АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа №11-кп/796/1732/2015 Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
Категорія: ст. 81 КК України Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 жовтня 2015 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду м. Києва у складі:

головуючого судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарях - ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

з участю прокурора - ОСОБА_7 ,

представника Київського СІЗО - ОСОБА_8 ,

захисника - ОСОБА_9

засудженого - ОСОБА_10

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві матеріали клопотання захисника ОСОБА_9 про умовно-дострокове звільнення

ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. П`ятигори, Тетіївського району, Київської області, громадянина України, українця, з неповною середньою освітою, не одруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , засудженого 24.03.2011 року вироком Тетіївського районного суду Київської області за ч. 2 ст. 121 КК України на 8 років позбавлення волі,

за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_9 в інтересах засудженого ОСОБА_10 на ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 14.08.2015 року,

в с т а н о в и л а:

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 14 серпня 2015 року відмовлено у задоволенні клопотання захисника ОСОБА_9 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_10 .

Не погоджуючись з таким рішенням суду захисник ОСОБА_9 подав апеляційну скаргу, в якій, просить скасувати ухвалу суду та ухвалити нове рішення яким звільнити умовно достроково ОСОБА_10 від відбування покарання на не відбутий строк покарання.

На обґрунтування своїх вимог зазначає, що висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи, оскільки в матеріалах особової справи ОСОБА_10 наявні заохочення та подяки, а також відомості про можливе працевлаштування після звільнення. Крім того апелянт вважає, що суд формально підійшов до вирішення клопотання, так як фактично засуджений був позбавлений можливості довести суду, що він заслужив, щоб до нього було застосовано умовно дострокове звільнення від відбування покарання, оскільки судове засідання проводилось в режимі відеоконференції з неякісним зв`язком у вигляді стороннього шуму і ОСОБА_11 зовсім не було чути.
Заслухавши доповідь судді, пояснення засудженого та його захисника на підтримку доводів апеляційної скарги, прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги захисника засудженого, представника Київського слідчого ізолятора, який охарактеризував засудженого з позитивної сторони і вважав можливим застосувати щодо нього умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, перевіривши матеріали провадження з розгляду клопотання про умовно-дострокове звільнення та особову справу засудженого ОСОБА_11 , обговоривши доводи, викладені в апеляційній скарзі, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.
Відповідно до ст. 81 КК України, до осіб, що відбувають покарання у виді позбавлення волі, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, після фактичного відбуття не менше половини строку покарання, призначеного судом за злочин середньої тяжкості. При цьому воно може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Відмовляючи в задоволенніклопотання про умовно-достроковезвільнення ОСОБА_10 , судвважав передчасним умовно-достроковезвільненнявід відбування покараннязасудженого ОСОБА_10 і мотивував своєрішення тим, щов матеріалах справивідсутні переконливі даніщодо сумлінної поведінки ОСОБА_10 .

Висновок суду про передчасність умовно-дострокового звільнення ОСОБА_10 відповідає матеріалам справи.
Як вбачається з матеріалів провадження, вироком Тетіївського районного суду Київської обл. від 24.03.2011 року ОСОБА_10 засуджений за ч.2 ст.121 КК України на 8 років позбавлення волі. Строк відбування покараннявідраховується з 27.11.2010 року.

06 серпня 2015 року до Шевченківського районного суду м. Києва надійшло клопотання захисника ОСОБА_9 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання ОСОБА_10 , оскільки він вчинив злочин будучи неповнолітнім, відбув більше половини призначеного судом строку покарання і наявні підстави для застосування до нього ст. 81 КК України.
Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 14.08.2015 року у задоволенні клопотання відмовлено. Як зазначено в ухвалі суду відповідно до останньої характеристики, виданої адміністрацією Київського СІЗО, ОСОБА_10 характеризується позитивно, працевлаштований, дотримується встановлених правил поведінки для засуджених осіб, має ряд заохочень тощо, однак відповідно до раніше складених характеристик ОСОБА_10 зарекомендував себе з негативної сторони, допускав ряд порушень, мав два стягнення, які на даний час погашенні у встановленому закону порядку, що свідчить про відсутність доведеності справжньої сумлінної поведінки засудженого.
На запит Апеляційного суду м. Києва надана характеристика на засудженого ОСОБА_10 , в якій міститься висновок про те, що засуджений ОСОБА_10 відбув більше половини призначеного судом строку покарання, сумлінним ставленням до праці та зразковою поведінкою довів своє виправлення, а тому заслуговує на умовно дострокове звільнення від відбування покарання.
Проте, не зважаючи на такий висновок, колегія суддів вважає правильним висновок суду першої інстанції про передчасність умовно - дострокового звільнення ОСОБА_10 з таких підстав.
Як вбачається з особової справи ОСОБА_10 , 17.12.2014 року комісією Київського СІЗО по питанню умовно - дострокового звільнення відмовлено в застосуванні щодо нього ст.107 КК України, після чого захисник ОСОБА_10 адвокат ОСОБА_9 звернувся до суду з клопотанням про умовно - дострокове звільнення засудженого від відбування покарання.
Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 28.01.2015 року відмовлено в застосуванні до засудженого ОСОБА_10 умовно- дострокового звільнення від відбування покарання.
Згідно положень ч.6 ст.539 КПК України у разі набрання законної сили ухвалою суду про відмову в задоволенні клопотання щодо умовно - дострокового звільнення засудженого від відбування покарання розгляд повторного клопотання з цього самого питання щодо осіб, засуджених за тяжкі та особливо тяжкі злочини до позбавлення волі на строк не менше п`яти років, може мати місце не раніше як через рік з дня винесення ухвали суду про відмову, а щодо засуджених за інші злочини та неповнолітніх засуджених - не раніше як через шість місяців.
Оскільки захисник звернувся з клопотанням щодо умовно-дострокового звільнення ОСОБА_10 від відбування покарання менше ніж через рік, суд обґрунтовано вказав на передчасність такого звільнення.
Доводи захисника про те, що право звернення з таким клопотанням виникає через шість місяців з дня винесення ухвали суду про відмову в задоволенні попереднього клопотання, не ґрунтується на законі, оскільки, поняття «особа, яка вчинила злочин до досягнення нею 18 років» і «неповнолітній засуджений» не є тотожними.
Хоча ОСОБА_10 і вчинив злочин в неповнолітньому віці, що дає йому право звернення з таким клопотанням після відбування більше половини призначеного судом строку покарання, проте на даний час йому виповнилось 22 роки і до числа неповнолітніх засуджених він не відноситься, а відтак розгляд повторного клопотання про умовно-дострокове звільнення щодо нього можливо лише через рік з дня винесення ухвали суду про відмову в задоволенні попереднього клопотання.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 376, 404, 407, 537, 539 КПК України, колегія суддів, -
у х в а л и л а:
Ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 14 серпня 2015 року, якою відмовлено в задоволенні клопотаннязахисника ОСОБА_9 про умовно-дострокове звільнення ОСОБА_10 від відбування призначеного покарання залишити без зміни, а апеляційну скаргу захисника ОСОБА_9 в інтересах засудженого ОСОБА_10 залишити без задоволення.
Ухвала може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ в порядку і в строки, передбачені ст.426 КПК України.
Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4