№ 1-109/10
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 січня 2011 року Соломянський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2
з участю прокурора ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальну справу за обвинуваченням:

ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, українця, громадянина України, ІНФОРМАЦІЯ_3, не одруженого, не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_4, раніше судимого, останній раз 01.11.2010 року Соломянським районним судом м. Києва за ч.2 ст.185 КК України до 2 років позбавлення волі, судимість не знята і не погашена;

ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_5, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_6, українця, громадянина України, ІНФОРМАЦІЯ_7, не одруженого, не працюючого, зареєстрованого за адресою: м. Київ, пр-т. Паладіна, 21, кв.144, проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_8, с.Голенищево, в силу ст. 89 КК України не судимого, -

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України , -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_4 за попередньою змовою з ОСОБА_5 та невстановленою слідством особою, відносно якої матеріали кримінальної справи виділені в окреме провадження, 07.11.2009 року близько 21 години 30 хвилин знаходячись за адресою : м. Київ, ОСОБА_6 Лепсе, 83-г, вирішили відкрито заволодіти майном, яке належить ОСОБА_7

Реалізуючи свій злочинний намір спрямований на відкрите викрадення чужого майна, з корисливих спонукань та бажаючи незаконно збагатитися за рахунок чужого майна, ОСОБА_4 підбіг до ОСОБА_7 схопив його за одяг, а ОСОБА_5 почав виривати у нього сумку. Після чого ОСОБА_4 наніс удар по обличчю ОСОБА_7 Продовжуючи свої дії вони повалили ОСОБА_7 на землю, обличчям вниз, після цього, невстановлена слідством особа нанесла один удар кулаком по обличчю потерпілого. Таким чином, ОСОБА_4 ОСОБА_8 та невстановлена слідством особа, застосували насильство, що не є небезпечним для життя та здоровя потерпілого, з метою подолання його опору та припинення активних дій щодо захисту життя, здоровя та свого особистого майна.

Продовжуючи свої злочинні дії ОСОБА_4, ОСОБА_8 та невстановлена слідством особа, з кишень одягу, в який був одягнутий ОСОБА_9, відкрито викрали мобільний телефон марки «Самсунг» вартістю 400 грн., з сім-карткою мобільного оператора «Київстар» вартістю 25 грн., на рахунку якої було 3, грн., телефон марки «Інтертелеком», вартістю 300 грн., на рахунку якого було 28 грн. та чорну сумку, вартістю 100 грн., в якій знаходився гаманець, вартістю 150 грн., з грошовими коштами в сумі 100 грн., термос, вартістю 120 грн., лупа вартістю 50 грн., ніж, вартістю 20 грн., після чого ОСОБА_4, ОСОБА_10 та невстановлена слідством особа з місця скоєння злочину втекли, розпорядившись викраденим на власний розсуд.

Всього своїми злочинними діями ОСОБА_4, ОСОБА_5 та невстановлена слідством особа заподіяли ОСОБА_7 матеріальної шкоди на загальну суму 1 323 гривні.

В судовому засіданні підсудний ОСОБА_4 винним себе в інкримінованому злочині визнав частково та пояснив, що він приїхав до Києва в листопаді 2009 року та намагався знайти роботу. 07.11.2009 року приблизно о 19 годині він зустрівся зі своїм другом ОСОБА_5 і вирішили прогулятись по Києву. Приблизно о 21 годині того ж дня проходячи по бульвару Івана Лепсе він помітив незнайомого йому громадянина, який був пяний та ніс на плечі чорну сумку. Він запропонував ОСОБА_5 пограбувати даного громадянина, на що останній погодився. Після цього, вони пішли слідом за вищевказаною особою. Підійшовши до одного з будинків по бульвару Лепсе, біля парадного входу він підбіг до чоловіка та поклавши руки на плечі, повалив його на землю, при цьому закрив рот рукою для того, щоб він не мав змоги покликати на допомогу. Потім у потерпілого вони витягли два телефони марки «Самсунг» та забрали його чорну сумку. Після цього він відпустив його і вони побігли в двори будинків та відкривши сумку потерпілого виявили, що в середині були: термос, судок, ложка, ніж та гаманець, в якому знаходилось 50 гривень однією банкнотою. Після цього ОСОБА_5 витяг гроші з гаманця та поклав до своєї кишені. Інші викрадені речі, окрім телефонів, вони викинули до найближчого сміттєвого баку. Після цього вони пішли на проспект Відрадний до кіоску, де працювала його знайома на імя Тетяна та показали їй телефони. Тетяна порекомендувала продати їх таксисту на імя ОСОБА_1. Вони підійшли до тролейбусної зупинки, яка знаходилась неподалік, побачили вищевказаного таксиста та запропонували йому купити у них один телефон марки «Самсунг» за 200 гривень. Омар не погодився із запропонованою ними сумою та придбав телефон за 100 грн. Потім вони пішли в напрямку вокзалу «Київ Волинський» та по дорозі зустріли знайомого ОСОБА_11 і він подарував йому телефон марки «Самсунг», який цього вечора викрав у потерпілого, так як знав, що він обслуговується оператором «СDМА Інтертелеком» і він не зможе його продати. Про те де вони взяли телефон ОСОБА_11 не говорили. Після зустрічі ОСОБА_11 пішов далі, а вони пішли в напрямку залізничної станції «Київ-Волинський».

