3 в користь ОСОБА_11 1150 /одну тисячу п'ятдесят/ грн. матеріальної шкоди.

Стягнуто з ОСОБА_6, ОСОБА_7 в користь ОСОБА_12 15 550 /п'ятнадцять

Питання про речові докази та відшкодування судових витрат вирішено відповідно до ст.ст.81,93 КПК України.

ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 та ОСОБА_3 в період часу з 18 квітня 2009 р. по 20 квітня 2009 р. за попередньою змовою в групі осіб шляхом проникнення у АДРЕСА_4, вчинили таємне викрадення майна потерпілого ОСОБА_13: блоку компютера "Атлант 1700", принтера "Лексмарк", клавіатури, мишки, двох колонок, мобільного телефону "ОСОБА_14 к 300і", одіяла "Солерон" вартістю 150 грн., а всього на загальну суму 4350 гривень, завдавши значної потерпілому.

Крім того, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 та ОСОБА_3 26 квітня 2009 р. за попередньою змовою в групі осіб шляхом проникнення у АДРЕСА_5, повторно вчинили таємне викрадення майна потерпілої ОСОБА_10: грошей в сумі 1500 грн., фотоапарата "Кенон", ювелірних виробів, всього на загальну суму 12000 грн., завдавши значної шкоди потерпілій.

ОСОБА_6, маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, повторно 20 квітня 2009 р. шляхом відкривання вікна квартири АДРЕСА_6 проник всередину квартири, звідки таємно викрав монітор "LG" вартістю 1760 грн., системний блок вартістю 560 грн., золотий медальйон вартістю 100 грн. та золотий хрестик вартістю 100 грн., що належали потерпілому ОСОБА_15, всього на загальну суму 2520 грн., завдавши значної шкоди потерпілому.

Крім того, ОСОБА_6, продовжуючи свою злочинну діяльність, маючи умисел на викрадення чужого майна, повторно, в період часу з 25 квітня 2009 р.-26 квітня 2009 р. за допомогою дерев'яної драбини, піднявся до вікна квартири АДРЕСА_7, яке відкрив стамескою, проник всередину квартири, звідки таємно викрав: золотий ланцюжок вагою 2 грама, вартістю 400 гривень, золотий браслет вагою 4 грама, вартістю 880 гривень, золотий ланцюжок вагою 8 грамів, вартістю 1760 гривень, золотий ланцюжок вагою 9 грамів, вартістю 1980 гривень, золотий ланцюжок вагою 1,5 грама, вартістю 330 гривень, золотий медальйон вагою 3 грама, вартістю 660 гривень, медальйон вагою 0,5 грама, вартістю 110 гривень, медальйон вагою 1,5 грама, вартістю 330 гривень, медальйон вагою 2 грама, вартістю 550 гривень, золоті кульчики вагою 2 грама, вартістю 500 гривень, гроші в сумі 170 євро, що згідно з курсом НБУ становить 1708,24 гривень, 180 доларів США, що згідно з курсом НБУ становить 1386 гривень, 2030 гривень, дві пляшки віскі по 300 гривень кожна, пляшку коньяку "Жан-Жак" вартістю 60 гривень, пляшку коньяку "Георгіївський" вартістю 70 гривень, пляшку "Мартіні" вартістю 170 гривень, а всього майна потерпілого ОСОБА_16 на загальну суму 13524,24 гривень, завдавши потерпілому значної шкоди.

Крім того, 29 квітня 2009 р. ОСОБА_6 та ОСОБА_3, за попередньою змовою в групі осіб, маючи умисел на таємне викрадення чужого майна повторно, шляхом розбиття скла у вікні квартири АДРЕСА_8, проникли всередину квартири, звідки таємно викрали DVD програвач вартістю 300 гривень, бінокль німецького виробництва вартістю 700 гривень, годинник "Луч", вартістю 150 гривень, а всього майна потерпілого ОСОБА_11 на загальну суму 1150 грн.

30 квітня 2009 р. ОСОБА_6 та ОСОБА_7, маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, повторно, за попередньою змовою в групі осіб, шляхом відважування рами вікна проникли у квартиру АДРЕСА_9, звідки викрали майно потерпілої ОСОБА_12: золотий перстень вагою 6 грамів, вартістю 1200 гривень, золоті кулони вагою 8 грамів, вартістю 1600 гривень, перстень золотий вагою 5 грамів, вартістю 1500 гривень, золотий ланцюжок вагою 10 грамів, вартістю 2200 гривень, сережки золоті вагою 2 грама, вартістю 400 гривень, обручки золоті вагою 3 грама, вартістю 600 гривень, обручка золота вагою 6 грамів, вартістю 1500 гривень, перстень золотий вагою 2,5 грама, вартістю 500 гривень, золотий перстень вагою 3 грама, вартістю 600 гривень, перстень золотий вагою 3 грама, вартістю 600 гривень, медальйон золотий вагою 5 грамів, вартістю 1000 гривень, 500 доларів США, що згідно з курсом НБУ складає 3850 гривень, цифровий фотоапарат "Панасонік", вартістю 1200 гривень, а всього на загальну суму 16750 гривень, завдавши потерпілій значної шкоди.

Крім того, ОСОБА_17, маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, повторно 02 травня 2009 р. розбив вікно у квартиру АДРЕСА_10, після чого проник всередину квартири, звідки намагався викрасти майно потерпілого ОСОБА_18 мобільний телефон "Нокіа Н76", вартістю 300 грн., запальничку у металевому корпусі фірми "Дюпонт", вартістю 12500 грн., золоту каблучку з діамантом вартістю 10000 грн., пару золотих сережок із діамантами, вартістю 4000 грн., шкіряний гаманець "Carpisa", вартістю 200 грн., але свого умислу до кінця не довів з незалежних від нього причин, оскільки був затриманий працівниками міліції.

