Номер провадження 1-кп/201/557/2015
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 грудня 2015 року м. Дніпропетровськ

вул. Паторжинського, 18а

Жовтневий районний суд міста Дніпропетровська у складі:

Головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю прокурора ОСОБА_4 ,

захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному 10 липня 2015 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000557 за обвинуваченням:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпропетровська, громадянина України, одруженого, який має на утриманні малолітніх дітей ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , офіційно не працевлаштованого, не судимого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 311, ч. 1 ст. 309 КК України,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , наказом № 58°/с від 16 липня 2015 року начальника Дніпропетровського міського управління Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Дніпропетровській області (далі Дніпропетровське МУ ГУМВС України в Дніпропетровській області) призначений на посаду оперуповноваженого відділу боротьби з незаконним обігом наркотиків Дніпропетровського МУ ГУМВС України в області. Має спеціальне звання майора міліції.

Виконуючи свої службові обов`язки ОСОБА_6 у своєї діяльності керувався Законом України «Про міліцію» № 565-ХІІ від 20 грудня 1990 року, відповідно до якого основними завданнями міліції є: запобігання правопорушенням та їх припинення; виявлення кримінальних правопорушень (ч. 1 ст. 2), відповідно до своїх завдань як працівник міліції зобов`язаний виявляти, запобігати і припиняти кримінальні правопорушення вживати з цією метою оперативно-розшукових та профілактичних заходів, передбачених чинним законодавством; брати участь у розкритті кримінальних правопорушень у порядку, передбаченому кримінальним процесуальним законодавством (п. п. 2, 4 ч. 1 ст. 10); наділений правом вимагати від громадян і службових осіб, які порушують громадський порядок, припинення правопорушень та дій, що перешкоджають здійсненню повноважень міліції, виносити на місці усне попередження особам, які допустили малозначні адміністративні порушення, а в разі невиконання зазначених вимог застосовувати передбачені цим Законом заходи примусу (п. 1 ч. 1 ст. 11) тощо.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 Закону України «Про державний захист працівників суду і правоохоронних органів» № 3781-XII від 12 грудня 1993 року ограни внутрішніх справ є правоохоронними органами.

Таким чином, ОСОБА_6 , виходячи із обсягу наявних прав і обов`язків, постійно обіймав посаду, пов`язану з виконанням організаційно- розпорядчих функцій органів внутрішніх справ, тобто являвся службовою особою правоохоронного органу.

Проте ОСОБА_6 свої повноваження працівника міліції у червні - серпні 2015 року використав у злочинних цілях за наступних обставин.

ОСОБА_6 через досвід роботи в органах внутрішніх справ із спеціалізації по боротьби з незаконним обігом наркотичних засобів достовірно відомо, що:

- відповідно до вимог ч. 1 ст. З Закону України «Про заходи протидії незаконному обігу наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів та зловживання ними» № 62/95-ВР від 15 лютого 1995 року протидію незаконному обігу наркотичних засобів здійснюють Міністерство внутрішніх справ України та інші органи влади;

- згідно вимог ст. 6 цього Закону наркотичні засоби, що знаходяться в незаконному обігу, а також обладнання, яке використовується для їх незаконного виготовлення, підлягають конфіскації у встановленому законом порядку;

- Постановою Кабінету Міністрів України «Про затвердження переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів» № 770 від 6.05.2000 псевдоефедрін є прекурсором, обіг якого обмежено і стосовно якого встановлено заходи контролю, віднесений до списку 1 таблиці IV;

- відповідно до вимог ст. 2 Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори» № 60/95-ВР від 15 лютого 1995 року прекурсори з урахуванням доцільності їх використання у медичній практиці та залежно від степеня їх небезпечності для здоров`я людини і застосованих заходів контролю за їх обігом включаються до відповідно пронумерованих списків таблиць Переліку: таблиця IV містить прекурсори наркотичних засобів і психотропних речовин, включені до списків №1 та № 2, обіг яких на території України обмежено та стосовно яких установлюються заходи контролю.

