Апеляційний суд Херсонської області
Cправа № 1 la-1296/2010 Головуючий в 1 інстанції: Майдан С.І.
Категорія: ст. 121 ч.2 КК України Доповідач: Гемма Ю.М.
УХВАЛА

іменем України

05 жовтня 2010 року м. Херсон

Колегія суддів судової палати в кримінальних справах Апеляційного суду Херсонської області в складі:

головуючого Грушицького А.А.,

суддів Гемми Ю.М., Ришкової Н.М.,

з участю прокурора Литвиненка О.О.,

адвоката ОСОБА_1, захисника ОСОБА_2,

засудженого ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Херсоні кримінальну справу за апеляціями прокурора, який брав участь у розгляді справи судом першої інстанції, адвоката ОСОБА_1, захисника ОСОБА_2, засудженого ОСОБА_3 на вирок Комсомольського районного суду м. Херсона від 24 червня 2010 року, -

встановила:

Цим вироком:

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженець ІНФОРМАЦІЯ_2, громадянин України, такий, що не має судимості;

засуджений за ст. 121 ч.2 КК України на 8 років 6 місяців позбавлення волі у кримінально-виконавчій установі закритого типу.

Міра запобіжного заходу - тримання під вартою

Постановлено стягнути з ОСОБА_3 :

- на користь ОСОБА_4 у відшкодування моральної шкоди - 50820 грн. та матеріальної шкоди - 13508,16 грн.;

- у дохід держави витрати на лікування ОСОБА_5 у сумі 164, 44 грн.

Вирішено питання про судові витрати та речові докази.

Згідно вироку суду, ОСОБА_3 визнаний винним та засуджений за те, що він, 23 грудня 2008 року близько 23 год. 30 хвил., знаходячись у будинку № 7 по по вул.. Приозерній у м. Херсоні, на ґрунті раніше виниклих неприязних відносин, умисно наніс декілька ударів кухонним ножем у різні частини тіла ОСОБА_6, заподіявши тяжкі тілесні ушкодження, від яких настала смерть потерпілого.

У поданих апеляціях:

- прокурор в апеляції з доповненнями вказує на незаконність вироку щодо ОСОБА_7 у звязку з невідповідністю призначеного покарання тяжкості злочину та особі засудженого внаслідок мякості, істотним порушенням кримінально- процесуального закону. Стверджує, що в справі не встановлено обставин, що помякшують покарання, а тому призначене покарання засудженому є мяким. Крім того судом у вироку не викладено формулювання обвинувачення, визнане доведеним, що є порушенням вимог ст.334 КПК України. Із цих підстав просить скасувати вирок, а справу повернути на новий судовий розгляд;

- адвокат ОСОБА_1 та захисник ОСОБА_2, не оспорюючи доведеність вини, кваліфікацію дій ОСОБА_3, посилають на суворість призначеного покарання засудженому, обгрунтовуючи свої доводи тим, що, призначаючи покарання ОСОБА_3 Е В., суд не врахував такі, помякшуючи покарання обставини, явку з повинною, часткове відшкодування шкоди, позитивну характеристику, вчинення злочину вперше, молодий вік, вчинення ним злочину внаслідок збігу тяжких сімейних обставин та у стані сильного душевного хвилювання. Тому вважають, що в суду були всі підстави для призначення покарання із застосуванням ст. 69 КК України. Просять змінити вирок щодо ОСОБА_3 та помякшити покарання;

- засуджений ОСОБА_3, не оспорюючи доведеність своєї вини, наводить аналогічн доводи, просить помякшити йому покарання із застосуванням ст. 69 КК України до 5 років позбавлення волі.

У запереченнях на апеляції адвоката ОСОБА_1 і захисника ОСОБА_2М представник потерпілої ОСОБА_4 - адвокат ОСОБА_8 указує на законність обгрунтованість вироку, просить його залишити без зміни, а апеляції без задоволення.

Заслухавши доповідача, думку прокурора про підтримання апеляції прокурора доповненнями, пояснення адвоката ОСОБА_1, захисника ОСОБА_2М засудженого ОСОБА_3, які підтримали свої апеляційні вимоги, останнє слов ОСОБА_3, у якому він просив змінити вирок та помякшити покарання із застосуванням ст. 69 КК України, перевіривши матеріали справи й доводи апеляції колегія суддів вважає, що вони не підлягають задоволенню з таких підстав.