Крім цього, ОСОБА_6 05 жовтня 2008 р., приблизно о 22.00 год., знаходячись поблизу магазину „Ассоль" на пр-ті Будівельників,31 у м. Енергодар Запорізької області, умисно наніс кулаком удари в лице потерпілому ОСОБА_9, в результаті чого той отримав тілесні ушкодження середньої тяжкості.

Крім цього, ОСОБА_3 протягом грудня 2005 року-січня 2006 року, вчинив заздалегідь не обіцяне зберігання та збут майна - транспортних засобів "ВАЗ 21213", державний номерний знак НОМЕР_1, належного ОСОБА_19, "ВАЗ 2106", державний номерний знак НОМЕР_2, належного ОСОБА_20, "ВАЗ 2106", державний номерний знак В8518ДВ, належного ОСОБА_21, "ВАЗ 2105", державний номерний знак НОМЕР_3, належного ОСОБА_22 та "Фольксваген Гольф", державний номерний знак 068768, належного ОСОБА_23, викрадених ОСОБА_24 та ОСОБА_25, які засуджені вироком Личаківського районного суду м. Львова від 23.04.2009 р., за вчинення злочинів, передбачених ч.2 ст.289 КК України.

На вирок суду прокурор, який брав участь у розгляді справи судом першої інстанції, подав апеляцію, в якій просить вирок скасувати через неповноту судового слідства, невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, у звязку з неправильним застосування кримінального закону, а справу направити на новий судовий розгляд в іншому складі суду.

Вирок апелянт вважає неправильним та неправосудним з таких мотивів.

ОСОБА_6 з метою особистого збагачення та вчинення крадіжок чужого майна поєднаних з проникненням в житло та інші приміщення в середині квітня 2009 року створив організовану злочинну групу, до складу якої увійшли ОСОБА_7, ОСОБА_8 та ОСОБА_3

Реалізовуючи свої злочинні наміри, діючи у складі організованої групи, ОСОБА_6 з її учасниками протягом квітня - травня 2009 року вчинив ряд крадіжок чужого майна поєднаних з проникненням в житло на території м. Львова. Всі учасники організованої злочинної групи мали єдиний намір на особисте збагачення, шляхом вчинення злочинів повязаних з крадіжками чужого майна, поєднаних з проникненням в житло та інші приміщення, ретельно готувались до вчинення злочинів і за єдиним планом, чітко виконували відведені функції, а саме:

ОСОБА_6 діяв як організатор злочинної групи, а також і як співвиконавець вчинення злочинів. Згідно зі своєю роллю керував підготовкою до вчинення крадіжок, поєднаних з проникненнями в житло та і приміщення, забезпечував фінансування та організовував приховування злочинної діяльності організованої злочинної групи, підшуковував місця вчинення злочинів, забезпечував транспортування краденого майна, а також його збут. Крім того, ОСОБА_6 безпосередньо брав участь у вчиненні злочинів;

ОСОБА_7 діяв як виконавець. Згідно з відведеною йому роллю, ОСОБА_7 безпосередньо знаходився на місцях вчинення злочинів, слідкував за оточуючою обстановкою, з метою попередження ОСОБА_6 про небезпеку, допомагав ОСОБА_6 виносити викрадене майно з квартир, згідно з відведеною роллю здійснював збут викраденого майна;

ОСОБА_8 діяв як виконавець. Згідно з відведеною йому роллю, ОСОБА_8 безпосередньо знаходився на місцях вчинення злочинів, слідкував за оточуючою обстановкою, з метою попередження ОСОБА_6 про небезпеку, вживав заходів щодо запобігання викриття злочинної діяльності організованої групи;

ОСОБА_3 діяв як виконавець. Згідно з відведеною йому роллю, ОСОБА_3 безпосередньо знаходився місцях вчинення злочинів, забезпечував транспортування на автомобілі учасників злочинної групи на місця вчинення злочинів та з них. Допомагав транспортувати викрадене майно, забезпечував згідно з відведеною роллю збут викраденого майна.

Для мобільності у спілкуванні між собою та оперативності пересування при вчиненні всіх злочинів, учасниками організованої групи використовувався автомобіль ВАЗ 21011, номерний знак НОМЕР_4, рукавиці, знаряддя для злому вікон, а також мобільні телефони, в яких періодично змінювались сім и з метою уникнення викриття злочинної діяльності організованої злочинної групи.

Як зазначено у вироку ОСОБА_6С, ОСОБА_7, ОСОБА_8 та ОСОБА_3 обвинувачувались в тому, що вони 17 квітня 2009 р. згідно із заздалегідь розробленим планом та відомого всім учасникам організованої групи плану, вчинили крадіжку чужого майна, поєднану з проникненням в приміщення квартири АДРЕСА_11. Підсудні свою вину у вчиненні даного злочину заперечили. Зокрема, підсудні ОСОБА_6 та ОСОБА_8 показали, що у м. Львів з м. Черкас приїхали лише 18 квітня 2009 року. Це ж зазначили і підсудні ОСОБА_7 та ОСОБА_3 Свідок ОСОБА_6 у судовому засіданні ствердила, що біля 16.00 год. 17 квітня 2009 р. проводжала ОСОБА_6 та ОСОБА_26 у м. Львів на вокзалі м. Черкаси. Згідно з рухом поїздів по ст. Львів № 397 поїзд сполученням "Черкаси Львів" у 2009 році прибував лише по парних числах, тобто 16.04.2009 р. чи 18.04.2009 р.

Доказів, які б спростовували показання підсудних у заперечення вчинення даного злочину судовим слідством не зібрано. Всі сумніви, що виникли у ході судового слідства щодо причетності пісудних до інкримінованого їм злочину розцінюються в їх користь. Таким чином, по епізоду вчинення крадіжки майна потерпілої ОСОБА_27 із квартири АДРЕСА_11 підсудних виправдано.