Однак, на початку серпня 2015 року ОСОБА_6 з корисливих мотивів вирішив незаконно придбати, зберігати, перевезти з метою збуту та вчинити незаконний збут раніше знайомому ОСОБА_9 лікарського засобу «Ефіна», який містить прекурсор - псевдоефедрин, обіг якого обмежено і стосовно якого встановлюються заходи контролю на підставі Постанови Кабінету Міністрів України № 770 від 6.05.2000 «Про затвердження Переліку наркотичних засобів, психотропних речовин та прекурсорів», про що повідомив останнього. ОСОБА_9 з метою викриття злочинної діяльності ОСОБА_6 погодився.

05 серпня 2015 року, приблизно о 17 годині 30 хвилин, оперуповноважений відділу БНОН Дніпропетровського МУ ГУМВС України в Дніпропетровській області ОСОБА_6 у порушення вимог ст. 2, ч. 2 ст. 12, ст.ст. 19, 20, 26 Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори», ч. 1 ст. 2, п. п. 2, 4 ч. 1 ст. 10 Закону України «Про міліцію», ч. 1 ст. 8 Закону України «Про засади запобігання та протидії корупції» та ст. 7 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України, затвердженого законом України № 3460-IV від 22 лютого 2006 року, Правил поведінки та професійної етики осіб рядового та начальницького складу ОВС України, затверджених наказом МВС України №155 від 22 лютого 2012 року, в аптеці, що розташована по вул. Б. Трофімових у м. Дніпропетровську, діючи умисно, з корисливих мотивів, незаконно придбав 300 конвалют по10 пігулок у кожній, а всього 3 000 пігулок лікарського засобу «Ефіна», які містять 147, 6 грама псевдоефедрину та незаконно зберігав їх при собі з метою подальшого збуту.

Далі ОСОБА_6 на автомобілі «Chevrolet Еріса», державний номерний знак НОМЕР_1 , належний його цивільній дружині ОСОБА_10 , прекурсор - придбані 3000 пігулок лікарського засобу «Ефіна» незаконно перевіз з метою збуту до Дніпропетровської клінічної лікарні імені І.І. Мечникова, що розташована за адресою: м. Дніпропетровськ, Жовтневий район, площа Жовтнева, 14.

Після цього, 05 серпня 2015 року, приблизно о 18 годині 20 хвилин, ОСОБА_6 у порушення вказаного законодавства щодо обігу прекурсорів, 100 конвалют лікарського засобу «Ефіна», в яких містився псевдоефедрин масою 49,2 грама залишив зберігати з метою збуту в автомобілі «Chevrolet Еріса», державний номерний знак НОМЕР_1 , а 200 конвалют лікарського засобу «Ефіна», в яких містився 98, 4 грама псевдоефедрину, приблизно о 18 годині 30 хвилин, знаходячись у приміщенні палати № 19 зазначеного лікарського закладу, умисно незаконно збув ОСОБА_9 , який діяв з відома та під контролем прокуратури Дніпропетровської області, за що у якості оплати отримав грошові кошти у сумі 25 000 гривень.

Крім того, ОСОБА_6 через досвід роботи в органах внутрішніх справ із спеціалізації по боротьби з незаконним обігом наркотичних засобів достовірно відомо, що:

- Постановою Кабінету Міністрів України «Про затвердження переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів» № 770 від 6.05.2000 концентрат з макової соломи (опій екстракційний) віднесений до списку 1 таблиці 1 наркотичних засобів обіг, яких заборонений;

- відповідно до вимог ст. 2 Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори» № 60/95-ВР від 15 лютого 1995 року таблиця І (770- 2000-п) містить наркотичні засоби, у тому числі рослини, і психотропні речовини, включені до списків N 1, N 2 та N 3, обіг яких на території України заборонено.

