В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
16 жовтня 2015 року Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1

за участю секретаря - ОСОБА_2

за участю прокурора - ОСОБА_3

обвинуваченого - ОСОБА_4

розглянувши в приміщенні суду у відкритому судовому засіданні в м.Павлограді кримінальне провадження внесене в ЄРДР за № 0002538 від 19 вересня 2015 року, за обвинуваченням

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Царичанка Дніпропетровської області, громадянина України, з неповною середньою освітою, має на утриманні чотирьох неповнолітніх дітей, не працюючого, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:
- 12.05.2003 Павлоградським міськрайонним судом за ст. 140 ч. 2, ст. 185 ч. 3 КК України до позбавлення волі на строк 3 роки, на підставі ст. 71 КК України частково долучено 6 місяців позбавлення волі по вироку від 23.01.2002 року Павлоградського міськрайонного суду, до відбування покарання 3 роки 6 місяців позбавлення волі. 21.01.2006 звільнився з Жовтоводської ВК № 26 у зв`язку з відбуттям покарання;
- 19.05.2011 року Павлоградським міськрайонним судом за ст. 185 ч. 3, 304 ч. 1, 70 ч. 1, 76 , позбавлення волі на строк 3 роки 6 місяців, 75 КК України 2 роки,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК України,

В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_4 , 19.09.2015 приблизно о 14 годині 45 хвилин знаходився в магазині ТОВ «АТБ - маркет № 106», розташованому за адресою: Дніпропетровська область, м. Павлоград, вул. Карла Маркса, 61-А. Перебуваючи в приміщенні магазину ТОВ «АТБ - Маркет № 106» у ОСОБА_4 раптово виник злочинний намір, направлений на повторне таємне викрадення чужого майна з приміщення магазину та обернення його на власну користь.
Після чого ОСОБА_4 , 19.09.2015 року о 14 годині 53 хвилини, реалізуючи свій злочинний намір, направлений на протиправне вилучення чужого майна та обернення його на власну користь, скориставшись тим, що в цей час за ним ніхто не спостерігає та його дії є непоміченими, розуміючи протиправний характер своїх дій, але не відмовляючись від них, знаходячись в приміщенні магазину «АТБ - маркет № 106», та шляхом вільного доступу, таємно, повторно викрав з торгівельної вітрини 1 пачку кави «Якобс Монарх» вагою 220 грам. Дану каву ОСОБА_4 поклав собі за пояс під футболку та попрямував до касової зони, при цьому не маючи наміру розрахуватись за каву.
Далі ОСОБА_4 , пройшов повз касову зону, не розрахувавшись за каву «Якобс монарх» вагою 220 грам. Таким чином, ОСОБА_4 , вважав, що виконав усі дії, які необхідно було виконати для доведення свого злочинного наміру до кінця. Однак, ОСОБА_4 з викраденим майном був затриманий працівниками охорони в приміщенні магазину «АТБ - маркет № 106» за касовою зоною та злочин не було закінчено з причин, які не залежали від його волі. В результаті своїх протиправних дій ОСОБА_4 міг спричинити ТОВ «АТБ-маркет № 106» матеріального збитку на загальну суму 142 грн.
Ознаки встановленого судом злочинного діяння відповідають ознакам злочину, передбаченого ст. 15 ч. 2 185 ч. 2 КК України, оскільки обвинувачений виконав усі дії, які вважав необхідними для доведення до кінця, але злочин не закінчено з причин, що не залежали від його волі.

Дії ОСОБА_4 слід кваліфікувати за ст. 15 ч. 2 - 185 ч. 2 КК України, як закінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжку), вчинений повторно.

Встановлені в судовому засіданні обставини обвинувачення підтверджуються наступними доказами.

