Справа № 11-827/2010 Головуючий в 1-й інстанції Чнішевська
Категорія: ст. 286 ч.2 КК України Доповідач Курдзіль
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 грудня 2010 року Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Хмельницької області у складі:

Головуючого судді Дуфнік Л.М.

суддів Курдзіля В.Й., Лінника П.О.

з участю прокурора Леськіва В.О.

захисника ОСОБА_1

представника потерпілих ОСОБА_2 ОСОБА_3 - ОСОБА_4,

розглянула у відкритому судовому засіданні в місті Хмельницькому кримінальну справу за апеляцією захисника ОСОБА_1М в інтересах засудженого ОСОБА_5 на вирок Ізяславського районного суду від 01 жовтня 2010 року.

Цим вироком

ОСОБА_5,

ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця та мешканця ІНФОРМАЦІЯ_2, українця, громадянина України, ІНФОРМАЦІЯ_3, одруженого, пенсіонера, раніше не судимого, -

засуджено за ч. 2 ст. 286 КК України на 3 роки 6 місяців позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами на 3 роки.

Взятий під варту в залі суду 1жовтня 2010 року.

Стягнуто з ОСОБА_5 на користь:

- ОСОБА_2 1745 грн. 91 коп. матеріальної та 50000 грн. моральної шкоди;

- ОСОБА_3 429 грн. 34 коп. матеріальної та 30000 грн. моральної шкоди;

- НДЕКЦ при УМВС України в Хмельницькій області 282 грн. 36 коп.

Долю речових доказів вирішено згідно вимог ст. 81 КПК України.

За вироком суду першої інстанції, ОСОБА_5 22 липня 2008 року приблизно біля 17 год. керуючи власним автомобілем НОМЕР_1, перебуваючи в стані алкогольного спяніння, рухався по автодорозі між селами Кропивне та Сахнівці Ізяславського району зі сторони с. Кропивне в напрямку с. Сахнівці, неподалік складу мінеральних добрив ТОВ «Агрос-Віста» порушив п.п. 1.5, 1.10, 2.9 (а), 10.1, 11.2, 13.1, 13.3 Правил дорожнього руху України, рухався не якнайближче до правого краю проїзної частини, не дотримався безпечної відстані з іншим учасником дорожнього руху, не дотримався безпечної дистанції та безпечного інтервалу, перед зміною напрямку руху не переконався, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам дорожнього руху, створив небезпеку життю та здоровю ОСОБА_6, в результаті чого виїхав на праве узбіччя по ходу руху автомобіля, де скоїв наїзд на пішохода ОСОБА_6, котра отримала тяжкі тілесні ушкодження небезпечні для життя в момент їх спричинення, що призвели до її смерті. Окрім того, під час цього ДТП потерпіла ОСОБА_6 отримала легкі тілесні ушкодження. Після скоєння дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_5 перемістив транспортний засіб з місця пригоди, чим порушив п.2.10 Правил дорожнього руху України.

В апеляції, захисник ОСОБА_1 в інтересах засудженого ОСОБА_5, просить скасувати вирок суду, а справу повернути прокуророві на додаткове розслідування, оскільки вирок суду є незаконним, упередженим та необґрунтованим, слідство по справі проведено поверхнево та необєктивно. Окрім того, апелянт зазначає, що суд допустив ряд порушень норм матеріального та кримінально процесуального закону.

Зокрема, не врахував поведінку потерпілої, похилого віку і яка рухалась назустріч автомобілю під керуванням ОСОБА_5

Не доведено факт перебування обвинуваченого в стані алкогольного спяніння та не прийняті до уваги його пояснення про те, що сама потерпіла раптово зявилась перед автомобілем.

На думку апелянта судом дана неправильна оцінка висновкам судово - медичних експертиз і залишено поза увагою те, що потерпіла після ДТП доправлена до лікарні у стані середнього ступеня тяжкості, була при свідомості, адекватною, що неможливо при пошкодженні хребта та спинного мозку.

