АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-сс/774/1428/15 Справа № 1-кс/175/4772/14-к Слідчий суддя - ОСОБА_1 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
Категорія: ст. КПК України
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 жовтня 2015 року

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:
судді доповідача ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 ,
ОСОБА_4 ,
секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,
за участю:
прокурора ОСОБА_6
захисника ОСОБА_7

підозрюваного ОСОБА_8 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляцію захисника підозрюваного ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 20 жовтня 2015 р. про обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту строком до 17 грудня 2015 р. відносно
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився у м. Дніпропетровську, проживає за адресою: АДРЕСА_1

підозрюваного у вчиненні злочину передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України,

встановила:
Відповідно до наданих органом слідства матеріалів, ОСОБА_8 підозрюється у тому, що він 30 липня 2011 року знаходячись в кафе «Кіпарис», яке розташоване за адресою: вул. Фрунзе, 12 «а», с.м.т. Ювілейне, Дніпропетровської області, зловживаючи довірою шляхом обману, заволодів грошовими коштами ОСОБА_9 у сумі 100 000 доларів США, що по курсу НБУ складаэ - 797 120 грн.

Дії підозрюваного ОСОБА_8 органом досудового розслідування кваліфіковані за ч. 4 ст. 190 КК України.

Суд першої інстанції своє рішення вмотивував, наявністю обґрунтованої підозри в інкримінованому злочині, яке віднесено до категорії тяжкого, у зв`язку з чим, задля запобігання переховування підозрюваного від органів досудового розслідування, а також запобігання вчинення іншого злочину, прийшов до висновку про те, що застосування менш м`якого запобіжного заходу не зможе запобігти вказаним ризикам.

Захисник оскаржує рішення суду. В апеляції просить його скасувати. В задоволенні клопотання слідчого про обрання міри запобіжного заходу - відмовити.

Вважає судове рішення незаконним і необґрунтованим.

Вказує на те, що процесуальний статус ОСОБА_8 не визначено. Останньому у встановленому законом порядку про підозру не повідомлено.

Посилання у клопотанні слідчого на не існуючи транспортні засоби спростовуються даними ГУ ДАС ГУМВС України в Дніпропетровській області про те, що автомобілі «Toyota Land Cruiser» з державним реєстраційним номером « НОМЕР_1 » та «Tatra-815» з державним номером « НОМЕР_2 » - зареєстровані на ОСОБА_8 .

Підозрюваний та його захисник підтримали вимоги, викладені в апеляції. Просили ухвалу скасувати та відмовити слідчому в задоволенні клопотання про обрання запобіжного заходу.

Під час апеляційного розгляду прокурор просив рішення суду залишити без змін, а апеляцію без задоволення.

В судових дебатах учасники процесу підтримали свої позиції.

Заслухавши суддю-доповідача, думки учасників судового процесу, дослідивши та перевіривши надані матеріали, обговоривши доводи скарги, колегія суддів вважає, що вона не може підлягати задоволенню з наступних підстав.

Слідчий суддя, розглядаючи питання про обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, повинен керуватись вимогами ст. ст. 176-178, 181 КПК.

Обгрунтовуючи свої висновки про доцільність задоволення клопотання слідчого про обрання запобіжного заходу домашнього арешту щодо ОСОБА_10 , суд послався на обгрунтованість підозри у скоєнні ним інкримінового йому злочину. Такий висновок грунтується на показах потерпілого, на даних, які містяться в розписці позики ОСОБА_10 значної суми грошей і сумнівними даними про наявність транспортних засобів, належних йому на праві власності, з метою забезпечення вказаного договору з потерпілим. Тим, що договорні зобов*язання не виконувались ОСОБА_10 з 2011 р., тобто значний період часу і про відсутність його намагань про їх виконання.

Колегією звертається увага на тяжкість скоєного злочину. Що відповідно до вимог ст. 12 КК інкримінований ОСОБА_10 злочин віднесено до категорії особливо тяжкого, що передбачене за нього покарання у вигляді тривалого позбавлення волі, може спонукати останнього ухилитись від слідства та суду з метою уникнути кримінальної відповідальності.

Вбачається, що такі висновки слідчого і суду першої інстанції знайшли своє підтвердження.

Так, з наданих матеріалів провадження, ОСОБА_8 за період часу проведення досудового розслідування, за місцем реєстрації та фактичного проживання був відсутній. Даний факт підтверджен показами його батьків і колишньої дружини про те, що їм тривалий час не було відомо місце знаходження останнього. На неодноразові виклики слідчого, відповідно до матеріалів справи, той не з`являвся. Про причини неявки не повідомив. Це стало підставою для оголошення ОСОБА_10 у розшук.

Сукупність вказаних даних привела колегію суддів до висновку про обгрунтованість доводів прокурора про наявність ризика ухилитись від слідства і суду.

Посилання захисту про невизначеність процессуального статусу ОСОБА_8 , на невручення останньому повідомлення про підозру, спросутовуються даними, які містяться в матеріалах провадження.

Так, із повідомлення про підозру від 21 березня 2014 р. вбачається, що вручене воно ОСОБА_10 19 жовтня 2015 р. о 19 год. 07 хвил., що підтверджено його власноручним записом і підписом, а також підписами відповідних посадових осіб, а саме слідчим і прокурором прокуратури про те, що дана подія мала місце саме 19 жовтня 2015 р. у вказаний час. Сумнівів в об*єктивності, а також достовірності даних, які містяться в даному повідомленні, у колегії не викликають. Тому посилання захисника на невизначеність процесуального статусу ОСОБА_10 , спростовані.

Посилання захисту на дані про реєстрацію транспортних засобів - «Toyota Land Cruiser» д.н. « НОМЕР_1 » та «Tatra-815» д.н. НОМЕР_2 на ім`я ОСОБА_8 , колегія суддів не може прийняти до уваги, оскільки не може вдаватися в оцінку доказів по справі на даній стадії відповідно до вимог процесуального закону.

Приймаючи до уваги наявність обґрунтованих ризиків, передбачених ст. 177 КПК, які підтверджені стороною обвинувачення, не були спростовані в суді першої інстанції і знайшли своє підтвердження в суді апеляційної інстанції, колегія суддів вважає, що обраний запобіжний захід у вигляді домашнього арешту є необхідним та достатнім, і що саме такий запобіжний захід забезпечить належну процесуальну поведінку підозрюваного ОСОБА_10 .

На підставі вищезазначеного, враховуючи дані про особу підозрюваного, тяжкість скоєного злочину, обставини та спосіб його вчинення, колегія суддів приходить до висновку, що більш м`який запобіжний захід не забезпечить виконання процесуальних обов`язків покладених на ОСОБА_8 .

Підстав для скасування судового рішення, передбачених процесуальним законом, колегія суддів не знаходить.

Керуючись ст. ст. 376, 405, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів,-

постановила:
Апеляцію захисника підозрюваного ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_7 залишити без задоволення, а ухвалу Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 20 жовтня 2015 р., про обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту строком до 17 грудня 2015 р. відносно ОСОБА_11 без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4