Однак у червні 2015 року, ОСОБА_6 виявив в орендованому ним гаражі, розташованому за адресою: АДРЕСА_3 , пластикову пляшку об`ємом 0,5 літрів, пластиковий флакон об`ємом 100 мили літрів та медичний шприц, об`ємом 12 мили літрів з речовиною бурого кольору приблизно 8 мили літрів, яка є особливо небезпечним наркотичним засобом, обіг якого заборонений - концентратом з макової соломи (опієм екстракційним) масою в перерахунку на суху речовину відповідно 27, 9602 грамів, 3, 0281 грамів та 2, 4168 грамів.

У подальшому зазначені пластикову пляшку, пластиковий флакон та медичний шприц з особливо небезпечним наркотичним засобом - концентратом з макової соломи (опієм екстракційним) ОСОБА_6 у порушення вимог ст. 2, ч. 2 ст. 12, ст.ст. 19, 20, 26 Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори», ч. 1 ст. 2, п.п. 2, 4 ч. 1 ст. 10 Закону України «Про міліцію», ч. 1 ст. 8 Закону України «Про засади запобігання та протидії корупції» та ст. 7 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України, затвердженого законом України № 3460-ІУ від 22 лютого 2006 року, Правил поведінки та професійної етики осіб рядового та -начальницького складу ОВС України, затверджених наказом МВС України №155 від 22 лютого 2012 року, незаконно зберігав без мети збуту у приміщенні вказаного гаражу.

Вказані ємкості разом із особливо небезпечним наркотичним засобом, обіг якого заборонений - концентратом з макової соломи (опієм екстракційним), 05 серпня 2015 року виявлено слідчим під час проведення обшуку у приміщенні гаражу, розташованого за адресою: АДРЕСА_3 .

Умисні дії ОСОБА_6 , що виразилися у незаконному придбанні, зберіганні, перевезенні з метою збуту та незаконному збуті прекурсорів, кваліфікуються за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 311 КК України.

Умисні дії ОСОБА_6 , що виразилися у незаконному придбанні, зберіганні наркотичних засобів без мети збуту, кваліфікуються за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 вину в скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 311, ч. 1 ст. 309 КК України визнав повністю та показав, що з 2005 року займав посаду оперуповноваженого відділу боротьби з незаконним обігом наркотиків Дніпропетровського МУ ГУМВС України в області, з якої був звільнений у листопаді 2015 року. За родом своєї діяльності він був знайомий з ОСОБА_9 , який є особою, що надавала йому інформацію щодо осіб, які займаються незаконним обігом наркотичних засобів. 05 серпня 2015 року приблизно о 13 годині йому зателефонував ОСОБА_9 і запропонував продати йому медичний препарат «Ефін», на що останній погодився, оскільки знав аптеку, в якій можливо придбати цей препарат. Вони домовилися про зустріч в лікарні Мечнікова. Після чого, 05 серпня 2015 року приблизно о 17 годині 30 хвилин відправився до аптеки, розташованої за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Б. Трофімових, буд. 32, де купив медичний препарат «Єфін» у кількості 300 конвалют по 10 пігулок у кожній та поїхав до лікарні Мечнікова на своєму автомобілі «Chevrolet Еріса», державний номерний знак НОМЕР_1 , де його чекав ОСОБА_9 . Прибувши до лікарні Мечнікова приблизно о 18 годині 20 хвилин, зайшов до палати № 19 лікарського закладу і продав ОСОБА_9 медичний препарат «Єфін» у кількості 200 ковалют по 10 пігулок у кожній за 25 000 гривень, які передав йому останній. Після чого, повернувся до свого автомобілю, де був затриманий працівниками міліції. Під час обшуку в його автомобілі та при його огляді виявлено та вилучено грошові кошти у розмірі 25 000 гривень, які він отримав від ОСОБА_9 за продаж медичного препарату «Єфін», його особисті грошові кошти у сумі 14 637 гривень, медичний препарат «Єфін» у кількості 100 конвалют по 10 пігулок у кожній. Далі під час обшуку орендованого ним гаражу, розташованого за адресою: АДРЕСА_3 , виявлено та вилучено пластикову пляшку, пластиковий флакон та медичний шприц з наркотичним засобом концентратом з макової соломи та медичний препарат «Єфін» у кількості 1 ковалют, які він у червні 2015 року знайшов у даному гаражі, і став зберігати в гаражі без мети збуту. При цьому не оспорював ні обставини скоєння ним правопорушення, що інкримінується, ні кількість вилученого у нього наркотичного засобу і прекурсору, ні вину. В скоєному щиро розкаявся. Додав, що розумів, що вчиняє злочин, але причиною цьому було скрутне матеріальне становище та невелика заробітна плата.

