Справа № 473/1695/15-к
ВИРОК
іменем України
"13" листопада 2015 р. м. Вознесенськ

Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської області в складі:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

секретаря ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

обвинувачених ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

захисників обвинувачених адвокатів ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

потерпілих ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Вознесенська кримінальне провадження №0000570 за обвинуваченням

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця м.Вознесенськ, Миколаївської області, освіта середня, навчається у Вознесенському професійному ліцеї №18, не працює, раніше судимий 05.09.2014 року Вознесенським міськрайонним судом Миколаївської області за ч.1 ст.185 КК України до 30 годин громадських робіт, на підставі ст.105 КК України був звільнений від покарання та переданий під нагляд матері, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

- після зміни прокурором обвинувачення у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст.186, ч.2 ст.185, ч.2 ст.190 КК України,

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , українця, громадянина України, уродженця с.Троїцьке, Новоодеського району, Миколаївської області, навчається в Новоодеському професійному аграрному ліцеї I-II ступенів, не судимий в силу ст.89 КК України, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_3 ,

- у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.186 КК України,

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , українця, громадянина України, уродженця м.Вознесенськ Миколаївської області, освіта неповна середня, не працює, одружений, має на утриманні малолітню дитину, інвалід 3 групи, раніше судимий 19.11.2002 року Вознесенським міськрайонним судом Миколаївської області за ч.2 ст.185, ч.3 ст.185, ч.3 ст.289 КК України до 6 років позбавлення волі; 09.11.2006 року звільнений Ольшанською ВК №53 умовно-достроково на 1 рік 9 місяців 24 дні; 11.05.2007 року Вознесенським міськрайонним судом Миколаївської області за ч.3 ст.186 КК України до 5 років 9 місяців 29 днів позбавлення волі; 10.06.2014 року Братським міськрайонним судом Миколаївської області за ч.2 ст.185 КК України до 4 місяців арешту, 26.12.2014 року звільнений Миколаївським СІЗО №20 по відбуттю строку покарання, засудженого вироком Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 15 вересня 2015 року за ч.1 ст.296 КК України до покарання у вигляді 3 (трьох) років обмеження волі та на підставі ст.75 КК України звільненого від відбування покарання з випробовуванням з іспитовим строком 1 рік 6 місяців, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_4 , проживає за адресою: АДРЕСА_5 ,

-після зміни прокурором обвинувачення у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.190 КК України,

В С Т А Н О В И В:

В ніч на 09.03.2015 року приблизно о 00.30 годині в м.Вознесенську в районі автокооперативу «Сигнал» по вул.Будівельників ОСОБА_4 за попередньою змовою разом з ОСОБА_5 з метою відкритого заволодіння чужим майном, здійснили напад на потерпілого ОСОБА_9 , під час якого нанесли останньому декілька ударів в область голови, після чого ОСОБА_9 почав тікати та, тікаючи, спіткнувся та упав на землю. ОСОБА_4 та ОСОБА_5 наздогнали ОСОБА_9 та нанесли йому пару ударів руками в область голови та тулубу, після чого відкрито заволоділи майном останнього, а саме: мобільним телефоном «Нокіа 6303 сі classic» вартістю 600 гривень, в якому знаходилась сімкарта оператора «Київстар» вартістю 15 гривень та флешкарта на 4 Гб вартістю 125 гривень, шкіряний гаманець вартістю 250 гривень, в якому знаходились 2 картки Приватбанку та грошова сума в розмірі 100 гривень, паспорт на ім`я ОСОБА_9 , водійське посвідчення та ключі від квартири, чим заподіяли потерпілому ОСОБА_9 шкоду у розмірі 1090 гривень.