В судовому засіданні підсудний ОСОБА_5 винним себе в інкримінованому злочині визнав частково та пояснив, що 07.11.2009 року приблизно о 19 годині він зустрівся з ОСОБА_4 на вулиці Шепелєва. Коли вони прогулювались по Києву ОСОБА_4 помітив пяного чоловіка та запропонував його пограбувати, на що він погодився. Після цього вони пішли слідом за чоловіком. Прослідувавши за ним до будинку на бульварі Лепсе, біля парадного входу ОСОБА_4 ззаду підбіг до чоловіка та поваливши його на землю закривши йому рот рукою для того, щоб останній не покликав на допомогу. Потім, у потерпілого вони витягли два телефони «Самсунг» та забрали чорну сумку. Після цього, ОСОБА_4 відпустив потерпілого і вони побігли в двори будинків де відкривши вищевказану сумку дістали з неї, термос, судок, ложку, ніж і гаманець, в якому було здається 50 гривень однією банкнотою. Лупи не було в сумці. Після цього він вийняв гроші з гаманця та поклав до кишені. Телефони і гроші вони залишили собі, а інші викрадені речі викинули до смітника. Після цього, вони попрямували на проспект Відрадний. Підійшовши до кіоску, де працювала знайома на імя Тетяна вони запропонували їй купити один телефон, який щойно викрали. Тетяна запропонувала звернутись із даною пропозицією до знайомого таксиста на імя ОСОБА_1. Вони підійшли до зупинки, що знаходилась неподалік від кіоску та побачили ОСОБА_1 і він купив телефон «Самсунг» за 100 гривень. Потім вони зустріли знайомого на імя ОСОБА_11. ОСОБА_4 подарував йому другий телефон, так як він обслуговувався оператором «CDMA» і його ніхто не купив би.

Крім часткового визнання своєї вини, винність підсудних ОСОБА_4 та ОСОБА_5, підтверджується зібраними на досудовому слідстві та дослідженими у судовому засіданні доказами у їх сукупності.

Потерпілий ОСОБА_7 в судовому засіданні показав, що 07.11.2009 року приблизно о 21 годині 30 хвилин він рухався від зупинки громадського транспорту ОСОБА_12 до дому за адресою АДРЕСА_1. Неподалік свого будинку, він помітив, що попереду йдуть троє чоловіків, він їх обігнав та попрямував далі. Напроти входу до свого підїзду він почув як до нього швидко хтось наближався. Коли він обернувся, то відчув сильний удар в чоло. Відразу після цього його повалили на землю та закрили рот руками, щоб він не кричав. Один з трьох нападників забрав його сумку, в якій знаходився термос, гаманець, розкладний ніж та лупа. Із внутрішньої кишені його куртки, вони викрали два телефони: один мобільний, а інший оператора СDMA. Після нападу злочинці попрямували у невідомому напрямку, а він викликав працівників міліції і вони відібрали у нього покази. Крім цього, під час нападу йому порвали шкіряну куртку.

Свідок ОСОБА_13 в судовому засіданні показав, що кримінальна справа спочатку порушувалась відносно трьох осіб, оскільки потерпілий показав, що на нього напали троє чоловік, але в ході дослідчої перевірки зясувалось, що ОСОБА_11 не вчиняв злочин. Коли було затримано ОСОБА_4 то спочатку підсудний говорив, що з ним вчиняв злочин ОСОБА_11, але потім дав покази, що останній не був з ними в момент вчинення злочину і він його обмовив. Продавця кіоску, якому вони хотіли продати телефони не виявилось можливим встановити, по даному факту існують рапорти оперуповноважених міліції.

