Єдиний унікальний номер 725/4312/15-к
Номер провадження 1-кп/725/187/15
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
13.08.2015 Першотравневий районний суд м.Чернівців

в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

за участю прокурора ОСОБА_3

захисника ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Чернівці угоду про визнання винуватості у кримінальному провадженні за обвинуваченням:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, неодруженого, з середньою освітою, учасника АТО, раніше не судимого, -

у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 3 ст.407 КК України, -

ВСТАНОВИВ :

Так, 08.04.2014 року ОСОБА_5 був призваний ІНФОРМАЦІЯ_2 на військову службу за мобілізацією та в складі команди направлений до військової частини НОМЕР_1 ( НОМЕР_2 ), що дислокується в АДРЕСА_2 .

Проте, номер обслуги 3 розрахунку 1 гаубичного артилерійського взводу 3 гаубичної артилерійської батареї гаубичного артилерійського дивізіону військової частини НОМЕР_2 солдат ОСОБА_5 , будучи військовослужбовцем мобілізованим на особливий період, через особисту недисциплінованість та несумлінне ставлення до своїх службових обов`язків, в порушення ст.ст. 17, 65 Конституції України, ст.ст. 1, 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст.ст. 11, 16, 17, 127, 128, 131, 216 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст.ст. 4, 6 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, діючи умисно з метою тимчасово ухилитись від проходження військової служби, 29 жовтня 2014 року біля 08 год. 30 хв. самовільно залишив територію військової частини НОМЕР_2 , що в АДРЕСА_2 та за місцем проходження військової служби був відсутній до 30 липня 2015 року, тобто більше місяця, чим скоїв самовільне залишення військової частини військовослужбовцем (крім строкової служби) тривалістю понад один місяць, тобто кримінальне правопорушення передбачене ч. 3 ст. 407 КК України.

04 серпня 2015 року між прокурором військової прокуратури Чернівецького гарнізону ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_5 укладено угоду про визнання винуватості за умовами якої обвинувачений беззастережно та у повному обсязі визнає свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 407 КК України.

Так, при укладенні угоди було враховано, що ОСОБА_5 визнає свою вину, з`явився із зізнанням, щиро кається у вчиненому, раніше не притягувався до кримінальної відповідальності, вчинив злочин середньої тяжкості, приймав участь у проведенні антитерористичної операції, за місцем проходження військової служби та місцем проживання характеризується позитивно.

Враховуючи всі обставини кримінального провадження, особу винного, наявність зазначених вище кількох обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, відповідно до вимог ст.ст. 50,65 КК України, сторони погодилися на призначення покарання ОСОБА_5 за вчинення кримінального правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 407 КК України у вигляді 2 років позбавлення волі та відповідно до ст. 75 КК України звільнити від відбування покарання з випробуванням, якщо він протягом однорічного іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього у відповідності до ст. 76 КК України обов`язки, а саме: не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції; повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи або навчання; періодично з`являтись для реєстрації в кримінально-виконавчій інспекції.

Також умовами угоди визначено, що сторонам відомо та зрозуміло, що у відповідності до вимог ст.473 КПК України наслідком укладення та затвердження даної угоди про визнання винуватості для прокурора та обвинуваченого є обмеження їх права оскарження вироку згідно з положеннями ч. 4 ст. 394 та ч. 3 ст. 424 КПК України, а для обвинуваченого - також його відмова від здійснення прав, передбачених абзацами першим та четвертим пункту 1 частини четвертої статті 474 КПК України.

Обвинувачений ОСОБА_5 розуміє, що виконання зобов`язання іншою стороною в рамках цієї угоди цілком залежить від дотримання ним Закону і будь-якого положення складеної угоди та йому відомо і зрозуміло, що відповідно до вимог ст.476 КПК України за наслідком невиконання даної угоди про визнання винуватості прокурор має право упродовж строків давності притягнення до кримінальної відповідальності звернутися до суду, який затвердив угоду, з клопотанням про скасування вироку. Наслідком скасування вироку є призначення судового розгляду в загальному порядку або направлення матеріалів провадження для завершення досудового розслідування в загальному порядку.

