Справа № 347/1537/15
Провадження № 11-кп/779/472/2015
Категорія ст. 389 ч.2 КК України
Головуючий у 1 інстанції ОСОБА_1
Суддя-доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
25 грудня 2015 року м. Івано-Франківськ
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Івано-Франківської області в складі:

головуючої-судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

з участю прокурора ОСОБА_6 ,

розглянувши кримінальне провадження за апеляційною скаргою прокурора, який брав участь в суді першої інстанції, на вирок Косівського районного суду від 22 вересня 2015 року, -

в с т а н о в и л а :
Вказаним вироком ОСОБА_7 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , непрацюючого, одруженого, на утриманні п`ятьох неповнолітніх дітей, раніше судимого 25.03.2015 року Косівським районним судом за ст.128 КК України до 200 годин громадських робіт, громадянина України,

засуджено за ст. 389 ч.2 КК України на один рік обмеження волі.

Згідно ст.75 КК України звільнено ОСОБА_7 від відбування покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк один рік.

Відповідно до вимог ст.76 КК України на засудженого ОСОБА_7 покладено слідуючі обов`язки:

- не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу органу кримінально-виконавчої системи;

- повідомляти органи кримінально-виконавчої системи про зміну місця проживання, роботи;

- періодично з`являтися для реєстрації в органи кримінально-виконавчої системи.

На підставі ст.71 КК України приєднано частину невідбутого покарання за попереднім вироком Косівського районного суду від 25.03.2015 року у вигляді 196 годин громадянських робіт та визначено остаточне покарання, шляхом часткового складання вироків, у виді одного року обмеження волі з іспитовим терміном один рік та 196 годин громадських робіт.

За вироком суду ОСОБА_7 визнано винуватим за те, що він ухилився від відбування громадських робіт за наступних обставин.

Вироком Косівського районного суду від 25.03.2015 року обвинуваченого було засуджено за ст.128 ч.1 КК України до 200 год. громадських робіт і 25.03.2015 року його поставлено на облік в Косівському районному підрозділі Коломийського міжрайонному відділу кримінально-виконавчій інспекції УДПтСУ в Івано-Франківській області. 26.05.2015 року розпорядженням сільського голови с.Снідавка ОСОБА_7 було прийнято на громадські роботи. Однак проведеною перевіркою встановлено, що засуджений ОСОБА_7 ухиляється від відбування покарання, оскільки допустив і допускає систематичний невихід на громадські роботи без поважних причин, а саме: не відпрацював 196 годин громадських робіт.

В апеляційній скарзі та в доповненні до неї прокурор, не оспорюючи правильності кваліфікації дій обвинуваченого, вважає вирок незаконним з підстав неправильного застосування закону про кримінальну відповідальність. Просить вирок змінити, на підставі ст.ст.71, 72 КК України визначити ОСОБА_7 остаточне покарання 1 рік 20 днів обмеження волі. Крім того зазначає, що у резолютивної частини вироку слова «орган кримінально-виконавчої системи» слід змінити на «орган кримінально-виконавчої інспекції».

Під час апеляційного розгляду:

- прокурор підтримав свою апеляційну скаргу у зміненому вигляді, просить вирок змінити: визначити остаточне покарання ОСОБА_7 згідно вимог ст.ст.71, 72 КК України та у резолютивної частини вироку слово «орган кримінально-виконавчої системи» змінити на «орган кримінально-виконавчої інспекції».

З`ясувавши всі обставини кримінального провадження, обговоривши доводи і мотиви апеляційної скарги у зміненому вигляді, вислухавши доводи учасників судового провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора підлягає до задоволення, виходячи з наступних підстав.

Суд першої інстанції правильно встановив фактичні обставини справи і його висновок про винуватість у вчиненні злочину, за який його засуджено, ґрунтується на досліджених доказах, яким дана належна оцінка.

Фактичні обставини справи та правильність кваліфікації неправомірних дій обвинуваченого в апеляційній скарзі не оспорюється, тому відповідно до вимог ст.404 КПК України вирок суду в цій частині не переглядається.

Дії ОСОБА_7 за ст.389 ч.2 КК України кваліфіковано правильно.

