Ізяславський районний суд Хмельницької області
Справа № 1/2207/138/11
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"09" вересня 2011 р. Ізяславський районний суд Хмельницької області в складі:

Ізяславський районний суд Хмельницької області

в складі судді Демчука П.В.

при секретарі Островській В.Г.,

з участю прокурора Каруна В.П.,

захисника адвоката ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Ізяслава кримінальну справу по обвинуваченню :

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця та жителя ІНФОРМАЦІЯ_2, українця, громадянина України, з освітою середньою, не одруженого, раніше не судимого,

у вчиненні злочину, передбаченого ст. 185 ч. 3 КК України,

В С Т А Н О В И В :

29 березня 2006 року близько 03 год. 00 хв. ОСОБА_2 за попередньою змовою з ОСОБА_3, керуючись корисливим мотивом направленим на викрадення чужого майна, через вхідні двері проникли до житлового будинку ОСОБА_4, що по вул.Горинській, 131 в м.Ізяслав, звідки таємно, у свою користь викрали телевізор Таурасвартістю 300 грн., 2 мякі стільці вартістю 35 грн. кожен, кнопковий телефон вартістю 50 грн., 9 кришталевих фужерів вартістю 10 грн. кожен, годинник настільний вартістю 5 грн., настінний годинник кварцовий вартістю 15 грн., 3 настінні картини розміром 20х14 см, вартістю 6 грн. кожна , 3 алюмінієвих карнизи вартістю 15 грн. кожен, 2 метри віконної капронової тюлі вартістю 5 грн. за метр, 3 спортивних нагороди (медалі) вартістю 15 грн. за штуку, аудіо динамік до магнітофона Маяк вартістю 20 грн., чим спричинили для ОСОБА_4, матеріальну шкоду на суму 668 грн. Викраденим розпорядилися на власний розсуд.

В судовому засіданні підсудний ОСОБА_2 свою вину у вчиненні інкримінованого йому злочину визнав повністю, ствердивши факт вчинення ним крадіжки та пояснив суду, що дійсно при вищезазначених обставинах здійснив крадіжку. У скоєному щиро кається. Докази його вини, добуті досудовим слідством, визнає повністю і не оспорює. Правильно розуміє зміст фактичних обставин справи і вважає недоцільним їх дослідження, оскільки вони ніким не оспорюються.

За скоєний разом із ОСОБА_2 злочин ОСОБА_3 був засуджений до кримінального покарання , яке відбував у виправній установі.

Оцінюючи зібрані в справі і досліджені судом докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що умисні дії ОСОБА_2, які виразились у таємному викраденні чужого майна, поєднані з проникненням в приміщення, органом досудового слідства правильно кваліфіковано за ч. 3 ст. 185 Кримінального кодексу України, вину підсудного суд вважає доведеною.

Призначаючи покарання підсудному, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу підсудного, обставини, що помякшують та обтяжують покарання.

Обставинами, що помякшують покарання, є позитивна характеристика підсудного, щире каяття у скоєному, відшкодування потерпілому заподіяних збитків.

Обставин, що обтяжують покарання, судом не встановлено.

На підставі викладеного суд приходить до висновку, що мірою покарання, необхідною і достатньою для виправлення підсудного повинна бути обрана міра покарання у вигляді позбавлення волі, в силу статті 75 КК України від покарання звільнити з випробуванням. Запобіжний захід до вступу вироку у законну силу змінити на підписку про невиїзд.

Керуючись ст.ст. 323, 324 КПК України, суд

З А С У Д И В :

ОСОБА_2 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ст. 185 ч. 3 КК Украіни і призначити покарання - три роки позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_2 звільнити від відбування покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк 3 роки.

Відповідно до ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_2 не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції та обовязки повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання та роботи.

Речові докази по справі повернути власнику.

Міру запобіжного заходу до вступу вироку у законну силу змінити з утримання від вартою на підписку про невиїзд.

На вирок може бути подана апеляція до апеляційного суду Хмельницької області через Ізяславський районний суд протягом 15 діб з моменту його проголошення.

Суддя П.В. Демчук