Провадження №: 1-кп/752/1021/15
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
23 грудня 2015 року м. Київ Голосіївський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретаря ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві кримінальне провадження № 0002986 відносно

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кемерово, Росія, особи без громадянства, з освітою середньою, не одруженого, не працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

10.10.2006 року Верховним Судом України за ч.1 ст. 115 КК України до позбавлення волі на строк 8 років, від відбування якого 05.07.2013 року звільнений по відбуттю строку покарання,

обвинуваченого за ч.2 ст. 187 КК України,

з участю сторін та інших учасників судового провадження:

прокурорів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ;

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

потерпілої ОСОБА_8 ,

ВСТАНОВИВ:
Згідно формулювання обвинувачення, ОСОБА_6 25.03.2015 року, приблизно о 20:00 год., вступивши в злочинну змову з невстановленою слідством особою, відомості щодо якої виділені в окреме провадження, направлену на незаконне заволодіння чужого майна, поєднану з насильством, небезпечним для життя та здоров`я, перебуваючи за адресою: м. Київ, Саперно-Слобідський проїзд, поряд з будинком № 30, звернули увагу на раніше не відому їм жінку, якою виявилась ОСОБА_8 , 1964 р.н., котра, тримаючи в руках жіночу сумку сірого кольору, прямувала вздовж вулиці. Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на незаконне заволодіння чужим майном, за попередньою змовою, діючи умисно, протиправно, заздалегідь розподіливши між собою ролі, ОСОБА_6 , згідно відведеної йому ролі, рухався вслід за потерпілою, постійно пришвидшуючи рух та вичікуючи слушного моменту для нападу, а невстановлена слідством особа, відомості щодо якої виділені в окреме провадження, відповідно до відведеної йому ролі йшла позаду ОСОБА_6 , та рухалась в слід за останнім. Після чого, дочекавшись слушного моменту, скориставшись відсутністю сторонніх осіб, ОСОБА_6 , згідно відведеної йому ролі, підбіг та не очікувано для ОСОБА_8 напав на неї із заду та наніс своєю лівою рукою удар в область голови, завдавши при цьому останній тілесних ушкоджень, які згідно висновку судової медичної експертизи № 901 від 28.04.2015 відносяться до тілесних ушкоджень середньої тяжкості, які спричинили короткочасний розлад здоров`я, внаслідок яких остання впала на землю та втратила свідомість. В цей час ОСОБА_6 згідно відведеній йому ролі продовжував рух далі, а невстановлена слідством особа, відомості щодо якої виділені в окреме провадження, що рухалася за ОСОБА_6 , відповідно відведеної йому ролі, реалізуючи свій злочинний умисел направлений на незаконне заволодіння чужим майном, діючи умисно, протиправно, за попередньою домовленістю з ОСОБА_6 , згідно відведеної йому ролі, вхопив жіночу сумку (вартість якої 1200 грн. 00 коп.,) в якій знаходився гаманець (вартістю 200 грн. 00 коп.) з грошовими коштами в сумі 100 грн. 00 коп. та 100 Євро, ( які на 25.03.2015 згідно офіційного курсу Національного банку України становлять 2579 грн. 00 коп.), паспорт громадянина України, ідентифікаційний код, ключі від квартири, які матеріальної цінності не представляють, зошит нотатник вартістю 50 грн. 00 коп., чорні шкіряні печатки вартістю 200 грн. 00 коп., направився навздогін ОСОБА_6 , тим самим своїми неправомірними діями, які виразились у нападі з метою заволодіння чужим майном, поєднаним із насильством, небезпечним для життя та здоров`я особи, яка зазнала нападу (розбій), вчинене за попередньою змовою групою осіб завдали потерпілій ОСОБА_8 матеріального збитку на загальну суму 4 329 грн. 00 коп.

Після вчинення кримінального правопорушення, ОСОБА_6 та невстановлена слідством особа, відомості щодо якої виділені в окреме провадження, з метою уникнути кримінальної відповідальності залишили місце вчинення злочину з викраденим майном. Однак, невдовзі ОСОБА_6 був затриманий пересічним громадянином.

Дії ОСОБА_6 кваліфіковано за ч. 2 ст. 187 КК України, як напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаним із насильством, небезпечним для життя та здоров`я особи, яка зазнала нападу (розбій), вчинене за попередньою змовою групою осіб.

За результатами судового розгляду суд прийшов до висновку, що ОСОБА_6 слід виправдати, оскільки не доведено, що злочин, в якому він обвинувачується, вчинений обвинуваченим.

