Справа № 305/2645/13-к
Провадження по справі 1-кп/305/304/13
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
03.03.2014 року. Рахівський районний суд Закарпатської області
в складі: головуючої судді ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2
з участю: прокурора ОСОБА_3
обвинуваченої - ОСОБА_4
перекладача - ОСОБА_6
потерпілого ОСОБА_7 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Рахів справу про обвинувачення
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,
уродженки с. Середнє Водяне, мешканки
громадянки України, не працюючої, з неповно-середньою
освітою, вдови, на утриманні має одну неповнолітню дитину,
раніше не судимої,
обвинуваченої за ст. 118 КК України,
ОСОБА_4 , обвинувачується в тому, що 28 вересня 2013 року, о 20 годині 30 хвилин, в приміщенні спальної кімнати власного будинку АДРЕСА_1 , будучи очевидцем того, як ОСОБА_8 , перебуваючи в стані алкогольного сп"яніння схопив руками дочку ОСОБА_9 , за волосся із задньої сторони голови, завалив її на ліжко і притискав обличчям до подушки, перешкоджаючи їй вільно дихати, та сприймаючи такі дії як загрозу життю та здоров"ю своїй дочці ОСОБА_9 , з метою оборони останньої від вчинюваних відносно неї протиправних посягань з боку ОСОБА_8 , перевищуючи межі необхідної оборони, безпосередньо в момент вчинення ОСОБА_8 протиправних дій, умисно, нанесла останньому два удари обухом сокири в потиличну зону голови, внаслідок чого заподіяла йому важку несумісну з життям травму голови у вигляді двох забійних ран м"яких тканин голови та двох вдавлених переломів тім"яної та потиличної кісток зліва, з відходящими від них множинними переломами на кістки склепіння та основи черепа, явища забою та часткове розчавлення лівої тім"яної-потиличної долей мозку, яка згідно висновку експертизи № 107 від 05.11.2013 року миттєво після отримання травми призвели до його смерті.
В судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_4 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ст. 118 КК України повністю визнала, стверджуючи, що з 1989 року вона проживала у шлюбі з ОСОБА_8 , від шлюбу в них народилося четверо дітей, на даний час неповнолітньою залишається її дочка ОСОБА_10 , 1999 року народження. З моменту смерті її батька, тобто з 2007 року, чоловік почав зловживати алкогольними напоями, перебуваючи в стані алкогольного сп"яніння досить часто бив її та дітей, вони всі не раз тікали від нього. Так, 28 вересня 2013 року, близько 20 години, вона знаходилася вдома, з своєю дочкою ОСОБА_11 , коли додому повернувся її чоловік ОСОБА_12 , разом з дочкою ОСОБА_13 та двома хлопцями, недалекими сусідами, які допомагали чоловікові випасати овець. Дочка ОСОБА_13 відразу пішла спати. Чоловік ОСОБА_12 вже був напідпитку, тому влаштував сварку. Вона почула крики чоловіка з спальної кімнати дочки ОСОБА_11 . Коли вона зайшла у кімнату, то побачила, як її чоловік б"є дочку руками по обличчю, на що вона почала кричати на чоловіка, але на нього нічого не подіяло, у відповідь їй чоловік кричав, що вони обоє з дочкою не доживуть до ранку, після чого схопив дочку за волосся із задньої сторони голови, завалив її на ліжко і почав душити в подушку. Тоді вона порозумівши, що чоловік може задушити дочку, вибігла з будинку до навісної літньої кухні, де якраз знаходилися двої хлопців, які допомагали випасати овець, схопила сокиру і повернулася назад до будинку, коли забігла в спальну кімнату, то побачила як він продовжує душити дочку, схилившись над нею, утримувати її за волосся. Вона крикнула чоловікові, щоб він перестав це робити, на що він продовжував кричати, що всіх їх повбиває, не припиняючи своїх дій. Тоді, вона підійшла до ліжка з правої сторони, трохи позаду за чоловіка, і піднявши сокиру, тримаючи її обоми руками, розмахнувшись вдарила свого чоловіка в потиличну частину голови обухом сокири. Від удару чоловік впав на підлогу біля ліжка. Після чого вона вхопивши дочку, вибігла з нею на подвір"я, де присіла на дрова, трохи заспокоївшись, задумалася чого чоловік не виходить з будинку, взяла від дочки мобільний телефон і зателефонувала сімейному лікарю ОСОБА_14 , повідомивши про скоєне. Лікар прийшов приблизно через годину, і вона разом з лікарем зайшла до будинку, де, лікар оглянувши чоловіка сказав, що той помер, після чого відразу зателефонував у міліцію. У вчиненому вона щиро розкаюється, не мала наміру вбивати чоловіка, а лише захищала свою дочку, незнаючи як в той момент можна було допомогти дочці іншим чином, просить не карати її суворо та не позбавляти волі, оскільки на її утриманні та вихованні перебуває неповнолітня дитина та хвора мати похилого віку, яка потребує стороннього догляду.