Оскільки в судовому засіданні обвинувачений повністю визнав свою вину в інкримінованому йому органом досудового розслідування кримінальному правопорушенні, погодився з кваліфікацією вчиненого ним діяння, а так само визнав всі фактичні обставини їх вчинення, а прокурор не висловив жодних заперечень щодо встановлених обставин, суд, заслухавши думку учасників судового провадження, за відсутності їх заперечень та сумнівів у добровільності їх позицій, переконавшись у тому, що всі зазначені особи правильно розуміють зміст встановлених обставин, в порядку ст. 349 ч. 3 КПК України визнав недоцільним дослідження доказів, щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.

На підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені показаннями обвинуваченого, наданими ним безпосередньо в судовому засіданні, які відповідають всім фактичним обставинам інкримінованого йому діяння і ніким не оспорюються, суд приходить до переконання, що діяння, які вчинені ОСОБА_6 дійсно мали місце, вони містять склад кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 311 та ч. 1 ст. 309 КК України і ОСОБА_6 винний у їх вчиненні, так як він, умисними діями, вчинив незаконне придбання, зберігання, перевезення з метою збуту та незаконний збут прекурсорів, а також незаконне придбання та зберігання наркотичного засобу без мети збуту, тому він підлягає покаранню за вчинення таких кримінальних правопорушень.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_6 суд відповідно до положень ст. 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу обвинуваченого та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Насамперед, суд враховує, що обвинувачений вчинив кримінальне правопорушення, яке відповідно до положень ст. 12 КК України відноситься до категорії злочинів середньої тяжкості.

Дослідивши дані про особу обвинуваченого, суд враховує, що ОСОБА_6 раніше не судимий, після звільнення з органів внутрішніх справ офіційно не працевлаштований, одружений, має на утриманні неповнолітніх дітей ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , на обліку в наркологічному та психоневрологічному диспансерах не перебуває.

Відповідно до положень п. 1 ч. 1 ст. 66 КК України обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого, суд визнає його щире каяття у скоєному.

Поряд із цим, суд не може врахувати надану стороною обвинувачення службову характеристику відносно обвинуваченого ОСОБА_6 , оскільки вона підписана не уповноваженою на те особою, яка безпосередньо не приймала останнього на роботу і не завірена гербовою печаткою начальника відділу кадрів або начальника ДМУ ГУМВС України в Дніпропетровській області, структурним підрозділом якого є БВНОН ДМУ ГУМВС України в Дніпропетровській області.

Більш того, у суду виникають обґрунтовані сумніви щодо об`єктивності, насамперед адекватності, даної характеристики, яка надана начальником ВБНОН ДМУ ГУМВС України в Дніпропетровській області ОСОБА_11 , відповідно до якої, на думку останнього, ОСОБА_6 був вкрай позитивним співробітником, з розвиненим почуттям відповідальності за доручену справу та творчим підходом до вирішення проблемних питань, і це при тому, що останній, вчинив злочини безпосередньо у сфері незаконного обігу наркотичних засобів та прекурсорів, замість того, щоб виконувати свій службовий обов`язок саме боротьби з цими злочинами, та наслідками злочинних дій якого, є підрив авторитету органів внутрішніх справ та ганьба безпосередньо організації, яка повинна боротися з цим негативним явищем у суспільстві.

Також суд не може прийняти до уваги і врахувати наданий стороною захисту лист, який нібито повинний свідчити про працевлаштування обвинуваченого ОСОБА_6 на роботу до приватного підприємця ОСОБА_12 , оскільки факт працевлаштування зі слів обвинуваченого не відбувся у встановленому законом порядку, зокрема суду не надані належним чином завірена копія трудової книжки ОСОБА_6 із відповідним записом або трудовий договір, укладений між обвинуваченим та його роботодавцем.

