Пр-ня по справі № 1кп/521/824/15
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 жовтня 2015 року м. Одеса
Малиновський районний суд м. Одеси у складі:
головуючого судді ОСОБА_1

секретаря ОСОБА_2

за участю прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

захисника адвоката ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні під час підготовчого провадження, в залі суду в м. Одесі обвинувальний акт та угоду про визнання винуватості за обвинуваченням: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кодими Одеської області, громадянина України, який має вищу військову освіту, працюючого офіцером відділу служби військ штабу командування військово-Морських Сил Збройних Сил України, майора, одруженого, маючого на утриманні двох дітей ІНФОРМАЦІЯ_2 та ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрованого в АДРЕСА_1 , проживаючого в АДРЕСА_2 , раніше не судимого, у скоєні злочину передбаченого ч. 2 ст. 369-2 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

Майор ОСОБА_4 , проходячи військову службу на посаді офіцера відділу служби військ штабу командування Військово-Морських Сил Збройних Сил України, 22 липня 2015 року об 11 годині 00 хвилин, перебуваючи у кафе «Бессарабка», що розташоване по АДРЕСА_3 , діючи умисно та протиправно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, за пособництво громадянки ОСОБА_6 прийняв від громадянина ОСОБА_7 обіцянку передачі неправомірної вигоди та того ж дня о 21 годині 00 хвилин, перебуваючи поблизу будинку АДРЕСА_4 безпосередньо одержав неправомірну вигоду у сумі 2000 доларів США (що за офіційним курсом НБУ станом на 22.07.2015 року склало 44 400 гривень) для себе за обіцянку здійснити вплив на прийняття рішення особами, уповноваженими на виконання функцій держави службовими особами ІНФОРМАЦІЯ_4 про не призов ОСОБА_7 на військову службу за частковою мобілізацією та видачу йому військового квитка із відмітками про проходження такої служби, чим вчинив зловживання впливом.

Враховуючи повне визнання обвинуваченим ОСОБА_4 своєї вини в інкримінованому злочині, 29.10.2015 року між прокурором військової прокуратури Одеського гарнізону Південного регіону України ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 на стадії судового провадження під час підготовчого судового засідання укладена угода про визнання винуватості. Відповідно до умов угоди, ОСОБА_4 зобов`язався: беззастережно визнати обвинувачення в обсязі обвинувачення у судовому засіданні. Також сторони угоди, домовились про міру покарання відповідно до санкції ч. 2 ст. 369-2 КК України, у вигляді штрафу у розмірі однієї тисячі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, тобто 25500 гривень.

Під час підготовчого судового засідання обвинувачений ОСОБА_4 свою вину в інкримінованому йому злочині визнав повністю та підтвердив, що дійсно укладав угоду з прокурором про визнання винуватості. Окрім того, обвинувачений відповідно до вимог угоди публічно в судовому засіданні зобов`язався виконувати в повному обсязі покладені на нього судом обов`язки та не вчиняти в майбутньому інших кримінальних правопорушень.

В судовому засіданні, судом також встановлено, що обвинувачений повністю розуміє, що має право на судовий розгляд, під час якого прокурор зобов`язаний довести кожну обставину щодо кримінального правопорушення, у вчиненні якого його обвинувачують, та він має відповідні права передбачені п. 1 ч. 4 ст. 474 КПК України.

Обвинуваченому ОСОБА_4 також роз`яснені: наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені ст. 473 КПК України; характер обвинувачення; вид покарання, а також інші заходи та обов`язки, які будуть застосовані і покладені на нього у разі затвердження угоди судом.

Суд під час підготовчого судового засідання переконався, що укладення угоди сторонами /прокурором та обвинуваченим/ є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Вирішуючи питання щодо відповідності угоди вимогам КПК України, судом встановлено, що злочин передбачений ч. 2 ст. 369-2 КК України відноситься до категорії злочинів середньої тяжкості. Обвинувачений під час досудового розслідування та під час підготовчого судового засідання повністю визнав свою вину у інкримінованому злочині.

Таким чином, враховуючи, що наслідками злочину є спричинена шкода державним та суспільним інтересам, прокурором дотримані вимоги ст. ст. 469, 470 КПК України щодо підстав /та обставин/ для ініціювання та укладення угоди про визнання винуватості. Зміст угоди повністю відповідає вимогам ст. 472 КПК України. Будь яких перешкод для укладення угоди, судом не встановлено.

Суд не досліджує докази по кримінальному провадженню, оскільки вирок ухвалюється в особливому порядку, передбаченому Главою 35 КПК України /кримінальне провадження на підставі угод/.

Суд кваліфікує дії обвинуваченого ОСОБА_4 за ч. 2 ст. 369-2 КК України, за кваліфікуючими ознаками: прийняття обіцянки та одержання неправомірної вигоди для себе за обіцянку здійснити вплив на прийняття рішення особою, уповноваженою на виконання функцій держави, за надання такої вигоди.

При визначені виду та міри покарання обвинуваченому, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, його вік та соціальне положення, характер, мотиви та обставини вчиненого злочину, а також обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання і міру покарання яка визначена сторонами угоди.

Обставинами які пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_8 є щире каяття, визнання своє вини, активне сприяння розкриттю злочину, скоєння злочину у перше, а також знаходження на утримані дітей ІНФОРМАЦІЯ_2 та ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Обставин які обтяжують покарання, обвинуваченого судом не встановлено.