Згідно з положеннями п.п.1-2 ч.1 ст.367 КПК України підставами для скасування вироку є, зокрема, однобічність судового слідства та невідповідність висновків суду, викладених у вироку, фактичним обставинам справи.

Однобічність та неповнота судового слідства полягає в недослідженні таких обставин, з"ясування може мати істотне значення для правильного вирішення справи.

Судом не взято до уваги роздруківок вхідних та вихідних дзвінків, здійснених підсудними, з яких чітко вбачається, зокрема з роздруківок з"єднань підсудного ОСОБА_8, який останнім прибув у м. Львів 16 квітня 2009 р., здійснивши перший дзвінок на території м. Львова о 10.46 год. в районі вул. Шевченка,156. В той же час, у вироку зазначено з посиланням на показання свідка ОСОБА_28, що остання проводжала ОСОБА_8 та ОСОБА_6 близько 16.00 год. 17.04.2009 р. з м. Черкас.

Дані показання повністю спростовуються роздруківками телефонних дзвінків, з яких вбачається, що 17.04.2009 р., о 16.00 год., ОСОБА_8 перебував у с. Ямпіль Пустомитівського району Львівської області, що знаходиться на значній відстані від м. Черкас (т.6, а.с.79-172).

Детально на підтвердження вищенаведених доказів в суді, дав показання свідок слідчий СУ ГУ МВС України у Львівській області Олексюк Н.М.

Вина підсудних, у вчиненні злочину організованою злочинною групою підтверджується протоколом відтворення обстановки та обставин події від 09.05.2009 року за участю ОСОБА_6, в ході якого останній показав на обставини вчинення ним злочину по вул. Кавалерідзе,16/74 - 17.04.2009 року (т.2, а.с.33-39); протоколом відтворення обстановки та обставин події від 18.06.2009 року за участю ОСОБА_8, в ході якого останній показав на обставини вчинення ним спільно з ОСОБА_6С, ОСОБА_7, ОСОБА_3 злочину по вул. Кавалерідзе,16/74 - 17.04.2009 року (т.7, а.с.20-22); протоколом відтворення обстановки та обставин події від 04.08.2009 року за участю ОСОБА_3, в ході якого останній показав на місця в мікрорайоні Сихів, куди він привозив ОСОБА_6С, ОСОБА_7 та ОСОБА_8, які в подальшому вчиняли крадіжки (т.7, а.с.13-19).

Ці докази було перевірено в ході судового слідства (протокол судового засідання т.8, а.с.114).

Таким чином, суд не зняв суперечностей між показаннями підсудних та свідка ОСОБА_28 з даними, здобутими в ході досудового слідства. У вироку суду, не зазначено, чому суд взяв до уваги одні докази і відкинув інші. Суд в порушення вимог ст.334 КПК України в мотивувальній частині вироку, не зазначив мотивів, з яких відкидає докази, предявлені обвинуваченням, що є грубим порушенням кримінально-процесуального закону.

Отже, висновок суду про приїзд ОСОБА_6 та ОСОБА_8 до м. Львова 18.04.2009 р. не відповідає дійсним обставинам справи.

Невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи свідчить про помилки суду, повязані з оцінкою доказів і вмотивованістю судового рішення, що вплинуло на правильність застосування кримінального закону та визначення занадто м"якого покарання підсудним.

Виключивши кваліфікуючу ознаку дій підсудних вчинення ними злочинів в складі організованої групи, суд посилається на визначення організованої групи за ч.3 ст.28 КК України, та за постановою Пленуму Верховного Суду України № 13 від 23.12.2005 р. "Про практику розгляду судами кримінальних справ про злочини, вчинені стійкими злочинними об"єднаннями" . Відсутність ознак вчинення злочинів підсудними в складі організованої групи суд аргументує відсутністю такої обєктивної її ознаки як "стійкість".

У такому випадку, виходячи з положень п.3 ч.1 ст.371 КПК України судом було застосовано неправильне тлумачення закону, яке суперечить його точному змісту.

Специфічними, визначальними ознаками організованої групи є спеціальна мета створення організованої групи з метою вчинення злочинів, обєднаних єдиним планом з розподілом функцій учасників групи, спрямованих на досягнення даного плану, забезпечення взаємозвязку між діями всіх учасників такої групи, об"єднання зусиль співучасників, що визначено постановою Пленуму Верховного Суду України № 13 від 23.12.2005 р. "Про практику розгляду судами кримінальних справ про злочини, вчинені стійкими злочинними об"єднаннями".

У ході досудового та судового слідства було встановлено, що підсудні проживали разом в одному помешканні, проводили весь час разом та забезпечували одне одного необхідним із спільних джерел доходів. Оскільки ОСОБА_6 та ОСОБА_8 не були місцевими жителями, не мали джерел доходів, вони були змушені підтримувати власну життєдіяльність лише у тісному взаємозвязку із співучасниками вчинених ними злочинів - ОСОБА_7 та ОСОБА_3 З цією метою і було створено організовану групу ОСОБА_6 Всі викрадені речі та цінності зберігались у спільному помешканні, гроші отримані від їх збуту розподілялись між учасниками організованої групи. У такому тісному взаємозвязку між підсудними при вчиненні ними злочинів твердження про спонтанність та неузгодженість їх дій є немотивованим. Зокрема, факт використання учасниками організованої групи документів, а саме паспорта громадянина України ОСОБА_7, свідчить про узгодженість їх дій та наявність у них єдиного узгодженого плану на вчинення злочинів.

Ознаки вчинення злочинів організованою групою було підтверджено судом в мотивувальній частині вироку по епізодах крадіжки: по вул. Вигоди,58/42 у м. Львові, по вул. Миколайчука,24/34 у м. Львові, судом повністю перевірено та підтверджено докази, зібрані органом досудового слідства, однак всупереч вимогам ст.371 КПК України неправильно застосовано кримінальний закон, перекваліфіковано дії підсудних з ч.5 ст.185 КК України на ч.3 ст.185 КК України, таким чином давши неправильну кваліфікацію злочинним діянням підсудних.