Висновки суду щодо фактичних обставин справи, доведеності вини ОСОБА_3І у заподіянні ОСОБА_6 тяжких тілесних ушкоджень, що спричинило смерз потерпілого, за встановлених і викладених у вироку обставин, та правильніш кваліфікації його дій за ст. 121ч.2 КК України, обґрунтовані зібраними з дослідженими у судовому засіданні доказами, зокрема, показання ОСОБА_3 зізнанням про те, що він ножем заподіяв ОСОБА_6 тілесні ушкодження, і такі висновки суду в апеляціях прокурора, адвоката ОСОБА_1, захисника ОСОБА_2, засудженого ОСОБА_3 не оскаржується.

Що стосується доводів апеляцій адвоката ОСОБА_1, захисника ОСОБА_2, засудженого ОСОБА_3 про суворість призначеного покарання, а також доводи прокурора про мякість призначеного покарання, то колегія суддів вважає їх безпідставними.

Призначаючи ОСОБА_3 вид та міру покарання, суд першої інстанції дотриманням вимог ст.65 КК України врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину його наслідки, дані про особу винного, що він позитивно характеризується, уперше притягується до кримінальної відповідальності, обставини, що помякшують йо покарання, такі як, визнання вини, щире каяття, на які є посилання в апеляціях. Обставин, що обтяжують покарання, судом не встановлено.

З урахуванням конкретних обставин справи та наслідків, які настали від злочинних дій засудженого, суд обгрунтовано призначив йому покарання у виді позбавлення волі в мінімальних межах санкції ст. 121 ч.2 КК України, яке за своїм видом та розміром, на думку колегії суддів, є необхідним і достатнім для йо виправлення та попередження нових злочинів.

Підстав вважати, що призначене покарання є несправедливим як через йсго суворість, про що стверджують захисники та засуджений в апеляціях, так і через його мякість, як про це вказує в апеляції прокурор, немає.

Ті обставини, на які посилаються захисники й засуджений в апеляціях, як такі, що помякшують покарання, зокрема, явку з повинною, часткове відшкодування шкоди, молодий вік засудженого, то вони в даному випадку не давали суду достатніх підстав для помякшення покарання засудженому із застосуванням ст. 69 КК України.

Як убачається з матеріалів справи, ОСОБА_3 повідомив про вчинений ним злочин лише тоді, коли про цей злочин стало відомо працівникам міліції від потерпілого ОСОБА_6, які приїхали до засудженого із цього приводу, що підтвердили свідки ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11 в судовому засідаї (том № 1, а.с. 302, 303, 305, 306, 307, 308). Матеріальну шкоду ОСОБА_3 Е відшкодував частково у незначному розмірі як у суді першої інстанції - 1000 грн., так і на день апеляційного розгляду справи - 1016 грн., згідно квитанцій електронного переказу, тоді як його злочинними діями заподіяно матеріальну шкоду потерпілій ОСОБА_12 на загальну суму 14508.16 грн.

Не є обставинами, що помякшують покарання, посилання захисника ОСОБА_13 в апеляції на вчинення ОСОБА_3 злочину внаслідок збігу тяжких сімейних обставин та в стані сильного душевного хвилювання, оскільки вони не з стверджуються матеріалами справи.

Як установлено судом, ОСОБА_3 не одружений, учинив злочин на ґрунті неприязних відносин, у момент вчинення злочину в стані фізіологічного афекту не знаходився, що підтверджено висновком повторної комплексної амбулаторної психолого-психіатричної експертизи (том №2, а.с. 48 - 55), і ці фактичні обставини - з зви як захисниками, так і засудженим в апеляціях не оспорюються.

Виходячи з наведеного, підстав для зміни вироку та задоволення апеляцій захисників і засудженого про помякшення покарання із застосування ст.69 КК України, а також про скасування вироку внаслідок мякості покарання, як про це вказує прокурор в апеляції, колегія суддів не знаходить.

Доводи прокурора в апеляції про порушення судом першої інстанції вимог ст. 334 КПК України є непереконливими.

Як убачається з вироку, суд повністю дотримався вимог указаної статті, указав у мотивувальній частині формулювання обвинувачення за ст. 121 ч.2 КК України, визнаного судом доведеним, із зазначенням місця, часу, способу вчинення та наслідків злочину, форми вини й мотивів злочину.

Керуючись ст.ст.365, 366 КПК України, колегія суддів, -

ухвалила:

апеляцію прокурора з доповненнями, апеляції адвоката ОСОБА_1, захисника ОСОБА_2, засудженого ОСОБА_3 - залишити без задоволення, а вирок Комсомольського районного суду м. Херсона від 24 червня 2010 року щодо ОСОБА_3 - без зміни.

Головуючий:

Судді: