Провадження 11-кп/792/394/15
Справа № 683/2874/14-к Головуючий в 1-й інстанції ОСОБА_1
Категорія: ч.2 ст.286 КК України Доповідач ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 серпня 2015 року Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Хмельницької області у складі:
головуючого - судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря ОСОБА_5 ,

оператора відеозв`язку ОСОБА_6 ,

прокурора ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8

захисника ОСОБА_9 ,

потерпілих ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 ,

представника потерпілих ОСОБА_13 ,

представника цивільного відповідача ПрАТ „Страхова Компанія „Провідна ОСОБА_14 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Хмельницькому в режимі відеконференції кримінальне провадження №0000005 за апеляційними скаргами захисника ОСОБА_9 , в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 , потерпілих ОСОБА_11 , ОСОБА_10 , ОСОБА_12 в її інтересах та в інтересах малолітньої ОСОБА_15 , ПрАТ „СК „Провідна на вирок Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 17.04.2015 року, -

в с т а н о в и л а :

Вироком Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 17.04.2015 року ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Гребенинка Старокостянтинівського району, жителя АДРЕСА_1 , українця, гр.України, з вищою освітою, одруженого, пенсіонера, не судимого, засуджено за ч.2 ст.286 КК України на 4 роки позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 3 роки.

Запобіжний захід до вступу вироку в закону силу не застосовувався.

Стягнуто з ОСОБА_8

- на користь держави 2200,47 грн. судових витрат за проведення судових експертиз №147а від 20.05.2014 року, №224А від 27.06.2014 року;

-на користь потерпілих:

1. ОСОБА_10 - 485 000 грн. моральної шкоди, у решті позовних вимог відмовлено;

2. ОСОБА_12 особисто 467 000 грн. та на користь малолітньої доньки ОСОБА_15 - 495 000 грн. моральної шкоди та щомісячно, рівними платежами 212, 55 грн. на відшкодування завданої шкоди, пов`язаної із втратою годувальника до досягнення нею 18 років до 27 листопада 2013 року. У решті позовних вимог відмовлено;

3. ОСОБА_11 495 000 грн. моральної шкоди, у решті позовних вимог відмовлено;

Стягнуто з ПрАТ „Страхова Компанія „Провідна на користь потерпілої-цивільного позивача ОСОБА_12 в інтересах її малолітньої дитини ОСОБА_15 ІНФОРМАЦІЯ_2 щомісячно, рівними платежами 462,96 грн. на відшкодування завданої шкоди, пов`язаної із втратою годувальника до досягнення нею 18 років до 27 листопада 2030 року.

Долю речових доказів вирішено відповідно до ст.100 КПК України

Ухвалу про накладення арешту на автомобіль DAEWOO Lanos TF69Y р.н. НОМЕР_1 , належний обвинуваченому ОСОБА_8 залишено в силі.

Як встановлено судом першої інстанції 22 листопада 2012 року приблизно о 2 год. 10 хв. ОСОБА_8 , керуючи автомобілем DAEWOO Lanos TF69Y р.н. НОМЕР_1 , рухаючись по вул.Миру в м.Старокостянтинові Хмельницької області, в напрямку до вул.І.Франка, в районі перехрестя з вулицею Софійською, грубо порушив п.12.3, п.18.1 Правил дорожнього руху України, а саме виявивши небезпеку для руху, після появи у полі зору пішохода ОСОБА_16 , який перетинав проїзну частину дороги зліва на право по ходу руху автомобіля, в межах пішохідного переходу, відзначеного дорожніми знаками 5.35.1, 5.35.2 „Пішохідний перехід та дорожньою розміткою 1.14.1 „зебра, своєчасно не вжив заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу та не надав переваги у русі пішоходу, вчинив на нього наїзд.

Внаслідок отриманих тяжких тілесних ушкоджень потерпілий помер на місці пригоди.

Порушення водієм ОСОБА_8 пунктів 12.3, 18.1 Правил дорожнього руху України знаходяться в прямому причинному зв`язку з вчиненням дорожньо-транспортної пригоди та її наслідками настанням смерті ОСОБА_16 .

Захисник ОСОБА_9 , в поданій, в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 , апеляційній скарзі просить скасувати вирок місцевого суду та призначити новий судовий розгляд в суді першої інстанції.

Посилається на:

1. Неповноту судового розгляду, про що свідчить відмова суду першої інстанції у задоволенні клопотання захисту про призначення незалежної комплексної автотехнічної та судово-медичної експертизи. Вказує, що висновок судової експертизи, проведеної у 2014 році суперечить висновкам експертиз у 2013 році. Її проведення було доручено експертній установі, експертам якої заявлявся відвід, вихідні дані перед проведенням цієї експертизи було змінено. Безпідставно взято за основу показання свідка ОСОБА_17 , з приводу того, що потерпілий перед наїздом перебував на пішохідному переході, оскільки свідки ОСОБА_18 та ОСОБА_19 стверджували, що останній скаржився на домагання працівників міліції дати неправдиві свідчення проти ОСОБА_8 . Показання свідків ОСОБА_20 і ОСОБА_21 вважає недопустимими.

2. Істотні порушення вимог кримінального-процесуального закону, оскільки обвинувальний акт складено не уповноваженим слідчим, з істотним порушенням вимог КПК, так як у ньому не вказано відомостей щодо потерпілих, у ньому незаконно та упереджено здійснено посилання на висновок експерта №101 від 4 січня 2013 року, зазначено недостовірну інформацію щодо обставин, які пом`якшують покарання вказано, що таких не встановлено, не зазначено розмір шкоди завданої кримінальним правопорушення. Його не було, у визначений законом порядку, вручено підозрюваному і захиснику. Визначення слідчих суддів та судді у даному кримінальному провадженні здійснювалось з порушенням вимог ст.35 КПК України- неавтоматизованою системою документообігу суду (в ручному режимі і під час перебування у відпустці).

3. Невідповідність висновків суду, викладених у вироку, фактичним обставинам кримінального провадження. Вважає суб`єктивними висновки суду щодо неспроможності показань ОСОБА_8 та свідка ОСОБА_22 з приводу переміщення пішохода потерпілого ОСОБА_16 , оскільки швидкість руху потерпілого не визначалась, вказане питання під час слідчого експерименту не досліджувалось.