Разом із цим, відповідно до вимог ст. 65 КК України суд призначає покарання, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання», при призначенні покарання необхідно суворо додержуватися вимог ст. 65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості та індивідуалізації покарання. Визначаючи ступінь тяжкості вчиненого злочину необхідно виходити не тільки з класифікації злочинів відповідно до ст.12 КК України, а також із особливостей конкретного злочину і обставин його вчинення (форма вини, мотив і мета, характер і ступінь наслідків, що настали тощо).

Отже, як встановлено судом, ОСОБА_6 , будучи оперуповноваженим відділу боротьби з незаконним обігом наркотиків Дніпропетровського МУ ГУМВС України в області, майором міліції, діючи всупереч інтересам служби, з корисливих мотивів скоїв ряд злочинів, пов`язаних із незаконним обігом наркотичних засобів, безпосередньо проти яких він і повинен був боротися.

Зазначені обставини яскраво вказують на зухвалу та аморальну діяльність особи, яка від імені держави повинна була боротися із злочинами, насамперед, в сфері незаконного обігу наркотичних засобів, а натомість, підривала престиж та авторитет правоохоронних органів перед суспільством, внаслідок чого, у населення та громадськості є повна недовіра, як до органів міліції, так до усієї системи державної влади.

Отже характер вчинених обвинуваченим ОСОБА_6 кримінальних правопорушень, є, на думку суду, вкрай резонансним та тягне за собою тяжкі наслідки, які полягають в руйнуванні авторитету правоохоронних органів та органів державної влади, а отже і судовий розгляд вказаної категорії кримінальних правопорушень повинен мати показовий характер з метою недопущення утворення у суспільства думки про бажання цієї самої влади приховати від громадськості здійснення правосуддя.

А тому, з огляду на вищенаведене суд приходить до переконання, що виправлення обвинуваченого ОСОБА_6 і попередження вчинення ним нових злочинів можливо лише в умовах ізоляції від суспільства, та вважає, що останньому має бути призначено покарання у вигляді позбавлення волі в межах розміру покарання, передбаченого санкцією ч. 1 ст. 309 та ч. 2 ст. 311 КК України, оскільки саме таке покарання, не думку суду, буде найбільш необхідним і достатнім для його виправлення та попередження скоєння ним нових злочинів.

Разом із цим, відповідно до частини 1 статті 70 КК України, при сукупності злочинів суд, призначивши покарання (основне і додаткове) за кожний злочин окремо, визначає остаточне покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим або шляхом повного чи часткового складання призначених покарань.

Отже, судом встановлено, що ОСОБА_6 вчинив декілька кримінальних правопорушень, а тому суд вважає за необхідне призначити обвинуваченому остаточне покарання за правилами ч. 1 ст. 70 КК України, тобто за сукупністю злочинів, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим.

Відповідно до вимог ст. 118, 124 КПК України у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.

Тому з огляду на це, суд приходить до висновку про стягнення з ОСОБА_6 витрат по проведенню експертиз на загальну суму 3384 (три тисячі триста вісімдесят чотири) гривні 30 (тридцять) копійок, з яких витрати по проведенню судово-хімічної експертизи у розмірі 614 (шістсот чотирнадцять) гривень 40 (сорок) копійок, за проведення судово-криміналістичної експертизи у розмірі 2031 (дві тисячі тридцять одна) гривня 26 (двадцять шість) копійок та за проведення судової експертизи наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів та прекурсорів у розмірі 738 (сімсот тридцять вісім) гривень 64 (шістдесят чотири) копійки, що підтверджується відповідною довідкою про витрати на проведення експертизи у кримінальному провадженні, на користь держави.

Цивільний позов у даному кримінальному провадженні не заявлений.