Так, обвинувачений ОСОБА_6 винним себе не визнав. Пояснив, що 25.03.2015 року з м. Обухів прибув ввечері до м. Києва, район Видубичі. Планували з жінкою в «Леруа Мерлен» придбати шпалери. Жінка зателефонувала, що запізнюється і він направився в магазин купити цигарки. Його обігнав чоловік, який йому незнайомий, потім назустріч йшли дві жінки. Через де який час його почали наздоганяти двоє невідомих, схопили за руку, затримали. Він двічі телефонував в міліцію, з приводу його незаконного затримання. Пізніше наряд міліції забрав у нього телефон. Коли його привели особи, які затримали, одна з жінок, яка допитувалася судом як свідок та потерпіла, сказала, що це не він. На відео наданому прокурором, його немає, він не причетний до нападу на потерпілу, хоча уже біля 9 місяців перебуває під вартою. Доказів його вини немає.

Потерпіла ОСОБА_8 пояснила, що 25.03.2015 року біля 19.45 годин з магазину поверталася по Саперно-Слобідському проїзду та йшла вуличкою, якою можна скоротити шлях та по ходу спілкувалася по телефону з сестрою. Біля одного з будинків, там приватний сектор, її хтось вдарив. Впала, втратила свідомість. Коли опам`яталася, помітила, що пропала сумочка, на голові була кров. Підійшли її сусіди ОСОБА_9 та ОСОБА_10 . Хто наносив її удар і забирав сумочку не бачила, скільки було нападників і куди вони поділися, не може сказати. Як пізніше зрозуміла, удар був зліва, вона впала і вдарилася головою. Коли до неї підвели хлопця якого затримали, сказала, що не знає чи це він на неї напав,адже нападників не бачила. Від проведення слідчого експерименту відмовилася. Після перегляду в судовому засіданні представленого прокурором відео, на ньому підсудного не впізнає. Вважає, що обвинувачений причетний до нападу на неї, оскільки його затримали неподалік, хоча, на її погляд доказів того, що він діяв спільно з кимось іншим, немає.

Свідки сторони обвинувачення в суді пояснили про обставини, як була помічена ними потерпіла та затриманий обвинувачений, проте, зазначені показання не є прямими та переконливими доказами доведеності винності обвинуваченого, вони лише опосередковано висвітлюють обставини, які мали місце після нападу та затримання обвинуваченого.

Так, свідок ОСОБА_11 пояснила, що 25.03.2015 року біля 19.50 годин йшла з дочкою до будинку іншої дочки. Їм назустріч в спортивному костюмі біг незнайомий хлопець, який на грудях тримав жіночу сумочку, а обвинувачений в цей час йшов спокійно позаду на певній відстані біля 15 метрів і пройшов повз них. Той що біг з сумочкою вищий та міцніший ніж ОСОБА_12 . Пройшовши далі, помітили ОСОБА_13 , яка була в крові і говорила щось про свою сумку. Вона в свою чергу кинулася назад і почала кричати, щоб затримали хлопців які побили ОСОБА_14 , а її дочка викликала швидку допомогу. Її чоловік ОСОБА_15 ОСОБА_16 та ОСОБА_17 затримали хлопця, який ішов спокійно і зараз є обвинуваченим. Вона їм ще сказала, що це не той, що біг з сумочкою. Хлопця який біг з сумочкою, не затримали. Оскільки нікого більше поряд не було, вирішили, що ОСОБА_12 теж може бути причетний до нападу на потерпілу. ОСОБА_12 казав, що був в гостях у якоїсь Насті, живе в Обухові і що буде викликати міліцію, оскільки його безпідставно затримали. Чому її чоловік не бачив хлопця який біг з сумочкою, не знає, напевно що той міг десь заховатися.

Фактично аналогічні показання надала свідок ОСОБА_18 , яка додатково зазначила, що обвинувачений не біг, а просто спокійно йшов повз них. Коли ОСОБА_12 затримали, казав, що йому треба додому. Думає, що хлопець який біг повз них з сумочкою і ОСОБА_12 знайомі, оскільки інших осіб там не бачила.

Свідок ОСОБА_19 пояснив, що в той вечір стояв з товаришем ОСОБА_20 на вулиці, курили, а його жінка з дочкою пішли в гості. Через певний час почув крик жінки, доганяйте, він тікає. Почали іти за хлопцем, якого наздогнали десь на відстані 50 метрів від місця, де стояли. Ніяких речей при ньому не було. Він сказав що іде від ОСОБА_21 . Привели його до місця, де була потерпіла, але вона його не впізнала. Слідів крові чи будь яких ушкоджень на затриманій особі не бачив, проте він був розгублений. Хлопця, який тікав з сумочкою, не бачив.

