УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і

кримінальних справ у складі суддів:

ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9,

розглянувши в судовому засіданні 13 серпня 2015 року в м. Києві касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на вирок Саксаганського районного суду м. Кривого рогу Дніпропетровської області від 18 лютого 2015 року та ухвалу Апеляційного суду Дніпропетровської області від 6 травня 201 5 року,

в с т а н о в и в:

Вказаним вироком

ОСОБА_4,

ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, уродженця с. Комісарівка П'ятихатського району Дніпропетровської області, мешканця АДРЕСА_1,

такого, що не має судимості,

засуджено за ч. 1 ст. 286 КК України до покарання у виді штрафу в розмірі 3 400 грн. та позбавлено права керувати транспортними засобами на строк

1 рік.

Ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 6 травня 2015 року вирок місцевого суду залишено без зміни.

Згідно вироку суду, ОСОБА_4 визнано винуватим та засуджено за те, що він 6 травня 2014 року о 14 год. 40 хв. керуючи автомобілем «Деу Ланос ЗНГ», номерний знак НОМЕР_1, рухаючись по вул. Мелешкіна

м. Кривого Рогу в напрямку майдану 30-річчя Перемоги, в порушення

п. п. 1.7, 12.3 ПДР України, несвоєчасно виявив малолітнього пішохода, який перебігав вулицю на червоний сигнал світлофора та не зменшив швидкість, в результаті чого здійснив наїзд керованим транспортним засобом на ОСОБА_6, чим заподіяв потерпілому середньої тяжкості тілесні ушкодження за ознакою тривалого розладу здоров'я.

У касаційній скарзі засуджений ОСОБА_4 просить рішення судів першої та апеляційної інстанцій в частині призначення додаткового покарання змінити, у зв'язку з невідповідністю призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого. Зазначає, що додаткове покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами є немотивованим, так як він вжив усі заходи аби уникнути наїзду, визнав вину та розкаявся у вчиненому, активно сприяв розкриттю кримінального правопорушення, позитивно характеризується відшкодував вартість препаратів потерпілому, витрачених ним на лікування, а також відшкодував в значній мірі матеріальну та моральну шкоду.

Перевіривши доводи касаційної скарги та долучені копії судових рішень, суд касаційної інстанції не вбачає підстав для задоволення скарги та вважає, що у відкритті касаційного провадження слід відмовити з наступних підстав.

Висновок суду про доведеність винуватості ОСОБА_4 у вчиненні зазначеного злочину та правильність кваліфікації його дій у касаційному порядку не оскаржується.

Судом при призначенні покарання ОСОБА_4 відповідно до вимог

ст. 65 КК України, належним чином враховано ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, дані щодо особи засудженого та пом'якшуючі покарання обставини, а саме добровільне часткове відшкодування завданого збитку, позитивну характеристику по місцю проживання, раніше не судимий, на обліку у лікаря психіатра та нарколога не перебував та не перебуває, має на утриманні неповнолітню дитину. Обтяжуючою покарання обставиною судом визнано вчинення кримінального правопорушення щодо малолітнього. При цьому обставин, які б істотно знижували ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та виключали призначене додаткове покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами, з урахуванням конкретних обстави кримінального провадження, не вбачається. Обране судом ОСОБА_4 покарання є обґрунтованим, необхідним і достатнім для виправлення засудженого й попередження нових злочинів.

Доводи, наведені засудженим в апеляційній скарзі, які за своїм змістом аналогічні доводам касаційної скарги належним чином перевірено та спростовано. Ухвала апеляційного суду відповідає вимогам ст. 419 КПК України.

Отже, з касаційної скарги, наданих до неї судових рішень убачається, що підстав для задоволення скарги немає.

Враховуючи викладене та керуючись п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України,

п о с т а н о в и в:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою засудженого ОСОБА_4 на вирок Саксаганського районного суду м. Кривого рогу Дніпропетровської області від 18 лютого 2015 року та ухвалу Апеляційного суду Дніпропетровської області від

6 травня 201 5 року.

Ухвала оскарженню не підлягає.

С у д д і:

ОСОБА_7 ОСОБА_8 ОСОБА_9