Окрім того, безпідставно не враховані показання потерпілої ОСОБА_7, свідків ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, Горчарук на підтвердження цих обставин.

Зазначається також, що судом не були враховані обставини які помякшуюють покарання, а саме те, що він вперше притягується до кримінальної відповідальності, злочин скоїв по необережності, позитивно характеризується по місцю проживання, є людиною похилого віку, лікується з приводу хвороби серця.

Задовольняючи цивільний позов суд прийшов до хибного кінцевого висновку і помилково стягнув з ОСОБА_5 занадто велику суму моральної та матеріальної шкоди. Окрім того, моральна шкода стягується лише на користь близьких родичів загиблого або осіб з якими вони проживали однією сімєю.

Проте, судом ця вимога закону не дотримана.

Заслухавши доповідача, пояснення засудженого та його захисника в підтримку апеляції, представника потерпілих про відсутність претензій з їхнього боку, міркування прокурора про законність та обґрунтованість вироку, вивчивши матеріали справи, колегія суддів вважає її такою, що підлягає до часткового задоволення.

Висновки суду про доведеність вини ОСОБА_5 у скоєні злочину підтверджуються сукупністю зібраних по справі доказів, досліджених в судовому засіданні.

В судовому засіданні підсудний ОСОБА_5 свою вину визнав частково, не заперечував проти того, що автомобіль під його керуванням став учасником дорожньо-транспортної пригоди, внаслідок якої було травмовано пішохода ОСОБА_6 Проте, посилається, що ОСОБА_6 перечепилась, стала раптово падати на автомобіль і він не зміг уникнути зіткнення. Заперечив факт керування транспортним засобом в стані алкогольного спяніння.

Проте, не дивлячись на часткове визнання, його вина підтверджується в повному обсязі.

Так, потерпіла ОСОБА_2 пояснила, що про пригоду довідалась від сусідки, котра бачила, як ОСОБА_5 доставляв її матір ОСОБА_6 додому. Коли прийшла додому ОСОБА_6, то виявила, що у неї сильно забруднений одяг, а на тілі чисельні ушкодження. ОСОБА_5 повідомив, що знайшов її на дорозі і поїхав додому. Підтвердила, що ОСОБА_5 перебував в стані сильного алкогольного спяніння.

Показання аналогічно змісту дала потерпіла ОСОБА_3І, онука потерпілої ОСОБА_6

Свідок ОСОБА_12 підтвердив перебування ОСОБА_5 в стані алкогольного спяніння, оскільки як черговий дізнавач саме він виїжджав на місце події. Зазначив, що місце події встановили зі слів учасників події, оскільки транспортного засобу на місці пригоди не було. При огляді транспортного засобу ОСОБА_5 було виявлено пошкодження правої сторони автомобіля, розбиту фару.

Факт керування ОСОБА_5П автомобілем у стані алкогольного спяніння близько 15 год. 22 липня 208 року підтверджено копією постанови Ізяславського районного суду від 6 серпня 2008 року, якою його позбавлено права управляти транспортними засобами строком на 1 рік на підставі ст.130 ч.1 КУпАП.

( т.1, а.с. 192)

Свідок ОСОБА_10 показав, що про пригоду довідався від свого сина. Зі слів ОСОБА_5 встановивши місце дорожньо-транспортної пригоди, він разом з ОСОБА_13 поїхали на це місце та виявили на узбіччі погнуте металеве відро, уламок захисного скла фари автомобіля.

Свідок ОСОБА_13 підтвердив показання ОСОБА_10

Показання свідків ОСОБА_13 та ОСОБА_10 підтверджені даними протоколів вилучення та огляду металевого відра, уламку захисного скла фари автомобіля та протоколом огляду речових доказів автомобіля і зазначеного уламку.

( т.1, а.с. 107, 108 109, 23-27).

Наведені обставини підтверджені також наступними доказами.