Крім пояснень потерпілого та свідка ОСОБА_13, які дали в судовому засіданні, вина ОСОБА_4 та ОСОБА_5 підтверджується письмовими доказами по справі, а саме: оголошеними в судовому засіданні показами свідка ОСОБА_11, який показав, що 07.11.2009 року близько 19 год. 00 хв., він сидів на лавці біля будинку № 4-А по вул. Шепелева разом з ОСОБА_14, ОСОБА_15, коли до них підійшов ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_16, що проживає по вул.Суздальській, привіталися, ОСОБА_16 залишився з ними, а ОСОБА_5 і ОСОБА_4 пішли у справах в бік пр. Відрадного. Вони ще трохи посиділи на лавочках і він пішов провести ОСОБА_16 на маршрутку, оскільки ОСОБА_16 хотів поїхати до своєї бабусі, що проживає на «Борщагівці», точної адреси він не знає. Після чого він повернувся назад, але хлопців було і пішов до торгівельного кіоску, який розташований на перехресті пр.Відрадного та вул. Суздальської до своєї знайомої Тетяни, яка там працює продавцем, для того щоб позичити 20 грн., збирався витратити на сигарети та пиво. До вищевказаного кіоску він прийшов десь близько 21 год. 50 хв.. Підійшовши до Тетяни він попросив у неї позичити 20 грн., на що вона погодилась та дала 20 грн. Пиво та сигарети він збирався купити в магазині, який розташований в його домі. 07.11.2009 року близько 22 год. 00 хв., до вищевказаного кіоску підійшли його знайомі ОСОБА_4 на прізвисько «Руський», анкетних даних він не знає та ОСОБА_5 на прізвисько «Повар», який проживає по пр.Паладіна, точної адреси він не пам'ятає, та запропонували продавцю Тетяні, придбати мобільний телефон, марки якого він не бачив, тому що було темно. Тетяна оглянувши даний телефон повернула назад, при цьому вказала на таксиста і повідомила, що він може купити телефон. Почувши, що Тетяна відмовилась купити телефон він сказав хлопцям, щоб віддали йому телефон і ОСОБА_4 дістав телефон, з лівої зовнішньої кишені дублянки та передав йому, Після чого, він відразу пішов в напрямку свого помешкання, а саме до будинку № 6 по вул. Шепелева в м. Києві, а ОСОБА_4 та ОСОБА_5 залишилися біля торгівельного кіоску. Ідучи по вул.Суздальській, він ОСОБА_5 і ОСОБА_4, які йшли по протилежному боку вулиці та які його обігнали. Він підійшов до будинку № 4 по вул.Шепелева в м. Києві, де зустрів своїх знайомих ОСОБА_14, який є у вищевказаному будинку, ОСОБА_15, що проживає ІНФОРМАЦІЯ_9 по Шепелєва в м. Києві та віддав телефон, який раніше йому передав ОСОБА_4 на прізвисько «Руський», ОСОБА_14. Посидівши з ними близько 30 хв., в дворі на лавочці, він пішов додому. Хоче додати, що він не знав, що телефон, який передав йому ОСОБА_4 крадений ( а.с. 46-47).

Оголошеними в судовому засіданні показами свідка ОСОБА_14, який показав, що 07.11.2009 року близько 19 год. 00 хв., він сидів на лавці біля будинку № 4-А по вул.Шепелєва в м. разом з ОСОБА_11, ОСОБА_15. Вони сиділи та розмовляли. В цей час до них підійшов ОСОБА_5 на прізвисько «Повар», де він проживає він не знає, та ОСОБА_4 на прізвисько «Руський», анкетні дані якого йому не відомі, та ще один наглядно знайомий ОСОБА_16. Вони підійшли та привітались, ОСОБА_16 залишився біля них, а ОСОБА_4, та ОСОБА_5, пішли в бік пр.Відрадного, що в м. Києві. Посидівши 30 хв., в дворі вищевказаного будинку ОСОБА_11 та ОСОБА_16 пішли до автобусної зупинки, а вони з ОСОБА_17 розійшлися по домівках, попередньо домовившись вийти ввечері попити пиво. Близько 22 год. 30 хв., 07.11.2009 року він подзвонивши ОСОБА_15 і вони вийшли на пиво. Придбали по пляшці пива і сіли в дворі будинку № 4 по вул.Шепелєва в м. Києві. В цей час до них підійшов ОСОБА_11 та присів біля них. В ході розмови він сказав, що знову зустрів ОСОБА_4 та ОСОБА_18 біля кіоску, що розташований на перехресті вул.Суздальської та пр.Відрадного, та те, що ОСОБА_4 передав йому СД-емейний телефон. Після цього ОСОБА_11 подарував йому вказаний СД-емейний телефон Інтертелеком». Він взяв його собі, про те, що даний телефон крадений він не знав і йому про це ніхто не говорив. Посидівши ще приблизно 40 хв., вони розійшлися по домівках. 08.11.2009 року приблизно о 14 год.00 хв., він пішов на Волинську базу, що розташована по вул.Волинській, Києві, щоб купити вино та продукти. При цьому він взяв з собою вищевказаний СД- емейний телефон «Інтертелеком». На базі він зустрів наочно знайомого Миколу, який працював там вантажником та віддав йому вказаний СД-емейний телефон «Інтертелеком», оскільки цей телефон йому був не потрібен, тому що ним не можна було користуватися. Анкетних даних Миколи він не знає (а.с.48-49).