Судом безпідставно виправдано підсудних ОСОБА_7 та ОСОБА_3 по епізоду крадіжки по вул.Пулюя,3/3 у м. Львові, посилаючись на те, що в ході досудового та судового слідства не здобуто доказів скоєння такого злочину групою осіб ОСОБА_6, ОСОБА_3 та ОСОБА_7

Встановлено, що в період часу з 15.00 год. по 23.00 год. 20.04.2009 р., згідно з розподілом ролей, ОСОБА_6 та ОСОБА_3 на автомобілі ВАЗ 21011, номерний знак НОМЕР_4, поїхали в район вул. Пулюя у м. Львові. Перебуваючи в даному районі, ОСОБА_6 разом із ОСОБА_3 підшукали квартиру по вул. Пулюя,З/З. В подальшому, того ж дня, приблизно о 21.00 год., ОСОБА_6, ОСОБА_7 разом із ОСОБА_3, підготувавши рукавиці та інші знаряддя злочину, на автомобілі ВАЗ 21011, номерний знак НОМЕР_4, поїхали на вул. Пулюя,3. Прибувши на місце події, згідно з відведеною роллю організатора, ОСОБА_6 розподілив між учасниками групи їх ролі при вчиненні злочину. ОСОБА_7 мав знаходитись у подвір'ї будинку і за допомогою телефону повідомити ОСОБА_6 у випадку викриття його дій. ОСОБА_3 згідно з відведеною роллю мав від"їхати на автомобілі ВАЗ 21011, номерний знак НОМЕР_4, неподалік, щоб не бути поміченим та після закінчення злочину забезпечити транспортування викраденого майна та учасників злочинної групи. В подальшому, ОСОБА_6 шляхом відкривання вікна квартири АДРЕСА_12 проник всередину, де таємно викрав монітор вартістю 1760 гривень, системний блок вартістю 560 гривень, золотий медальйон вартістю 100 грн. та золотий хрестик вартістю 100 гривень, що належали ОСОБА_15, всього на загальну суму 2520 гривень. Після цього, ОСОБА_6 викрадені речі завернув в ковдру, яку також викрав у вказаній квартирі. Після цього викрадені речі ОСОБА_6 передав ОСОБА_7, який згідно з відведеною йому роллю стояв під вікном та завантажив в автомобіль ВАЗ 21011. В подальшому викрадені предмети згідно з розробленим планом та відведеною йому роллю збув ОСОБА_3 невстановленим слідством особам. Про те, що підсудні діяли організованою групою свідчать роздруківки вхідних та вихідних дзвінків підсудних в даному районі (т.6, а.с.79-172), про що вказувалось обвинуваченням в ході судового слідства.

Однак, судом всупереч вимогам ст.368 КПК України, вищевказані докази було проігноровано, дані обставини, які мали істотне значення для правильного вирішення справи не досліджено, що потягнуло собою однобічність та неповноту судового слідства. Аналогічно суд безпідставно не дослідив всі докази по епізоду крадіжки по вул.Кавалерідзе,21/4 у м. Львові, зокрема не надано оцінки доказам роздруківкам вхідних та вихідних дзвінків підсудних в районі вул. Кавалерідзе в період часу з 11.30 год. 25.04.2009 року по 22.00год. 26.04.2009 року (т.6, а.с.79-72). Судом не наведено мотивів взяття до уваги лише показань підсудного ОСОБА_3, який заперечує свою вину у вчиненні даного злочину і відкидання інших доказів, зокрема протокол відтворення обстановки та обставин події від 04.08.2009 року за участю ОСОБА_3, в ході якого останній показав місця в мікрорайоні Сихів, куди він привозив ОСОБА_6, ОСОБА_7 та ОСОБА_8, які в подальшому вчиняли крадіжки. В даному випадку, висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи, що є порушенням ст.369 КПК України.

Такі ж порушення кримінально-процесуального закону судом допущено в ході судового слідства епізодах крадіжки по вул.Кульпарківській,130а/83 у м. Львові, по вул. Б.Хмельницького,239/38 у м. Львові та по епізоду вчинення замаху на крадіжку по вул. Лінкольна,57/12 у м. Львові. Зокрема, судом невмотивовано відкидаються очевидні докази вини підсудних про вчинення злочинів організованою групою осіб (т.6, а.с.79-172, т.1, а.с.114-118, т.7, а.с.1-12), а беруться до уваги показання підсудних, які заперечують свою вину у вчиненні злочинів.

Адвокат ОСОБА_4 в інтересах засудженого ОСОБА_8 подав апеляцію, в якій вважає вирок суду таким, що підлягає скасуванню, у зв'язку з однобічністю та неповнотою судового слідства, невідповідності висновків суду, викладених у вироку фактичним обставинам справи, а також істотним порушенням вимог кримінально-процесуального законодавства, що перешкодило суду повно та всебічно розглянути справу і постановити законний, обґрунтований і справедливий вирок.

На однобічність та неповноту судового слідства вказує безпідставне відхилення доказів судом першої інстанції, а саме суд не взяв до уваги покази ОСОБА_8, який категорично заперечив причетність до вчиненого злочину та вказав, що не підписував протокол особистого обшуку затриманого ОСОБА_8 і огляду речей від 06.05.2009 р.(т.7, а.с.28), згідно з яким нібито вилучено у ОСОБА_8 телефон, який належав ОСОБА_13 та інші телефони, які належали ОСОБА_3 Однак, як було встановлено в судовому засіданні, вказаний протокол ОСОБА_8 не підписував, підпис на вказаному протоколі не його. Незважаючи на покази ОСОБА_8, суд бере до уваги протокол особистого обшуку затриманого ОСОБА_8 і огляду речей від 06.05.2009 р.

