Справа № 738/1730/15-к провадження № 11-кп/795/1008/2015 Категорія - кримінальна Головуючий у 1 інстанції ОСОБА_1 Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
17 грудня 2015 року місто Чернігів

Апеляційний суд Чернігівської області в складі колегії суддів судової палати у кримінальних справах:

головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
при секретарі ОСОБА_5
розглянувши, у відкритому судовому засіданні в залі суду справу за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_6 на ухвалу Менського районного суду Чернігівської області від 10 листопада 2015 року,
з участю:
прокурора ОСОБА_7 ,
В С Т А Н О В И В:

В поданій апеляційній скарзі ОСОБА_6 просив скасувати ухвалу Менського районного суду Чернігівської області від 10 листопада 2015 року та постановити нову ухвалу, якою задовольнити подане ним до суду першої інстанції клопотання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.
Ухвалою Менського районного суду Чернігівської області від
10 листопада 2015 року ОСОБА_6 відмовлено в задоволенні його клопотання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги та доповненнях до неї, засуджений вказав, що він є учасником ліквідації аварії на ЧАЕС, має ряд тяжких хронічних захворювань, станом на 27 жовтня 2015 року він відбув дві третини строку призначеного покарання, під час якого дотримувався правил поведінки, не мав стягнень, неодноразово залучався до робіт по благоустрою відділення.
Як встановив місцевий суд, засуджений ОСОБА_6 звернувся з клопотанням про його умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, призначеного вироком Новоодеського районного суду Миколаївської області від 18.09.2014 року, яким ОСОБА_6 був визнаний винним та засуджений за ч. 4 ст. 27, ч. 5 ст. 27, ч. 2 ст. 194, ч. 1 ст. 304, ст. 70 КК України до позбавлення волі на строк 5 років. В строк відбування покарання був зарахований час перебування під вартою з 28 травня 2013 року по 11 березня 2014 року.

Даний вирок змінений ухвалою апеляційного суду Миколаївської області від 26 січня 2015 року. Постановлено вважати ОСОБА_6 засудженим за ч. 4 ст. 27, ч. 5 ст. 27, ч. 2 ст. 194, ч. 1 ст. 304, ст. 70 КК України до позбавлення волі на строк 3 роки 6 місяців.
Ухвалою Менського районного суду від 27 травня 2015 року скорочено наполовину невідбуту частину строку покарання згідно статті 6 Закону України «Про амністію у 2014 році». Строк відбування покарання рахується з 05 березня 2015 року.

Відмовляючи в задоволенні клопотання, суд першої інстанції зазначив, що ОСОБА_6 не довів свого виправлення. Відсутність заохочень у засудженого за період відбування покарання свідчить про пасивну форму його поведінки, яка полягає в стримуванні від порушень режиму відбування покарання, правил внутрішнього розпорядку. Також суд вказав на відсутність будь-яких проявів активної форми поведінки засудженого, що б свідчило про його прагнення своєю діяльністю спокутувати вину за вчинений злочин та стати на шлях виправлення, в зв`язку з чим його клопотання про умовно-дострокове звільнення подано передчасно.

Заслухавши доповідача, прокурора, котрий заперечував проти задоволення апеляційної скарги, дослідивши матеріали судової та особової справ, перевіривши доводи, наведені в апеляційній скарзі, колегія суддів підстав для її задоволення не вбачає.
Відповідно до частини 1 статті 539 КПК України, питання, які виникають під час та після виконання вироку вирішуються судом за клопотанням (поданням) прокурора, засудженого, його захисника, законного представника, органу або установи виконання покарань, а також інших осіб, установ або органів у випадках, встановлених законом.
Як вбачається з матеріалів справи, 02 листопада 2015 року до Менського районного суду Чернігівської області звернувся засуджений ОСОБА_6 з клопотанням, в якому порушив питання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання на підставі статті 81 КК України (а.с.1).

Вироком Новоодеського районного суду Миколаївської області від 18 вересня 2014 року ОСОБА_6 був засуджений:

за частиною 4 статті 27, частиною 5 статті 27, частиною 2 статті 194 КК України до позбавлення волі на строк чотири роки;

за частиною 1 статті 304 КК України до позбавлення волі на строк 3 роки 6 місяців.

