Ухвала
іменем україни

14 січня 2016 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у кримінальних справах
Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
при секретарі ОСОБА_4 ,

за участю прокурора ОСОБА_5

розглянула в судовому засіданні кримінальне провадження № 0005108 відносно ОСОБА_6 за касаційною скаргою потерпілого ОСОБА_7 на вирок Суворовського районного суду м. Херсона від 29 січня 2015 року та ухвалу Апеляційного суду Херсонської області від 29 квітня 2015 року.
Вироком Суворовського районного суду м. Херсона від 29 січня 2015 року
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця с. Мамедгасинли Зардовського району, Азербайджан, мешканця АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 128 КК, та призначено покарання у виді обмеження волі на строк 1 рік.

На підставі ст. 75 КК ОСОБА_6 звільнено від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 рік, з покладенням обов`язків, передбачених ст. 76 КК.
Стягнуто з ОСОБА_6 на користь потерпілого ОСОБА_7 11003,91 грн. на відшкодування матеріальної шкоди, 30000 грн. моральної шкоди та 1502,20 грн. витрат на правову допомогу.
Вирішено питання щодо процесуальних витрат.
Ухвалою Апеляційного суду Херсонської області від 29 квітня 2015 року зазначений вирок суду в частині стягнення витрат на правову допомогу змінено. Стягнуто з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_7 9000 грн. витрат на правову допомогу. В решті вирок залишено без зміни.
Як встановлено судом першої інстанції, ОСОБА_6 20 вересня 2014 року, перебуваючи в приміщенні кафе «Африка», розташованого на території парку ім. Леніна у м. Херсоні по просп. Ушакова, 12-б, в ході раптово виниклого конфлікту, маючи реальну можливість оцінити обстановку, яка склалася, хоча і не передбачав, але повинен був і міг передбачити настання наслідків від своїх дій у вигляді тяжких тілесних ушкоджень, наніс потерпілому ОСОБА_7 один удар рукою в область голови, внаслідок чого останній втратив рівновагу та впав, ударившись головою об асфальт, в результаті чого отримав тяжкі тілесні ушкодження.
У касаційній скарзі потерпілий ОСОБА_7 просить скасувати судові рішення та призначити новий розгляд у суді першої інстанції. В обґрунтування касаційної скарги потерпілий вказує, що суд дав неправильну оцінку доказам у кримінальному провадженні внаслідок чого неправильно встановив фактичні обставини кримінального провадження та невірно кваліфікував дії ОСОБА_6 за ст. 128 КК. Вважає, що дії засудженого мають бути кваліфіковані за ч. 1 ст. 121 КК і засудженому повинно бути за цим законом призначеного більш суворе покарання. Також зазначає, що судом неправильно визначено розмір матеріальної шкоди, оскільки безпідставно не враховано заподіяно йому шкоду у розмірі 908,27 грн.
Заслухавши доповідь судді, думку прокурора, який частково підтримав касаційну скаргу потерпілого, перевіривши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи касаційної скарги, колегія суддів вважає, що касаційна скарга потерпілого не підлягає задоволенню з таких підстав.
Відповідно до ст. 438 КПК підставами для скасування або зміни судових рішень при розгляді справи в суді касаційної інстанції є істотне порушення кримінального процесуального закону, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого.

Вирішення питань щодо неповноти судового розгляду, невідповідності висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження до повноважень касаційного суду не віднесено.

Згідно з положеннями ст.409 КПК року перегляд справ з підстав неповноти судового розгляду, невідповідності висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження віднесено до компетенції апеляційного суду.

Суд першої інстанції, розглянувши матеріали кримінального провадження, визнав ОСОБА_6 винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 128 КК, і призначив йому покарання з подальшим звільненням його, на підставі ст. 75 КК, від відбування цього покарання з випробуванням, а також вирішив питання щодо цивільного позову.

На вказаний вирок місцевого суду представником потерпілого адвокатом ОСОБА_8 була подана апеляційна скарга, в якій порушувалось питання про скасування вироку суду першої інстанції та призначення нового розгляду у суді першої інстанції у зв`язку з неправильною кваліфікацією дій обвинуваченого за ст. 128 КК. При цьому представник потерпілого зазначав, що дії ОСОБА_6 мають бути кваліфіковані за ч. 1 ст. 121 КК і наводив доводи щодо невідповідності висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, які за змістом є аналогічні доводам касаційної скарги потерпілого. Також представник потерпілого не погоджувався з сумою витрат на правову допомогу, стягнутої судом першої інстанції на користь потерпілого.
Апеляційний суд, переглядаючи кримінальне провадження за вказаною апеляційною скаргою, визнав доводи, наведені в апеляційній скарзі представника потерпілого щодо стягнення витрат на правову допомогу, обґрунтованими, і поряд з цим визнав безпідставними доводи вказаної апеляційної скарги щодо неправильної кваліфікації дій ОСОБА_6 за ст. 128 КК.
При цьому апеляційним судом, відповідно до вимог ст. 404 КПК, повно і всебічно перевірено доводи апеляційної скарги представника потерпілого щодо невідповідності висновків суду фактичним обставинам справи та щодо неправильної кваліфікації дій обвинуваченого.

Апеляційним судом доводам апеляційної скарги представника потерпілого дана належна юридична оцінка, з наведенням в ухвалі відповідних висновків щодо правильності кваліфікації дій ОСОБА_6 за ст. 128 КК, призначення йому покарання та вирішення цивільного позову. Ці висновки апеляційного суду, на думку колегії суддів, є законними, обґрунтованими та належним чином мотивовані.
Ухвала апеляційного суду відповідає вимогам ст. 419 КПК.

За таких обставин, доводи касаційної скарги потерпілого щодо невірної кваліфікації дій засудженого та, у зв`язку з цим, необхідності призначення більш суворого покарання є безпідставними.

Поряд з зазначеним є необґрунтованими і доводи касаційної скарги потерпілого щодо невірного визначення розміру завданої матеріальної шкоди.

Відповідно до вимог ст. 65 КК суд призначає покарання, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

При призначенні засудженому ОСОБА_6 покарання суд першої інстанції, з висновками якого погодився і апеляційний суд, відповідно до вимог ст. 65 КК, врахував: ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення; обставини, що пом`якшують покарання, а саме, повне визнання вини та щире каяття; дані про особу засудженого і дійшов висновку про необхідність призначення покарання у виді обмеження волі на строк 1 рік.

Призначене засудженому покарання, на думку колегії суддів, є необхідним та достатнім для його виправлення і попередження нових кримінальних правопорушень.

Враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, особу засудженого та конкретні обставини кримінального провадження, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про можливість виправлення ОСОБА_6 без відбування покарання і прийняв рішення про звільнення його на підставі ст. 75 КК України від відбування покарання з випробуванням.
Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону та неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність судом касаційної інстанції не встановлено.
На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 376, 434, 436 КПК, колегія суддів

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу потерпілого ОСОБА_7 залишити без задоволення, а вирок Суворовського районного суду м. Херсона від 29 січня 2015 року та ухвалу Апеляційного суду Херсонської області від 29 квітня 2015 року відносно ОСОБА_9 без зміни.
Ухвала набирає законної сили з моменту оголошення і оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3