печерський районний суд міста києва
Справа № 757/716/14-к
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
10 січня 2014 року слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , розглянувши скаргу ОСОБА_3 на бездіяльність старшого прокурора третього наглядового відділу Генеральної прокуратури України Головного управління наглядової діяльності у кримінальних провадженнях слідчих органів прокуратури ОСОБА_4 щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань та зобов`язання вчинити дії,-

В С Т А Н О В И В :
ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді зі скаргою на бездіяльність старшого прокурора третього наглядового відділу Генеральної прокуратури України Головного управління наглядової діяльності у кримінальних провадженнях слідчих органів прокуратури щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань та зобов`язання вчинити дії.

В обґрунтування поданої скарги ОСОБА_3 зазначає, що 13.12.2013 року направив Генеральному прокурору України 16 звернень від 19.11.2013 року та 26.11.2013 року, згідно яких просив порушити кримінальну справу в порядку приватного обвинувачення проти посадових осіб держави, суддів, керівників правоохоронних органів та інших. Однак, отримав відповідь за підписом ОСОБА_4 , відповідно до якої немає доказів конкретного кримінально карного діяння.

В судове засідання особа, яка подала скаргу не з`явився, про місце та час розгляду скарги повідомлявся належним чином.

Прокурор в судове засідання не з`явився, про місце та час розгляду скарги повідомлявся належним чином, через канцелярію суду надав слідчому судді письмові заперечення проти скарги.

Статтею 22 КПК України передбачено, що кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

У відповідності до положень ст. 26 КПК України, сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та спосіб, передбачених цим Кодексом.

Зважаючи на ці положення закону та враховуючи принцип диспозитивності, суд визнав можливим прийняти рішення по суті скарги за відсутності особи, яка подала скаргу та прокурора, оскільки чинним КПК України передбачені скорочені строки розгляду скарги.

Вивчивши скаргу, приходжу до наступного висновку.

В судовому засіданні встановлено, що 23.12.2013 року до Генеральної прокуратури України надійшло 17 заяв ОСОБА_3 від 19.12.2013 р., 26.12.2013 р. про порушення кримінальних справ та внесення до ЄРДР відомостей про кримінальні правопорушення вчиненні, на думку заявника, вищими посадовими особами держави, народними депутатами України, суддями тощо.

Листом Генеральної прокуратури України від 26.12.2013 р. №06/1-2735-08, за підписом старшого прокурора третього наглядового відділу Генеральної прокуратури України Головного управління наглядової діяльності у кримінальних провадженнях слідчих органів прокуратури ОСОБА_4 , ОСОБА_3 було повідомлено, що новим Кримінальним процесуальним кодексом України, який набрав чинності 20 листопада 2012 року, не передбачено такої стадії кримінального процесу як порушення кримінальної справи, а також те, що надіслані заяви за своїм змістом та суттю не є повідомленням про кримінальне правопорушення, оскільки не містять жодних даних про вчинення будь якого злочину.

Такі дії прокурора відповідають фактичним обставинам справи та ґрунтуються на діючому законодавстві.

Відповідно до ч.1 ст.2 КК України, підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад злочину, передбаченого цим Кодексом.

Системний аналіз вищезазначених положень закону дає підстави для висновку, що реєстрації в ЄРДР підлягають не будь які заяви чи повідомлення, а лише ті, які містять достатні відомості про кримінальне правопорушення.

Підставами вважати заяву чи повідомлення саме про злочин є наявність в таких заявах або повідомленнях об`єктивних даних, які дійсно свідчать про ознаки злочину. Такими даними є фактичне існування доказів, що підтверджує реальність конкретної події злочину (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення злочину). Якщо у заявах чи повідомленнях таких даних немає, то вони не можуть вважатися такими, які мають бути обов`язково внесені до ЄРДР.

Вичерпний перелік рішень, дій чи бездіяльності слідчого або прокурора, які можуть бути оскаржені під час досудового розслідування, визначений ч.1 ст.303 КПК України. Зокрема, у відповідності до п.1 ч.1 ст.303 КПК України, на досудовому провадженні можуть бути оскаржені бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР.

Виходячи зі змісту ч.1 ст.214 КПК України бездіяльність слідчого, прокурора щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР і є предметом оскарження в порядку ст.303 КПК України, полягає у невнесенні вказаними особами відповідних відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР впродовж 24 години після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення.

Відомості, які підлягають внесенню до ЄРДР та їх перелік визначені ч.5 ст.214 КПК України, відповідно до положень якої до ЄРДР підлягають внесенню, серед інших відомостей, короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, наведених потерпілим, заявником чи виявлені з іншого джерела.

Таким чином, виходячи зі змісту ст.214 КПК України заява про кримінальне правопорушення повинна містити такі відомості.

При цьому, виходячи зі змісту ст.214 КПК України повноваженням щодо оцінки відомостей, наведених у заяві чи повідомлених потерпілим, чи виявлених з іншого джерела, як таких, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення наділені слідчий, прокурор.

Вважаю обґрунтованим та правомірним висновок прокурора про те, що вказані заяви ОСОБА_3 не містять обставин, які можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення посадовими особами держави, суддями, керівниками правоохоронних органів, оскільки фактичні твердження ОСОБА_3 про вчинення кримінальних правопорушень є суб`єктивним сприйняттям та оцінкою обставин при розгляді його звернень, наданими йому відповідями, судовими рішеннями у справі про звільнення з роботи тощо.

Крім того, відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України №8 від 13.06.2007 року «Про незалежність судової влади» судові рішення вважаються законними, доки вони не скасовані в апеляційному та касаційному порядку визначеному процесуальним законом.

Незгода з рішенням судів сама по собі не може вказувати на наявність в діях суддів ознак злочину.

Крім того, відповідно до рішення Європейського суд з прав людини у справі «Салов проти України» від 06.09.2005 року одним із основних аспектів верховенства права є принцип правової впевненості, який передбачає,що коли рішення суду стало остаточним, воно не може бути піддано сумніву будь яким рішенням суду.

Таким чином, оскільки заяви ОСОБА_3 від 19.11.2013 року та 26.11.2013 року про вчинення, на його думку, кримінальних правопорушень посадовими особами держави, народними депутатами України, суддями були розглянуті в порядку Закону України «Про звернення громадян», що відповідало на час розгляду вказаних заяв положенням ст. 20 цього Закону, слідчий суддя не вбачає підстав для внесення відомостей по даним заявам до ЄРДР.

Керуючись ст. ст. 303, 305, 306, 307,309 КПК України, слідчий суддя,-

У Х В А Л И В :
В задоволені скарги ОСОБА_3 на бездіяльність старшого прокурора третього наглядового відділу Генеральної прокуратури України Головного управління наглядової діяльності у кримінальних провадженнях слідчих органів прокуратури ОСОБА_4 щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань та зобов`язання вчинити дії - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1