Потерпілий ОСОБА_7 , в судовому засіданні ствердив, що покійний ОСОБА_8 був його рідним братом. Так, 29.09.2013 року, близько 05 години, він знаходився в м. Ужгород, коли йому на мобільний телефон подзвонив працівник міліції, який повідомив, що ОСОБА_15 вбила його брата ОСОБА_8 . Увечері, повернувшись з м. Ужгород він прийшов додому до брата, де були лише діти, бо ОСОБА_15 була затримана і знаходилася в Рахівському РВ УМВС України. Про обставини скоєння вбивства йому нічого невідомо. При цьому покійний брат неодноразово при зустрічах розповідав, що між ним та його дружиною дуже часто виникали сімейні сварки та непорозуміння. Також стверджує, що обвинувачена ОСОБА_4 неодноразово погрожувала вбивством його братові, на його думку, такі дії обвинуваченої повинні кваліфікуватися як умисне вбивство. Як потерпілий цивільного позову до обвинуваченої не заявляє, жодних претензій матеріального та морального характеру до неї немає, міру покарання залишає на розсуд суду.
Вина обвинуваченої ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого їй кримінального правопорушення доводиться зібраними по кримінальному провадженні доказами, в тому числі, дослідженими в ході судового розслідування показами свідків.
Свідок ОСОБА_16 в судовому засіданні ствердила, що вона являється дочкою обвинуваченої ОСОБА_4 та покійного ОСОБА_8 28.09.2013 року, зранку, вона поїхала на базар в смт. Солотвино, Тячівського району. Коли повернулася додому почала прибирати у будинку, а також допомагати матері по господарству. Близько 20 години знаходилася у своїй кімнаті, коли почула сварку між батьком і мамою. Батько був у нетверезому стані, під час сварки кричав, що всіх їх вб"є, тому, що вони не хочуть працювати, після чого зайшов у її кімнату і кричав на неї. Батько підійшов до неї вхопив її руками за шию кинув її на ліжко, і почав притискати до подушки так що вона не могла а ні вирватися, а ні кричати, що відбувалося далі вона не бачила, коли отямилася побачила батька на підлозі, а біля нього багато крові. Після чого мати вхопила її за руку і вони вибігла на вулицю, і разом з мамою почала телефонувати лікарю і у міліцію. Також стверджує, що батько будучи в нетверезому стані часто сварився з мамою, бив та виганяв їх всіх з будинку, якраз напередодні події сварився з нею, кричав та намагався вдарити її після чого, вона сказала йому, що звернеться у міліцію, на що він дуже розсердився.
Свідок ОСОБА_17 , в судовому засіданні ствердив, що він являється сином обвинуваченої ОСОБА_4 та покійного ОСОБА_18 . На момент події, разом з братом ОСОБА_19 знаходився на заробітках в Російській Федерації, тому про обставини скоєного не може нічого розповісти.. Про смерть батька дізнався від сестри, яка зателефонувала йому. Батько був хороший коли не вживав спиртного, однак коли перебував у стані алкогольного сп"яніння завжди дебоширив, вчиняв скандали з мамою, виганяв їх всіх з будинку, часто вони ночували на вулиці, неодноразово батько бив маму і їх. Також дуже сердився на нього та на брата через те, що вони виїзджають на заробітки тоді як вдома було багато роботи. Він неодноразово був свідком сварок між батьками, але не ніколи не чув, щоб мати погрожувала батькові вбивством.
Свідок ОСОБА_20 в судовому засіданні ствердив, що він також являється сином обвинуваченої ОСОБА_4 та покійного ОСОБА_18 . На момент події, разом з братом ОСОБА_12 знаходився на заробітках в Російській Федерації, тому про обставини скоєного не може нічого розповісти. Про смерть батька дізнався від сестри, яка зателефонувала їм з братом. Батько був хороший коли не вживав спиртного, однак коли перебував у стані алкогольного сп"яніння завжди дебоширив, вчиняв скандали з мамою, виганяв їх всіх з будинку, часто вони ночували на вулиці, неодноразово батько бив маму і їх. Також дуже сердився на нього та на брата через те, що вони виїзджають на заробітки тоді як вдома було багато роботи. Він також ніколи не чув, щоб мати погрожувала вбивством батькові.
