Провадження №1-кс/554/5639/2015
У Х В А Л А
09 вересня 2015 року м.Полтава
09 вересня 2015 року до Октябрського районного суду м..Полтави слідчим подано вищевказане клопотання про арешт майна.
У ході досудового розслідування було встановлено, що відповідно до договорів поставки від 13.09.2008 року №07-08-27, укладеного між концерном «Украгротехсервіс» та ТОВ «Пирятин зернопродукт»; від 29.09.2009 року №07-09-19, укладеного між концерном «Украгротехсервіс» та ТОВ «Пирятин зерно продукт»; від 12.08.2007 року №07-07-43, укладеного між концерном «Украгротехсервіс» та Первісним покупцем «Повстинагроальянс» обов`язки якого перейшли до Нового покупця ТОВ «Пирятин зерно продукт»; від 13.03.2008 року №07-08-10, укладеного між концерном «Украгротехсервіс» та Первісним покупцем ТОВ «Повстинагроальянс», обов`язки якого перейшли до Нового покупця ТОВ «Пирятин зернопродукт», концерном передано в розпорядження останньому згідно актів приймання-передач на умовах відстрочення кінцевого розрахунку та під відсоток, визначений договорами, передано трактори Джон Дір 8400, дискові борони та сівалки.
Таким чином, концерном «Украгротехсервіс» на ТОВ «Пирятин зернопродукт» поставлено 13 одиниць сільськогосподарської (зазначеної вище) техніки, до числа яких входять 11 тракторів «ДЖОН ДІР 8400». Загальна вартість поставленої техніки за даними договорами складає 4,16 доларів США. Станом на 27.01.2015 року заборгованість по платежах становить 259 467,71 доларів США, в тому числі 224 625,58 доларів США до Державної казначейської служби України, що підтверджується відповідними актами взаємозвірок та 34 842,13 доларів США заборгованості перед концерном по агентській винагороді.
В ході досудового слідства встановлено, що відповідно до договору про передачу майна на зберігання від 02.01.2014 року, укладеного між директором ТОВ «Пирятин зернопродукт» ОСОБА_5 та директором ТОВ «Агрофірма «Пирятин» ОСОБА_6 , а також згідно акту приймання - передачі від 02.01.2014 року, відповідно до якого ТОВ «Пирятин зернопродукт» передало на зберігання ТОВ «Агрофірма «Пирятин» сількогосподарську техніку у виді тракторів Джон Дір 8400. На даний час місце знаходження тракторів марки Джон Дір 8400 в кількості 15 шт., однієї дискової борони та однієї сівалки не відоме.
У зв`язку з тим, що у слідства виникла необхідність у накладенні арешту на вищезазначений рахунок з метою відшкодування збитків, які були завдані незаконною діяльністю підприємства.
Крім того, згідно ч.2 ст.172 КПК України слідчий просив у клопотанні про арешт майна розглядати його за відсутності власника майна, оскільки воно не було тимчасово вилучене.
У судовому засіданні слідчий та прокурор клопотання підтримали, просили його задовольнити, посилаючись на доводи, викладені в клопотанні.
Відповідно до ч.2 ст. 172 КПК України клопотання слідчого, прокурора, цивільного позивача про арешт майна, яке не було тимчасово вилучене, може розглядатися без повідомлення підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, їх захисника, представника чи законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо це є необхідним з метою забезпечення арешту майна.
Слідчий суддя вважає за можливе розглянути вказане клопотання про арешт майна без повідомлення власника майна.
Заслухавши доводи слідчого, прокурора, дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя встановив наступне.
Відповідно до ст.41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися та розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності.
Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове позбавлення підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, можливості відчужувати певне його майно за ухвалою слідчого судді або суду до скасування арешту майна у встановленому цим Кодексом порядку. Відповідно до вимог цього Кодексу арешт майна може також передбачати заборону для особи, на майно якої накладено арешт, іншої особи, у володінні якої перебуває майно, розпоряджатися будь-яким чином таким майном та використовувати його.
Арешт на майно накладається винятково на підставі ухвали слідчого судді.