Свідок ОСОБА_22 пояснив, що з ОСОБА_23 курили ввечері на вулиці, ходили люди. Біжить ОСОБА_24 і кричить доганяйте, він побіг туди, побили вашу жінку. Бачу до паркану піднімається чоловік, він за ним і почав кричати, щоб той зупинився, після чого схопив того за руку. Це було за метрів 15 від колії. На запитання відповів, що іде від ОСОБА_21 , не розуміє чого його чіпають, адже іде за сигаретами. Пізніше підбіг ОСОБА_25 . Ніяких речей у затриманого не бачив, хоча він хотів кудись телефонувати. Коли привів затриманого, а це обвинувачений, до місця де була потерпіла, остання сказала, що його не впізнає. ОСОБА_26 затриманий сказав, що він не має відношення до побиття. Коли вони стояли з ОСОБА_23 , повз проходила людина, мабуть обвинувачений, але цього стверджувати не може. Наздогнав саме його. Зробив припущення, що затриманий причетний до нападу, бо більше нікого не було і ніхто не йшов. Можливо ОСОБА_24 казала, що це не той, що біг з сумкою.

Свідок ОСОБА_27 пояснив, що йому зателефонував тесть і сказав, що тітку ОСОБА_14 побили невідомі. Прийшов. Побачив побиту потерпілу і неподалік з його тестем та чоловіком потерпілої стояв хлопець, якого затримали, зараз це обвинувачений. По телефону повідомив міліцію щоб приїхали та «крутнули» хлопця, маючи на увазі щоб, провели необхідні слідчі дії.

Свідок ОСОБА_28 пояснила що разом з чоловіком ОСОБА_29 були вдома. Коли зателефонував її батько і сказав, що побили сусідку ОСОБА_14 . З чоловіком прйшли на місце. Затриманий хлопець казав, що іде від ОСОБА_21 , посварився з жінкою, не розумів за що його затримали, хотів іти, але насильства до нього ніхто не застосовував.

Свідок ОСОБА_30 пояснив, що проживає неподалік місця, де було здійснено напад на потерпілу. Він якраз повертався додому. Бачив, що привели затриманого біля залізничних колій, обвинуваченого. Чув як він казав, що сам буде викликати міліцію. Він безпосередньо очевидцем нападу не був.

Аналіз вищезазначених показань потерпілої, свідків, поведінка обвинуваченого до, в період та після затримання, свідчення про наявність іншої особи, яка тікала з сумкою, дає суду достатні та обгрунтовані підстави прийти до висновку, що вони не є достатніми та переконливими доказами, які би підтверджували, що саме обвинувачений ОСОБА_6 за попередньою змовою групою осіб вчинив розбійний напад за обставин, відображених у обвинуваченні.

Їх показання лише є припущеннями можливої участі обвинуваченого у вчиненні розбійного нападу і ґрунтуються на обставинах його затримання неподалік місця події, і є сумнівними доказами доведеності вини особи з врахуванням того, що усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на користь такої особи.

В ході судового розгляду також було досліджено письмові докази надані прокурором, які, як вважає суд, наряду з показаннями свідків, потерпілої та в їх взаємозв`язку, не є достатніми та переконливими для прийняття процесуального рішення щодо винуватості особи.

Так, як доказ обвинувачення прокурором надано суду протокол огляду місця події від 23.04.2015 року.

Однак в протоколі лише відображено про те, що слідчий в період з 16.00 по 16.10 годин оглядав службовий кабінет № 346, де на столі знаходилися телефони «Нокіа 6021», «Самсунг» та чотки білого кольору, які в подальшому були оглянуті, про що відображено в протоколі огляду предметів та приєднані як речові докази. В той же час, шлях походження цих предметів, кому вони належать, або в кого вилучалися, яке відношення вони мають до кримінального провадження та предмету дослідження, прокурор в підтвердження документів не надала та не зазначила, наполягаючи на дослідженні вищезазначених документів.

Як доказ обвинувачення прокурор також надала суду протокол огляду місця події від 28.04.2015 року, в якому зазначено, що слідчий оглядав в кабінеті жіночу сумку світлого кольору в якій перепустка Мінагрополітики та паспорт ОСОБА_8 , однак, в який спосіб була знайдена зазначена сумка і документи і як вони опинилися в слідчого в кабінеті, прокурор суду документальних підтверджень, або будь яких інших обґрунтувань, не надала.

З цього приводу лише висловилася потерпіла, яка повідомила суду, що через певний час після події, сумку з документами знайшли особи на залізничних коліях та передали в міліцію.

