Номер провадження:1-в/521/807/15
У Х В А Л А

23 листопада 2015 року суддя Малиновського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 , секретарі ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , розглянувши у судовому засіданні в залі суду м. Одеси клопотання ПВК УДптСУ в Одеській області про застосування умовно-дострокового звільнення від відбування покарання (УДЗ) у відношенні ОСОБА_4 , -
В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_4 відбуває покарання на підставі вироку Арцизького районного суду Одеської області від 03.10.2013 року, яким його було визнано винним у скоєні злочину, передбаченого ч.3 ст. 185 КК України та йому було призначено покарання у вигляді до 3 років 6 місяців позбавлення волі. В зв`язку з відбуттям ОСОБА_4 більш 2/3 покарання установа звернулася до суду з клопотанням про УДЗ засудженого.
Прокурор в судовому засіданні просив відмовити в задоволені клопотання.
Представник установи в судовому просив задовольнити клопотання.
ОСОБА_4 просив розглядати клопотання без його участі.
Вивчивши матеріали справи, вислухавши думку учасників судового провадження, суддя вважає, що клопотання не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно ч.2 ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.
Так, адміністрацією ПВК в характеристиці зазначено, що засуджений чесно та повністю виконує свої трудові обов`язки, а в довідки про заохочення вказано, що останній має 2 заохочення, стягнень не має.
Суд вважає, що ОСОБА_4 демонструє сумлінну поведінку, працевлаштований та має два заохочення за ставлення до праці.
Проте вказане, в даному випадку не може свідчити, що ОСОБА_4 виправився та процес його виправлення досяг тієї стадії, на якій його може бути звільнено умовно-достроково від відбування покарання.
Так, суддя відповідно до п.1 ч.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України
від 26 квітня 2002 р. № 2 повинен враховувати значення УДЗ для виправлення засуджених та запобігання вчиненню нових злочинів.
Відповідно до наданих матеріалів ОСОБА_4 раніше судимий, а саме 10.01.2012 року вироком Арцизького районного суду Одеської області за вчинення злочину, передбаченого ч.3 ст. 185 КК України. При цьому ОСОБА_4 був звільнений від відбування покарання з іспитовим строком на 1 рік 6 місяців, проте вчинив новий злочин під час тривання іспитового терміну.
Крім того, суддя приймає до уваги, що ОСОБА_4 у визнаний винним вироком Приморським районним судом м. Одеси від 09.12.2009 року у скоєні злочину за ч.2 ст. 263 КК України був звільнений від відбування покарання з іспитовим строком на 1 рік.
Таким чином, судом два рази застосовувалося до ОСОБА_4 звільнення від відбування покарання, проте останній знов скоював злочини.
Крім того, 13.03.2013 року Арцизьким районним судом Одеської області ОСОБА_4 був засуджений за скоєння злочинів, передбачених ч.3 ст. 185, ч.4 ст. 70, ч.1 ст. 71 КК України до 3 років 2 місяців позбавлення волі.
Інші характеризуючи дані, які вказані у клопотанні та характеристиці щодо ОСОБА_4 відповідно до ст. 81 КК України не є підставами для застосування УДЗ, проте суддя вважає за необхідне зазначити, що ОСОБА_4 виконує покладені на нього обов`язки, які передбачені ст. 8, ч.3 ст. 107, ст. 118 КВК України.
Суддя вважає, що сам факт звернення керівника установи з клопотанням про УДЗ, яке підтримано висновком засідання комісії не може свідчити про необхідність його автоматичного задоволення.
На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 537, 539 КПК України, ст.ст. 50, 65, 82 КК України, ст. 6 КВК України, суд, -

У Х В А Л И В:
В задоволенні клопотання про застосування умовно-дострокового звільнення від відбування покарання (УДЗ) у відношенні ОСОБА_4 відмовити.
Апеляційна скарга, на ухвалу судді, може бути подана протягом семи днів з дня її оголошення.

Суддя: ОСОБА_1