Відповідно до ч.3 ст. 170 КПК України арешт може бути накладено на нерухоме і рухоме майно, майнові права інтелектуальної власності, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковому вигляді, цінні папери, корпоративні права, які перебувають у власності у підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, і перебувають у нього або в інших фізичних, або юридичних осіб, а також які перебувають у власності юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, з метою забезпечення можливої конфіскації майна, спеціальної конфіскації або цивільного позову.
За змістом чинного законодавства, зокрема, ч. 2 ст. 170 КПК України, слідчий суддя або суд під час судового провадження накладає арешт на майно у вигляді речей, якщо є достатні підстави вважати, що вони відповідають критеріям, зазначеним у частині другій статті 167 цього Кодексу.
Відповідно до ч.2 ст.167 КПК України майно може бути у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони:1) підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди; 2) призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення або винагороди за його вчинення; є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом; 4) одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від них, а також майно, в яке їх було повністю або частково перетворено.
Згідно ч.4 ст.171 КПК України вартість майна, яке належить арештувати з метою забезпечення цивільного позову, повинна бути співмірною із розміром шкоди, завданої кримінальним правопорушенням.
Відповідно до ч. 4 ст.173 КПК України у разі задоволення клопотання слідчий суддя, суд застосовує найменш обтяжливий спосіб арешту майна. Слідчий суддя, суд зобов`язаний застосувати такий спосіб арешту майна, який не призведе до зупинення або надмірного обмеження правомірної підприємницької діяльності особи, або інших наслідків, які суттєво позначаться на інтересах інших осіб.
У даному випадку згідно витягу з ЄРДР за правовою кваліфікацією ст.190 ч.4 КК України за фабулою керівництво ТОВ «Пирятин зернопродукт» вчиняють шахрайські дії з сільськогосподарською технікою.
Відповідно до ч. 4 ст. 190 КК України санкція вказаної статті передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до дванадцяти років з конфіскацією майна.
Проте слід зазначити, що до осіб, які не є підозрюваними (яким у порядку, передбаченому ст.ст. 276 - 279 КПК, повідомлено про підозру, або яка затримана за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення), обвинуваченими (особа, обвинувальний акт щодо якої передано до суду в порядку, передбаченому ст. 291 КПК) або особами, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, не може бути прийнято ухвалу про арешт майна.
Отже, клопотання слідчого про накладення арешту на майно є передчасним, оскільки на момент розгляду особам, про майно яких йдеться в клопотанні, не повідомлено про підозру.
Крім того, враховуючи мету арешту майна, а саме забезпечення можливої конфіскації майна та цивільного позову, вартість майна, яке належить арештувати з метою забезпечення цивільного позову, має бути співмірною з розміром шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, та має узгоджуватись із санкцією статті, яка передбачає покарання за злочин, у вчиненні якого підозрюється чи обвинувачується особа.
Відповідно до вимог ч.1 ст.173 КПК України слідчий суддя відмовляє у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту. При цьому відповідно до вимог ч.2 ст.173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) достатність доказів, що вказують на вчинення особою кримінального правопорушення; 3) розмір можливої конфіскації майна, можливий розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, та цивільного позову; 4) наслідки арешту майна для інших осіб; 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.
Таким чином, достатніх підстав вважати, що майно на розрахункових рахунках відповідає критеріям, зазначеним у ч.2 ст.167 КПК України Кодексу в ході розгляду справи не встановлено.
У судовому засіданні встановлено, що підозра на час розгляду клопотання щодо конкретної особи не пред`явлена, а власником рахунку є не фізична особа, а юридична особа ТОВ «Агрофірма «Пирятин», крім того, з даного рахунку можуть здійснюватись виплати на оплату праці тощо, що може призвести до обмеження законних прав та викликати наслідки, які суттєво позначаться на інтересах інших осіб.
За таких обставин, слідчий суддя дійшов до висновку, що клопотання слідчого про арешт майна є на теперішній час передчасним та таким, що не підлягає задоволенню.
Керуючись ст.ст. 132, 170-173, 309 КПК України, слідчий суддя
УХВАЛИВ:
У задоволенні клопотання слідчого відділу СУ УМВС України в Полтавській області ОСОБА_3 про накладання арешту на розрахунковий рахунок відмовити.
Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Полтавської області протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя: ОСОБА_1