Призначаючи покарання засудженому ОСОБА_7 суд, відповідно до вимог ст. 65 КК України, врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують покарання, зокрема: що визнав вину, щиро розкаявся у вчиненому та активно сприяв розкриттю злочину, посередньо характеризується, проживає у важких матеріальних умовах, на обліку в наркологічному та психоневрологічному кабінетах Косівської райполіклініки не перебуває, тяжких наслідків від злочину не наступило, має на утриманні п`ятьох неповнолітніх дітей та дружину ОСОБА_8 , яка знаходиться в декретній відпустці по догляду за дитиною (а.с.23, 25-27, 35-42).

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що висновок суду першої інстанції про можливість застосування ст.75 КК України та звільнення засудженого від відбування покарання з випробуванням є обґрунтованим та відповідає вимогам закону.

Крім того, відповідно до ч.1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

На підставі ст.71 ч.1 КК України якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив новий злочин, суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком.

При призначенні покарання за сукупністю вироків згідно ч.4 ст.71 КК України, остаточне покарання за сукупністю вироків, крім випадків, коли воно визначається шляхом поглинення одного покарання іншим, призначеним у максимальному розмірі має бути більшим від покарання, призначеного за новий злочин, а також від невідбутої частини покарання за попереднім вироком.

Як вбачається з вироку суду, ОСОБА_7 остаточне покарання визначено, шляхом складання різних за змістом покарань, а саме: одного року обмеження волі з іспитовим терміном один рік та 196 годин громадських робіт, що суперечить нормам чинного законодавства.

Колегія суддів вважає, що апеляційні доводи прокурора щодо неправильного застосування закону про кримінальну відповідальність відносно ОСОБА_7 є обгрунтованими. Судом допущено порушення вимог ст.72 КК України, у якій зазначено, що при складанні покарань за сукупністю злочинів та сукупністю вироків менш суворий вид покарання переводиться в більш суворий вид виходячи з відповідного співвідношення, а саме одному дню обмеження волі вісім годин громадських робіт.

Тобто, суд в порушення вимог ст.ст.71,72 КК України визначив не такий порядок призначення остаточного покарання ОСОБА_7 за сукупністю вироків, який встановлений цією нормою. Тому в цій частині вирок слід змінити, уточнивши встановлений законом порядок визначення остаточного покарання за сукупністю вироків.

Також є обґрунтованими є покликання прокурора в доповненні до апеляційної скарги щодо неправильного застосування кримінального закону відносно ОСОБА_7 в частині покладення на нього відповідних обов`язків згідно вимог ст.76 КК України.

Відповідно до Закону України №1254-VІ від 14.04.2009 р. «Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України щодо діяльності Державної кримінально-виконавчої служби України» внесено зміни до ст.76 КК України.

Тому в резолютивній частині вироку належало вказати правильну назву органу, яка контролює поведінку вказаного засудженого, а саме: кримінально-виконавча інспекція, а не орган кримінально-виконавчої системи.

За таких обставин, апеляційна скарги прокурора у зміненому вигляді підлягає до задоволення, а вирок зміні: в частині визначеного ОСОБА_7 остаточного покарання та призначення його згідно вимог ст.ст.71, 72 КК України, а також в частині застосування вимог ст.76 КК України.

Керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407, 408, 409, 418, 419 КПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а :
Апеляційну скаргу прокурора у зміненому вигляді задовольнити, а вирок Косіський районного суду від 22 вересня 2015 року відносно ОСОБА_7 змінити і вважати його засудженим:

- за ст. 389 ч.2 КК України на один рік обмеження волі.

На підставі ст.71 КК України частково приєднати невідбуту частину покарання призначеного ОСОБА_7 вироком Косівського районного суду звід 25.03.2015 року і відповідно до вимог ст. 72 КК України визначити йому остаточне покарання один рік 20 днів обмеження волі.

Згідно ст.75 КК України звільнити ОСОБА_7 від відбування покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк один рік.

Крім того в резолютивній частині вироку змінити назву органу, що виконує покарання на «орган кримінально-виконавчої інспекції».

В решті вирок щодо ОСОБА_7 залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, однак може бути оскаржена у касаційному порядку учасниками судового провадження шляхом подачі касаційних скарг безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Судді: ОСОБА_2
ОСОБА_3
ОСОБА_4
Згідно з оригіналом
Суддя ОСОБА_2