Свідок ОСОБА_21 в судовому засіданні ствердив, що проживає по сусідству з сім"єю ОСОБА_15 , і час від часу, разом з своїм другом ОСОБА_22 допомагав покійному ОСОБА_8 випасати стадо овець. У той вечір ОСОБА_8 був у нетверезому стані, повернувшись додому, вони з ОСОБА_15 почали сваритися. Він, разом з ОСОБА_22 пішли у господарську споруду їсти, тоді він бачив як ОСОБА_23 забрав мобільний телефон від своєї дочки Ані і пішов у будинок, де продовжував сваритися з дружиною. Він також бачив, як ОСОБА_15 вибігла з будинку забігла в сарай, звідки схопила сокиру і знову забігла в хату, після чого через декілька хвилин сварка закінчилася, що сталося в хаті за той час йому не було відомо.
Свідок ОСОБА_14 , будучи допитаним в ході судового слідства ствердив, що він з 2002 року займає посаду завідуючого амбулаторії загальної практики сімейної медицини присілку Добрик, с. Середнє Водяне, Рахівського району Закарпатскої області. 28.09.2013 року, увечері йому на мобільний телефон зателефонувала ОСОБА_15 і повідомила, що під час сварки з своїм чоловіком вдарила його сокирою по голові, і йому потрібна медична допомога. Після телефонної розмови він разом з водієм швидкої допомоги виїхав на виклик. Коли під"їхав на подвір"ї його чекала ОСОБА_15 , він зайшов у приміщення будинку - спальної кімнати, де на підлозі лежав ОСОБА_8 , а біля нього було багато крові. Оглянувши лежачого ОСОБА_8 констатував смерть, про що повідомив ОСОБА_15 . Зрозумівши, що ОСОБА_8 помер насильницькою смертю він відразу повідомив про подію дільничного інспектора міліції, а сам пішов до сільської ради. Після чого зачекав працівників міліції з якими знову пішов до будинку ОСОБА_24 , і був присутнім при проведенні огляду місця події. При цьому стверджує, що йому відомо про те, що ОСОБА_15 неодноразово терпіла фізичні знущання над собою з боку чоловіка, який зловживав алкогольними напоями, також нещодавно знаходилася на стаціонарному лікуванні у Великобичківській міській лікарні через опіки,так як покійний ОСОБА_8 вилив на неї окріп.
Свідок ОСОБА_22 , будучи допитаним в ході досудового слідства ствердив, що він, з батьками, проживає неподалік від сім"ї Либовка. Разом з своїм другом ОСОБА_21 допомагали ОСОБА_8 випасати стадо овець. У той вечір ОСОБА_8 був у нетверезому стані, повернувшись додому, вони з ОСОБА_15 почали сваритися. Він, разом з ОСОБА_21 пішли у господарську споруду їсти, сварка між подружжям ОСОБА_24 відбувалася у будинку. Під час сварки він також бачив, як ОСОБА_15 вибігла з будинку забігла в сарай, звідки схопила сокиру і знову забігла в хату, після чого через декілька хвилин сварка закінчилася, що сталося в хаті за той час йому не було відомо. (т. 1, а.с.146-150).
Окрім зазначених вище показів, вина обвинуваченої ОСОБА_4 у вчиненому стверджується також письмовими доказами по справі, а саме:
- висновком експерта №107 від 29.09.2013 року, згідно якого смерть ОСОБА_8 насильницька і послідувала від важкої, несумісної з життям, відкритої черепно-мозкової травми з пошкодженням кісток клепіння та основи черепа та явищами забою і розчавленням головного мозку. Враховуючи характер ушкоджень, смерть була миттєвою після отримання травми. При судово-медичному дослідженні трупа ОСОБА_8 виявлені дві забійні рани м"яких тканин голови та два вдавлені переломи тім"яної та потиличної кісток зліва, з відходящими від них множинними переломами на кістки склепіння та основи черепа, явища забою та часткового розчавлення лівої тім"яно-потиличної долей мозку. Враховуючи характер забійних ран, вдавлених переломів лівої тім"яно-потиличної областей голови та даних результатів медико-криміналістичного та судово-гістологічного досліджень, вказані вище ушкодження спричинені твердим тупим предметом з обмеженої поверхнею дії, що має грань приблизно квадратної або трапецевидної форми та ребра. Такого характеру ушкодження могли бути спричинені в результаті не менше як двох ударів обухом сокири. Строку події - 28 вересня 2013 року відповідають. На тілі трупа громадянина ОСОБА_8 тілесних ушкоджень, характерних для боротьби та сомооборони не виявлено. При судово-токсилогічному дослідженні в крові від трупа громадянина ОСОБА_8 виявлено - 2, 46 %, а в сечі- 3, 04 % етилового спирту. Дана концентрація алкоголю в крові живої людини відповідає алкогольному сп"янінню середнього ступеню. (т. 1, а.с. 181-186).
