Справа № 152/1654/15-к
В И Р О К
іменем України
20 листопада 2015 року Шаргородський районний суд Вінницької області
головуючого судді ОСОБА_1 ,
секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченої ОСОБА_4 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Шаргороді Вінницької області в залі суду кримінальну справу про обвинувачення ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Перепільчинці Шаргородського району Вінницької області, жительки АДРЕСА_1 , зареєстроване місце проживання АДРЕСА_2 , українки, громадянки України, з середньою спеціальною освітою, не одруженої, не працюючої, раніше не судимої в силу вимог ст.88 КК України,

Обвинувачена ОСОБА_4 03.09.2015 року, приїхавши погостювати до своєї матері ОСОБА_5 , яка проживає в АДРЕСА_3 , побувши в будинку та поспілкувавшись з матір`ю, пішла по своїх справах і повернулася приблизно о 14 годині. Прийшовши на подвір`я домогосподарства своєї матері ОСОБА_5 та побачивши відкриті вхідні двері в будинок, вирішила зайти, вважаючи, що матір знаходиться в будинку. Зайшовши в будинок, обвинувачена ОСОБА_4 виявила відсутність матері. В цей момент, тобто 03.09.2015 року приблизно о 14 годині, перебуваючи в будинку матері ОСОБА_5 обвинувачена ОСОБА_4 вирішила скоїти крадіжку грошей у своєї матері, так як із розмови з останньою дізналася, що матір отримала пенсію та грошові кошти за оренду земельної ділянки. Пересвідчившись, що матері в будинку немає, обвинувачена ОСОБА_4 з корисливих мотивів, з метою крадіжки обшукала будинок матері, де в одній із кімнат біля столу на підлозі під лінолеумом виявила та викрала грошові кошти в сумі 2700 грн. Після цього обвинувачена ОСОБА_4 вийшла з будинку матері, з якою так і не зустрілася, і з викраденими грошима поїхала до себе додому, витративши гроші на власні потреби. При цьому, своїми злочинними діями обвинувачена ОСОБА_4 заподіяла ОСОБА_5 збитків на суму 2700 грн.
Будучи допитаною під час судового розгляду, обвинувачена ОСОБА_6 винуватою себе у вчиненні злочину при обставинах, викладених в обвинувальному акті, визнала повністю, щиро покаялася. Суду показала, що 03.09.2015 року приблизно о 12 годині приїхала із с. Писарівки Шаргородського району в с. Перепільчинці в гості до своєї матері ОСОБА_5 , яка проживає на АДРЕСА_3 . Побувши в будинку і порозмовлявши з матір`ю, вона вирішила піти до іншого будинку, що належить її матері, але в якому ніхто не проживає. Приблизно о 14 годині вона повернулася до матері. Зайшовши на подвір`я, вона побачила, що двері будинку не закриті, тому зайшла в будинок і покликала матір. Так як ніхто не обізвався, то вона зрозуміла, що матір кудись вийшла, можливо в магазин. Вона почала замітати підлогу в будинку матері. Замітаючи, вона підняла лінолеум біля столу і виявила на підлозі гроші в сумі 2700 грн. Із розмови з матір`ю вона знала, що матір отримала пенсію та орендну плату за земельну ділянку. Вона вирішила викрасти гроші, поки матері не було в будинку. Вказані грошові кошти вона викрала і швидко вийшла з будинку. Своєї матері вона так і не побачила. З викраденими грошима вона пішла до магазину в с. Перепільчинці, де купила продуктів і спиртного, витративши 200 грн. Випивши спиртне, вона поїхала автобусом у м. Шаргород, де в магазині ще придбала продуктів, спиртного, зайшла в аптеку за ліками. При цьому вона витратила ще приблизно 500 грн. Автобусом з м. Шаргород вона поїхала в с. Писарівку, де проживає. Приїхавши додому, вона дала співмешканцеві ОСОБА_7 200 грн. на його потреби, не повідомивши про те, що гроші викрала у своєї матері. Решту грошей витратила поступово на придбання одягу, продуктів та спиртного, а також частину викрадених грошей дала своїй доньці на потреби останньої. Здійснюючи крадіжку грошей у своєї матері, вона не розраховувала, що остання напише заяву в правоохоронні органи.
Враховуючи те, що обвинувачена ОСОБА_4 в повному обсязі визнала свою провину в інкримінованому їй органом досудового розслідування злочині, який передбачений ч.1 ст.185 КК України і викладений в обвинувальному акті від 30.09.2015 року, та беручи до уваги думку прокурора ОСОБА_3 , потерпілої ОСОБА_5 , висловлену в заяві до суду, за згодою учасників судового розгляду, відповідно до вимог ч.3 ст.349 КПК України, суд прийшов до висновку про недоцільність дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.
При цьому суд з`ясував, чи правильно обвинувачена ОСОБА_4 розуміє зміст цих обставин, які не оспорюються. Сумнівів щодо добровільності та істинності її позиції у суду немає.
Суд також роз`яснив обвинуваченій ОСОБА_4 , що при таких обставинах вона позбавляється права оскаржити ці обставини справи у апеляційному порядку.
Потерпіла ОСОБА_5 в заяві до суду просила судовий розгляд проводити у її відсутності, так як вона не може прибути до суду, не заперечує щодо розгляду справи в порядку, передбаченому ч.3 ст.349 КПК України, щодо призначення покарання обвинуваченій ОСОБА_4 покладається на вирішення суду (а.с.22).