На невідповідність висновків суду дійсним обставинам справи вказує відсутність телефонного апарата та сім-карти в матеріалах справи, якими користувався ОСОБА_8, однак самого телефонного апарату та сім картки, які належали ОСОБА_8, у справі немає і у ОСОБА_8 такі не вилучались. Хоча суд у своїх висновках посилається на телефонні дзвінки з телефонного номера, який нібито належав ОСОБА_8

Стосовно істотного порушення вимог кримінально-процесуального законодавства, то при винесенні вироку суд залишив поза увагою достовірність складання вказаного протоколу; ставилось питання про виклик в судове засідання свідків , а саме понятих, які були присутні при огляді та вилученні, а саме ОСОБА_29 та ОСОБА_30. Однак, як вбачається з рапорту дільничного: свідка ОСОБА_29 за місцем проживання немає (т.8, а.с.260), що підтверджується поясненням його сусідки , яка вказує що, вже декілька років не бачила ОСОБА_29 і, де він проживає їй не відомо. Про свідка ОСОБА_30 жодних відомостей не надійшло. Крім того, проведена слідча дія затримання огляду та вилучення, що зафіксовано в протоколі, проведена з грубим порушенням процесуального закону, а також вилучені речові докази не можуть бути доказами по справі. Що стосується крадіжки АДРЕСА_13, квартира ОСОБА_10, то на місці злочину ОСОБА_8 не перебував , затриманий на місці злочину не був. В судовому засіданні було встановлено, що ОСОБА_6 та ОСОБА_7 давали покази на досудовому слідстві стосовно вчинення злочину ОСОБА_8, оскільки на них чинився тиск з боку працівників міліції. Так само і ОСОБА_8 оговорив себе під фізичним і моральним тиском з боку працівників міліції.

Крім того, суд не взяв до уваги покази ОСОБА_8 та інших підсудних про те , що слідчі дії - відтворення обстановки та обставин події проводилась за відсутності їх добровільної згоди і, що вказані слідчі дії проводились під тиском працівників міліції та їх вказівками місця вчинення злочину.

Що стосується затримання ОСОБА_8, то він був затриманий та поміщений у приймальник-розподільник на підставі постанови Шевченківського районного суду. І лише 01.06.2009 р. була порушена кримінальна справа за ч.3 ст.185 КК України і відносно нього був складений протокол затримання та 03.06.2009 р. була винесена постанова суду про взяття під варту. Таким чином, цілком правдиво виглядають покази ОСОБА_8 стосовно того, що при дачі пояснень та показів на нього чинився фізичний та моральний тиск з боку працівників міліції, оскільки з моменту фактичного затримання і до взяття під варту пройшов майже місяць. У зв'язку з неправомірними діями працівників міліції, як видно з матеріалів перевірки ОСОБА_8 зі скаргою звертався в генеральну прокуратуру.

У відповідності до ст.65 КПК України доказами по кримінальній справі є всякі фактичні дані, на підставі яких у встановленому законом порядку орган дізнання, слідчий і суд встановлюють наявність або відсутність суспільно небезпечного діяння, вину особи, що вчинила це діяння, та інші обставини, які мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються: показаннями свідка, речовими доказами, протоколами слідчих і судових дій , протоколами з відповідними додатками, складеними уповноваженими органами за результатами оперативно-розшукових заходів та іншими документами. Крім того, доказ повинен бути отриманий належним процесуальним засобом (ст.66 КПК України).

Таким чином, доказів вини у скоєнні злочину ОСОБА_8 немає, натомість обвинуваченням наведені лише припущення причетності до вчинення злочину. Просить вирок Шевченківського районного суду м. Львова від 18 квітня 2011 року відносно ОСОБА_8 скасувати, а справу провадженням закрити.

Адвокат ОСОБА_5 в інтересах засудженого ОСОБА_6 подала апеляцію, в якій просить вирок суду змінити у зв'язку з тим, що покарання за своєю суворістю не відповідає тяжкості злочину та особі засудженого. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне та достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Призначаючи покарання ОСОБА_6, суд не врахував вимоги ст.65 КК України, а саме ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, особу винного та обставин, які пом'якшують покарання. Призначене судом покарання не відповідає тяжкості злочину та особі винного внаслідок суворості, хоч і не виходить за межі, встановлені ч.3 ст.185 КК України. Суд обрав надто суворе покарання, не врахував пом'якшуючих обставин та особу засудженого, а саме: позитивну характеристику як з місця роботи, так і з місця проживання ОСОБА_6, його каяття у вчиненні злочинів, сприяння розкриттю злочинів, наявність на вихованні малолітньої дитини та його молодий вік. Просить суд також врахувати, що ОСОБА_6 виріс в неповноцінній сім"ї, оскільки батько залишив сім"ю, що і це вплинуло на формування його світогляду.

Засуджений ОСОБА_3 подав апеляцію, в якій просить за ч.3 ст.185 КК України його виправдати, за ст.198 КК України обрати покарання не пов'язане з позбавленням волі. Докази його вини не відповідають фактичним обставинам справи, його обвинувачення ґрунтується лише на показах засуджених, визнає вину лише в тому, що в його квартирі знайшли крадені речі.

Засуджений ОСОБА_6 на вирок суду подав апеляцію, в якій просить змінити вирок відносно нього, пом'якшити покарання, призначивши ст.69 КК України. Просить врахувати його позитивну характеристику з місця праці та місця проживання, його молодий вік, щире каяття у скоєному, наявність на його утриманні малолітньої дитини, погіршення стану його здоров'я.

