Справа № 373/2105/15-к
В И Р О К
Іменем України
18 серпня 2015 року Переяслав-Хмельницький міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

з участю прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Переяславі-Хмельницькому кримінальне провадження № 0000033 за обвинуваченням ОСОБА_5 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Переяславі-Хмельницькому Київської області, з середньою освітою, одружений, має на утриманні неповнолітню дочку 2009 року народження непрацюючий, зареєстрований в АДРЕСА_1 , фактично проживає в АДРЕСА_2 , раніше судимий:

14.04.2015 Переяслав-Хмельницьким міськрайонним судом Київської області за ч.1 ст.185 КК України - до 150 годин громадських робіт;

17.07.2015 Переяслав-Хмельницьким міськрайонним судом Київської області за ч.1 ст.309, ст.ст.71,72 КК України - до 1 року 1 місяця 5 днів обмеження волі, у скоєнні злочину, передбаченого ч.2 ст.389 КК України,-

встановив:

Обвинувачений ОСОБА_4 , як засуджений вироком Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 14.04.2015 за ч.І ст.185 КК України до покарання у виді громадських робіт на строк 150 годин, направлений Переяслав-Хмельницьким міжрайонним відділом кримінально-виконавчої інспекції для відбування призначеного покарання в КП «Переяслав-Хмельницьке ВУКГ». Наказом начальника підприємства від 25.05.2015 № 77-к ОСОБА_4 прийнято для відбування громадських робіт в цех «Благоустрій» на Ярмаркове кладовище з 25.05.2015 та визначеного виконувати роботи не більше 4 годин в день з 09 год. до 13 год. та з 08 год. до 12 год. згідно з графіком.

Упродовж часу з 03.06.2015 до 30.06.2015 обвинувачений ОСОБА_4 , перебуваючи в м. Переяславі-Хмельницькому Київської області, будучи ознайомленим з умовами та порядком відбування призначеного судом покарання, та достовірно знаючи що невихід на громадські роботи без поважних причин більше двох разів протягом місяця визнається ухиленням від відбування покарання, допустив 14 невиходів на громадські роботи без поважних причин, а саме : з 03.06.2015 по 05.06.2015; з 08.06.2015 по 11.06.2015; з 15.06.2015 по 16.06.2015; з 23.06.2015 по 26.06.2015; 30.06.2015.

По суті пред"явленого обвинувачення у скоєнні інкримінованого йому злочину обвинувачений ОСОБА_4 визнав себе винуватим у повному обсязі та дав показання суду про те, що працівники кримінально-виконавчої інспекції довели йому порядок і умови відбування покарання у виді громадських робіт, ознайомивши його з ними під розписку. Йому дали направлення у ВУКГ, де визначили місце роботи косити бур`яни та вирубувати кущі на кладовищі. Працювати треба було в робочі дні по 4 години. Він знав, що невихід на роботу впродовж двох днів на місяць вважається ухиленням від виконання громадських робіт, працівники інспекції роз`яснювали, що у разі ухилення від виконання громадських робіт його може бути притягнуто до кримінальної відповідальності. Однак, йому трапилася «халтура» і він вирішив заробити грошей, які потрібні були для лікування дитини. Тому він на роботу не виходив.

Врахувавши думку учасників судового провадження, переконавшись в тому, що обвинувачений правильно розуміє зміст викладених в обвинувальному акті обставин, у добровільності його позиції та роз"яснивши учасникам кримінального провадження наслідки, передбачені ч.3 ст.349 КПК України, суд визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих фактичних обставин, які ніким не оспорюються.

Суд кваліфікує дії обвинуваченого ОСОБА_4 за ч.2 ст.389 КК України, як ухилення від відбування громадських робіт особою, засудженою до цього покарання.

Обираючи міру покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд враховує характер і ступінь суспільної тяжкості вчиненого ним злочину; особу обвинуваченого, який раніше судимий, ніде не працює, посередньо характеризується за місцем проживання.

Суд приймає до уваги як пом`якшуючі покарання обставини щире каяття, відсутність обтяжуючих покарання обставин та доходить висновку призначити ОСОБА_4 покарання у виді обмеження волі.

Це покарання суд вважає необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження нових злочинів.

Судом встановлено, що до вчинення вказаного злочину ОСОБА_4 вчинив злочин, передбачений ч.1 ст.309 КК України, за який його засуджено вироком Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду від 17.07.2015 до одного року одного року одного місяця обмеження волі.

До призначеного покарання частково приєднана невідбута частина покарання за вироком Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду від 14.04.2015 і остаточне покарання визначене у виді 1 року 1 місяця 5 днів обмеження волі. Покарання засудженим не відбувалося.

Відповідно до ч.4 ст.70 КК України якщо після постановлення вироку в справі буде встановлено, що засуджений винен ще і в іншому злочині, вчиненому ним до постановлення попереднього вироку, покарання призначається за правилами, передбаченими в частинах першій-третій ст. 70 КК України (за сукупністю злочинів).

Отже, покарання за злочини, передбачені ч.1 ст.309 та ч.2 ст.389 КК України ОСОБА_4 слід призначити за сукупністю злочинів.

Оскільки ОСОБА_4 вказані злочини вчинив після ухвалення вироку, яким його засуджено за ч.1 ст.185 КК України, до повного відбуття покарання, відповідно до ч.1 ст.71 КК України, суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком.

Відповідно до ч.1 ст.72 КК України при складанні покарань за сукупністю, зокрема, вироків, менш суворий вид покарання переводиться в більш суворий вид, виходячи зі співвідношення: одному дню обмеження волі відповідають вісім годин громадських робіт.

Приймаючи до уваги, що обвинувачений ОСОБА_4 не відбув 56 годин громадських робіт (4х14), що відповідає 7 дням обмеження волі (56:8), при призначенні остаточного покарання за сукупністю вироків суд частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком суду строком 5 (п`ять) днів.

Керуючись ст.ст.373,374 КПК України, суд, -

засудив:

ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.2.ст.389 КК України та призначити йому покарання у виді двох років обмеження волі.

На підставі ст.70 КК України покарання за цим вироком та за вироком Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду від 17 липня 2015 року, яким ОСОБА_4 засуджено до одного року одного місяця обмеження волі, визначити шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим у виді 2 (двох) років обмеження волі.

На підставі ст.ст. 71,72 КК України остаточне покарання ОСОБА_4 визначити шляхом часткового приєднання до покарання, призначеного за сукупністю злочинів, невідбутої частини покарання за вироком Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду від 14 квітня 2015 року у виді 2 (двох) років 5 днів обмеження волі.

Строк відбування покарання обчислювати з часу приведення вироку до виконання.

До набрання вироком законної сили запобіжний захід залишити попереднім особисте зобов`язаненя.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскарженим в апеляційному порядку до Апеляційного суду Київської області через Переяслав-Хмельницький міськрайонний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення .

Копію вироку негайно після проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Інші учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в порядку, визначеному ч.6 ст.376 КПК України.

Головуючий суддя ОСОБА_1