20 березня 2015 року близько 23.00 годині в м.Вознесенську Миколаївської області, по вул.Леніна 77-б, перебуваючи в приміщенні кафе «Гриміха», ОСОБА_4 , маючи прямий умисел та корисливий мотив, з метою таємного викрадення чужого майна, у потерпілого ОСОБА_12 , який також знаходився у вказаному кафе у сильному алкогольному сп`янінні, з кишені штанів останнього викрав мобільний телефон LG GB 102 вартістю 300 гривень, в якому знаходилася сімкарта оператора «Київстар» вартістю 15 гривень. Після чого ОСОБА_4 , вивівши потерпілого з приміщення кафе «Гриміха» та відвівши до лавки, розташованої біля паркової зони навпроти центрального входу в залізничний вокзал та упевнившись, що останній задрімав, викрав з дорожньої сумки ОСОБА_12 цифровий фотоапарат марки Sony Cybershot W 610 вартістю 650 гривень, в якому знаходилася карта пам`яті на 8 Гб вартістю 125 гривень, кросівки чорного кольору «Адідас» вартістю 350 гривень та грошову суму в розмірі 200 гривень, чим заподіяв потерпілому ОСОБА_12 матеріальну шкоду на загальну суму 1640 гривень.

21 березня 2015 року близько 22.30 годині, перебуваючи в приміщенні домоволодіння, розташованого за адресою АДРЕСА_6 , ОСОБА_4 разом з господарем будинку ОСОБА_11 розпивали спиртні напої, а саме горілку. Після чого ОСОБА_11 вирішив вийти перекурити на подвір`я, а ОСОБА_4 залишився в приміщенні домоволодіння. За час відсутності господаря у ОСОБА_4 виник прямий умисел та корисливий мотив на заволодіння чужим майном, а саме, в приміщенні спальної кімнати на столі біля телевізора останній викрав 2 колонки «defender» чорного кольору вартістю 120 гривень, планшет «Bravis NP 725 3G IPS Black» вартістю 1500 гривень, в якому знаходилась сімкарта оператора МТС вартістю 10 гривень разом з зарядним пристроєм та коробкою для планшету та мобільний телефон «Apple S4» китайського виробництва вартістю 675 гривень. Частину вказаних викрадених речей ОСОБА_4 заховав під куртку, а частину в кишеню. Повернувшись до будинку потерпілий ОСОБА_11 вирішив зателефонувати, але планшет не знайшов. На запитання: «Чи не брав ОСОБА_4 планшет?», останній відповів, що нічого не брав. Після того, як ОСОБА_4 відповів, що даний планшет він не брав, господар будівлі відправив ОСОБА_4 додому. Таким чином, ОСОБА_4 пішов додому з викраденими речами. Загальна вартість завданих потерпілому ОСОБА_11 матеріальних збитків становить 2305 гривень.

Крім цього, 19.03.2015 року, приблизно о 00.15 годині в м.Вознесенську в районі Вознесенського залізничного вокзалу ОСОБА_4 за попередньою змовою разом з ОСОБА_6 , з метою заволодіння чужим майном шляхом обману та зловживання довірою, під приводом зателефонувати попросили у ОСОБА_10 мобільний телефоном «Самсунг» GT-S5360 вартістю 850 гривень, в якому знаходилась сімкарта оператора МТС вартістю 10 гривень та флешкарта «Кінгстон» на 2 Гб вартістю 75 гривень. ОСОБА_10 добровільно без примушувань дав в руки ОСОБА_6 свій мобільний телефон. Після чого ОСОБА_6 набрав номер та почав відходити до виходу з приміщення залізничного вокзалу голосно розмовляючи, а ОСОБА_4 в цей час намагався відволікти увагу потерпілого ОСОБА_10 . Після чого ОСОБА_6 та ОСОБА_4 разом з майном зникли з місця події. Потерпілому була заподіяно матеріальну шкоду на загальну суму 935 гривень.