4. Невідповідність призначеного покарання особі обвинуваченого, без урахування його особи, що той є пенсіонером, на його утриманні перебуває мати - інвалід 1 групи, в стані алкогольного сп`яніння не перебував, активно сприяв у відшкодуванні заподіяних збитків.

5. Невірне вирішення судом першої інстанції питання про стягнення на користь потерпілих сум морального відшкодування. Задовольняючи цивільні позови потерпілих про відшкодування моральної шкоди, суд вийшов за межі розумності, виваженості та справедливості, не врахував матеріальний та соціальний стан обвинуваченого, факт часткового відшкодування шкоди.

Потерпілі, в поданих апеляційних скаргах, як убачається з їх змісту, не оспорюючи доведеності вини та кваліфікації дій обвинуваченого, просять вирок місцевого суду скасувати у зв`язку з неправильними застосуванням закону України про кримінальну відповідальність та м`якістю призначеного покарання, ухвалити новий вирок, яким призначити ОСОБА_8 максимальне покарання, передбачене ч.2 ст.286 КК України, з позбавленням його права керувати транспортними засобами на строк 3 роки. Стягнути з ОСОБА_8 на користь потерпілої ОСОБА_12 в інтересах її малолітньої дитини ОСОБА_15 , щомісячно, рівним платежем по 1106 грн. 54 коп. на відшкодування завданої шкоди, пов`язаної із втратою годувальника з моменту її народження до досягнення нею 18 річного віку до ІНФОРМАЦІЯ_3 . Стягнути з ПрАТ „Страхова компанія „Провідна на користь потерпілої цивільного позивача ОСОБА_11 23157 грн. 90 коп. на відшкодування понесених нею витрат, пов`язаних із похованням сина та спорудженням на його могилі надгробного пам`ятника

Посилаються на невідповідність призначеного покарання тяжкості скоєного злочину, безпідставне посилання судом першої інстанції на відсутність обтяжуючих покарання обставин, так як з показів свідків ОСОБА_23 ОСОБА_24 , ОСОБА_21 , ОСОБА_25 , ОСОБА_26 вбачається, що обвинувачений ОСОБА_8 , на момент вчинення злочину перебував у стані алкогольного сп`яніння. Вважають, що обвинувачений частково відшкодував їм шкоду лише, тому, щоб вони не висували до нього претензій і відвернути увагу слідства. Крім того вважають помилковим визначення судом суми, яка має бути стягнута на користь малолітньої ОСОБА_15 у зв`язку із смертю годувальника, зменшивши суму середньомісячного розміру доходу ОСОБА_16 , який припадав на непрацездатного члена сім`ї 1569 грн. 51 коп. Вказують, що суд в порушення п.п.27.1, 27.4 Закону України „Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів безпідставно відмовив у стягненні з ПрАТ „Страхова компанія „Провідна витрат пов`язаних із похованням та спорудженням пам`ятника.

ПрАТ „СК „Провідна в поданій апеляційній скарзі, просить вирок місцевого суду в частині задоволення цивільного позову до страхової компанії скасувати. Прийняти ухвалу, якою у задоволенні позовних вимог до ПрАТ „СК „Провідна відмовити. Посилається на невідповідність висновків суду, в цій частині, фактичним обставинам кримінального провадження, порушення норм матеріального права. Вказує, що потерпілими порушено процедуру отримання страхового відшкодування, оскільки вони до теперішнього часу не звернулись із заявою про його виплату до ПрАТ „СК Провідна, не надали документи необхідні для з`ясування наявності підстав для виплати страхового відшкодування та довідок про склад сім`ї, доходи загиблого за 12 місяців до ДТП, які мають значення для визначення частини неотриманих доходів померлого годувальника. В порушення норм матеріального права, судом не було вирахувано, з частини неотриманого доходу померлого годувальника, розмір пенсії ОСОБА_15 в зв`язку з втратою годувальника.

Крім того, ПрАТ „СК „Провідна, в поданих запереченнях на апеляційні скарги потерпілих вважає їх необґрунтованими та безпідставними, так як встановлена полісом обов`язкового страхування АВ/5874011, максимально можлива сума страхового відшкодування за шкоду, заподіяну життю та здоров`ю померлого потерпілого, становить 100 000 грн. сумарно на усіх позивачів.

Заслухавши доповідача, обвинуваченого ОСОБА_8 та його захисника, потерпілих-цивільних позивачів та їх представника, представника ПрАТ „СК „Провідна, на підтримку поданих апеляційних скарг, прокурора, який вважає вирок місцевого суду законним та обґрунтованим, перевіривши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що вони підлягають частковому задоволенню.

Висновки суду про доведеність винуватості ОСОБА_8 у порушенні Правил безпеки дорожнього руху, як особою, що керує транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілого, тобто у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, за вказаних у вироку обставин, відповідають фактичним обставинам справи та ґрунтуються на досліджених у судовому засіданні доказах, яким суд дав належну правову оцінку з точки зору їх достатності, допустимості, достовірності, відносності.

Сам обвинувачений ОСОБА_8 як в суді першої інстананції, так і в апеляційній інстанції, не заперечував того, що вночі 22 листопада 2012року, під час керування автомобілем «DAEWOO Lanos» р.н. НОМЕР_1 , по вул.Миру в м.Старокостянтинові, в напрямку до вул. І.Франка, скоїв наїзд на пішохода, пояснював, що той раптово вийшов на дорогу справа, по ходу руху його автомобіля, перед бетонною доріжкою, розташованою до пішохідного переходу. Застосувавши екстрене гальмування, він вивернув кермо ліворуч, проте пішохід зробив 2-3 кроки, далі розвернувся та пішов назад. В момент, коли той був повернутий переднім правим боком до автомобіля, на нього стався наїзд. Технічної можливості уникнути цього він не мав.
Суд першої інстанції обґрунтовано критично оцінив показання обвинуваченого про те, що він не мав технічної можливості уникнути наїзду на потерпілого, оскільки такі його твердження суперечать сукупності об`єктивних, досліджених в суді доказів, покладених судом в основу доведеності вини обвинуваченого, які узгоджуються між собою, а саме, даними протоколів огляду місця події, транспортного засобу, даними висновків судових експертиз, показаннями свідків-очевидців дорожньо-транспортної пригоди та свідків, які прибули на місце ДТП в силу своїх службових обов`язків.
Так потерпілі ОСОБА_11 , ОСОБА_10 і ОСОБА_12 підтвердили, що 22 листопада 2012 року, в дорожньо-транспортній пригоді загинув, відповідно, їх син, чоловік. Обвинувачений ОСОБА_8 сплатив ОСОБА_10 - 10 тис.гривень у відшкодування заподіяної моральної шкоди, ОСОБА_12 -19 тис. гривень.
За показаннями свідка ОСОБА_22 вночі 22.11.2012року він перебував в автомобілі, яким керував ОСОБА_8 і бачив, як той вчинив наїзд на пішохода, який помер на місці.
Факт дорожньо-транспортної пригоди за участю ОСОБА_8 , загибель в результаті останньої потерпілого ОСОБА_16 ствердили в процесі судового розгляду свідки ОСОБА_27 , ОСОБА_28 , ОСОБА_29 , ОСОБА_23 і ОСОБА_24 . Крім того, свідок ОСОБА_24 вказав, що водій ОСОБА_8 намагався відтягнути потерпілого з місця події.
Свої показання свідки ОСОБА_23 і ОСОБА_24 підтвердили при проведенні з ними слідчого експерименту 10.02.2014 року (т.2 а.с. 98-102, 103-107).
Згідно з показаннями свідків ОСОБА_20 та ОСОБА_21 вони у складі слідчо-оперативної групи виїжджали на місце ДТП та бачили, як водій ОСОБА_8 взяв туфель, що лежав біля лівого колеса його автомобіля, і, пройшовши декілька метрів, кинув його на проїжджу частину дороги, далі взяв кепку, що знаходилась біля потерпілого та кинув до дерева, позаду автомобіля. Про зміну місця розташування речей, на місці події, вони повідомили співробітників ДАІ.
Об`єктивно зазначені обставини підтверджуються даними протоколу огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 22.11.2012р., схеми та фототаблиці до нього та відео файлів, відповідно до яких місцем дорожньо-транспортної пригоди є автодорога по вул.Миру в Старокостянтинові в районі зупинки «Добриня». Позаду автомобіля DAEWOO Lanos р.н. НОМЕР_2 , на відстані 5,8 метра від осі заднього правого колеса, на металевій опорі розташований дорожній знак 5.35.1 «Пішохідний перехід». Виявлено сліди юзу автомобіля, що розпочинаються за 8,2 м. від дорожнього знаку 5.35.1 «Пішохідний перехід» (довжина сліду 16,5 м. /ліве колесо/) та на відстані 8,8 м. (довжина сліду 17,2 м/праве колесо/). Кепка та правий черевик знаходяться на відстані 5,4 м. від початку правого сліду. В районі пішохідного переходу дорожньої розмітки „зебра наявний осип скла та бруду. На відстані 1 м. від осі переднього колеса та 1,2 м. від суцільної лінії розмітки та за 5,7 м від розмітки «зебра» виявлено слід червоно-бурого кольору схожий на кров довжиною 1,3 м. За 1,3 м. знаходиться труп чоловічої статі і головою розташований в напрямку до зупинки «Добриня». На проїжджій частині дороги наявна дорожня розмітка «зебра» шириною 2 м. Автомобіль DAEWOO Lanos р.н. НОМЕР_1 , розташований на відстані 1,8 м. (від осі заднього лівого колеса) за розміткою «зебра». На вказаному автомобілі виявлено пошкодження переднього бампера в передній лівій частині, деформовано передній номерний знак, на передній кришці капота в лівій частині - вм`ятина, від якої до лобового скла іде слід потертості, лобове скло розбите та в місці найбільшого деформації та розриву виявлено від червоно-бурого кольору, схожий на кров, на даху в передній лівій кутовій частиш (т1 а.п.9-21), (т.2 а.с.п.24-25, 122-123);
Як встановлено під час огляду транспортного засобу, аналогічні пошкодження автомобіля DAEWOO Lanos р.н. НОМЕР_1 виявлено і при його огляді (т. 1 а.п.40-43 та т.2 а.п.60-64).
За даними протоколу огляду місця події від 17.06.2014року місцем події є перехрестя вулиць Миру та Софійської, а також нерегульований пішохідний перехід в м.Старокостянтинові. Пішохідний перехід позначений розміткою 1.14.1, а також дорожніми знаками 5.35.1, 5.35.2, ширина розмітки 1.14.1 становить 2 м., знак 5.35.1 «Пішохідний перехід» знаходиться на відстані 2 м. від ближньої границі дорожньої розмітки 1.14.1 «зебра». За розміткою 1.14.1 «зебра», по напрямку руху до вул.І.Франка, на відстані 3,9 м. від дальньої межі розмітки «зебра», розташований знак 5.35.2 «Пішохідний перехід». Зі сторони магазину «Добриня», навпроти дальнього краю розмітки 1.14.1 «зебра», розташована бетонна доріжка шириною 1,2 м. На відстані 18,7 м., від цієї доріжки, в напрямку центра міста, з цього ж боку, розміщена аналогічна доріжка шириною 1,2 м. (т.2 а.п. 171-178).
Згідно з даними висновку судово-медичної експертизи №101 від 04.01.2013року (т.1 а.п.82-84) у ОСОБА_30 виявлено тяжкі тілесні ушкодження, як такі, що небезпечні для життя в момент заподіяння, які перебувають у прямому причинно-наслідковому зв`язку з настанням смерті.
Смерть ОСОБА_16 настала від внутрішньочерепної травми, яка виразилась лінійним переломом основи черепа, епідуральним крововиливом, кровотечею в шлуночки мозку.
Допитаний в судовому засіданні експерт ОСОБА_31 підтвердив вказані висновки, роз`яснивши при цьому, що смерть ОСОБА_16 настала від удару головою об асфальтне покриття від падіння, а не від удару автомобіля, в момент удару автомобілем права нога ОСОБА_16 була опорною, що вказує на напрямок руху потерпілого зліва на право по ходу руху автомобіля, а не навпаки.
За даними слідчого експерименту від 29.11.2012р., проведеного з участю водія ОСОБА_8 , визначено відстань видимості перешкоди (статиста), в умовах ДТП при ввімкненому дальньому світлі фар автомобіля - 120 м., елементів дороги - 150 м., а при ввімкненому ближньому світлі фар автомобіля відстань видимості перешкоди (статиста) - 36 м., елементів дороги - 64,5 м. (т.1 а.п.132-139).