Заслухавши суддю-доповідача, виступ прокурора на підтримання апеляції державного обвинувача та часткового підтримання апеляцій захисників та засуджених, виступи захисників на підтримання апеляцій усіх апелянтів, засудженого ОСОБА_3 на підтримання його апеляції та часткового підтримання апеляцій інших апелянтів, обговоривши наведені в апеляціях доводи і, перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляції підлягають задоволенню з наступних підстав.

Згідно з положеннями п.п.1-2 ч.1 ст.367 КПК України підставами для скасування вироку є, зокрема, однобічність судового слідства та невідповідність висновків суду, викладених у вироку, фактичним обставинам справи.

Однобічність та неповнота судового слідства полягає в недослідженні таких обставин, з"ясування може мати істотне значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до вимог ст.323 КПК України вирок суду повинен бути законним і обґрунтованим. Виходячи із змісту вказаної норми закону, вирок є обґрунтованим, якщо він постановлений на матеріалах, повністю зібраних, всебічно досліджених і правильно оцінених судом, а висновки суду про винуватість підсудного у вчиненні злочину достовірно випливають із матеріалів справи. Для цього у вироку повинні бути проаналізовані і оцінені всі розглянуті у судовому засіданні докази, які підтверджують висновки суду.

Проте ці вимоги закону під час розгляду справи в суді виконані не були.

Судом не взято до уваги роздруківок вхідних та вихідних дзвінків, здійснених підсудними, з яких чітко вбачається, зокрема з роздруківок з"єднань підсудного ОСОБА_8, який останнім прибув у м. Львів 16 квітня 2009 р., здійснивши перший дзвінок на території м. Львова о 10.46 год. в районі вул. Шевченка,156. В той же час, у вироку зазначено з посиланням на показання свідка ОСОБА_28, що остання проводжала ОСОБА_8 та ОСОБА_6 близько 16.00 год. 17.04.2009 р. з м. Черкас.

Дані показання повністю спростовуються роздруківками телефонних дзвінків, з яких вбачається, що 17.04.2009 р., о 16.00 год., ОСОБА_8 перебував у с. Ямпіль Пустомитівського району Львівської області, що знаходиться на значній відстані від м. Черкас (т.6, а.с.79-172).

Детально на підтвердження вищенаведених доказів в суді, дав показання свідок слідчий СУ ГУ МВС України у Львівській області Олексюк Н.М.

Вина підсудних, у вчиненні злочину організованою злочинною групою підтверджується протоколом відтворення обстановки та обставин події від 09.05.2009 року за участю ОСОБА_6, в ході якого останній показав на обставини вчинення ним злочину по вул. Кавалерідзе,16/74 - 17.04.2009 року (т.2, а.с.33-39); протоколом відтворення обстановки та обставин події від 18.06.2009 року за участю ОСОБА_8, в ході якого останній показав на обставини вчинення ним спільно з ОСОБА_6С, ОСОБА_7, ОСОБА_3 злочину по вул. Кавалерідзе,16/74 - 17.04.2009 року (т.7, а.с.20-22); протоколом відтворення обстановки та обставин події від 04.08.2009 року за участю ОСОБА_3, в ході якого останній показав на місця в мікрорайоні Сихів, куди він привозив ОСОБА_6С, ОСОБА_7 та ОСОБА_8, які в подальшому вчиняли крадіжки (т.7, а.с.13-19).

Ці докази було перевірено в ході судового слідства (протокол судового засідання т.8, а.с.114).

Таким чином, суд не зняв суперечностей між показаннями підсудних та свідка ОСОБА_28 з даними, здобутими в ході досудового слідства. У вироку суду, не зазначено, чому суд взяв до уваги одні докази і відкинув інші. Суд в порушення вимог ст.334 КПК України в мотивувальній частині вироку, не зазначив мотивів, з яких відкидає докази, предявлені обвинуваченням, що є грубим порушенням кримінально-процесуального закону.

Отже, висновок суду про приїзд ОСОБА_6 та ОСОБА_8 до м. Львова 18.04.2009 р. не відповідає дійсним обставинам справи.

Невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи свідчить про помилки суду, повязані з оцінкою доказів і вмотивованістю судового рішення, що вплинуло на правильність застосування кримінального закону та визначення занадто м"якого покарання підсудним.

Виключивши кваліфікуючу ознаку дій підсудних вчинення ними злочинів в складі організованої групи, суд посилається на визначення організованої групи за ч.3 ст.28 КК України, та за постановою Пленуму Верховного Суду України № 13 від 23.12.2005 р. "Про практику розгляду судами кримінальних справ про злочини, вчинені стійкими злочинними об"єднаннями" . Відсутність ознак вчинення злочинів підсудними в складі організованої групи суд аргументує відсутністю такої обєктивної її ознаки як "стійкість".

У такому випадку, виходячи з положень п.3 ч.1 ст.371 КПК України судом було застосовано неправильне тлумачення закону, яке суперечить його точному змісту.

Специфічними, визначальними ознаками організованої групи є спеціальна мета створення організованої групи з метою вчинення злочинів, обєднаних єдиним планом з розподілом функцій учасників групи, спрямованих на досягнення даного плану, забезпечення взаємозвязку між діями всіх учасників такої групи, об"єднання зусиль співучасників, що визначено постановою Пленуму Верховного Суду України № 13 від 23.12.2005 р. "Про практику розгляду судами кримінальних справ про злочини, вчинені стійкими злочинними об"єднаннями".