Крім того, ОСОБА_5 роз`яснено, що умисне невиконання даної угоди про визнання винуватості є підставою для його притягнення до відповідальності, встановленої ст. 389-1 КК України.

Під час підготовчого судового засідання прокурор, обвинувачений та його захисник підтримали угоду про визнання винуватості від 04.08.2015 року та просили суд її затвердити. При цьому, обвинувачений у повному обсязі визнав свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення за обставин, викладених в обвинувальному акті, щиро розкаявся, а також надав свою згоду на призначення йому узгодженого угодою покарання.

Заслухавши думку учасників процесу з приводу наявності підстав для затвердження угоди, дослідивши матеріали кримінального провадження, переконавшись у добровільності укладення угоди з боку обвинуваченого, а також перевіривши умови угоди на відповідність вимогам ст.ст.472-473 КПК України та нормам КК України, суд вважає, що угоду слід затвердити.

Так, відповідно до вимог п.2 ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

При цьому, як передбачено ч.4 ст.469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам.

Як було встановлено судом, ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 407 КК України, тобто самовільне залишення військової частини військовослужбовцем (крім строкової служби) тривалістю понад один місяць, яке відповідно до вимог ст. 12 КК України належить до категорії кримінальних правопорушень середньої тяжкості.

Крім того, сукупність обставини, які пом`якшують покарання обвинуваченого, а саме: визнання вини, щире каяття, сприяння розкриттю злочину, позитивна характеристика з місця проживання та місця служби, участь в проведенні антитерористичної операції, а також характеризуючи дані, зокрема те, що ОСОБА_5 раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, суд вважає за можливе призначити обвинуваченому узгоджену міру покарання із застосуванням ст.ст. 75, 76 КК України.

Також судом з`ясовано, що обвинувачений цілком розуміє права визначені п.1 ч.4 ст.474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені ч.2 ст.473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.

Суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді, також судом встановлено, що умови даної угоди відповідають вимогам КПК України та КК України.

Враховуючи вище викладене, суд приходить до висновку про наявність підстав для затвердження укладеної сторонами угоди та призначення обвинуваченому узгодженої сторонами міри покарання.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 65-67, 75,76 КК України, ст.ст. 314,376,468-470,475 КПК України, суд

УХВАЛИВ :

Затвердити укладену 04 серпня 2015 року між прокурором прокуратури Чернівецького гарнізону ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_5 угоду про визнання винуватості.

Визнати ОСОБА_5 винним у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 407 КК України і за його вчинення призначити покарання у вигляді 2 (двох) років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування покарання з випробуванням, якщо він протягом 1 (одного) року іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.

На підставі ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_5 наступні обов`язки: не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції; повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи або навчання; періодично з`являтись для реєстрації в кримінально-виконавчій інспекції.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на вирок може бути подана до Апеляційного суду Чернівецької області через Першотравневий районний суд м. Чернівці протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а обвинуваченим в той же строк з дня вручення йому копії вироку.

Відповідно до ч. 4 ст. 394 КПК України вирок суду першої інстанції на підставі угоди між прокурором та підозрюваним, обвинуваченим про визнання винуватості може бути оскаржений: обвинуваченим, його захисником, законним представником виключно з підстав: призначення судом покарання, суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених частинами четвертою, шостою, сьомою статті 474 цього Кодексу, в тому числі нероз`яснення йому наслідків укладення угоди; прокурором виключно з підстав: призначення судом покарання, менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди; затвердження судом угоди у провадженні, в якому згідно з частиною четвертою ст. 469 цього Кодексу угода не може бути укладена.

Копію вироку вручити прокурору та обвинуваченому негайно.

Суддя Першотравневого
районного суду м.Чернівці ОСОБА_1