Відповідно до положень ст. 36 КК України необхідною обороною визнаються дії, вчинені з метою захисту охоронюваних законом прав та інтересів особи, яка захищається, або іншої особи, а також суспільних інтересів та інтересів держави від суспільно небезпечного посягання шляхом заподіяння тому, хто посягає, шкоди, необхідної і достатньої в даній обстановці для негайного відвернення чи припинення посягання, якщо при цьому не було допущено перевищення меж необхідної оборони. Перевищенням меж необхідної оборони визнається умисне заподіяння тому, хто посягає, тяжкої шкоди, яка явно не відповідає небезпечності посягання або обстановці захисту.
Дії обвинуваченого не можуть кваліфікуватись як убивство внаслідок перевищення меж необхідної оборони, якщо в справі не встановлено, що мав місце напад на обвинуваченого з боку потерпілого.
У відповідності до вимог ст.ст. 36, 118 КК України та п.5 Постанови Пленуму Верховного суду України №1 від 26.04.2002 року «Про судову практику у справах про необхідну оборону», суд встановивши, що в діях підсудного (підсудної) є ознаки перевищення меж необхідної оборони не може обмежитися загальним формулюванням і зобов`язаний у вироку вказати, в чому полягає перевищення і які засоби захисту в конкретній ситуації не були використані винним, щоб уникнути таких наслідків.
Під час розгляду кримінального провадження, судом встановлено, що свідок ОСОБА_9 , як особа, щодо якої ОСОБА_8 вчинялися протиправні посягання, що загрожували її життю, взагалі не мала можливості відвернути такі суспільно небезпечні посягання з боку ОСОБА_8 , на що обвинувачена, будучи очевидцем події, сприймаючи такі дії як загрозу життю та здоров"ю своєї дочки, з метою оборони останньої від вчинюваних відносно неї протиправних посягань, перевищила межі необхідної оборони, умисно нанесла ОСОБА_8 два удари обухом сокири в потиличну зону голови, внаслідок чого заподіяла йому важку несумісну з життям травму в потиличну зону голови, в чому саме й полягало перевищення з боку обвинуваченої меж необхідної оборони, що було направлено для негайного припинення посягання на життя ОСОБА_9 .
Покази потерпілого ОСОБА_7 про те, що обвинувачена неодноразово погрожувала ОСОБА_8 вбивством, в ході судового розгляду не знайшли свого підтвердження.
Натомість показами свідків ОСОБА_9 , ОСОБА_25 , ОСОБА_18 встановлено, що між обвинуваченою ОСОБА_4 та ОСОБА_8 , постійно виникали сімейні сварки, непорозуміння, які переростали в бійки. Свідки, вони ж діти обвинуваченої та потерпілого, стверджували, що батько вживав алкогольні напої, будучи в нетверезому стані ображав, бив усіх їх. Обвинувачена ОСОБА_4 отримавши різно роду тілесні ушкодження від ОСОБА_8 неодноразово зверталася за медичною допомогою до лікарів, що підтвердив у судовому засіданні, в тому числі, свідок ОСОБА_14 , як завідуючий амбулаторією загальної практики сімейної медецини с. Середнє Водяне.
Вказані обставини повністю знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, умислу на вбивство ОСОБА_8 в діях ОСОБА_15 не встановлено ні в ході досудового слідства, ні в судовому засіданні. Однак, захищаючи від дій ОСОБА_8 свою дочку ОСОБА_9 , її мати, обвинувачена ОСОБА_15 застосувала явно, очевидну невідповідність захисних дій обстановці вчиненого посягання. Тобто перевищила межі необхідної оборони і вчинила вбивство.
