Справа № 605/289/15-к
ВИРОК
Іменем України
"04" серпня 2015 р. Підгаєцький районний суд
Тернопільської області
головуючого судді ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2
прокурора ОСОБА_3
потерпілого ОСОБА_4
обвинуваченого ОСОБА_5
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Підгайці кримінальне провадження №605/289/15-к про обвинувачення

ОСОБА_5
ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця
с. Лози Збаразького району Тернопільської
області, українця, громадянина України, з неповною вищою освітою, не працюючого, одруженого, жителя АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.125 КК України, -
22 квітня 2014 року близько 17 год. між ОСОБА_5 , який перебував в житловому будинку, що належить ОСОБА_6 в с. Мужилів Підгаєцького району Тернопільської області та ОСОБА_4 виник словесний конфлікт, в ході якого на грунті особистих неприязних відносин, обвинувачений умисно наніс ОСОБА_4 один удар головою в ніс, чим спричинив синець повік ока, перелом кісток носа, які за ступенем тяжкості належать до легких тілесних ушкоджень із короткочасним розладом здоров`я.
Допитаний під час судового розгляду обвинувачений ОСОБА_5 свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 125 КК України визнав частково та показав, що 22 квітня 2014 року він з дружиною, тещею і рідною сестрою дружини, поїхали в с. Мужилів Підгаєцького району Тернопільської області, відвідати бабусю дружини.
Вони декілька хвилин посиділи за столом у вказаному житловому будинку і тоді в кімнату зайшов потерпілий, який знаходився в стані алкогольного сп`яніння, при цьому він за стіл не сідав, а ліг на ліжко в цій же кімнаті. Потерпілий заснув, а коли прокинувся, першим, що він сказав, то було: що за нечисть в моїй хаті. Тоді ОСОБА_4 сказав своїй матері, щоб та їх вигнала із будинку, при цьому він піднявся з ліжка, підійшов до столу і почав їх виганяти з хати, із застосуванням нецензурних слів. Він підвівся і почав його заспокоювати, але ОСОБА_4 на це не реагував, при цьому схватив його за руки і штовхнув до виходу із кімнати, наніс йому удар рукою в щоку під око, другий раз тільки черкнув рукою по обличчі, а на третій раз, коли потерпілий замахнувся, то він відхилився і по інерції наніс останньому удар головою в ніс, від чого той впав. Тоді ОСОБА_4 посадили на ліжко і він почав страшити його та нецензурно лаятись, при цьому вони стали і поїхали додому. Він вдарив потерпілого головою в область носа, при цьому усвідомлюючи, що наносить удар для того, щоб припинити дії потерпілого. На його думку іншим чином припинити дії потерпілого, а бо уникнути від них, було можливо, але на той момент він вважав за необхідне поступити саме так як поступив. Він, вважає, що наніс потерпілому тілесні ушкодження, перевищивши межі необхідної оборони.
Недивлячись на часткове визнання своєї вини обвинуваченим ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 125 КК України, суд, об`єктивно оцінивши усі зібрані докази у їх сукупності та перевіривши їх у судовому засіданні, прийшов до переконання про доведеність вини обвинуваченого у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.2 ст.125 КК України.
В цьому суд переконали слідуючі докази.
Так, потерпілий ОСОБА_4 в судовому засіданні показав, що 22 квітня 2014 року близько 19 год. він прийшов до житлового будинку своєї матері, що в с. Мужилів Підгаєцького району Тернопільської області та побачивши, що є гості, запитав, що це за застілля, при цьому обвинувачений сказав, що він ображає його дружину. Він не вспів скинути світер на вішалку, як ОСОБА_5 вдарив його в ніс, від чого він впав. Чим саме обвинувачений його вдарив в ніс, він не знає, оскільки, той бив його ззаду, або з правого боку. Тоді гості поїхали, а його мати піднесла і допомогла посадити на ліжко. Зранку цього дня він випив може 100 гр. горілки. Перед тим він не конфліктував із обвинуваченим чи його дружиною, не ображав їх, не ловив ОСОБА_5 за руки та не наносив йому удари по обличчю, при цьому він виганяв їх з будинку із особистих неприязних спонукань.