За даними протоколу від 22 липня 2008 року (а.с. 3-4, 60-66) місцем події є відрізок дороги між селами Кропивне та Сахнівці Ізяславського району, біля складу мінеральних добрив ТОВ «Агрос Віста». При первинному огляді місця події виявлено на межі правого узбіччя слід гальмування загальною довжиною 5 м, який закінчується на відстані 50 см від краю узбіччя.

За даними протоколу огляду автомобіля ВАЗ 21099 д.н.з. ВХ 4496 АЄ належного ОСОБА_5 ( а.с. 5-6) на ньому виявлено тріщини на лобовому склі з правої сторони біля стійки кузова на відстані від даху 23 см, вмятини на передньому капоті з правої сторони біля правого крила розміром 10х10 см. на відстані 25 см від лобового скла..

Згідно висновку судово автотехнічної експертизи № 234 А від 28 листопада 2008 року ( а.с. 74-76) пояснення підсудного про те, що пішохід на відстані приблизно 1 м від узбіччя на проїжджій частині заточилась і сама раптово стала падати на автомобіль є технічно неспроможними. Експерт зазначає, що відповідно до слідової інформації, зафіксованої на місці події наїзд відбувся на правому узбіччі, під час наїзду пішохід перебувала саме на узбіччі.

В умовах даної події ОСОБА_5 не дотримані вимоги п..п. 10.1, 11.2, 13.1, 13.3 ПДР України.

За даними висновку судово медичної експертизи № 28/252 від 25 вересня 2008 року ОСОБА_6 заподіяні такі тілесні ушкодження: синці в лобній ділянці голови справа, в лобній ділянці голови зліва, навколо правого ока, на спинці носа, рана в ділянці зовнішнього кінця правої брови, підшкірний крововилив на внутрішній поверхні шкіри голови в тім'яній ділянці голови з переходом на праву та ліву скроневі ділянки, синці на зовнішній поверхні правого плеча, на передній поверхні правого променево-зап'ясткового суглобу з переходом на внутрішню поверхню правого передпліччя з підшкірною гематомою, садна на передній поверхні правої кисті, синець в ділянці крила правої здухвинної кістки, синці на передній поверхні правої гомілки, синець на внутрішній поверхні лівої гомілки, переломи обох ключиць, переломи 1,2 ребер справа та 1,2,3,4,5,6,7 ребер зліва, перелом правої лонної кістки таза, перелом правої великогомілкової кістки, розрив з'єднання між правими малогомілковою та великогомілковою кістками в нижній третині, перелом хребта між 2 та 3 грудними хребцями з розривом міжхребцевого диску та повним розривом спинного мозку. Дані тілесні ушкодження виникли від травмуючої дії тупих твердих предметів, незадовго до смерті, мають ознаки ТЯЖКИХ тілесних ушкоджень, як небезпечні для життя в момент спричинення, а вданому випадку, що призвели до смерті.

Смерть ОСОБА_6 настала внаслідок поєднаної травми голови, тулуба, нижніх кінцівок, яка супроводжувалась множинними переломами ребер, ключиць, кісток таза, правої великогомілкової кістки, переломом хребта з повним розривом спинного мозку. Виявлені тілесні ушкодження на трупі є в прямому причинному зв'язку із настанням смерті.

Згідно даних літератури, пошкодження вітрового скла автомобіля, як правило, виникають при зіткненні автомобіля з пішоходом на швидкості біля 60 км/год., множинні переломи ребер, множинні переломи кісток тазу, перелом хребта із розривом спинного мозку - це масивні тілесні ушкодження, які, як правило, виникають при наїзді автомобіля на пішохода на швидкості більше 60 км./год.