Відповідно до вимог ч. 4 ст. 174 КПК України, суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна. Суд скасовує арешт майна, зокрема, у випадку виправдання обвинуваченого, закриття кримінального провадження судом, якщо майно не підлягає спеціальній конфіскації, не призначення судом покарання у вигляді конфіскації майна та/або незастосування спеціальної конфіскації, залишення цивільного позову без розгляду або відмови в цивільному позові.

Під час судового розгляду встановлено, що в ході досудового розслідування по даному кримінальному провадженню на підставі ухвал слідчого судді Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 17 серпня 2015 року накладено арешт на грошові кошти, що знаходяться на банківських рахунках ПАТ КБ «Приватбанку» за карткою № НОМЕР_2 , ПАТ КБ «Приватбанку» за карткою № НОМЕР_3 , ПАТ КБ «Приватбанку» за карткою № НОМЕР_4 , ПАТ «Всеукраїнський банк розвитку» за карткою № НОМЕР_5 , які належать ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Вирішуючи питання щодо зняття арешту на грошові кошти обвинуваченого ОСОБА_6 , накладеного під час досудового розслідування, суд виходить з того, по-перше, санкція статей Кримінального Кодексу України, зокрема ч. 1 ст. 309 та ч. 2 ст. 311 КК України, які інкримінуються останньому, не передбачає спеціальної конфіскації або покарання у вигляді конфіскації майна, також у даному кримінальному провадженні не заявлений цивільний позов, а тому зважаючи на вимоги ч. 4 ст. 174 КПК України суд вважає за необхідне скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, які були застосовані під час досудового розслідування та скасувати арешт, накладений на грошові кошти обвинуваченого.

При вирішенні питання про долю речових доказів, наявних у даному кримінальному провадженні, суд виходить з наступного.

Відповідно до вимог п. п. 3, 6 ч. 9 ст. 100 КПК України, майно, що було предметом кримінального правопорушення, пов`язаного з незаконним обігом, та/або вилучене з обігу, передається відповідним установам або знищується, а гроші, цінності та інше майна, одержані фізичною або юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від нього тощо, конфіскуються.

Під час судового розгляду даного кримінального провадження, встановлено та доведено, що грошові кошти у сумі, вилучені під час обшуку та особистого огляду обвинуваченого ОСОБА_6 , зокрема у сумі 25 000 гривень є доходами від вчинення кримінального правопорушення, а тому вони підлягають конфіскації в дохід держави, та грошові кошти у сумі 14 637 гривень є особистими грошима обвинуваченого, а тому вони підлягають поверненню останньому.

Крім того, під час обшуку у обвинуваченого ОСОБА_6 вилучені пігулки «Ефіна», пластикова пляшка та медичний шприц з речовиною бурого кольору, які є предметом вчиненого останнім кримінального правопорушення, а тому підлягають знищенню.

За таких обставин долю речових доказів в порядку п. 3, 6 ч. 9 ст. 100 КПК України слід вирішити наступним чином:

- грошові кошти, які відповідно до квитанції № 000202 від 25 вересня 2015 року передані на зберігання до УФЗБО ГУМВС України в Дніпропетровській області, у розмірі 25 000 (двадцяти п`яти тисяч) гривень конфіскувати та звернути у дохід держави, грошові кошти у розмірі 14 637 (чотирнадцять тисяч шістсот тридцять сім) гривень повернути ОСОБА_6 , як законному володільцю;

- 100 конвалют пігулок «Еніфа» у кількості по 10 штук у кожній; 200 конвалют по 10 штук у кожній, всього 2 000 таблеток «Еніфа»; пластикову пляшку, об`ємом 0,5 літрів з речовиною білого кольору; пластикову пляшку, об`ємом 100 милі літрів, з речовиною бурого кольору; медичний шприц, об`ємом 12 милі літрів, з речовиною бурого кольору приблизно 8 милі літрів; 1 конвалюта пігулок «Еніфа» у кількості по 10 штук, залишки змивів з досліджуваних об`єктах (висновки №824 від 28 серпня 2015 року (об`єкти №№1-212), №822 від 08 вересня 2015 року (об`єкти №№1-100), № 823 від 27 серпня 2015 року (об`єкти №№ 1-9)), які відповідно постанови про визнання речових доказів передані на зберігання до камери зберігання речових доказів прокуратури Дніпропетровської області знищити.