Обвинувачений ОСОБА_4 вину за пред`явленим обвинуваченням визнав частково, суду пояснив, що 19.03.2015 року вони разом із ОСОБА_6 прийшли в зал очікування залізничного вокзалу. Побачивши там Пітлевського, який спав, вони підійшли з ОСОБА_13 до нього та розбудили потерпілого. Спитавши як звати потерпілого, ОСОБА_6 попросив у ОСОБА_14 мобільний телефон подзвонити та почав виходити із телефоном потерпілого із залу очікування. А обвинувачений ОСОБА_15 , оскільки був дуже п`яний, почав відштовхувати ОСОБА_14 . Пітлевський біг за ОСОБА_13 , кричав, вимагаючи повернути телефон. Бондаренко побіг на кладовище, на територію якого потрапив, перескочивши через огорожу, туди ж побіг і ОСОБА_15 . Потім вони пішли додому до ОСОБА_13 , який підвернув ногу і тому, перелізаючи через огорожу, дав свою куртку ОСОБА_15 , який з кишені ОСОБА_13 забрав собі телефон ОСОБА_14 та приніс додому. Вранці йому зателефонували співробітники міліції і запитували про телефон ОСОБА_14 , він сказав, що у нього його немає. Співробітники міліції пропонували видати телефон добровільно, тому він видав телефон ОСОБА_14 .

23.03.15 року, зайшовши до приміщення кафе «Гриміха» на залізничному вокзалі, побачив ОСОБА_16 , який був п`яний. Потім вони пили разом. ОСОБА_15 побачив, що, вийшовши на вулицю, ОСОБА_16 лежить п`яний в парку, він підвів його та відвів до кафе «Греміха» і посадив за крайній столик. Бармен ОСОБА_17 сказала, щоб він забрав ОСОБА_16 із кафе. ОСОБА_15 , взявши ОСОБА_16 та його сумку, вивів потерпілого до скверу, де поклав на лавочці. У потерпілого з кишень забрав фотоапарат, телефон, 200 грн. з паспорту та кросівки із сумки. Як пояснив обвинувачений, вказані речі він взяв у потерпілого, щоб його не обікрали. Ці речі не повернув, оскільки був п`яний, проте намагався знайти ОСОБА_16 .

22.03.15 року ОСОБА_11 запропонував піти обвинуваченому до нього, випити та пограти в нарди. ОСОБА_18 довіряв обвинуваченому, оскільки вони сусіди та давно знайомі. Напившись, ОСОБА_18 ліг спати, а ОСОБА_15 пішов додому. Потім повернувшись, ОСОБА_15 , поки ОСОБА_18 виходив на кухню покурити, забрав айфон, планшет та колонки. Коли ОСОБА_18 спитав де планшет, ОСОБА_15 сказав що не брав. Викрадені речі виніс поклавши під куртку, а саме: планшет із сім карткою в ньому, коробку від планшету, айфон, колонки. Викрадені речі були вилучені співробітниками міліції днів через 10-12 після того що сталося. Обвинувачений стверджував, що з планшетом не ходив, на дзвінки не відповідав. ОСОБА_15 пояснив, що збирався повернути речі ОСОБА_18 після того, як той вийде із запою.

08.03.2015 року разом з ОСОБА_19 вони пішли в кафе «Ріо», до них підійшов чоловік на ім`я ОСОБА_20 . Навпроти за столиком сидів ОСОБА_21 , оскільки у нього було вільно то вони всі втрьох підсіли до потерпілого. Разом вживали спиртне. Коли закінчилися гроші, ОСОБА_21 разом з ОСОБА_19 ходили до банкомату. Після того як на вулиці між ОСОБА_22 та ОСОБА_21 стався конфлікт, вони сказали потерпілому що «буде горе» і той почав тікати в бік автогаражного кооперативу «Сигнал». ОСОБА_15 з ОСОБА_19 побігли за ним, згідно з поясненнями ОСОБА_15 , він двічі ударив потерпілого в тулуб та забрав з бокової кишені куртки гаманець, а ОСОБА_19 телефон. До них підбіг ОСОБА_20 та вимагав, щоб вони припинили свої дії - вони йому сказали: «Ти нічого не бачив». Оскільки в гаманці були банківські картки «Приватбанку», а в мобільному телефоні записаний пін-код, вони намагалися зняти гроші з банкомату, але у них не вийшло, оскільки пін-код скоріш за все був записаний не вірно. Гроші в сумі 100 грн. з гаманця пропили, телефон залишився у ОСОБА_19 , банківські картки викинули. Як пояснив обвинувачений, напад на потерпілого він вчинив з азарту. Коли вони забирали речі у потерпілого, той лежав обличчям до низу і на думку обвинуваченого, втратив свідомість.