Переконавшись у добровільності позиції учасників судового розгляду, а також в тому, що вони усвідомлюють неможливість оскаржити обставини, встановлені під час досудового розслідування, в апеляційному порядку, суд прийшов до висновку про судовий розгляд кримінальної справи за правилами ч.3 ст.349 КПК України.
За таких обставин, допитавши обвинувачену, вивчивши матеріали справи, що характеризують її особу, суд прийшов до висновку, що винуватість ОСОБА_4 у вчинені інкримінованого їй злочину при обставинах, викладених в обвинувальному акті від 30.09.2015 року, доведена повністю.
Відтак, суд вважає доведеним, що ОСОБА_4 вчинила злочин, передбачений ч.1 ст.185 КК України, тобто таємне викрадення чужого майна (крадіжку), а саме: 03.09.2015 року, приїхавши погостювати до своєї матері ОСОБА_5 , яка проживає в АДРЕСА_3 , побувши в будинку та поспілкувавшись з матір`ю, обвинувачена ОСОБА_4 пішла по своїх справах і повернулася приблизно о 14 годині. Прийшовши на подвір`я домогосподарства своєї матері ОСОБА_5 та побачивши відкриті вхідні двері в будинок, вирішила зайти, вважаючи, що матір знаходиться в будинку. Зайшовши в будинок, обвинувачена ОСОБА_4 виявила відсутність матері. В цей момент, тобто 03.09.2015 року приблизно о 14 годині, перебуваючи в будинку матері ОСОБА_5 обвинувачена ОСОБА_4 вирішила скоїти крадіжку грошей у своєї матері, так як із розмови з останньою дізналася, що матір отримала пенсію та грошові кошти за оренду земельної ділянки. Пересвідчившись, що матері в будинку немає, обвинувачена ОСОБА_4 з корисливих мотивів, з метою крадіжки обшукала будинок матері, де в одній із кімнат біля столу на підлозі під лінолеумом виявила та викрала грошові кошти в сумі 2700 грн. Після цього обвинувачена ОСОБА_4 вийшла з будинку матері, з якою так і не зустрілася, і з викраденими грошима поїхала до себе додому, витративши гроші на власні потреби. При цьому, своїми злочинними діями обвинувачена ОСОБА_4 заподіяла ОСОБА_5 збитків на суму 2700 грн.
Таким чином, обвинувачена ОСОБА_4 повинна нести кримінальну відповідальність за вчинений злочин за ч.1 ст.185 КК України.
При призначенні покарання обвинуваченій ОСОБА_4 , згідно з вимогами ст.ст.65-67 КК України та роз`ясненнями, що містяться в п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» (з наступними змінами), суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, який, відповідно до ст.12 КК України, є злочином середньої тяжкості, дані про особу винної, та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення особи та попередження нових злочинів.
ОСОБА_4 щиро покаялася у скоєному, на обліку у лікаря-нарколога чи лікаря-психіатра не перебуває (а.с.65), активно сприяла розкриттю злочину, позитивно характеризується за місцем проживання (а.с.64). Ці обставини суд враховує як пом`якшуючі покарання обвинуваченої ОСОБА_4 .
Обставин, обтяжуючих покарання обвинуваченої ОСОБА_4 , не встановлено.
Також, при призначенні покарання ОСОБА_4 суд враховує, що вона є такою, що не має судимості, в силу вимог ст.88 КК України, оскільки звільнена від відбування покарання у виді арешту строком на п`ять місяців, призначеного вироком Шаргородського районного суду від 25.12.2013 року за ч.2 ст.185 КК України, на підставі ухвали Вінницького міського суду від 21.05.2014 року згідно із ЗУ «Про амністію у 2014 році» (а.с.61-63).
Враховуючи усі вказані вище обставини у їх сукупності та особу обвинуваченої, яка щиро покаялася, активно сприяла розкриттю злочину, суд вважає можливим призначення ОСОБА_4 покарання в умовах ізоляції її від суспільства у виді арешту строком на чотири місяці, оскільки саме таке покарання, на думку суду, є необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченої і попередження вчинення нею нового злочину.
Крім того, відповідно до вимог ст.331 КПК України, враховуючи відсутність клопотань учасників судового розгляду про обрання обвинуваченій ОСОБА_4 запобіжного заходу, підстав для його обрання немає.
Керуючись ст.368, ч.1 ст.369, ст.ст.373-376 КПК України, на підставі ч.1 ст.185 КК України, суд
засудив:
ОСОБА_4 визнати винуватою у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.185 КК України, за якою засудити її до покарання у виді арешту строком на чотири місяці.
До набрання вироком суду законної сили запобіжний захід обвинуваченій ОСОБА_4 не застосовувати.
Строк відбування покарання засудженій ОСОБА_4 вираховувати з дня звернення вироку до виконання.
На вирок може бути подана апеляційна скарга до Апеляційного суду Вінницької області через Шаргородський районний суд Вінницької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення.

Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія вироку суду надсилається не пізніше наступного дня після його ухвалення.

Головуючий суддя ОСОБА_1