н/п 1-кп/640/711/15
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.12.2015 р. Київський районний суд м.Харкова в складі:
головуючого судді ОСОБА_1
при секретері ОСОБА_2
за участю прокурора ОСОБА_3 ,
захисника ОСОБА_4 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Харкові кримінальне провадження за обвинуваченням: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Галицинове Жовтневого району Миколаївської області, українця, громадянина України, неодруженого, раніше не судимого, призваного до лав Збройних Сил України ІНФОРМАЦІЯ_2 03 квітня 2014 року, військовослужбовця військової частини НОМЕР_1 , старшого солдата, стрільця 2 відділення 3 взводу оперативного призначення 7 роти оперативного призначення (на бронетранспортерах) 3 батальйону оперативного призначення, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.407 ч. 3 КК України,-
Старший солдат ОСОБА_5 наказом командира військової частини НОМЕР_1 №46 від 19.09.2014р., зарахований до списків особового складу вказаної військової частини, поставлений на всі види забезпечення та призначений на посаду стрільця 2 відділення 3 взводу оперативного призначення 7 роти оперативного призначення (на бронетранспортерах) 3 батальйону оперативного призначення.
Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 №275 від 10.10.2015 ОСОБА_5 надано відпустку за сімейними обставинами на термін з 10.10.2015 по 16.10.2015.
Відповідно до вимог ст. ст. 1, 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст. ст. 2, 4 Закону України «Про Національну гвардію України», ст. ст. 2, 9, 11, 16, 127, 128, 130, Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст. ст. 1-4 Дисциплінарного Статуту Збройних Сил України, старший солдат ОСОБА_5 під час проходження військової служби повинен свято та непорушно дотримуватись Конституції України і законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, сумлінно вивчати військову справу, зразково виконувати свої службові обов`язки та бути готовим до виконання завдань, пов`язаних із захистом Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, забезпечувати недоторканність державного кордону та охорону суверенних прав України. Крім цього, згідно вищевказаних положень, захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України.
Однак, старший солдат ОСОБА_5 , в порушення вищевказаних норм законодавства України 16 жовтня 2014 року, усвідомлюючи суспільно небезпечний
характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, вирішив стати на злочинний шлях та не з`явився вчасно на службу до військової частини НОМЕР_1 .
Реалізуючи свій злочинний умисел, старший солдат ОСОБА_5 , з метою тимчасово ухилитись від виконання обов`язків військової служби, близько 08.00 годин 16 жовтня 2014 року, в порушення вищевказаних вимог Закону, без поважних причин та наказу або дозволу відповідних командирів і начальників, не з`явився з відпустки на службу до військової частини НОМЕР_1 , розташованої за адресою: АДРЕСА_2 , та до 08.00 годин 06 серпня 2015 року до військової частини не повертався, а отриманий у зв`язку із цим вільний час використовував на власний розсуд, не пов`язуючи його з виконанням обов`язків військової служби.
06 серпня 2015 року, о 08.00 год., старший солдат ОСОБА_5 самостійно повернувся до військової частини НОМЕР_1 .
Таким чином, старший солдат ОСОБА_5 , близько 08.00 годин 16 жовтня 2015 року, будучи військовослужбовцем військової частини НОМЕР_1 , з метою тимчасово ухилитись від виконання обов`язків військової служби, в порушення вимог ст.ст. 1, 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст. ст. 2, 4 Закону України «Про Національну гвардію України», ст.ст. 2, 9, 11, 16, 127, 128, 130, Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст. 1-4 Дисциплінарного Статуту Збройних Сил України, діючи умисно, без поважних причин та без наказу або дозволу відповідних командирів і начальників, не з`явився вчасно з відпустки на службу у військову частину НОМЕР_1 , розташовану за адресою: АДРЕСА_2 , та до 08.00 годин 06 серпня 2015 року до місця служби не повертався, а отриманий у зв`язку із цим вільний час використовував на власний розсуд, не пов`язуючи його з виконанням обов`язків військової служби.
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення , передбаченого ст. 407 ч.3 КК України, визнав повністю та пояснив, що дійсно він з 16.10.2014р. по 06.08.2015р. не з`являвся до своєї військової частини, здавав сесію, працював тощо, офіційно про це не повідомив командирів та не отримав їх згоду. Щиро кається, просить суворо не наказувати, а в подальшому обіцяє не скоювати злочинів, зазначає, що на цей час він працює, службу вже закінчив.
Враховуючи те, що обвинувачений в повному обсязі визнав свою вину у вчиненні інкримінованого йому органом досудового розслідування кримінального правопорушення при обставинах, викладених в обвинувальному акті, беручи до уваги, що інші учасники судового розгляду також не оспорювали фактичні обставини справи, і судом встановлено, що учасники судового розгляду, в тому числі обвинувачений правильно розуміє зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності та істинності його позиції, роз`яснивши їм положення ст.349 КПК України про те, що в такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати фактичні обставини справи в апеляційному порядку, вислухавши думку учасників судового розгляду, які не заперечували проти розгляду кримінальної справи в порядку, передбаченого ст.349 КПК України, суд визнає недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин справи, які нікім не оспорюються та розглядає справу у відповідності до ст. 349 КПК України.
За таких обставин суд вважає, що винність ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення , доведена у повному обсязі, та кваліфікує його дії за ст. 407 ч.3 КК України, тобто - нез`явлення до військової частини тривалістю понад один місяць.
Призначаючи покарання обвинуваченому у відповідності до вимог ст. 65 КК України, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Вивченням особи обвинуваченого встановлено, що він раніше не судимий, на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває, характеризується позитивно.
Обставинами, що пом`якшують покарання , суд визнає щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину.
Обставини , що обтяжують покарання відсутні.
При таких обставинах, суд вважає, що обвинуваченому слід призначити покарання у вигляді позбавлення волі в межах санкції ст. 407 ч.3 КК України, при цьому його виправлення та перевиховання можливе без ізоляції від суспільства , тому суд застосовує ст. 75 КК України і призначає покарання з іспитовим строком, а враховуючи викладене , суд не застосовує обмеження встановлені ст. 76 КК України.
Керуючись ст. ст. 369, 370, 373, 374 КПК України, суд -
ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення , передбаченого ст. 407 ч.3 КК України та призначити йому покарання у вигляді 2 (двох ) років позбавлення волі.
В силу ст. 75 КК України звільнити засудженого від відбування покарання з випробуванням, встановити випробувальний строк 1 (один) рік.
Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Харківської області через Київський районний суд м. Харкова протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Головуючий - суддя ОСОБА_1