Обвинувачений ОСОБА_5 вину за пред`явленим обвинуваченням визнав повністю, суду пояснив, що 08 березня 2015 року він разом з ОСОБА_15 пішли до кафе «Ріо», де познайомилися із потерпілим ОСОБА_21 . Разом вони вживали спиртне. Потім виходили на вулицю покурити. На вулиці потерпілий зчепився з ОСОБА_22 . Коли потерпілий почав тікати, вони з ОСОБА_15 побігли за ним, а коли той впав (обличчям донизу, свідомості не втрачав) то обвинувачений забрав з кишені його джинсів телефон, а ОСОБА_15 гаманець. ОСОБА_19 пояснив, що наніс удар потерпілому в область шиї. Потім намагалися зняти гроші з банківської картки потерпілого, проте в них нічого не вийшло. Коли викликали до міліції приніс телефон потерпілого. Вибачився перед потерпілим.

Обвинувачений ОСОБА_6 вину за пред`явленим обвинуваченням визнав частково, суду пояснив, що 19.03.2015 року він їхав до дружини в м.Одесу. З ОСОБА_15 пили окремо, в різних компаніях, ніякої домовленості про спільне вчинення злочину не було. З кафе вийшли порізно, ОСОБА_13 зайшов в приміщення вокзалу за білетом, а ОСОБА_15 чомусь пішов за ним. Оскільки у обвинуваченого ОСОБА_13 розрядився телефон, а у ОСОБА_15 телефону не було, вони розбудили потерпілого ОСОБА_14 , який спав. На прохання ОСОБА_13 потерпілий почав набирати номер, який набрав не вірно. На прохання ОСОБА_13 , потерпілий дав йому телефон, з яким той пішов на вихід з приміщення вокзалу, набираючи при цьому номер. Що було з ОСОБА_15 не бачив. Чому побіг в бік кладовища з телефоном потерпілого - пояснити не зміг. Телефон був в кишені його куртки. Коли наступного дня, вранці, обвинуваченому зателефонували співробітники міліції,з вимогою повернути телефон він зрозумів, що телефон знаходиться у ОСОБА_15 і запропонував останньому повернути добровільно міліції.

Потерпілий ОСОБА_9 суду пояснив, що 08 березня 2015 року коли він перебував в кафе «Ріо» та сидів за столиком сам, з його дозволу до нього підсіли ОСОБА_15 і ОСОБА_19 . Потім до них підсів ще один їх знайомий - ОСОБА_20 . Разом вони вживали горілку, пиво. Коли вийшли на вулицю перекурити, то між потерпілим та ОСОБА_22 сталася суперечка, яка потім припинилися, натомість як ОСОБА_15 та ОСОБА_19 почали його бити. Коли потерпілий почав тікати, то ОСОБА_15 і ОСОБА_19 наздоганяли його, біля гаражів в бік «Тоскани» він впав, а обвинувачені, наносячи йому тілесні ушкодження, забрали у нього з кишень телефон, гаманець, посвідчення водія, паспорт, банківську картку, ключі від квартири. Оскільки ключів від квартири у нього не було, він попросився до охоронця, у якого пробув до ранку. Мав незначні тілесні ушкодження, до лікарні не звертався. Паспорт та посвідчення водія йому повернули сторонні люди, а телефон - співробітники міліції.