Показами обвинуваченого ОСОБА_4 , який показав, що вину у вчиненні кримінального правопорушення визнає у повному обсязі та пояснив, що 19 вересня 2015 року, біля 14.45 годин він зайшов в магазин АТБ по вул. Карла Маркса, де купив сигарет. Потім повернувся, та коли проходив повз прилавки із кавою, вирішив викрасти одну пачку кави «Якобс Монарх». Заховав пачку, пройшов касову зону, а потім до нього підійшов охоронець та він видав викрадене. У вчиненому розкаюється. Не може пояснити для чого йому потрібна була кава. З вартістю майна, яке він намагався викрасти, повністю згоден.

Представник потерпілого надав письмову заяву з проханням провести судовий розгляд без його участі.

На підставі ст. 349 ч. 3 КПК України зі згоди прокурора, обвинуваченого, суд визнав недоцільним дослідження доказів, стосовно тих фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються і обмежився допитом обвинуваченого, вивченням матеріалів, які характеризують особу обвинуваченого.

При цьому суд, з`ясував правильність розуміння обвинуваченим та іншими учасниками судового розгляду зміст цих обставин, з`ясував, чи немає сумнівів в добровільності та істинності їх позиції, а також роз`яснив учасникам розгляду, що вони будуть позбавлені права оспорювати ці обставини справи в апеляційному порядку.

Аналізуючи та оцінюючи досліджені в судовому засіданні докази, з врахуванням положень ст. 349 ч. 3 КПК України, суд визнає їх належними, допустимими, достовірними і приходить до висновку, що їх сукупність з точки зору достатності та взаємозв`язку, свідчить про винність обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 15 ч. 2 ст. 185 ч. 2 КК України.

Призначаючи обвинуваченому вид і розмір покарання суд, керується ст. 65 КК України і враховує, що він вчинив злочин, який відноситься до злочину середньої тяжкості.

Суд враховує особу обвинуваченого, який раніше неодноразово судимий. На обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває. По місцю проживання характеризується позитивно, має на утриманні, відповідно до свідоцтв про народження, чотирьох неповнолітніх дітей.

В якості пом`якшувальних обставин, суд враховує визнання вини у вчиненому злочині.

Обтяжуючі обставини при розгляді справи не встановлено.

Враховуючи викладене, зокрема позицію сторони обвинувачення, пом`якшуючі обставини та дані про особу обвинуваченого, суд вважає, що для виправлення обвинуваченого і попередження вчинення ним нових злочинів, йому необхідно призначити за ст. 15 ч. 2 ст. 185 ч. 2 КК України покарання у вигляді обмеження волі.

Враховуючи позицію прокурора, який просив призначити обвинуваченому покарання у вигляді позбавлення волі із застосуванням положень ст. 75 КК України, враховуючи пом`якшуючі обставини справи, відсутність обтяжуючих обставин, суд вважає, що мета покарання може бути досягнута без ізоляції обвинуваченого від суспільства, і вважає за можливе звільнити його від остаточного основного покарання на підставі ст. 75 КК України з випробуванням і покладенням на нього обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.

Речові докази відсутні.

Судові витрати складають 123 грн., які під час досудового розслідування були затрачені на проведення судово товарознавчої експертизи.

На підставі викладеного, керуючись ст. 373,374 КПК України,

У Х В А Л И В:
Визнати ОСОБА_4 винуватим у вчиненні кримінального злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК України та призначити йому покарання у вигляді одного року обмеження волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від призначеного остаточного основного покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк тривалістю один рік, зобов`язавши його, згідно п.п. 2,3 ст. 76 КК України не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально виконавчої інспекції, повідомляти органи кримінально - виконавчої інспекції про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Запобіжний захід до набрання вироком законної сили відносно ОСОБА_4 - не обирати.

Стягнути із ОСОБА_4 на користь держави 123 гривні судових витрат за проведення судово товарознавчої експертизи.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги на вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Дніпропетровської області через Павлоградський міськрайонний суд, протягом тридцяти діб з моменту його проголошення, а для осіб які перебувають під вартою, - в той же строк з моменту вручення копії вироку.

Суддя ОСОБА_1