Згідно з даними слідчого експерименту від 03.04.2013р. встановлено, що видимість дорожніх знаків 5.35.1 та 5.35.2 «Пішохідний перехід», як в умовах ДТП, при ввімкненому ближньому світлі фар, становить 108 м. (ті а.п. 182-184).
Відповідно до даних висновку комплексної судово-медичної, медико-криміналістичної та транспортно-трасологічної експертизи №87/294А від 16.12.2013 року аналіз пошкоджень автомобіля DAEWOO р.н. НОМЕР_1 дає змогу зробити висновок про те, що ці пошкодження є характерними для таких, що могли бути утворенні при наїзді автомобіля на перешкоду (пішохода) та в момент наїзду автомобіль контактував своєю передньою частиною з перешкодою та деформуючі зусилля були направлені переважно спереду назад відносно напрямку руху транспортного засобу.
У висновку експертизи припускається 4 етапи механізму одержання потерпілим ОСОБА_16 травм, зокрема, першим етапом міг бути удар переднім бампером автомобіля в місці розташування номерного знаку по правій гомілці потерпілого, яка виконувала свою опорну функцію.
Другим етапом травми могло бути його падіння правою боковою поверхнею тулуба та голови на автомобіль та :об його частини, а саме об капот автомобіля, лобове скло та передню частину даху автомобіля, в результаті чого могли утворитися ушкодження передньої поверхні правої долі печінки, садно та синець лобної ділянки справа, синець правої навколоочної ділянки з переходом праву виличну ділянку, крововилив на внутрішній поверхні м`яких тканин голови в правій лобно-тім`яній ділянці, перелом кісток основи черепа з епідуральним крововиливом по ходу перелому, крововилив у шлуночки головного мозку. Третім та четвертим етапом травми могло бути падіння ОСОБА_16 лівою половиною тіла на дорожнє покриття та зміщення по ньому, в результаті чого могли утворитися садна в ділянці лівої щоки, спинки носу зліва, передньої поверхні правого колінного суглобу, крововилив в м`які тканини в проекції 1, 2 ребер зліва по середньо-ключичній лінії, а також могла утворитись потертість на лівому клинці потиличної частини верха кашкета.
Згідно з даними висновку комплексної транспортно-трасологічної та автотехнічної експертизи №224А від 27.06.2014року наїзд на ОСОБА_16 міг відбутись на ділянці, що розташована між дорожньою розміткою 1.14.1 «зебра» та дорожнім знаком 5.35.2 «Пішохідний перехід», який встановлений на дальній межі пішохідного переходу. З технічної точки зору появу пішохода ОСОБА_16 у полі зору водія автомобіля DAEWOO Lanos TF69Y р.н. НОМЕР_1 ОСОБА_8 , перед наїздом, в межах дії інформаційно-вказівних дорожніх знаків 5.35.1 та 5.35.2 не можна вважати раптовою та неочікуваною, а навпаки - можна вважати передбачуваною та прогнозованою. В такій дорожній ситуації, ситуаційний час реакції для водія приймається рівним 0,8 сек. (т.2 а.п.205-211).
Відповідно до роз`яснень висновку комплексної транспортно-трасологічної та авто технічної експертизи №22А від 27.06.2014р., даними в судовому засіданні експертом ОСОБА_32 , при складанні висновку, ним не приймалась до уваги місце розташування осипу бруду, скла, кашкета і черевика і показання свідків, в тому числі ОСОБА_17 та ОСОБА_8 . Він, як спеціаліст, в складі слідчо-оперативної групи виїжджав на місце події - ДТП з участю водія ОСОБА_8 та проводив заміри, відображені у протоколі огляду місця події та схемі до протоколу.
За повідомленням начальника МКП «Міськсвітло» №38 від 06.03.2015р., по вул.Миру м.Старокостянтинова в ніч 22.11.2012р. світильники працювали з 17 год. до 01 год. та з 05 год. до 06 год, відключення вуличного освітлення - не проводилось, (т.4 а.п.58).
Згідно з даними висновку щодо результатів медогляду лікаря Старокостянтинівської ЦРЛ №8 від 22.11.2012р., судово-токсилогічних експертиз №2591 від 27.11.2012р., №3118 від 11.12.2012р. ОСОБА_8 не перебував у стані алкогольного сп`яніння.
За даними посвідчення водія ОСОБА_8 НОМЕР_3 , виданого 19.12.2000р. Красилівським ИРЕВ та даними свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_4 від 30.04.2005р., слідує, що власником автомобіля DAEWOO Lanos TF69Y» р.н. НОМЕР_1 є ОСОБА_8 . (т.1 а.п.27).
З даних полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АВ/587401 від 30.01.2012року слідує, що ПрАТ «Стахова Компанія «ПРОВІДНА» та ОСОБА_8 уклали договір страхування, строк дії з 31.01.2012року. по 30.01.2013року, страхувальник ОСОБА_8 , забезпечений ТЗ - автомобіль DAEWOO Lanos TF69Y» р.н. НОМЕР_1 , страхова сума (ліміт відповідальності) на одного потерпілого за шкоду заподіяну життю і здоров`ю - 100 000 грн., за шкоду заподіяну майну -50 000 грн., розмір франшизи - 500 грн. (т. 1 а.п.28).
Колегія суддів враховує, що згідно з висновками комплексної судово-медичної, медико-криміналістичної та транспортно-трасологічної експертизи №87/294А від 16.12.2013 року характер та локалізація тілесних ушкоджень, які виявлені при судово-медичній експертизі трупа ОСОБА_16 та вказаний вище механізм їх утворення, дає підстави стверджувати, що він, в момент наїзду на нього автомобіля DAEWOO р.н. НОМЕР_1 , знаходився повернутий правою боковою поверхнею свого тіла до даного автомобіля, що рухався, та в момент наїзду міг рухатись зліва направо відносно руху зазначеного автомобіля, що наїзд на потерпілого відбувся (висновок комплексної транспортно-трасологічної та автотехнічної експертизи №224А від 27.06.2014року) на ділянці, що розташована між дорожньою розміткою 1.14.1 «зебра» та в межах дії інформаційно-вказівних дорожніх знаків 5.35.1 та 5.35.2 «Пішохідний перехід». При цьому, з технічної точки зору появу пішохода ОСОБА_16 у полі зору водія автомобіля DAEWOO Lanos TF69Y р.н. НОМЕР_1 ОСОБА_8 , перед наїздом, в межах дії вказівних дорожніх знаків не можна вважати раптовою та неочікуваною, а навпаки-можна вважати передбачуваною та прогнозованою.
Колегія суддів відхиляє твердження захисту про недопустимість вищевикладених висновків експертиз з огляду на порушення закону, допущених при отриманні вихідних даних, вважає їх голослівними і надуманими, оскільки будь-яких істотних порушень вимог КПК України в ході розгляду даного кримінального провадження, які б могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення, не встановлено і вважає обґрунтованою відмову суду першої інстанції в задоволенні клопотання сторони захисту в призначенні незалежної комплексної автотехнічної та судово-медичної експертизи, з вказаних підстав.