Потерпілий ОСОБА_23 суду пояснив, що обвинуваченого ОСОБА_15 знає близько 3-х років, оскільки той є його сусідом. В квітні 2015 року, йдучи з роботи, запросив до себе до дому ОСОБА_15 пограти в нарди. Потерпілий був випивши і за його пропозицією разом з ОСОБА_15 вони випили ще пляшку горілки. Потім потерпілий пішов спати, а ОСОБА_15 з його дозволу залишився в будинку. Прокинувшись наступного дня о 8 год. ранку, потерпілий виявив відсутність 2 колонок чорного кольору та планшету-телефону із сім-картою та зарядним пристроєм. О 10 год. він спитав у ОСОБА_15 , чи не брав він його речі, той сказав - ні. Через 10 днів співробітниками міліції йому було надано для огляду викрадений планшет, виявлений у обвинуваченого ОСОБА_15 . Протягом 10 днів повернути планшет ОСОБА_15 сам не намагався.

Потерпілий ОСОБА_10 суду пояснив, що 19 березня 2015 року він приїхав на залізничний вокзал м.Вознесенська о 20 год. щоб зустріти дружину о 2 годині ночі. Коли спав в приміщенні залу очікувань його розбудили двоє ( ОСОБА_15 та ОСОБА_13 ), познайомилися та попросили мобільний телефон, щоб подзвонити. Обвинувачені були дуже п`яні. Коли він набирав номер та помилився, то ОСОБА_13 попросив телефон, щоб подзвонити самому і він дав йому телефон. Після чого ОСОБА_13 , набираючи номер, став відступати в бік виходу із залу очікування, він йшов за ним, проте ОСОБА_15 йому перешкоджав. Потім ОСОБА_13 та ОСОБА_15 почали тікати на перон та через колію в бік кладовища. Потерпілий біг за ними, кричав, щоб повернули телефон, жбурляв в них камінням, проте вони не реагували. Потерпілий одразу звернувся до міліції із відповідною заявою і телефон йому повернули вранці в кабінеті начальника карного розшуку. Викрадено було телефон Самсунг білого кольору вартістю 1399 грн. із сім карткою та флешкою.

Потерпілий ОСОБА_12 до суду не з`явився, повідомивши, що мобілізований до Збройних Сил України (а.к.п.138, 140), що з огляду на положення п.8 ч.1 ст.138 КПК України є поважною причиною неприбуття потерпілого на виклик до суду.

Окрім показань обвинувачених та потерпілих, вина обвинувачених у вчиненні злочинів, за якими їм пред`явлено обвинувачення, також підтверджується фактичними даними, що містяться в наданих стороною обвинувачення документах.

Так, із заяви від 10.03.2015 року (а.к.п.68) вбачається, що потерпілий ОСОБА_9 з приводу завданих йому тілесних ушкоджень звертатись до лікарні та судово-медичної експертизи відмовився. Згідно із зберігальною розпискою від 12.03.2015 року потерпілий ОСОБА_9 отримав від співробітників міліції мобільний телефон «Нокіа 6303 СІ класік» чорного кольору. Вказаний телефон згідно із протоколом огляду місця події від 10.03.2015 року (а.к.п.180) був добровільно виданий ОСОБА_5 співробітникам міліції та згідно із його поясненнями вказаний телефон йому дав ОСОБА_15 , відібравши у хлопця на ім`я ОСОБА_24 .

Як вбачається із протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 12.03.2015 року (а.к.п.69) потерпілий ОСОБА_9 впізнав особу, зображену на фотознімку №2, яким згідно довідки до протоколу пред`явлення фотознімків для впізнання від 12.03.2015 року є ОСОБА_4 (а.к.п.70).

Також згідно протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 12.03.2015 року (а.к.п.71) потерпілий ОСОБА_9 впізнав особу, зображену на фотознімку №3, яким згідно довідки до протоколу пред`явлення фотознімків для впізнання від 12.03.2015 року є ОСОБА_5 (а.к.п.72).