Суд, належним чином з"ясувавши обставини, які мають істотне значення для правильної юридичної оцінки дій ОСОБА_4 , дослідивши матеріали справи, вважає, що дії обвинуваченої ОСОБА_4 вірно кваліфіковано за ст. 118 КК України, як умисне вбивство при перевищенні меж необхідної оборони.
Цивільний позов, потерпілим ОСОБА_7 не заявлений.
Процесуальні витрати - 176 гривень 4 копійки, що становлять вартість проведеної дактилоскопічної експертизи слід стягнути з обвинуваченої ОСОБА_4 на користь Держави.
Долю речових доказів слід вирішити відповідно до вимог ст. 100 КПК України.
При призначенні покарання обвинуваченій ОСОБА_4 суд керується вимогами ст.ст. 65-67 КК України, роз`ясненнями Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» та виходить із принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання з врахуванням ступіню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особи винного, наявності обставин, що пом`якшують і обтяжують покарання.
Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченій ОСОБА_4 суд враховує, те що в ході судового розгляду вона повністю визнала свою вину та щиро розкаялася у скоєному, активно сприяла розкриттю злочину, вперше притягується до кримінальної відповідальності, позитивно характеризується по місцю проживання, на утриманні має неповнолітню дитину, та похилу за віком матір.
Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченій ОСОБА_4 судом не встановлено.
На підставі викладеного, приймаючи до уваги конкретні обставини справи, особу винної та ступінь суспільної небезпеки скоєного діяння, суд вважає, що обвинуваченій ОСОБА_4 за ст. 118 КК України слід призначити покарання у виді позбавлення волі, в межах санкції статті, за якою кваліфіковано її дії. Однак, беручи до уваги особу винної, наявність на її утриманні неповнолітньої дитини, та матері 1928 року народження, яка потребує стороннього догляду, суд вважає, що виправлення та перевиховання ОСОБА_15 можливе без відбування покарання, тому на підставі ст. 75 КК України, вона підлягає звільненню від покарання з випробуванням, оскільки саме таке покарання, на думку суду, буде достатнім для попередження нових злочинів та виправлення обвинуваченої ОСОБА_4 .
Запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченої ОСОБА_4 у вигляді домашнього арешту, до вступу вироку в законну силу залишити без змін.
Керуючись ст.ст. 370, 371, 374, 376, 392, 393, 395 КПК України, суд, -
УХВАЛИВ:
ОСОБА_15 визнати винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 118 КК України та призначити покарання - 2 (два) роки позбавлення волі.
На підставі ст. 75 КК України, звільнити ОСОБА_15 від відбування покарання, призначеного за цим вироком, якщо вона протягом 2 (двох) років іспитового строку не скоїть нового злочину.
На підставі ст. 76 КК України зобов`язати засуджену ОСОБА_4 періодично з`являтися в орган кримінально-виконавчої інспекції для реєстрації, не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу органу кримінально-виконавчої внспекції, повідомляти органи кримінально-виконавчої інспекції про зміну місця проживання, роботи.
Запобіжний захід, обраний щодо засудженої ОСОБА_15 у вигляді домашнього арешту, до вступу вироку в законну силу залишити без змін.
Процесуальні витрати - 176 гривень 4 копійки, що становлять вартість проведеної дактилоскопічної експертизи стягнути із засудженої ОСОБА_15 на користь Держави.
Речові докази: сокиру, вилучену під час огляду місця події, що зберігається в кімнаті речових доказів Рахівського РВ УМВС України в Закарпатській області по вступу вироку в законну силу - знищити; мобільний телефон марки Нокіа 1280 ІМЕІ НОМЕР_1 з сім карткою оператора мобільного зв"язку "Київстар", з абонентським номером НОМЕР_2 , вилучений з лівої кишені штанів трупа ОСОБА_8 по вступу вироку в законну силу - передати потерпілому ОСОБА_7 ; хустку, спортивну куртку, резинові калоші, шкарпетки, спортивну кофту і штани, що знаходяться в кімнаті речових доказів Рахівського РВ УМВС України в Закарпатській області по вступу вироку в законну силу - повернути засудженій ОСОБА_15 .
Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Закарпатської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення через Рахівський районний суд Закарпатської області.
Копію вироку після його проголошення негайно вручити засудженій та прокурору.
Суддя: ОСОБА_1 .
З оригіналом вірно
Суддя Рахівського районного суду: ОСОБА_1