11-кп/775/437/2015(м)

ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 листопада 2015 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Донецької області в складі:

головуючого ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

секретаря ОСОБА_4

за участю прокурора ОСОБА_5

захисника ОСОБА_6

обвинуваченого ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Апеляційного суду Донецької області у м.Маріуполі кримінальне провадження №0002476 за апеляційною скаргою заступника прокурора Донецької області на вирок Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 25 вересня 2015 року, яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Кіровограда, громадянина України, одруженого, працюючого слюсарем-ремонтником у ПАТ «ММК ім.Ілліча», не судимого, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 ,

визнано винуватим та засуджено за ч.1 ст.121 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк п`ять років. На підставі 75 КК України звільнено від відбування призначеного покарання з випробуванням (іспитовим строком два роки) з покладанням на нього обов`язків, передбачених ст.76 КК України.

Стягнуто з обвинуваченого ОСОБА_7 на користь Маріупольської міської ради витрати на стаціонарне лікування потерпілого в сумі 4715 грн. 90 коп. та процесуальні витрати на користь держави в сумі 184 грн. 14 коп.

Вирішено питання про речові докази.

ВСТАНОВИЛА:

За вироком суду ОСОБА_7 засуджено за те, що 1 липня 2015 року, приблизно о 19 годині 30 хвилин, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, знаходячись біля входу до ринку «Юмовіла» по вул. 50 років СРСР в Жовтневому районі м. Маріуполя, в ході конфлікту, який раптово виник на ґрунті особистих неприязних стосунків з раніше незнайомим ОСОБА_8 , з метою спричинення тілесних ушкоджень умисно наніс один удар ножем в тулуб останньому, заподіявши потерпілому тілесні ушкодження у вигляді: колото-різаного поранення грудної клітини зліва, яке проникає у черевну порожнину, з ушкодженням великого сальника, яке ускладнилось внутрішньо черевною кровотечею, що відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, як небезпечних для життя під час їх заподіяння.

В апеляційній скарзі прокурор, не оспорюючи встановлених судом фактичних обставин кримінального правопорушення, доведеності винуватості обвинуваченого ОСОБА_7 та кваліфікації його дій, просить вирок суду скасувати в частині призначеного останньому покарання у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність та невідповідністю призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок м`якості, ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_7 призначити покарання за ч.1 ст.121 КК України у виді п`яти років позбавлення волі. Зазначає, що судом в достатній мірі не було враховано усіх обставин, що мають істотне значення для правильного вирішення справи в цій частині, а саме тих, що обвинувачений вчинив тяжкий злочин, перебуваючи у громадському місці, в стані алкогольного сп`яніння, завдав потерпілому удару ножем, який носив при собі, що свідчить про його підвищену суспільну небезбеку, а тому вважає призначене йому покарання м`яким, а звільнення обвинуваченого від відбування покарання на підставі ст.75 КК України безпідставним та таким, що не відповідає зазначеним вимогам кримінального закону та ст.65 КК України.

Обвинувачений ОСОБА_7 у своїх запереченнях на апеляційну скаргу прокурора просить вирок суду залишити без змін, вважаючи його законним та обґрунтованим з огляду на те, що з потерпілим він примирився, цивільний позов останнім не заявлявся.

Заслухавши доповідача, думку прокурора на підтримання апеляційної скарги, обвинуваченого та його захисника про необґрунтованість апеляційної скарги та законність судового рішення, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вона підлягає задоволенню за наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів провадження та вироку, висновки суду першої інстанції про винуватість ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, за яке його засуджено, були зроблені на підставі його визнавальних показань, а провадження було розглянуте в порядку, передбаченому ч.3 ст.349 КПК України. З урахуванням цього суд першої інстанції встановив фактичні обставини провадження та кваліфікував дії обвинуваченого за ч.1 ст.121 КК України.

А тому висновки суду щодо фактичних обставин провадження, доведеності винуватості обвинуваченого та правильності кваліфікації його дій, які не оскаржувалися в апеляційній скарзі, згідно до ст.404 КПК України, апеляційним судом не перевіряються.

Що стосується доводів апеляційної скарги прокурора про неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, то колегія суддів вважає, що вони заслуговують на увагу.

Приймаючи рішення про звільнення ОСОБА_7 від покарання на підставі ст.75 КК України, суд першої інстанції послався на щире каяття з боку останнього, його задовільні характеристики за місцем мешкання та роботи, відсутність судимостей. Зазначені обставини були визнані судом як обставини, що пом`якшують покарання, та на переконання суду свідчили про можливість виправлення обвинуваченого без фактичного відбування покарання. Але з таким висновком суду не можна погодитися, так як він не ґрунтується як на загальних засадах призначення покарання, так й звільнення від його відбування, встановлених ст.ст.50,65,74,75 КК України.

Як вбачається з матеріалів провадження, ОСОБА_7 вчинив кримінальне правопорушення, яке є тяжким злочином в силу ст.12 КК України, пов`язаним з посяганням на здоров`я потерпілого, удар останньому був нанесений ножем, який він носив при собі, кримінальне правопорушення вчинив в стані алкогольного сп`яніння, а тому його дії мають підвищену суспільну небезпеку. Крім того, матеріали кримінального провадження не містять даних, які б свідчили, що обвинувачений у будь-який спосіб намагався відшкодувати завдану злочином шкоду як потерпілому, так й державі в особі закладу охорони здоров`я, а тому витрати на лікування потерпілого були стягнуті судом в позовному (примусовому) порядку.

За таких обставин висновок суду про можливість виправлення обвинуваченого ОСОБА_7 без відбування покарання та звільнення його від відбування покарання на підставі ст.75 КК України, колегія суддів вважає необґрунтованим та таким, що не відповідає зазначеним вимогам закону України про кримінальну відповідальність, а також засадам та меті покарання, визначеним ст.ст.50,65 КК України, а тому вирок суду в цій частині не можна визнати законним та обґрунтованим, відповідно до вимог ст.370 КПК України, у зв`язку з чим доводи прокурора в апеляційній скарзі є цілком обґрунтованими та підлягають задоволенню.

У зв`язку з викладеним, на підставі п.4 ч.1 ст.420 КПК України, колегія суддів вважає за необхідне вирок суду першої інстанції щодо ОСОБА_7 скасувати в частині звільнення його від відбування покарання та ухвалити свій вирок.

Що стосується фактично призначеного судом покарання ОСОБА_7 у виді позбавлення волі на строк п`ять років, то з врахуванням особи останнього, його процесуальної поведінки, наявності обставини, що пом`якшує покарання, а саме щирого каяття, колегія суддів вважає його таким, що відповідає вимогам ст.ст.50,65 КК України, є необхідним і достатнім для його виправлення та попередження нових правопорушень, що фактично й не оскаржується апелянтом.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.404,407,409,413,418,420 КПК України, колегія суддів,-

ЗАСУДИЛА:

Апеляційну скаргу заступника прокурора Донецької області задовольнити.

Вирок Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 25 вересня 2015 року щодо ОСОБА_7 в частині звільнення його від відбування призначеного покарання на підставі ст.75 КК України скасувати.

Вважати ОСОБА_7 засудженим за ч.1 ст.121 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років.

В решті вирок залишити без змін.

Строк відбування покарання обвинуваченому ОСОБА_7 відраховувати з моменту взяття під варту.

Вирок апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення.

Вирок апеляційного суду може бути оскаржений в касаційному порядку у Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом трьох місяців з дня його проголошення.

Колегія суддів Апеляційного суду

Донецької області