Згідно із протоколом огляду місця події від 17.03.2015 року (а.к.п.73) за адресою м.Вознесенськ, вул.Тімірязєва гр. ОСОБА_25 добровільно видав паспорт громадянина України в чорній обгортці НОМЕР_1 на ім`я ОСОБА_9 . Як вбачається із зберігальної розписки від 17.03.2015 року (а.к.п.74) ОСОБА_9 отримав від працівників міліції водійське посвідчення серія НОМЕР_2 , видане 07.07.2010 року Миколаївським РЕР УДАІ Миколаївської області та паспорт громадянина України, серія НОМЕР_1 , виданий Очаківським МВ УМВС України в Миколаївській області 27.11.2003 року.

Як вбачається із протоколу огляду місця події від 19.03.2015 року (а.к.п.77) в службовому кабінеті №4 Вознесенського МВ УМВС ОСОБА_26 видав добровільно мобільний телефон «Samsung GT-S 5360» з імейлом НОМЕР_3 разом з батареєю «Самсунг».

Згідно протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 19.03.2015 року (а.к.п.80) потерпілий ОСОБА_10 впізнав особу, зображену на фотознімку №2, яким згідно довідки до протоколу пред`явлення фотознімків для впізнання від 19.03.2015 року (а.к.п.81) є ОСОБА_6 .

Крім того, згідно протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 19.03.2015 року (а.к.п.82) потерпілий ОСОБА_10 впізнав особу зображену на фотознімку №3, яким згідно довідки до протоколу пред`явлення фотознімків для впізнання від 19.03.2015 року є ОСОБА_4 (а.к.п.83).

Згідно розписки від 19.03.2015 року (а.к.п.78) потерпілий ОСОБА_10 отримав від працівників міліції свій мобільний телефон «Samsung GT-S 5360» з імейлом НОМЕР_3 білого кольору.

Згідно розписки від 23.03.2015 року (а.к.п.84) та протоколу огляду місця події від 23.03.2015 року (а.к.п.85) ОСОБА_4 добровільно видав працівникам міліції мобільний телефон марки «LG GB 102» чорного кольору та цифровий фотоапарат марки «Sony Cybershot W 610» чорного кольору, якими заволодів в ніч з 20 на 21 березня 2015 року у чоловіка на ім`я ОСОБА_27 .

На підставі розписки від 31.03.15 р. (а.к.п.86) потерпілий ОСОБА_12 отримав від працівників міліції мобільний телефон марки «LG GB 102» чорного кольору та цифровий фотоапарат марки «Sony Cybershot W 610» чорного кольору.

Крім того, відповідно до протоколу пред`явлення особи впізнання за фотознімками від 01.04.2015 року (а.к.п.88) потерпілий ОСОБА_12 пояснив, що впізнав особу, зображену на фотознімку №2, яким згідно довідки до протоколу пред`явлення фотознімків для впізнання від 01.04.2015 року є ОСОБА_4 (а.к.п.89).

Як вбачається із протоколу огляду місця події від 01.04.2015 року (а.к.п.90) ОСОБА_12 впізнав кросівки «Адідас» чорного кольору, які були вилучені у ОСОБА_15 .

Згідно із протоколом огляду місця події від 01.04.2015 року (а.к.п.93) в службовому кабінеті №32 Вознесенського МВ УМВС ОСОБА_4 добровільно видав 2 колонки «defender» чорного кольору з сріблястим, планшет «Bravis» чорного кольору із зарядним пристроєм та коробкою від нього. Крім того, відповідно до протоколу огляду місця події від 02.04.2015 року (а.к.п.96) ОСОБА_4 добровільно видав співробітникам міліції сім-карту оператора «МТС» ІМЕІ: НОМЕР_4 , яку викрав у ОСОБА_28 .

Також вина обвинувачених ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 у вчиненні злочинів, за якими їм пред`явлено обвинувачення, підтверджується вилученими в ході слідства речовими доказами, а саме предметами, які були викрадені у потерпілих.

Відповідно до ч.1 ст.23 КПК України суд досліджує докази безпосередньо.

Згідно ч.3 ст.370 КПК України суд ухвалює рішення на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу.