Посилання захисту на зміну вихідних даних, які покладено в основу судової авто-технічної експертизи, проведеної НДЄКЦ при УМВС України в Хмельницькій області у 2014 році є безпідставними, оскільки відповідно до даних протоколу огляду місця події від 17.06.2014 року був проведений додатковий огляд місця події, а саме ділянки проїзної частини вул.Миру м.Старокостянтинова в районі перехрестя з вул. Софіївської на предмет фіксації розташування дорожніх знаків 5.35.1, 5.35.2, що позначають межі нерегульованого пішохідного переходу відносно дорожньої розмітки 1.14.1 „зебра та інших елементів дорожньої обстановки.

Призначення слідчим по даному кримінальному провадженні експертизи НДКЦУ при УМВС України в Хмельницькій області не ставить під сумнів їй висновки, з огляду на те, що потерпілий ОСОБА_16 був працівником міліції, так як доказів будь-яких обставин, що виключають участь експерта у кримінальному провадженні, передбачених ч.1 ст.77 КПК України захисником не зазначено, а попередня участь експерта, за змістом ст.79 КПК України, у цьому кримінальному провадженні, в якості спеціаліста не може бути підставою для відводу.

Що стосується висновків експертиз № 134/13-22 від 12.04.2013 року та №9-41, то суд мотивував у вироку чому вони визнані неналежними та недопустимими доказами, зокрема, що вони виконані на вихідних даних, які суперечать матеріалам справи.

Посилання апеляційної скарги про неповноту судового розгляду, неналежну оцінку судом доказів, невідповідність висновків суду першої інстанції фактичним обставинам кримінального провадження, істотне порушення вимог кримінального процесуального закону і у зв`язку з цим необґрунтоване засудження ОСОБА_8 за ч.2 ст.286 КК України спростовуються сукупністю здобутих у кримінальному провадженні доказів, тому позбавлені підстав.

Судом перевірено дотримання ПДР учасниками дорожнього руху та обґрунтовано визначено, що саме внаслідок порушення обвинуваченим ОСОБА_8 п.п. 12.3,18.1 Правил дорожнього руху України потерпілий ОСОБА_16 загинув і його смерть знаходиться у прямому причинному зв`язку з цими порушеннями.

Доводи захисту таких висновків суду не спростовують.

Суд першої інстанції правильно не погодився з твердженнями обвинуваченого в частині того, що наїзд на ОСОБА_30 відбувся до межі пішохідного переходу, по напрямку руху до вул.І.Франко, навпроти бетонної доріжки, шириною 1,2 м., яка примикає з правого боку до проїзної частини та розташована на відстані 15,9 м. до дорожнього знака 5.35.1 «Пішохідний перехід», оскільки вони спростовуються висновками комплексної транспортно-трасологічної та автотехнічної експертизи №224А від 27.06.2014року, відповідно до яких такі показання водія автомобіля DAEWOO Lanos TF69Y р.н. НОМЕР_1 ОСОБА_8 не підтверджені слідовою інформацією і з технічної точки зору вважаються неспроможними та вищезазначеними протоколами огляду місця події.
Крім того не узгоджуються з показаннями свідків та висновками експертиз, які суд визнав належними та допустимими доказами, показання обвинуваченого з приводу того, що він не мав технічної можливості уникнути наїзду на ОСОБА_16 через грубу необережність потерпілого, який раптово вийшов з права, по ходу руху автомобіля, на дорогу і за межами пішохідного переходу, тому місцевий суд обґрунтовано визнав їх безпідставними.

Посилання захисту на те, що судом не встановлено об`єктивних причин та не усунуто сумнівів щодо суперечливих показань і висновків судових експертиз, із зазначених в апеляційній скарзі запитань, зокрема, якою була швидкість автомобіля, чи можливо було уникнути наїзду, якби потерпілий, безпосередньо перед наїздом, не змінював напрямку руху і т.д., не заслуговують на увагу, так як для вирішення певних питань, пов`язаних з даною дорожньо-транспортною пригодою, зокрема, і для підтвердження чи спростування доводів водія ОСОБА_8 щодо його не винуватості в ДТП, потрібні були спеціальні знання в кримінальному провадженні, було проведено ряд автотехнічних експертиз, допитані всі можливі очевидці даної дорожньо-транспортної пригоди, виконанні всі необхідні слідчі дії, що спростовує доводи апеляційної скарги про необ`єктивне та не повне дослідження всіх обставин справи.

Твердження апелянта про зазначені в апеляційній скарзі недоліки обвинувального акту, а саме про те, що він складений не уповноваженим слідчим, що досудове слідство проводилось слідчим ВР ДТП СУ УМВС України в Хмельницькій області ОСОБА_33 , відомості про якого були відсутні у ЄРДР позбавлені підстав .

Як вбачається з постанови про заміну складу слідчої групи від 23.10.2013 року, слідчу групу у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000005 від 22 листопада 2012 року змінено та до її складу, крім інших, включено ОСОБА_34 .

Інші недоліки обвинувального акту, зазначені захистом, не є істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону, які дають підстави для скасування вироку.

Враховуючи наведені обставини, доводи захисту про необхідність скасування вироку суду щодо ОСОБА_8 та призначення нового судового розгляду в суді першої інстанції позбавлені підстав.

Ст.415 КПК України містить вичерпний перелік підстав для призначення нового розгляду в суді першої інстанції, проте зазначених в апеляційній скарзі захисту немає.