З урахуванням викладеного, керуючись ст. ст. 118, 124, 368, 370- 374, 394 КПК України, суд

З А С У Д И В:

ОСОБА_6 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 311, ч. 1 ст. 309 КК України і призначити йому покарання:

-за ч. 2 ст. 311 КК України у вигляді 2 (двох) років позбавлення волі;

-за ч. 1 ст. 309 КК України у вигляді 1 (одного) року позбавлення волі.

Відповідно до ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно визначити ОСОБА_6 покарання у виді 2 (двох) років позбавлення волі, із відбуванням покарання в кримінально-виконавчій установі.

Стягнути з ОСОБА_6 витрати по проведенню судово-хімічної експертизи, за проведення судово-криміналістичної експертизи та за проведення судової експертизи наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів та прекурсорів на загальну суму 3384 (три тисячі триста вісімдесят чотири) гривні 30 (тридцять) копійок на користь держави.

Скасувати арешт накладений на грошові кошти, ухвалою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 17 серпня 2015 року, які знаходяться на банківському рахунку ПАТ КБ «ПриватБанк» за карткою № НОМЕР_2 , яка належить ОСОБА_6 .

Скасувати арешт накладений на грошові кошти, ухвалою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 17 серпня 2015 року, які знаходяться на банківському рахунку ПАТ КБ «ПриватБанк» за карткою № НОМЕР_3 , яка належить ОСОБА_6 .

Скасувати арешт накладений на грошові кошти, ухвалою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 17 серпня 2015 року, які знаходяться на банківському рахунку ПАТ «Всеукраїнський банк розвитку» за карткою № НОМЕР_5 , яка належить ОСОБА_6 .

Скасувати арешт накладений на грошові кошти, ухвалою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 17 серпня 2015 року, які знаходяться на банківському рахунку ПАТ КБ «ПриватБанк» за карткою № НОМЕР_4 , яка належить ОСОБА_6 .

Речові докази у кримінальному провадженні:

- грошові кошти, які відповідно до квитанції № 000202 від 25 вересня 2015 року передані на зберігання до УФЗБО ГУМВС України в Дніпропетровській області, у розмірі 25 000 (двадцяти п`яти тисяч) гривень конфіскувати та звернути у дохід держави, грошові кошти у розмірі 14 637 (чотирнадцять тисяч шістсот тридцять сім) гривень повернути ОСОБА_6 , як законному володільцю;

- 100 конвалют пігулок «Еніфа» у кількості по 10 штук у кожній; 200 конвалют по 10 штук у кожній, всього 2 000 таблеток «Еніфа»; пластикову пляшку, об`ємом 0,5 літрів з речовиною білого кольору; пластикову пляшку, об`ємом 100 милі літрів, з речовиною бурого кольору; медичний шприц, об`ємом 12 милі літрів, з речовиною бурого кольору приблизно 8 милі літрів; 1 конвалюта пігулок «Еніфа» у кількості по 10 штук, залишки змивів з досліджуваних об`єктах (висновки №824 від 28 серпня 2015 року (об`єкти №№1-212), №822 від 08 вересня 2015 року (об`єкти №№1-100), № 823 від 27 серпня 2015 року (об`єкти №№ 1-9)) які відповідно ухвали про визнання речових доказів передані на зберігання до камери зберігання речових доказів прокуратури Дніпропетровської області знищити.

Вирок суду набирає законної сили після спливу тридцяти денного строку, встановленого ст. 395 КПК України для його оскарження. Подання апеляційної скарги на вирок суду зупиняє набрання ним законної сили та його виконання.

Вирок може бути оскаржений в порядку ст. 395 КПК України.

Апеляційну скаргу на вирок може бути подано до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Жовтневий районний суд міста Дніпропетровська протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Копія вироку в порядку ст. 376 КПК України негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору і не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя ОСОБА_1