На підставі частини 1 статті 70 КК України, шляхом частково складання призначених покарань, остаточно визначено ОСОБА_6 покарання у виді позбавлення волі на строк п`ять років.

Зараховано в строк покарання час перебування ОСОБА_6 під вартою з 28 травня 2013 року по 11 березня 2014 року (а.с.9-21).

Ухвалою апеляційного суду Миколаївської області від 26 січня 2015 року ОСОБА_6 було зменшено покарання за частиною 4 статті 27, частиною 5 статті 27, частиною 2 статті 194 КК України до трьох років позбавлення волі. За частиною 1 статті 304 КК України постановлено вважати ОСОБА_6 засудженим до покарання у виді позбавлення волі на строк три роки шість місяців. На підставі частини 1 статті 70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно визначено ОСОБА_6 покарання у виді позбавлення волі на строк три роки шість місяців (а.с.22-32).

Ухвалою Менського районного суду Чернігівської області від 27 травня 2015 року було задоволено клопотання засудженого ОСОБА_6 та останньому скорочено наполовину невідбуту частину покарання згідно статті 6 Закону України «Про амністію у 2014 році» (а.о.с.39).

Відповідно до статті 81 Кримінального кодексу України, до осіб, що відбувають покарання, зокрема у виді позбавлення волі, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.
За змістом пункту 2 частини 1 статті 537 КПК України, під час виконання вироків суд зокрема має право вирішувати питання про у мовно-дострокове звільнення від відбування покарання.
Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення та після фактичного відбуття відповідної частини призначеного судом строку покарання за вчинені злочини.
За змістом характеристики, яка додана до клопотання про умовно-дострокове звільнення, ОСОБА_6 прибув до Менської ВК-91

27 квітня 2015 року. За час перебування в Менській ВК-91 порушень режиму відбування покарання не допускав, стягнень не мав, на профілактичних обліках не перебуває. На виробництві установи не працевлаштований за станом здоров`я. Заохочень не має. В спілкуванні з представниками адміністрації установи тактовний та ввічливий. Вказівки адміністрації установи розцінює на свій розсуд. За рисами характеру спокійний, не конфліктний. Товариські зв`язки підтримує із засудженими різної спрямованості. До негативних вчинків інших засуджених ставиться байдуже, піддається впливу на нього засуджених з негативною спрямованістю. За власним бажанням залучений до програми диференційного виховного впливу на засуджених «Духовне відродження», яку на даний час реалізує за планом (а.с.33-34).

Згідно довідки виконуючого обов`язки начальника Менської ВК-91, у засуджений ОСОБА_6 стягнень та заохочень не має (а.с.35).

Як вбачається зі змісту протоколу № 72 від 09 листопада 2015 року, спостережна комісія Менської районної державної адміністрації під час засідання прийшла до висновку про погодження застосування до засудженого ОСОБА_6 пільги у вигляді умовно-дострокового звільнення від відбування покарання (а.с.37).

Суд першої інстанції при вирішенні питання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_6 приділив увагу поясненням засудженого, представника Менської виправної колонії, який пояснив, що рішенням комісії установи засуджений не заслуговує умовно-дострокового звільнення, оскільки не довів свого виправлення та потребує подальшого контролю за його поведінкою, думці прокурора, дослідив докази, що підтверджували наявність обставин, які мали значення для правильного вирішення питання та у відповідності до вимог закону обґрунтовано прийняв рішення про відмову в задоволенні клопотання засудженого.

Порушень вимог кримінального процесуального закону, які б ставили під сумнів законність та обґрунтованість постановленого у справі судом першої інстанції рішення, не вбачається.

Керуючись статтями 404, 405, 407, 419 Кримінального процесуального кодексу України,

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 на ухвалу Менського районного суду Чернігівської області від 10 листопада 2015 року, залишити без задоволення.

Ухвалу Менського районного суду Чернігівської області від
10 листопада 2015 року про відмову у задоволенні клопотання ОСОБА_6 про умовно-дострокове звільнення від покарання, залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, в той самий строк з дня вручення йому копії ухвали суду.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4