Оцінюючи всі зібрані по кримінальному провадженні докази в їх сукупності, з точки зору їх достатності, допустимості, достовірності, і відносності, колегія суддів вважає законним і обґрунтованим висновок суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_8 у порушенні вимог п.п.12.3,18.1 Правил дорожнього руху України, так як він, виявивши небезпеку для руху, після появи у полі зору пішохода ОСОБА_16 , який перетинав проїзну частину дороги зліва направо, по ходу руху автомобіля, в межах пішохідного переходу, визначеного дорожніми знаками 5.31.1, 5.35.2. «Пішохідний перехід» та дорожньою розміткою «зебра», негайно не вжив заходи для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу, не дав дорогу пішоходу і вчинив на нього наїзд. Невиконання ним вимог названих норм Правил дорожнього руху знаходиться у прямому причинному зв`язку і з наїздом на потерпілого ОСОБА_16 , внаслідок якого останній загинув, тому його дії судом вірно кваліфіковані за ч.2 ст.286 КК України.

Твердження апеляційних скарг потерпілих про м`якість призначеного обвинуваченому покарання, а апеляційної скарги захисту про його суворість позбавленні підстав.

При призначенні обвинуваченому ОСОБА_8 покарання, суд першої інстанції правильно виходив з вимог ст.ст.50,65 КК України та врахував ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, його особу, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Призначивши ОСОБА_8 покарання за вказаний злочин, ближче до мінімальної межі, у виді 4 років позбавлення волі, з позбавленням права керування усіма видами транспортних засобів строком на 3 роки, суд, зокрема, урахував, що обвинувачений вчинив злочин з необережності, який відноситься до категорії тяжких, його наслідки загибель людини, думку потерпілих, які просили призначити обвинуваченому сувору міру покарання, позитивну характеристику, та те, що він вперше притягується до кримінальної відповідальності, наявність на утриманні матері-інваліда, стан його здоров`я у зв`язку з захворюваннями, підтверджений медичними висновками та відсутність обставин, які б обтяжували покарання.

Колегія суддів вважає, що призначене ОСОБА_8 покарання, за своїм видом та розміром є необхідним й достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів.

На підтвердження цього висновку колегія суддів ураховує не тільки наслідки, що настали, а й характер та мотиви допущених обвинуваченим порушень Правил безпеки дорожнього руху, його ставлення до цих порушень. Згідно з матеріалами кримінального провадження ОСОБА_8 вини у вчиненні злочину не визнавав, намагався перекласти вину у ДТП на потерпілого ОСОБА_16 ,частково відшкодував потерпілим моральну шкоду, яка є незначною, більше двох років не приймав заходів по відшкодуванню матеріальної та моральної шкоди в добровільному порядку.

З урахуванням цих обставин колегія суддів не вбачає підстав для пом`якшення покарання обвинуваченому, застосування ст.69 чи ст. 75 КК України чи призначення більш суворого покарання, на що є посилання в апеляційних скаргах.

Правильно суд призначив ОСОБА_8 і додаткове покарання у вигляді позбавлення права керувати транспортними засобами, оскільки він допустив грубе порушення Правил дорожнього руху, внаслідок якого потерпілий загинув, матеріальні та моральні збитки не відшкодовані.

Що стосується доводів апеляційних скарг потерпілих про перебування обвинуваченого ОСОБА_8 в стані алкогольного спяніння та необхідність визнання такого стану обтяжуючою покарання обставиною, то вони не підлягають задоволенню з наступних підстав.
Сам обвинувачений ОСОБА_8 заперечує факт вживання алкогольних напоїв до і під час керування транспортним засобом.
З матеріалів провадження вбачається, що огляд на стан алкогольного сп`яніння йому проводився, за результатами якого не підтверджено, що він перебував в такому стані.
Показання свідків ОСОБА_23 , ОСОБА_24 , ОСОБА_21 , ОСОБА_25 , ОСОБА_26 , на які посилаються потерпілі, як на докази перебування ОСОБА_8 в стані алкогольного сп`яніння, під час вчинення ДТП, колегія суддів не приймає до уваги, оскільки вони не підтверджуються іншими об`єктивними даними.
Враховуючи положення ч.3 ст.62 Конституції України та ч.4 ст.17КПК України, відповідно до яких відповідно до яких усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь, суд першої інстанції обгрунтовано не визнав обтяжуючою покарання обставину-перебування обвинуваченого ОСОБА_8 у стані алкогольного сп`яніння.
За таких обставин, вирок суду в частині обґрунтованості та доведеності вини обвинуваченого у злочині та призначення йому покарання залишається в силі.

Разом з тим, апеляційні скарги апелянтів підлягають частковому задоволенню, а цей же вирок, в частині вирішення цивільного позову, зміні, оскільки питання про відшкодування матеріальної та моральної шкоди судом вирішено не у відповідності з вимогами закону та матеріалами кримінального провадження.

Згідно з положеннями ст.128 КПК України особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнову або моральну шкоду, має право під час кримінального провадження, до початку судового розгляду, пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого.

Відповідно до ст. 64 КПК України характер і розмір шкоди, завданої злочином, підлягають доказуванню.

За змістом ст. 374 КПК України у мотивувальній частині вироку мають бути зазначені підстави для задоволення чи відхилення цивільного позову.

З вироку слідує, що позов потерпілих ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , в своїх інтересах та в інтересах малолітньої доньки ОСОБА_15 задоволено частково. Ухвалено стягнути з ОСОБА_8 на користь потерпілих:

1. ОСОБА_10 - 485 000 грн. моральної шкоди, у решті позовних вимог відмовлено;

2. ОСОБА_12 особисто 467 000 грн. та на користь малолітньої доньки ОСОБА_15 - 495 000 грн. моральної шкоди та щомісячно, рівними платежами 212, 55 грн. на відшкодування завданої шкоди, пов`язаної із втратою годувальника до досягнення нею 18 років до 27 листопада 2013 року. У решті позовних вимог відмовлено;

3. ОСОБА_11 495 000 грн. моральної шкоди, у решті позовних вимог відмовлено;

Стягнуто з ПрАТ „Страхова Компанія „Провідна на користь потерпілої-цивільного позивача ОСОБА_12 в інтересах її малолітньої дитини ОСОБА_15 ІНФОРМАЦІЯ_2 , щомісячно, рівними платежами 462,96 грн. на відшкодування завданої шкоди, пов`язаної із втратою годувальника до досягнення нею 18 років до 27 листопада 2030 року.