протоколом усної заяви про злочин від 07.11.2009 року (а.с.18);

протоколом огляду місця події від 07.11.2009 року по бул.І.Лепсе, 83-г в м. Києві (а.с.19-20);

Виходячи з наведеного, винність ОСОБА_4 у відкритому викраденні чужого майна (грабіж), поєднаного з насильством, яке не є небезпечним для життя і здоров'я потерпілого, вчиненого повторно, за попередньою змовою групою осіб, доведена.

Крім цього, винність ОСОБА_5 у відкритому викраденні чужого майна (грабіж), поєднаного з насильством, яке не є небезпечним для життя і здоров'я потерпілого, вчиненого повторно, за попередньою змовою групою осіб, доведена.

Судом кваліфікуються дії ОСОБА_4 та ОСОБА_5 за ч. 2 ст. 186 КК України.

Призначаючи ОСОБА_4 покарання, суд відповідно до ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного раніше судимий (а.с.116, 236-238), посередньо характеризується за місцем реєстрації (а.с.124), за даними облікової документації під наркологічним диспансерно-динамічним наглядом та на обліку у лікаря - психіатра не перебуває (а.с.122, 123).

Призначаючи ОСОБА_5 покарання, суд відповідно до ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного в силу ст.89 КК України не судимий (а.с.129), на обліку у лікаря - психіатра не перебуває (а.с.128), за даними облікової документації перебуває під диспансерно-динамічним наглядом (а.с.129), посередньо характеризується за місцем реєстрації (а.с.131), має на утриманні матір інваліда ІІ групи та малолітнього сина, ІНФОРМАЦІЯ_10 (.а.с170, 171).

Обставин, що помякшують покарання ОСОБА_4 судом не встановлено.

Обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_4 та ОСОБА_5 судом не встановлено.

З урахуванням вище зазначеного, враховуючи сукупність обєктивних та субєктивних передумов, а саме: тяжкість злочину, дані про осіб винних та інші вищезазначені обставини справи, суд дійшов висновку, що виправлення та перевиховання підсудного ОСОБА_4 не можливе без ізоляції від суспільства, а тому суд застосовує до нього покарання необхідне і достатнє для його виправлення та попередження нових злочинів у виді позбавлення волі, щодо ОСОБА_5, суд дійшов висновку, що перевиховання підсудного можливе без ізоляції від суспільства, а тому застосовує покарання у виді позбавлення волі зі звільненням його від відбування призначеного покарання на підставі ст.75 КК України.

Питання щодо речових доказів слід вирішити в порядку ст. 81 КПК України.

Цивільний позов по справі не заявлявся.

Судові витрати по справі відсутні.

Керуючись ст.ст. 323, 324 КПК України, суд, -

З А С У Д И В:

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України та призначити покарання у виді 4 (чотирьох) років і 6 місяців позбавлення волі.

На підставі ст.70 ч.4 КК України ОСОБА_4 шляхом поглинення менш суворого покарання, яке призначене вироком Соломянського районного суду м. Києва від 01.11.2010 року більш суворим остаточно призначити покарання у виді 4 (чотирьох) років і 6 місяців позбавлення волі.

Строк відбування покарання обчислювати з 19.08.2010 року, тобто з моменту фактичного затримання.

Міру запобіжного заходу ОСОБА_4 до вступу вироку в законну силу, утримання під вартою - залишити без змін.

ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України та призначити покарання у виді 4 (чотирьох) років і 6 місяців позбавлення волі.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком на 3 (три) роки.

На підставі ст. 76 КК України суд покладає на ОСОБА_5 такі обовязки:

-не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу органу кримінально виконавчої системи;

-повідомляти органи кримінально виконавчої системи про зміну місця проживання, роботи або навчання;

-періодично зявлятися для реєстрації в органи кримінально виконавчої системи.

Строк відбування покарання обчислювати з дня проголошення вироку.

Міру запобіжного заходу ОСОБА_5 до набрання вироком законної сили залишити без змін підписку про невиїзд з постійного місця проживання.

Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду м. Києва через Соломянський районний суд м. Києва протягом 15 діб з моменту його проголошення, а для засудженого, який перебуває під вартою в той же строк з моменту вручення йому копії вироку.

Суддя Соломянського

районного суду м. Києва О.М. ОСОБА_1