Відповідно до ч. 1 ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Вирок повинен також відповідати загальним засадам кримінального провадження, одне з яких верховенство права. Принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Європейський суд з прав людини у рішенні в справі «Стівен Вілкокс /Steven Willcox/ та Скотт Херфорд /Scott Hurford/ проти Сполученого Королівства, заяви № № 43759/10 та 43771/12», зазначає, що хоча, в принципі, питання належної практики з призначення покарань в значній мірі виходить за рамки Конвенції, Суд допускає, що грубо непропорційний вирок (діяння та покарання) може кваліфікуватися як жорстоке поводження, що суперечить статті 3 Конвенції, в момент його винесення.

Тобто у даному випадку при призначені покарання ОСОБА_4 , суд враховує практику Європейського суду з прав людини. При цьому суд виходить з того, що ОСОБА_4 є особою не суспільно небезпечною. Народився у Одеській області. Має сім`ю та родину, виховує одного малолітнього та одного неповнолітнього дітей. Вину визнав у повному обсязі, щиро розкаявся. Таким чином вчинений злочин обвинуваченим ОСОБА_4 є дійсно суспільно небезпечним, оскільки посягає не тільки на суспільні відносини, які забезпечують нормальну, що відповідає вимогам законодавства, діяльність державного апарату, а також фактично на встановлений порядок проходження військової служби. Разом з тим, особа обвинуваченого та скоєння злочину у перше, свідчать про можливість призначення не суворого покарання у межах санкції статті. Тобто суд, враховуючи викладені обставини які пом`якшують покарання, та відсутність обставин які обтяжують покарання вважає, що необхідним та достатнім для виправлення ОСОБА_4 та попередження вчинення нових злочинів, повинно бути призначено покарання у межах, встановлених у санкції статі, зв`язане зі штрафом.

Підстав для відмови в угоді та призначення найбільш суворого покарання у вигляді позбавлення волі, суд не находить.

Суд також, відповідно до ч. 5 ст. 96-2 КК України, не застосовує спеціальну конфіскацію до грошей у сумі 2000 доларів США, які були предметом злочину, та були одержані ОСОБА_4 , оскільки вони були надані гр. ОСОБА_7 та відповідно до положень Кодексу підлягають поверненню власнику.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 314, 367, 368, 370, 371, 373, 374, 376, 473, 475, 476 КПК України,

СУД, -
З А С У Д И В:
Затвердити угоду від 29.10.2015 року про визнання винуватості укладену між прокурором військової прокуратури Одеського гарнізону Південного регіону України ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 .

Визнати ОСОБА_4 , винним у скоєні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 369-2 КК України та призначити йому узгоджене сторонами покарання у вигляді штрафу у розмірі 1500 (одна тисяча п`ятсот) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, тобто 25 500 (двадцять п`ять тисяч п`ятсот) гривень, на підставі ч. 5 ст. 96-2 КК України без спеціальної конфіскації.

До набрання вироком суду законної сили будь-який запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_4 не обирати.

Скасувати арешт, який накладений на: - грошові кошти у вигляді 2000 доларів США, які вилучені були у ОСОБА_4 під час затримання; - іменний жетон ЗСУ ОСОБА_4 ; - посвідчення учасника бойових дій, видане на ім`я ОСОБА_4 ; - тимчасову перепустку № 04413, видана на ім`я ОСОБА_4 ; - дисконтну картку «Нова пошта»; гаманець коричневого кольору; зарплатну картку «Укрсиббанку» № НОМЕР_1 , видана на ім`я ОСОБА_4 ; мобільний телефон марки «LG G3S» темно-сірого кольору з чохлом; ланцюжок із золота.

Речові докази по провадженню: 1) 2000 доларів США які вилучені у ОСОБА_4 повернути законному власнику ОСОБА_7 ; 2)Іменний жетон ЗСУ ОСОБА_4 ; - посвідчення учасника бойових дій, видане на ім`я ОСОБА_4 ; Тимчасову перепустку № 04413, видана на ім`я ОСОБА_4 ; Дисконтну картку «Нова пошта»; Гаманець коричневого кольору; Зарплатну картку «Укрсиббанку» № НОМЕР_1 , видана на ім`я ОСОБА_4 ; Мобільний телефон марки «LG G3S» темно-сірого кольору з чохлом; Ланцюжок із золота повернути законному власнику ОСОБА_4 .

Вирок суду першої інстанції, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано.

Вирок суду першої інстанції на підставі угоди між прокурором та підозрюваним, обвинуваченим про визнання винуватості може бути оскаржений: 1)обвинуваченим, його захисником, законним представником виключно з підстав: призначення судом покарання, суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених частинами четвертою, шостою, сьомою статті 474 КПК України, в тому числі нероз`яснення йому наслідків укладення угоди; 2)прокурором виключно з підстав: призначення судом покарання, менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди; затвердження судом угоди у провадженні, в якому згідно з частиною четвертою статті 469 КПК України угода не може бути укладена.

Апеляційна скарга на вирок суду, може бути подана, через суд який ухвалив судове рішення, протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору та не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Судом також роз`яснено обвинуваченому наслідки невиконання угоди передбачені ст. 476 КПК України.

С У Д Д Я: /підпис/
Копія вироку вірна.
Суддя: ОСОБА_1
Секретар: