Справа № 299/4636/14-к
А П Е Л Я Ц І Й Н И Й С У Д З А К А Р П А Т С Ь К О Ї О Б Л А С Т І
У Х В А Л А
про залишення апеляційної скарги без руху

24.09.2015 м. Ужгород
Суддя апеляційного суду Закарпатської області ОСОБА_1 , перевіривши на відповідність вимогам ст. 396 КПК України апеляційну скаргу, яку подав старший прокурор прокуратури Виноградівського району ОСОБА_2 (далі прокурор),

В С Т А Н О В И В :
вироком Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 10 серпня 2015 року

ОСОБА_3 визнано винним і йому призначено покарання за ч. 2 ст. 289 КК України у виді позбавлення волі на строк п`ять років. На підставі ст. ст. 71, 72 КК України до покарання, призначеного за цим вироком, часткового приєднано невідбуту частину покарання за попереднім вироком Виноградівського районного суду Закарпатської області від 27.08.2014 року, яким ОСОБА_3 призначено покарання за ч. 1 ст. 289 КК України у виді позбавлення волі на строк три роки й на підставі ст. 75 КК України його звільнено від відбування покарання з іспитовим строком один рік, й остаточно до відбуття ОСОБА_3 призначено покарання у виді позбавлення волі на строк п`ять років два місяці.

Міру запобіжного заходу ОСОБА_3 до набрання вироком законної сили залишено тримання під вартою. Початок строку відбування покарання обвинуваченим ОСОБА_3 визначено рахувати з моменту його затримання 11.11.2014 року.

ОСОБА_4 визнано винним і йому призначено покарання за ч. 2 ст. 289 КК України у виді позбавлення волі на строк п`ять років.

Міру запобіжного заходу ОСОБА_4 до набрання вироком законної сили залишено тримання під вартою. Початок строку відбування покарання обвинуваченим ОСОБА_4 визначено обчислювати з 10.08.2015 року.

ОСОБА_5 визнано винним і йому призначено покарання за ч. 2 ст. 289 КК України у виді позбавлення волі на строк п`ять років. На підставі ч. 4 ст. 70 КК України шляхом поглинання менш суворого покарання, призначеного зміненим ухвалою апеляційного суду Закарпатської області від 14.05.2015 року вироком Виноградівського районного суду Закарпатської області від 09.12.2014 року, у виді позбавлення волі на строк три роки шість місяців, більш суворим, призначеним за цим вироком, остаточно ОСОБА_5 призначено покарання у виді позбавлення волі на строк п`ять років. На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_5 звільнено від відбування покарання з випробуванням, якщо він протягом трьох років іспитового строку не вчинить нового злочину та виконає покладені на нього передбачені п.п. 2,3,4 ч. 1 ст. 76 КК України обов`язки.

До набрання вироком законної сили ОСОБА_5 змінено міру запобіжного заходу з тримання під вартою на особисте зобов`язання й звільнено його з-під варти у залі судового засідання.

Стягнуто з ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 в дохід держави процесуальні витрати за проведення трасологічної експертизи в розмірі 245,7 грн. (по 81,90 грн. з кожного); за проведення дактилоскопічної експертизи в розмірі 245,7 грн. (по 81,90 грн. з кожного); за проведення авто-товарознавчої експертизи в розмірі 343,98 грн. (по 114,66 грн. з кожного).

В порядку ст. 100 КПК України вирішено долю речових доказів.

Згідно вироку, ОСОБА_3 визнаний винним у незаконному заволодінні транспортним засобом, вчиненому повторно, за попередньою змовою групою осіб, поєднаному з проникненням у інше сховище, ОСОБА_4 визнаний винним у незаконному заволодінні транспортним засобом, вчиненому за попередньою змовою групою осіб, ОСОБА_5 визнаний винним у незаконному заволодінні транспортним засобом, вчиненому повторно, за попередньою змовою групою осіб.