У ході досудового та судового слідства було встановлено, що підсудні проживали разом в одному помешканні, проводили весь час разом та забезпечували одне одного необхідним із спільних джерел доходів. Оскільки ОСОБА_6 та ОСОБА_8 не були місцевими жителями, не мали джерел доходів, вони були змушені підтримувати власну життєдіяльність лише у тісному взаємозвязку із співучасниками вчинених ними злочинів - ОСОБА_7 та ОСОБА_3 З цією метою і було створено організовану групу ОСОБА_6 Всі викрадені речі та цінності зберігались у спільному помешканні, гроші отримані від їх збуту розподілялись між учасниками організованої групи. У такому тісному взаємозвязку між підсудними при вчиненні ними злочинів твердження про спонтанність та неузгодженість їх дій є немотивованим. Зокрема, факт використання учасниками організованої групи документів, а саме паспорта громадянина України ОСОБА_7, свідчить про узгодженість їх дій та наявність у них єдиного узгодженого плану на вчинення злочинів.

Ознаки вчинення злочинів організованою групою було підтверджено судом в мотивувальній частині вироку по епізодах крадіжки: по вул. Вигоди,58/42 у м. Львові, по вул. Миколайчука,24/34 у м. Львові, судом повністю перевірено та підтверджено докази, зібрані органом досудового слідства, однак всупереч вимогам ст.371 КПК України неправильно застосовано кримінальний закон, перекваліфіковано дії підсудних з ч.5 ст.185 КК України на ч.3 ст.185 КК України, таким чином давши неправильну кваліфікацію злочинним діянням підсудних.

Судом безпідставно виправдано підсудних ОСОБА_7 та ОСОБА_3 по епізоду крадіжки по вул.Пулюя,3/3 у м. Львові, посилаючись на те, що в ході досудового та судового слідства не здобуто доказів скоєння такого злочину групою осіб ОСОБА_6, ОСОБА_3 та ОСОБА_7

Встановлено, що в період часу з 15.00 год. по 23.00 год. 20.04.2009 р., згідно з розподілом ролей, ОСОБА_6 та ОСОБА_3 на автомобілі ВАЗ 21011, номерний знак НОМЕР_4, поїхали в район вул. Пулюя у м. Львові. Перебуваючи в даному районі, ОСОБА_6 разом із ОСОБА_3 підшукали квартиру по вул. Пулюя,З/З. В подальшому, того ж дня, приблизно о 21.00 год., ОСОБА_6, ОСОБА_7 разом із ОСОБА_3, підготувавши рукавиці та інші знаряддя злочину, на автомобілі ВАЗ 21011, номерний знак НОМЕР_4, поїхали на вул. Пулюя,3. Прибувши на місце події, згідно з відведеною роллю організатора, ОСОБА_6 розподілив між учасниками групи їх ролі при вчиненні злочину. ОСОБА_7 мав знаходитись у подвір'ї будинку і за допомогою телефону повідомити ОСОБА_6 у випадку викриття його дій. ОСОБА_3 згідно з відведеною роллю мав від"їхати на автомобілі ВАЗ 21011, номерний знак НОМЕР_4, неподалік, щоб не бути поміченим та після закінчення злочину забезпечити транспортування викраденого майна та учасників злочинної групи. В подальшому, ОСОБА_6 шляхом відкривання вікна квартири АДРЕСА_12 проник всередину, де таємно викрав монітор вартістю 1760 гривень, системний блок вартістю 560 гривень, золотий медальйон вартістю 100 грн. та золотий хрестик вартістю 100 гривень, що належали ОСОБА_15, всього на загальну суму 2520 гривень. Після цього, ОСОБА_6 викрадені речі завернув в ковдру, яку також викрав у вказаній квартирі. Після цього викрадені речі ОСОБА_6 передав ОСОБА_7, який згідно з відведеною йому роллю стояв під вікном та завантажив в автомобіль ВАЗ 21011. В подальшому викрадені предмети згідно з розробленим планом та відведеною йому роллю збув ОСОБА_3 невстановленим слідством особам. Про те, що підсудні діяли організованою групою свідчать роздруківки вхідних та вихідних дзвінків підсудних в даному районі (т.6, а.с.79-172), про що вказувалось обвинуваченням в ході судового слідства.

Однак, судом всупереч вимогам ст.368 КПК України, вищевказані докази було проігноровано, дані обставини, які мали істотне значення для правильного вирішення справи не досліджено, що потягнуло собою однобічність та неповноту судового слідства. Аналогічно суд безпідставно не дослідив всі докази по епізоду крадіжки по вул.Кавалерідзе,21/4 у м. Львові, зокрема не надано оцінки доказам роздруківкам вхідних та вихідних дзвінків підсудних в районі вул. Кавалерідзе в період часу з 11.30 год. 25.04.2009 року по 22.00год. 26.04.2009 року (т.6, а.с.79-72). Судом не наведено мотивів взяття до уваги лише показань підсудного ОСОБА_3, який заперечує свою вину у вчиненні даного злочину і відкидання інших доказів, зокрема протокол відтворення обстановки та обставин події від 04.08.2009 року за участю ОСОБА_3, в ході якого останній показав місця в мікрорайоні Сихів, куди він привозив ОСОБА_6, ОСОБА_7 та ОСОБА_8, які в подальшому вчиняли крадіжки. В даному випадку, висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи, що є порушенням ст.369 КПК України.

Такі ж порушення кримінально-процесуального закону судом допущено в ході судового слідства епізодах крадіжки по вул.Кульпарківській,130а/83 у м. Львові, по вул. Б.Хмельницького,239/38 у м. Львові та по епізоду вчинення замаху на крадіжку по вул. Лінкольна,57/12 у м. Львові. Зокрема, судом невмотивовано відкидаються очевидні докази вини підсудних про вчинення злочинів організованою групою осіб (т.6, а.с.79-172, т.1, а.с.114-118, т.7, а.с.1-12), а беруться до уваги показання підсудних, які заперечують свою вину у вчиненні злочинів.