Свідок ОСОБА_7 в судовому засіданні показала, що вона є дружиною обвинуваченого. У другий день Великодніх Св`ят, тобто 22 квітня 2014 року вони разом із чоловіком обвинуваченим ОСОБА_5 , матір`ю та рідною сестрою приїхали в гості до бабці в с. Мужилів Підгаєцького району Тернопільської області. Вони тільки сіли за стіл, як в кімнату зайшов потерпілий, який знаходився в стані алкогольного сп`яніння, при цьому її сестра запросила його за стіл, на що той відповів відмовою і прилігши на поперек ліжка, заснув. Приблизно через 15 хв. ОСОБА_4 пробудився і почав говорити, що то за нечисть у його хаті, при цьому підійшовши до стола, погрожував, що перекине його, якщо вони не покинуть будинок. Тоді ОСОБА_5 взяв його за шию і говорив йому щоб вийти з хати, поговорити на вулиці, після того потерпілий вдарив обвинуваченого рукою в лице, а коли замахнувся ще раз вдарити, то її чоловік відхилившись, наніс йому удар головою в переднісся, при цьому потерпілий не впав на підлогу, оскільки обвинувачений притримав його, а тоді разом із її матір`ю та бабцею положили на ліжко.
Аналогічні покази в судовому засіданні дала свідок ОСОБА_8 .
Із пояснень даних ОСОБА_5 під час судового розгляду, слідує, що він усвідомлював, що наносить потерпілому удар головою в ділянку носа, саме з метою припинення протиправних дій останнього, тобто умисно.
Суд, критично оцінює вищезазначені показання ОСОБА_5 з приводу того, що тілесні ушкодження він наніс потерпілому при перевищенні меж необхідної оборони і вважає їх такими, що дані з метою ухилення від кримінальної відповідальності за скоєне кримінальне правопорушення, намагаючись при цьому пом`якшити свою відповідальність.
Право на необхідну оборону виникає не за будь-якого суспільно-небезпечного посягання, а лише за такого, яке відповідно до ч.1 ст.36 КК України викликає у того, хто захищається, невідкладну необхідність в заподіянні шкоди тому, хто посягає, для негайного відвернення або припинення його суспільно небезпечного посягання. Така необхідність виникає там і тоді, де і коли зволікання з боку того, хто обороняється, в заподіянні шкоди посягаючому, загрожує негайною і невідворотною шкодою для правоохоронюваних інтересів. Отже, надаючи громадянам право на необхідну оборону, закон має на увазі лише такі випадки захисту, за яких громадянин змушений негайно заподіяти шкоду посягаючому, з тим, щоб відвернути або припинити його посягання, тобто ефективно здійснити захист.
Зібраними під час судового розгляду справи доказами, доведено, що суспільно небезпечне посягання ОСОБА_4 не створювало невідкладної необхідності для обвинуваченого в заподіянні шкоди останньому, тобто за вищезазначених встановлених обставин, у ОСОБА_5 не виникало право на необхідну оборону.
Спрямованість умислу ОСОБА_5 на умисне заподіяння тілесних ушкоджень, підтверджується також протоколом проведення слідчого експерименту від 27 травня 2015 року та висновком експерта № 540 від 15 травня 2015 року, згідно якого: виявлений в ОСОБА_4 закритий перелом кісток носа за ступенем тяжкості належить до легких тілесних ушкоджень із короткочасним розладом здоров`я. Сам вид вказаних ушкоджень, відмічений в медичній карті клінічний перебіг синця та наявність ознак початкових проявів зрощення перелому кісток носа на рентгенограмі від 30 квітня 2014 року дозволяють стверджувати, що вони утворилися в ОСОБА_4 від щонайменше одноразової дії тупого предмета відносно незадовго до його звернення за медичною допомогою. Ушкодження ОСОБА_4 , враховуючи відмічений у медичній карті їх локальний характер, не властиві для падіння на площині з висоти власного росту.
Аналізуючи зібрані по справі докази у їх сукупності, суд прийшов до висновку, про доведеність кримінального правопорушення вчиненого ОСОБА_5 , дії якого слід кваліфікувати за ч.2 ст.125 КК України, умисне легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я, оскільки характер тілесних ушкоджень та механізм їх заподіяння, свідчать саме про те, що винний діяв з умислом на протиправне заподіяння тілесних ушкоджень ОСОБА_4 .
При призначенні міри покарання обвинуваченому ОСОБА_5 , у відповідності до вимог ст.ст. 50, 65 КК України, суд враховує характер і ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, його особу, а також обставини, які пом`якшують відповідальність, те що злочин ним вчинений вперше, вину визнав частково, розкаюється у вчиненому, по місцю проживання характеризується з позитивної сторони, на утриманні є малолітня дитина, а тому вважає, що йому слід призначити покарання у виді штрафу.
Обставин, які обтяжують відповідальність ОСОБА_5 органом досудового розслідування та судом не встановлено.
На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 368-371 КПК України, суд, -
ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.125 КК України і призначити йому покарання :
- за ч.2 ст.125 КК України - штраф в розмірі 60 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1020 гривень.
Апеляція на вирок може бути подана до апеляційного суду Тернопільської області через Підгаєцький районний суд Тернопільської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України.
Вирок, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що вирок суду не набрав законної сили.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити прокурору та обвинуваченому. Інші учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в суді.
Головуючий: ОСОБА_1