В апеляційній скарзі прокурор вказує на те, що вирок є незаконним і підлягає скасуванню у зв`язку з невідповідністю призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особам обвинувачених, а також неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальністю. Не оспорюючи доведеність вини та кваліфікацію дій обвинувачених, прокурор посилається на те, що суд призначив ОСОБА_3 та ОСОБА_4 занадто м`яке покарання, не давши при цьому належної оцінки тому факту, що вчинені обвинуваченими злочини відносяться до категорії тяжких і за які законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до восьми років. Крім того, прокурор вказує на те, що судом не в повній мірі враховані особи обвинувачених ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , зокрема те, що обидва обвинувачені є раніше судимими. Просить вирок щодо ОСОБА_4 , ОСОБА_3 та ОСОБА_5 скасувати в частині призначеного покарання та постановити новий, яким ОСОБА_4 призначити за ч. 2 ст .289 КК України покарання у виді позбавлення волі на строк шість років, а ОСОБА_3 призначити за ч. 2 ст. 289 КК України покарання у виді позбавлення волі на строк п`ять років, на підставі ст. ст. 71, 72 КК України приєднати частину невідбутого покарання за попереднім вироком шість місяців позбавлення волі й остаточно до відбуття призначити покарання у виді позбавлення волі на строк п`ять років шість місяців.

Перевіривши апеляційну скаргу на відповідність вимогам ст. 396 КПК України, вважаю, що апеляційна скарга не відповідає вимогам ч. 2 цієї статті.

Так, в порушення вимог п. 5 ч. 2 ст. 396 КПК України, в апеляційній скарзі відсутнє клопотання апелянта про обсяг доказів, що підлягають дослідженню під час розгляду кримінального провадження апеляційним судом. Також, зазначаючи в апеляційній скарзі про те, що вирок підлягає скасуванню через неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, прокурор не навів жодних доводів про те, у чому саме полягає неправильне застосування судом закону України про кримінальну відповідальність.

Крім того, в апеляційній скарзі прокурор не вмотивував доводи про те, чому призначене судом першої інстанції покарання прокурор вважає несправедливим і таким, що не відповідає тяжкості кримінального правопорушення та особам обвинувачених ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , а покарання, про призначення якого він клопоче, справедливим і таким, що буде відповідати тяжкості кримінального правопорушення та особам обвинувачених ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ..

Також прокурор допустився суперечності в апеляційній скарзі, оскільки в мотивувальній її частині оспорює міру покарання ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , а в прохальній її частині просить скасувати вирок в частині призначення покарання обвинуваченим ОСОБА_4 , ОСОБА_3 та ОСОБА_5 ..

Крім того, зазначаючи про необхідність постановити новий вирок, прокурором не враховано те, що згідно ст. ст. 371, 418 КПК України вирок суду ухвалюється.

Указані недоліки перешкоджають відкриттю апеляційного провадження за даною апеляційною скаргою.

Відповідно до ч. 1 ст. 399 КПК України суддя-доповідач, установивши, що апеляційну скаргу на вирок чи ухвалу суду першої інстанції подано без додержання вимог, передбачених статтею 396 цього Кодексу, постановляє ухвалу про залишення апеляційної скарги без руху, у якій зазначаються недоліки скарги, і встановлюється достатній строк для їх усунення, який не може перевищувати п`ятнадцяти днів із дня отримання ухвали особою, яка подала апеляційну скаргу.

У зв`язку з вищевикладеним, апеляційна скарга, яку подав старший прокурор прокуратури Виноградівського району ОСОБА_2 , підлягає залишенню без руху.

Керуючись ст. 399 КПК України, суддя

П О С Т А Н О В И В :
апеляційну скаргу, яку подав старший прокурор прокуратури Виноградівського району ОСОБА_2 на вирок Виноградівського районного суду Закарпатської області від 10 серпня 2015 року в кримінальному провадженні щодо обвинувачених за ч. 2 ст. 289 КК України ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , залишити без руху.

Копію даної ухвали невідкладно надіслати апелянту.

Встановити апелянту строк для усунення недоліків апеляційної скарги 05 (п`ять) днів із дня отримання копії даної ухвали.

Роз`яснити апелянту, що в разі не усунення вищезазначених недоліків, апеляційну скаргу йому буде повернуто.

Ухвала набирає законної сили з моменту її постановлення й оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_6 Стан