Враховуючи вищенадруковане, дані судово-медичної експертизи трупа ОСОБА_6 повністю протирічать показам свідка ОСОБА_14

( т.1, а.с. 48-50)

Що ж стосується визначення остаточної локалізації, ступеня тяжкості наявних у потерпілої тілесних ушкоджень, механізму їх заподіяння і утворення, причинного звязку із смертю, відсутності тяжкого тілесного ушкодження як повний розрив спинного мозку, то колегія суддів вважає, що суд обґрунтовано прийняв до уваги висновки судово медичної експертної комісії № 32 від 23 квітня 2010 року ексгумованого трупа ОСОБА_6 оскільки вони відповідають показанням потерпілих ОСОБА_2, ОСОБА_3, свідків ОСОБА_15, ОСОБА_16, ОСОБА_8, ОСОБА_17, ОСОБА_18, ОСОБА_11

Названі свідки підтвердили факт збереження у потерпілої рухових функцій рук та ніг.

Цим же висновком спростовані твердження ОСОБА_5 про те, що ОСОБА_6 заточилась і сама упала на автомобіль.

Всім доказам суд дав належну оцінку і правильно кваліфікував дії ОСОБА_5 за ст.286 ч.2 КК України.

Що ж стосується доводів апеляції про необхідність повернення справи на додаткове розслідування, то колегія суддів вважає їх безпідставними і спростованими наведеними доказами.

Органом досудового слідства проведені необхідні слідчі дії спрямовані на встановлення дійсних обставин справи.

При цьому істотних порушень закону не встановлено.

Доводи про те, що висновками первісної судово - медичної експертизи неповно визначені локалізація, характер, механізм утворення тілесних ушкоджень виявлених у потерпілої ОСОБА_6 не знайшли свого підтвердження і спростовані висновками судово - медичної експертної комісії № 32 від 23 квітня 2010 року ексгумованого струпа ОСОБА_6, якими уточнені зазначені питання.

При цьому обґрунтовано прийняті до уваги показання свідків ОСОБА_15, ОСОБА_16, ОСОБА_8, ОСОБА_17, ОСОБА_18, ОСОБА_11

За таких обставин у суду виявилося достатньо доказів для ухвалення вироку.

Безпідставні доводи і про недоведеність перебування ОСОБА_5 у стані спяніння під час скоєння ДТП і вони спростовані показаннями потерпілих ОСОБА_2, ОСОБА_3, свідка ОСОБА_12, іншими названими доказами.

Що ж стосується вирішення цивільного позову, то колегія суддів прийшла до наступного.

За змістом ст. 1200 ЦК України у разі смерті потерпілого право на відшкодування шкоди мають діти, чоловік (дружина), батьки, а також непрацездатні особи, які були на його утриманні, або мали на день його смерті право на одержання від нього утримання.

Цивільний позивач ОСОБА_2 є дочкою потерпілої ОСОБА_6

Цивільний позивач ОСОБА_3 онука потерпілої.

Окрім того, згідно довідки № 226 від 25 серпня 2009 року на день смерті ОСОБА_6 в її господарстві крім неї ніхто не проживав і не був зареєстрований.

За таких обставин ОСОБА_3 не має права на відшкодування моральної шкоди в звязку із смертю її бабусі ОСОБА_6

Тому, вирок в цій частині підлягає скасуванню.

Матеріальна шкода підлягає відшкодуванню, оскільки ОСОБА_3 на лікування ОСОБА_6 витратила власні кошти, що підтверджено відповідними фіскальними чеками

Покарання ОСОБА_5 призначено у відповідності до вимог ст. 65 КК України з урахуванням всіх обставин справи, в тому числі, що його помякшують і на які є посилання у апеляції.

В звязку з цим колегія суддів підстав для його помякшення не вбачає.

Керуючись ст. ст. 365, 366 КПК України, колегія суддів,-

у х в а л и л а :

апеляцію захисника ОСОБА_1 в інтересах засудженого ОСОБА_5 задоволити частково.

Вирок Ізяславського районного суду від 01 жовтня 2010 року щодо ОСОБА_5 в частині вирішення цивільного позову про відшкодування моральної шкоди і стягнення з засудженого на користь ОСОБА_3 30000 грн. скасувати і відмовити у стягненні цієї суми.

В решті цей вирок залишити без зміни.

Головуючий /підпис/

Судді /підписи/

З оригіналом згідно:

Суддя апеляційного суду

Хмельницької області ОСОБА_19