Суд, дослідивши всі зібрані та надані стороною обвинувачення докази та оцінивши їх в сукупності із врахуванням вимог ч.1 ст.89 та ст.94 КПК України, вважає, що у судовому засіданні наданими стороною обвинувачення доказами з точки зору їх достатності та взаємозв`язку доведена вина обвинувачених у вчиненні інкримінованих їм злочинів та кваліфікує дії обвинуваченого ОСОБА_4 за ч.2 ст.185 КК України як таємне викрадення чужого майна (крадіжка) вчинена повторно; за ч.2 ст.186 КК України як грабіж поєднаний із насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я особи, за попередньою змовою групою осіб, вчинений повторно та за ч.2 ст.190 КК України як шахрайство, тобто заволодіння чужим майном шляхом обману та зловживання довірою, вчинене повторно за попередньою змовою групою осіб; дії ОСОБА_5 - за ч.2 ст.186 КК України як грабіж поєднаний із насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я особи, за попередньою змовою групою осіб; дії ОСОБА_6 за ч.2 ст.190 КК України як шахрайство, тобто заволодіння чужим майном шляхом обману та зловживання довірою, вчинене повторно за попередньою змовою групою осіб.

Згідно із ст.65 КК України при призначенні покарання обвинуваченим суд враховує характер та ступінь суспільної небезпечності вчиненого, дані про особи обвинувачених, а також обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Обставиною, що пом`якшує покарання обвинувачених ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 є щире каяття. Обставин, що обтяжують покарання обвинувачених ОСОБА_4 , ОСОБА_5 - встановлено не було. Обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченого ОСОБА_6 є рецидив злочину.

Щодо даних про особи обвинувачених, суд враховує, що обвинувачений ОСОБА_4 проживає з матір`ю (а.к.п.112); 05.09.2014 року Вознесенським міськрайонним судом Миколаївської області був засуджений за ч.1 ст.185 КК України до 30 годин громадських робіт, проте на підставі ст.105 КК України був звільнений від покарання та переданий під нагляд матері; перебуває на обліку у лікаря-психіатра (а.к.п.108), згідно із актом судово-психіатричного експерта №176 від 21.04.2015 року (а.к.п.100-105) ОСОБА_4 страждає в теперішній час та страждав раніше в період часу, до якого належить інкриміноване йому діяння, стійким психічним розладом емоційно не стійким розладом особистості в стані компенсації. В період часу, до якого належить інкриміноване йому діяння, він міг усвідомлювати свої дії та керувати ними, не потребує застосування примусових заходів медичного характеру (а.к.п.100-105); не перебуває на обліку у лікаря-нарколога (а.к.п.109); негативно характеризується за місцем навчання (а.к.п.113) та посередньо за місцем проживання (а.к.п.114); навчається, хворіє. Вчинені ним злочини, належать до тяжких та злочинів середньої тяжкості.

Обвинувачений ОСОБА_5 раніше не судимий в силу ст.89 КК України (а.к.п.116-117); не перебуває на обліку у лікаря-психіатра; перебуває на обліку у лікаря-нарколога (а.к.п.124); посередньо характеризується за місцем навчання та за місцем проживання (а.к.п.122-123); навчається (а.к.п.120). Вчинений ним злочин, належать до тяжких злочинів.

Обвинувачений ОСОБА_6 раніше судимий за злочини проти власності, новий злочин вчинив маючи непогашену судимість за попереднім вироком суду, був засуджений за ч.1 ст.296 КК України 15 вересня 2015 року (126-127); не перебуває на обліку у лікаря-психіатра та у лікаря-нарколога (а.к.п.130-131); є інвалідом 3-ї групи (а.к.п.128, 132), має малолітню дитину (а.к.п.129), позитивно характеризується за місцем проживання (а.к.п.134), хворіє. Вчинений ним злочин, належать до злочинів середньої тяжкості.

Враховуючи дані про особи обвинувачених, обставини вчинення ними кримінальних правопорушень, наявність обтяжуючих та пом`якшуючих відповідальність обставин, відсутність матеріальних претензій з боку потерпілих, суд вважає, що їх виправлення та попередження вчинення ними нових злочинів можливе у разі призначення їм покарання в межах санкцій статей КК України, за якими їм пред`явлено обвинувачення, надавши їм шанс виправитися, застосувавши до них положення ст.75 КК України.