Разом з тим, колегія суддів не може погодитись із розміром стягнутої моральної шкоди з обвинуваченого ОСОБА_8 на користь потерпілих, з розрахунком страхового відшкодування у зв`язку із втратою годувальника, належного до стягнення з ПрАТ «СК «ПРОВІДНА» на користь потерпілої ОСОБА_12 в інтересах її доньки ОСОБА_15 , з розміром відшкодування заподіяної шкоди у зв`язку із втратою годувальника, стягнутого з ОСОБА_8 на користь потерпілої ОСОБА_12 в інтересах її доньки ОСОБА_15 та з відмовою в задоволенні позовних вимог потерпілої ОСОБА_11 про стягнення витрат на поховання та спорудження памятника, з огляду на таке.
Оскільки потерпілими не оскаржувався вирок суду в частині відмови їм у стягненні моральної шкоди із ПрАТ „Страхова Компанія „Провідна та потерпілому ОСОБА_10 у стягненні витрат витрат на поховання, то відповідно до ч.1 ст.404 КПК України вирок суду, в цій частині, колегією суддів не переглядається.

Задовольняючи позовні вимоги потерпілих в частині відшкодування моральної шкоди у зв`язку із смертю ОСОБА_16 і стягуючи її лише з обвинуваченого ОСОБА_8 , суд першої інстанції керувався тим, що відповідно до вимог п.3 ст.23, ст. 1167 ЦК України моральна шкода завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявністю її вини, в розмірі, залежно від характеру та обсягу страждань, яких зазнав потерпілий, характеру немайнових втрат та з урахуванням інших обставин, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості.

Відповідно до ч.2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове майно, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом.

За таких обставин, суд першої інстанції прийшов до правильного висновку про те, що стягнення шкоди за позовами потерпілих слід проводити з обвинуваченого ОСОБА_8 , так як він на правовій підставі здійснював володіння автомобілем під час дорожньо-транспортної пригоди.
Разом з тим, ухвалюючи рішення про стягнення моральної шкоди на користь цивільних позивачів, суд неналежним чином мотивував його, не навів відповідних доказів та переконливих мотивів такого розміру відшкодування, не з`ясував питання чи в змозі обвинувачений, ураховуючи його доходи та сімейні обставини, сплатити їм вказані суми, на що обґрунтовано звертав увагу в апеляційній скарзі захист обвинуваченого.
За таких обставин, колегія суддів доходить висновку про необхідність зменшення, визначеного судом першої інстанції розміру заподіяної потерпілим моральної шкоди, до 200000,00грн., кожному, з урахуванням сплачених ОСОБА_10 10000грн., а ОСОБА_12 19000грн.
Суд апеляційної інстанції вважає,що така грошова оцінка моральних збитків є виваженою та справедливою, як стосовно потерпілих, так і обвинуваченого.
Згідно з положеннями ч. 1,2 ст. 1200 ЦК України у разі смерті потерпілого право на відшкодування шкоди мають непрацездатні особи, які були на його утриманні або мали на день його смерті право на одержання від нього утримання. Зокрема, шкода відшкодовується дитині - до досягнення нею вісімнадцяти років (учню, студенту - до закінчення навчання, але не більш як до досягнення ним двадцяти трьох років), другому з подружжя незалежно від віку і працездатності, якщо вони не працюють і здійснюють догляд за дітьми померлого до досягнення ними 14 років. Цим особам шкода відшкодовується у розмірі середньомісячного заробітку (доходу) потерпілого з вирахуванням частки, яка припадала на нього самого та працездатних осіб, які перебували на його утриманні, але не мають права на відшкодування шкоди. До складу доходів потерпілого також включаються пенсія, суми, що належали йому за договором довічного утримання (догляду), та інші аналогічні виплати, які він одержував.
В ч.3 зазначеної статті виписано, що особам, які втратили годувальника, шкода відшкодовується в повному обсязі без урахування пенсії, призначеної їм внаслідок втрати годувальника, та інших доходів.
Проте, ураховуючи підстави та зміст позовних вимог, пред`явлених до страхової компанії, з якою у винного в ДТП- ОСОБА_8 було укладено договір обов`язкового страхування цивільної відповідальності власників наземних транспортних засобів, колегія суддів вважає, що посилання потерпілих-цивільних позивачів на вказані вище положення ЦК України є необґрунтованими, оскільки відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів врегульовано Законом України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", який є спеціальним у застосуванні до спірних правовідносин у порівнянні з нормами ЦК України.
За змістом п. п. 27.1, 27.2, 27.4 ст. 27 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" (у редакції чинній на момент смерті потерпілого від 18.11.2012 року) право на отримання відшкодування за шкоду, пов`язану із смертю потерпілого, мають особи, які знаходилися на утриманні потерпілого, та особи, які взяли на себе витрати з поховання. У зв`язку із смертю годувальника в результаті дорожньо-транспортної пригоди право на страхове відшкодування мають: діти (в тому числі усиновлені) - до досягнення ними повноліття; непрацездатна вдова (вдовець), непрацездатні батьки - до відновлення ними працездатності, а також працездатна вдова (вдовець), якщо у сім`ї є діти віком до восьми років; інші члени сім`ї, які знаходилися на утриманні потерпілого.У зв`язку із смертю годувальника відшкодовується частина неотриманих доходів потерпілого, яка кожному утриманцю належала б при його житті, за вирахуванням пенсій, наданих утриманцям внаслідок втрати годувальника.
Порядок проведення розрахунку розміру страхового відшкодування утриманцям у зв`язку із смертю годувальника внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 31 грудня 2004 року N 1776, відповідно до п.2 якої частина не отриманих доходів померлого годувальника, яка за його життя належала б кожному утриманцю, визначається із середньомісячного доходу померлого за останній календарний рік(за відрахуванням частки, яка припадала на нього і працездатних осіб, та суми пенсій, виплачених утриманцям внаслідок втрати годувальника) шляхом ділення частини неотриманих доходів померлого годувальника, що припадає на зазначених осіб, на кількість цих осіб.
За таких обставин суд першої інстанції, стягуючи страхове відшкодування потерпілій ОСОБА_12 , в інтересах її малолітньої дитини ОСОБА_15 , розрахунок розміру страхового відшкодування із середньомісячного доходу померлого за останні шість місяців провів невірно, так як він він суперечить вказаному Порядку проведення розрахунку розміру страхового відшкодування, який був чинний на момент смерті потерпілого ОСОБА_16 .
Судом першої інстанції було встановлено, що після смерті потерпілого ОСОБА_16 , ІНФОРМАЦІЯ_4 народилась його дочка ОСОБА_15 , якій призначено та виплачується пенсія у зв`язку з втратою годувальника в розмірі 884грн.щомісячно.
Середньомісячний дохід ОСОБА_16 за останній календарний рік становив 2696.41 грн.(32356,896:12), що підтверджується довідкою про доходи УМВС МВС України в Хмельницькій області №284 від 30.06.2015 року.
Оскільки вдова ОСОБА_12 працює у Старокостянтинівській ЦРЛ, тобто не перебувала на його утриманні, тому на одного непрацездатного члена сім`ї припадало б 1348.21грн.(2696.41:2).