На однобічність судового слідства вказує і захисник засудженого ОСОБА_8, наголошуючи на тому, що безпідставне відхилення доказів судом першої інстанції, а саме суд не взяв до уваги покази ОСОБА_8, який категорично заперечив причетність до вчиненого злочину та вказав, що не підписував протокол особистого обшуку затриманого ОСОБА_8 і огляду речей від 06.05.2009 р., згідно з яким нібито вилучено у ОСОБА_8 телефон, який належав ОСОБА_13 та інші телефони, які належали ОСОБА_3 Однак, як було встановлено в судовому засіданні, вказаний протокол ОСОБА_8 не підписував, підпис на вказаному протоколі не його. Незважаючи на покази ОСОБА_8, суд бере до уваги протокол особистого обшуку затриманого ОСОБА_8 і огляду речей від 06.05.2009 р.

На невідповідність висновків суду дійсним обставинам справи вказує відсутність телефонного апарата та сім-карти в матеріалах справи, якими користувався ОСОБА_8, однак самого телефонного апарату та сім картки, які належали ОСОБА_8, у справі немає і у ОСОБА_8 такі не вилучались. Хоча суд у своїх висновках посилається на телефонні дзвінки з телефонного номера, який нібито належав ОСОБА_8

Стосовно істотного порушення вимог кримінально-процесуального законодавства, то при винесенні вироку суд залишив поза увагою достовірність складання вказаного протоколу; ставилось питання про виклик в судове засідання свідків , а саме понятих, які були присутні при огляді та вилученні, а саме ОСОБА_29 та ОСОБА_30. Однак, як вбачається з рапорту дільничного: свідка ОСОБА_29 за місцем проживання немає, що підтверджується поясненням його сусідки , яка вказує що, вже декілька років не бачила ОСОБА_29 і, де він проживає їй не відомо. Про свідка ОСОБА_30 жодних відомостей не надійшло. Крім того, проведена слідча дія затримання огляду та вилучення, що зафіксовано в протоколі, проведена з грубим порушенням процесуального закону, а також вилучені речові докази не можуть бути доказами по справі. Що стосується крадіжки АДРЕСА_13, квартира ОСОБА_10, то на місці злочину ОСОБА_8 не перебував , затриманий на місці злочину не був. В судовому засіданні було встановлено, що ОСОБА_6 та ОСОБА_7 давали покази на досудовому слідстві стосовно вчинення злочину ОСОБА_8, оскільки на них чинився тиск з боку працівників міліції. Так само і ОСОБА_8 оговорив себе під фізичним і моральним тиском з боку працівників міліції.

Крім того, суд не взяв до уваги покази ОСОБА_8 та інших підсудних про те , що слідчі дії - відтворення обстановки та обставин події проводилась за відсутності їх добровільної згоди і, що вказані слідчі дії проводились під тиском працівників міліції та їх вказівками місця вчинення злочину.

Що стосується затримання ОСОБА_8, то він був затриманий та поміщений у приймальник-розподільник на підставі постанови Шевченківського районного суду. І лише 01.06.2009 р. була порушена кримінальна справа за ч.3 ст.185 КК України і відносно нього був складений протокол затримання та 03.06.2009 р. була винесена постанова суду про взяття під варту. Таким чином, цілком правдиво виглядають покази ОСОБА_8 стосовно того, що при дачі пояснень та показів на нього чинився фізичний та моральний тиск з боку працівників міліції, оскільки з моменту фактичного затримання і до взяття під варту пройшов майже місяць. У зв'язку з неправомірними діями працівників міліції, як видно з матеріалів перевірки ОСОБА_8 зі скаргою звертався в генеральну прокуратуру.

У відповідності до ст.65 КПК України доказами по кримінальній справі є всякі фактичні дані, на підставі яких у встановленому законом порядку орган дізнання, слідчий і суд встановлюють наявність або відсутність суспільно небезпечного діяння, вину особи, що вчинила це діяння, та інші обставини, які мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються: показаннями свідка, речовими доказами, протоколами слідчих і судових дій , протоколами з відповідними додатками, складеними уповноваженими органами за результатами оперативно-розшукових заходів та іншими документами. Крім того, доказ повинен бути отриманий належним процесуальним засобом (ст.66 КПК України).

Як вбачається із протоколу судового засідання, під час судового слідства підсудний ОСОБА_8 стверджував, що оговорив себе на досудовому слідстві, дав показання, в яких визнав себе винуватим у поставленому йому у вину злочину через те, що на нього чинили фізичний тиск працівники міліції.

Однак суд першої інстанції не дав належної оцінки цим твердженням підсудного. Таким чином суд не спростував ці його показання і питання щодо визнання ОСОБА_8 своєї вини в поставлених йому у вину злочинів належним чином не перевірялись судом.

З'ясування зазначених вище питань мало істотне значення для правильного вирішення справи і постановлення вироку, а тому ці питання повинні були досліджуватись в ході судового слідства, але судом цього зроблено не було.

На підставі викладеного колегія суддів приходить до висновку, що судом при розгляді справи допущена неповнота судового слідства, яка тягне за собою скасування вироку і направлення справи на новий судовий розгляд в суд першої інстанції в іншому складі суду.

При новому розгляді справи суд першої інстанції повинен повно і всебічно дослідити обставини справи та постановити в справі законне і обґрунтоване рішення.

Керуючись ст.ст.365,366,367 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

Апеляцію державного обвинувача задовольнити в повному обємі, а апеляції захисників ОСОБА_4, ОСОБА_5, засуджених ОСОБА_3, ОСОБА_6 задовольнити частково.

Вирок Шевченківського районного суду м. Львова від 18 квітня 2011 року про обвинувачення ОСОБА_6 за ч.2 ст.15, ч.3 ст.185, ч.3 ст.185, ч.1 ст.122 КК України, ОСОБА_7 за ч.3 ст.185 КК України, ОСОБА_8 за ч.3 ст.185 КК України, ОСОБА_3 за ч.3 ст.185, ст.198 КК України скасувати, а справу скерувати у той же ж суд в іншому складі суддів.

Головуючий:

Судді:

Оригінал ухвали.