Крім того, як доказ обвинувачення, прокурор надала суду для огляду запит на начальника СП ТОВ «Метал Холдинг» та його заяву, а також протоколи здійснення перегляду відеозапису та вивчення знятої інформації, протокол здійснення прослуховування аудіо запису та вивчення інформації, а також диск, який був предметом прослуховування та перегляду під час судового засідання. Однак, суд не може погодитися з твердженням обвинувачення, що переглянутий судоми відеозапис з камер, є прямим доказом винності обвинуваченого. Як засвідчив перегляд вищезазначеного запису, зміст якого відображений в протоколі і попередньо був досліджений судом, на ньому детально видно силуети двох осіб чоловічої статі, судячи по одягу,які знаходяться на певній відстані один від одного та жінки, проте з зазначених фрагментів зображень, не можливо ідентифікувати осіб, зокрема обвинуваченого, який заперечує ту обставину, що він зображений на відеозапису. Прокурор зазначила, що на відеозапису саме обвинувачений в момент нападу, оскільки він був затриманий у білій шапці. В той же час, надані прокурором документи, в тому числі протокол затримання, не містить будь якої інформації з приводу того, в якому саме одязі на момент затримання був обвинувачений.

Стороною обвинувачення під час досудового розслідування не проводилися дослідження з залученням фахівців (експертів) на предмет встановлення, що на відеозапису, зображений саме обвинувачений перед та під час вчинення розбійного нападу. Ці питання також не піднімалися прокурором в ході судового розгляду і не ставилися на вирішення суду.

Безумовно, суд вважає встановленим факт вчинення щодо потерпілої кримінального правопорушення, зокрема розбою, в результаті якого вона отримала середньої тяжкості тілесні ушкодження, що підтверджується висновком експерта № 901, однак стороною обвинувачення, суду не надано достатніх, обґрунтованих та переконливих доказів винності у вчиненні розбійного нападу саме обвинуваченого.

З показань потерпілої, свідків, досліджених документів, в тому числі перегляду фрагменту відеозапису, суд позбавлений можливості переконливо встановити, чи саме ОСОБА_31 та у спосіб відображений в формулюванні обвинувачення, був вчинений злочин за попередньою змовою групою осіб. Крім того, надані прокурором докази, ніяким чином не спростовують показання обвинуваченого, щодо причин та обставин його перебування біля місця вчинення злочину і відповідно його твердження, щодо непричетності до злочину.

Суд також враховує та бере до уваги, що частково на підтвердження правдивості показань обвинуваченого, який, як відмічали свідки не робив активних спроб втекти, на противагу особі яку не встановлено і яка тікала з сумочкою, свідчать також документи надані стороною захисту, з приводу того, що обвинувачений після його затримання сам телефонував в міліцію, обґрунтовуючи необхідність виїзду для з`ясування його затримання, які були досліджені судом за погодженням з стороною обвинувачення та потерпілою.

Інших достатніх та переконливих доказів, які би підтверджували винність обвинуваченого, долучені прокурором матеріали не містять, а додаткових прокурором не надано.

Ураховуючи, що відповідно до вимог ст. 93 КПК України, сторона обвинувачення здійснює збирання доказів шляхом проведення слідчих (розшукових) дій та негласних слідчих дій, витребування та отримання від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, службових та фізичних осіб, речей документів, що і було зроблено слідчим при витребуванні відеозапису з камер відео спостереження, суд не може погодитися та відкидає твердження сторони захисту з приводу того, щоб цей запис та документи на його отримання визнати недопустимим доказом. Однак суд враховує, що цей доказ в сукупності з іншими дослідженими та проаналізованими доказами, які суд вважає допустимими, не підтверджують винність обвинуваченого у вчиненні інкримінованого йому злочину і суд їх відкидає.

Враховуючи викладене, а також що обвинувальний вирок не може ґрунтуватися на припущеннях і ухвалюється лише за умови доведення у ході судового розгляду винуватості особи у вчиненні кримінального правопорушення, відносно ОСОБА_6 слід ухвалити виправдувальний вирок, оскільки не доведено, що кримінальне правопорушення вчинене обвинуваченим.

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_6 у виді тримання під вартою, скасувати, негайно звільнивши його з під варти в залі суду.

Цивільний позов потерпілої ОСОБА_8 , залишити без розгляду.

Питання щодо речових доказів вирішити згідно ст. 100 КПК України.

Керуючись ст.ст. 368, 370, 373, 374 КПК України, суд

У Х В А Л И В:
ОСОБА_3 , визнати невинуватим у пред`явленному обвинуваченні за ч.2 ст. 187 КК України та його виправдати, оскільки не доведено, що кримінальне правопорушення вчинене обвинуваченим.
Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_6 у виді тримання під вартою, скасувати, негайно звільнивши його з під варти в залі суду.

Цивільний позов потерпілої ОСОБА_8 залишити без розгляду.

Речові докази: телефони «Нокіа 6021», «Самсунг Дуос», чотки білого кольору, - повернути власнику (ам), на їх вимогу;

жіночу сумку, паспорт та посвідчення, що передані потерпілій ОСОБА_8 , залишити її за належністю.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Вирок суду може бути оскаржений до Апеляційного суду м. Києва через Голосіївський районний суд м. Києва протягом 30 діб з дня проголошення.

Суддя ОСОБА_1