Відповідно страхове відшкодування утриманцю- ОСОБА_15 у зв`язку із смертю годувальника- ОСОБА_16 становило б 100269,00грн.(1348.21грн.-884,00грн(пенсія)=464.21х12міс.х18років).

Страхова сума(ліміт відповідальності) на одного потерпілого за шкоду, заподіяну життю і здоров`ю становить 100000,00 грн.

Згідно із ст.1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою відповідальність, у разі недостатності страхової виплати(страхового відшкодування), для повного відшкодування, завданою нею шкоди, зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою(страховим відшкодуванням).

Враховуючи середній заробіток потерпілого та період виплати відшкодування у зв`язку з втратою годувальника, заподіяна ОСОБА_15 , шкода становить 291213,00 грн.(1348.21грн.х12міс.х18років).
Різниця між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням)складає 191213,00грн.(291213,00грн.-100000,00грн.), оскільки, як зазначалось вище, відповідно до ч.3 ст.1200 ЦК України(яка була чинна на час заподіяння шкоди) особам, які втратили годувальника, шкода відшкодовується в повному обсязі без урахування пенсії, призначеної їм внаслідок втрати годувальника, та інших доходів.
А тому вказана сума, до повноліття дитини, рівними платежами по 885.25грн.(191213,00грн.:12 міс.:18 років), щомісячно,підлягає стягненню із заподіювача шкоди-обвинуваченого ОСОБА_8 .
Відповідно до статті 23 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", чинній на момент виникнення спірних правовідносин, шкодою, заподіяною життю та здоров`ю потерпілого у результаті дорожньо-транспортної пригоди, є шкода (в тому числі моральна шкода), пов`язана, зокрема з лікуванням потерпілого та зі смертю потерпілого.
Згідно зі статтею 27 вищезазначеного Закону право на отримання відшкодування за шкоду, пов`язану із смертю потерпілого, мають зокрема особи, які взяли на себе витрати з поховання. Витрати на поховання мають бути обґрунтовані та відшкодовуються при наданні страховику оригіналу свідоцтва про смерть та документів, які підтверджують такі витрати.
Статтею 2 Закону України "Про поховання та похоронну справу" визначено, що поховання померлого - комплекс заходів та обрядових дій, які здійснюються з моменту смерті людини до поміщення труни з тілом або урни з прахом у могилу або колумбарну нішу, облаштування та утримання місця поховання відповідно до звичаїв та традицій, що не суперечать законодавству; ритуальні послуги - послуги, пов`язані з організацією поховання та облаштуванням місця поховання.
Відповідно до статті 1201 ЦК України особа, яка завдала шкоди смертю потерпілого, зобов`язана відшкодувати особі, яка зробила необхідні витрати на поховання та на спорудження надгробного пам`ятника, ці витрати.
Відмовляючи потерпілій ОСОБА_11 у стягненні витрат на поховання сина та витрат на спорудження пам`ятника із страхової компанії та обвинуваченого, суд першої інстанції допустився помилки, на що обґрунтовано звертають увагу в апеляційних скаргах цивільні позивачі.
В судовому засіданні апеляційної інстанції представник ПрАТ „Страхова Компанія „Провідна визнала апеляційні вимоги потерпілих про стягнення витрат ОСОБА_11 на придбання пам`ятника в сумі -11852грн. та витрат на поховання в сумі-527грн., а всього-12379 грн. .

Обвинувачений ОСОБА_8 визнав апеляційні вимоги ОСОБА_11 про стягнення решти витрат на поховання в сумі-10778,91 грн.

Таким чином, вирішуючи цивільний позов, суд першої інстанції неправильно застосував норми матеріального права, що є підставою для зміни вироку, відповідно до положень п.3 ч.1 ст.408 КПК України, шляхом зміни сум, які підлягають стягненню з цивільних відповідачів на користь потерпілих, а саме, стягнення моральної шкоди, шкоди у зв`язку з втратою годувальника, та витрат на спорудження пам`ятника і поховання. А відтак, апеляційні скарги потерпілих, захисника обвинуваченого та представника ПрАТ „Страхова Компанія „Провідна підлягають частковому задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.404, 407,408, 418,419КПК України, колегія суддів,-
п о с т а н о в и л а :

Апеляційні скарги захисника ОСОБА_9 , в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 , потерпілих-цивільних позивачів ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 в своїх інтересах та в інтересах малолітньої ОСОБА_15 , ПрАТ „СК „Провідна задовольнити частково.

Вирок Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 17.04.2015 року щодо ОСОБА_8 в частині вирішення цивільного позову потерпілих ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 в своїх інтересах та в інтересах малолітньої доньки ОСОБА_15 змінити:

Зменшити розмір моральної шкоди, стягнутої з обвинуваченого ОСОБА_8 на користь потерпілих - цивільних позивачів:

ОСОБА_10 - до 200 000 грн.;

- ОСОБА_11 до 200 000 грн.;

- ОСОБА_12 до 200 000 грн.

- ОСОБА_12 , в інтересах ОСОБА_15 , до 200 000 грн.

Стягнути з ОСОБА_8 на користь ОСОБА_12 , в інтересах її малолітньої дитини ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , щомісячно, рівними платежами по 885 грн. 25 коп. на відшкодування завданої шкоди, пов`язаної із втратою годувальника, з моменту її народження, тобто з ІНФОРМАЦІЯ_5 до досягнення нею вісімнадцятирічного віку до ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Стягнути з ПрАТ „Страхова Компанія „Провідна на користь ОСОБА_11 12379 грн. на відшкодування понесених нею витрат, пов`язаних із похованням сина та спорудження на його могилі надгробного пам`ятника.

Стягнути з ОСОБА_8 на користь ОСОБА_11 10778 грн. 91 коп. на відшкодування витрат, пов`язаних з похованням сина.

В решті вирок суду залишити без зміни.

Ухвала може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом 3-х місяців з дня проголошення ухвали.

Судді:

ОСОБА_3 ОСОБА_2 ОСОБА_4