Цивільні позови потерпілими до обвинувачених пред`явлені не було. Судові витрати відсутні.

Долю речових доказів вирішити в порядку ст.100 КПК України.

Керуючись ст.ст.373-374 КПК України, суд
У Х В А Л И В:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст.185, ч.2 ст.186, ч.2 ст.190 КК України та призначити йому покарання:

за ч.2 ст.185 КК України у вигляді 2 (двох) років позбавлення волі,

за ч.2 ст.186 КК України у вигляді 4 (чотирьох) років позбавлення волі,

за ч.2 ст.190 КК України у вигляді 1 (одного) року позбавлення волі,.

На підставі ч.1 ст.70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим призначити ОСОБА_4 покарання у вигляді 4 (чотирьох) років позбавлення волі.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком 3 (три) роки.

Згідно із до ч.1 ст.76 п.п.2, 3 КК України покласти на ОСОБА_4 наступні обов`язки: не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу органу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти органи кримінально виконавчої інспекції про зміну місця проживання, роботи, навчання.

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.186 КК України та призначити йому покарання у вигляді 4 (чотирьох) років позбавлення волі.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком 2 (два) роки.

Згідно із до ч.1 ст.76 п.п.2, 3 КК України покласти на ОСОБА_5 наступні обов`язки: не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу органу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти органи кримінально виконавчої інспекції про зміну місця проживання, роботи, навчання.

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.190 КК України та призначити йому покарання у вигляді штрафу у розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, а саме 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень.

На підставі ч.4 ст.70 КК України призначити ОСОБА_6 покарання за сукупністю злочинів у вигляді штрафу у розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, а саме 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень, а вирок Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 15 вересня 2015 року, яким ОСОБА_6 засуджено ч.1 ст.296 КК України та призначено покарання у вигляді 3 (трьох) років обмеження волі та на підставі ст.75 КК України звільнено від відбування покарання з випробовуванням з іспитовим строком 1 рік 6 місяців виконувати самостійно.

Речові докази, а саме:

паспорт громадянина України, серія НОМЕР_1 , виданий Очаківським МВ УМВС України в Миколаївській області 27.11.2003 року, водійське посвідчення серія НОМЕР_2 та передати під зберігальну розписку водійське посвідчення серія НОМЕР_2 , мобільний телефон Нокіа 6303 СІ класік чорного кольору, передані під зберігальну розписку потерпілому ОСОБА_9 , - залишити останньому як власнику.

мобільний телефон марки LG GB 102 та фотоапарат марки Sony Cybershot W 610, передані під зберігальну розписку потерпілому ОСОБА_12 - залишити останньому як власнику.

кросівки Адідас чорного кольору, які зберігаються в кімнаті речових доказів Вознесенського МВ УМВС в Миколаївській області, - повернути потерпілому ОСОБА_12

коробку з-під планшету, планшет «Bravis» чорного кольору, 2 колонки «defender» чорно-сірого кольору, мережевий адаптер для колонок та зарядний пристрій для планшету чорного кольору, сім-карту оператора «МТС» ІМЕІ: НОМЕР_4 , які зберігаються в кімнаті речових доказів Вознесенського МВ УМВС в Миколаївській області, - повернути потерпілому ОСОБА_11

мобільний телефоном «Самсунг» GT-S 5360, переданий під зберігальну розписку потерпілому ОСОБА_10 - залишити останньому як власнику.

На вирок суду учасниками процесу можуть бути подані апеляції до апеляційного суду Миколаївської області через Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської області протягом 30-ти днів з дня його проголошення, а обвинуваченими в той же строк з дня вручення їм копії вироку.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку на подачу апеляційної скарги за відсутності такої скарги, а при оскарження вироку, якщо його не скасовано - після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя (підпис) ОСОБА_1

Згідно оригіналу: Суддя: