ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
10 листопада 2015 року Автозаводський районний суд м. Кременчука Полтавської області в складі:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_3 ,

представника потерпілої ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

перекладача ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кременчуці Полтавської області кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за № 0000433 від 16.10.2013 року про обвинувачення ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кременчук Полтавської області, українця, громадянина України, з вищою освітою, одруженого, на утриманні має п`ятеро неповнолітніх дітей, не працюючого, раніше не судимого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , обвинувачений у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України, -

В С Т А Н О В И В:
Органами досудового розслідування ОСОБА_5 обвинувачується у тому, що він 18.04.2012 року приблизно в 14 год., перебуваючи в палаті № 4 терапевтичного відділення Кременчуцької першої міської лікарні імені А.Т. Богаєвського за адресою: Полтавська область, м. Кременчук, вул. 40 років Жовтня, буд. 60/1, де відвідував свою хвору матір, взяв у завідуючої терапевтичним відділенням потерпілої ОСОБА_8 скаргу відносно поведінки матері обвинуваченого, викладену на аркуші паперу формату А 4. Ознайомившись зі скаргою, ОСОБА_5 склав аркуш вчетверо та відмовився її повертати. Зважаючи на це, потерпіла ОСОБА_8 , з метою забрати скаргу з рук ОСОБА_5 , взялась лівою рукою за інший край згорнутого аркуша, який тримав в лівій руці ОСОБА_5 .

В цей час у ОСОБА_5 , згідно обвинувального акта, виник злочинний намір на умисне заподіяння тілесних ушкоджень ОСОБА_8 . Реалізуючи цей намір, ОСОБА_5 , усвідомлюючи суспільно-небезпечнпий характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, умисно наніс удар ребром правої кисті своєї руки по кисті лівої руки потерпілої ОСОБА_8 , чим спричинив останній, згідно висновку судово-медичної експертизи № 544 від 08.05.2012 року, тілесні ушкодження у виді закритого перелому п`ятої п`ясної кістки лівої кисті руки, що відносяться до тілесних ушкоджень середнього ступеню тяжкості за ознакою тривалого розладу здоров`я, що також підтверджується і висновком комісійної судово-медичної експертизи № 1099 від 20.06.2013 року.

Будучи допитаним по суті обвинувачення, ОСОБА_5 свою вину у вчиненні злочину, що йому інкримінується не визнав та показав, що у 2010 - 2012 роках його покійна мати ОСОБА_9 лікувалася з приводу хвороби серця. Під час лікування матері обвинуваченого в терапевтичному відділенні Кременчуцької першої міській лікарні м. Кременчука ім. Богаєвського, її 15.04.2012 року розмістили на коридорі. Обвинувачений постійно відвідував матір та привозив їй ліки. 18.04.2012 року приблизно в 15 год., обвинувачений з дружиною приїхали в Першу міську лікарню м. Кременчука та привезли ліки. Проходячи по коридору, обвинувачений зустрів потерпілу ОСОБА_8 , яка йому повідомила, що на його маму складено скаргу і порадила звернутися до ОСОБА_10 , яка є керівником заступником головного лікаря. Зайшовши до ОСОБА_10 , обвинувачений запитав у неї, що сталося. Заступник головного лікаря відповіла, що викликали лікаря-психіатра для огляду хворої ОСОБА_9 .

Після цього, обвинувачений ОСОБА_5 піднявся в палату № 4, куди перевели його матір, і присів у палаті на стілець поряд з лікарем-психіатром ОСОБА_11 та запитав у останнього що сталося, так як мати обвинуваченого була в синцях. Синці були на руках і на носі. ОСОБА_11 в цей час сидів поруч із ліжком хворої та говорив з нею про її самопочуття. В цей час, хвилин через дві, у відкриті двері зайшла ОСОБА_8 і, стоячи спиною до дверей, повідомила, що на матір обвинуваченого написана скарга, потім - вручила цю скаргу обвинуваченому і знову відійшла до дверей. Прочитавши скаргу, обвинувачений з повагою попросив цей документ залишити в себе або зняти копію. На це ОСОБА_8 відповіла, що скарга повинна зберігатися в історії хвороби. Обвинувачений повідомив, що підстав для перебування його матері в психоневрологічному диспансері немає і в інших медичних закладах її лікувати не хочуть. Після цього, потерпіла ОСОБА_8 розгнівалася, побігла на обвинуваченого і штовхнула його. Далі, потерпіла обома руками вирвала у обвинуваченого аркуш паперу зі скаргою, відійшла та повідомила, що буде писати на ОСОБА_5 заяву, оскільки він пошкодив їй руку. Після цього, потерпіла скомкала аркуш паперу зі скаргою обома руками.

Потерпіла ОСОБА_8 дала суду пояснення про те, що станом на 15.04.2012 року у терапевтичному відділенні Кременчуцької першої міської лікарні, де потерпіла є завідуючою, лікувалося сорок чоловік, хоча ліжко-місць тридцять. В цей день до потерпілої зателефонувала сімейний лікар і повідомила про те, що необхідно терміново госпіталізувати до терапевтичного відділення хвору. При цьому попередила, що син хворої людина дуже конфліктна. Потерпіла повідомила сімейного лікаря про те, що вільних місць у відділенні немає і є можливість покласти хвору лише в коридорі. Після надходження хворої ОСОБА_9 в терапевтичне відділення, її довелося розмістити на коридорі, у зв`язку з відсутністю вільних ліжок. Лікував хвору ОСОБА_9 лікар ОСОБА_12

З 14.04.2012 року по 16.04.2012 року потерпілої не було на роботі у зв`язку зі святами. 17.04.2012 року потерпіла прийшла на роботу і дізналася він медсестер, що поступила хвора, яка лежить на коридорі. На нараді було прийнято рішення виписати хворих чоловіків з четвертої палати і помістити туди хвору ОСОБА_9 та тимчасово зробити цю палату жіночою. На той час потерпіла ще не знала, що це хвора ОСОБА_9 , яка раніше вже проходила лікування в терапевтичному відділенні і виписалася тиждень тому.

В той час, коли потерпіла перебувала в кабінеті і робила поточну роботу, до кабінету ввірвався ОСОБА_5 і почав кричати та вимагати оглянути його матір. Не бажаючи провокувати конфлікт, потерпіла вийшла з кабінету і пішла до палати хворої ОСОБА_9 . Оглянувши останню встановила, що необхідність у стаціонарному лікуванні відсутня. Після цього, обвинувачений ОСОБА_5 почав кричати та вимагати щоб його матір лікував лікар ОСОБА_12 , який лікував її минулого разу. ОСОБА_8 , як завідувач відділення узгодила це і призначила лікуючим лікарем ОСОБА_12 . Вранці наступного дня 18.04.2012 року потерпіла прийшла на роботу і їй повідомили медсестри про те, що хвора ОСОБА_9 поводиться неспокійно і, в зв`язку з цим, інші хворі скаржаться на неї. У зв`язку з такою інформацією, потерпіла прийняла рішення повідомити керівництво лікарні про те, що є необхідність викликати для консультації хворої ОСОБА_9 кардіолога і психіатра. Психіатр приїхав приблизно в 14 год. і, оскільки лікаря ОСОБА_12 ще не було на роботі, потерпіла ОСОБА_8 , як завідувач відділенням, самостійно привела його в палату до ОСОБА_9 . Ніяких стільців у четвертій палаті немає, а є одна табуретка і на неї присів лікар ОСОБА_13 . Залишивши ОСОБА_13 в палаті, ОСОБА_8 зібралася вже виходити і в цей час в палату ввірвався ОСОБА_5 та почав кричати і з`ясовувати на яких підставах лікар запросила психіатра до його матері. На це питання ОСОБА_8 відповіла, що психіатр запрошений у зв`язку з тим, що є заява хворих зі скаргами на ОСОБА_9 . Після цього, ОСОБА_5 попросив ознайомитися з даною скаргою, взяв її в руки та відмовлявся повернути. Потерпіла ОСОБА_8 почала забирати у ОСОБА_5 заяву і, в процесі цього, коли потерпіла обернула руку мізинним пальцем догори, обвинувачений вдарив правою рукою по її лівій руці, якою потерпіла тримала скаргу. В цей час потерпіла почула хруст і біль в руці та здогадалася, що ОСОБА_5 спричинив їй перелом.

Свідок ОСОБА_11 пояснив суду, що на час його допиту судом він працює виконуючим обов`язки головного лікаря Кременчуцького обласного психоневрологічного диспансера. По суті події, що розглядається, свідок пояснив, що 18.04.2012 року він був запрошений для огляду пацієнтки ОСОБА_9 в Першу міську лікарню. Під час огляду в палаті були присутні свідок ( ОСОБА_11 ), обвинувачений ОСОБА_5 , пацієнтка ОСОБА_9 та лікар ОСОБА_8 . Свідок ОСОБА_11 сидів повернутий обличчям до пацієнтки ОСОБА_9 , яка лежала на ліжку, а обвинувачений та потерпіла ОСОБА_8 перебували ліворуч та дещо за спиною свідка. Свідок повідомив, що він детально не спостерігав за тим, що відбувається, але чув розмову між обвинуваченим та потерпілою. Пацієнтка ОСОБА_9 та її син цікавилися з якого приводу запросили психіатра ОСОБА_11 . У відповідь на це, лікар ОСОБА_8 відповідала, що у пацієнтки проблеми зі сном і тому, інші пацієнти написали на неї скаргу про те, що ОСОБА_9 вночі ходить по палаті і заважає спати іншим хворим, у зв`язку з чим, виникла необхідність вживати заходи щодо її лікування. Заява пацієнтів була викладена на аркуші паперу і, після ознайомлення з нею, ОСОБА_5 сказав, що він її відксерокопіює. Розмова відбувалася в спокійному тоні. Потерпіла ОСОБА_8 заперечила проти того, щоб ОСОБА_5 забрав заяву хворих, оскільки це документ, який повинен був знаходитися в історії хвороби. Обвинувачений не віддавав заяву, а потерпіла намагалася її забрати, якогось шуму не відбувалося. Далі свідок ОСОБА_11 побачив, що аркуш, на якому була викладена скарга, розірваний навпіл: одна половина в руках у потерпілої, інша у обвинуваченого. Після цього, потерпіла ОСОБА_8 заявила, що в неї болить рука і утворився перелом та вийшла з палати. Під час описаного інциденту в палаті знаходився свідок, пацієнтка ОСОБА_9 , обвинувачний ОСОБА_5 та потерпіла ОСОБА_8 . В палаті було чотири ліжка, скільки було стільців у палаті свідок не пам`ятає. Під час описуваних подій двері в палату були відкриті. Перед тим, як зайти в палату свідок спілкувався з потерпілою в ординаторській і скарг на біль в руці або інші ушкодження остання не висловлювала.

Після огляду хворої ОСОБА_9 , перебуваючи в ординаторській, під час заповнення історії хвороби 18.04.2012 року приблизно в 15 год., потерпіла ОСОБА_8 також скаржилася на біль в руці та висловлювала припущення про перелом, у зв`язку з чим, мала намір пройти рентгенологічне обстеження. Свідок не може впевнено відповісти чи стояв обвинувачений ОСОБА_5 чи сидів на ліжку під час інциденту, оскільки свідок сидів спиною до потерпілої та обвинуваченого. На момент, коли свідок зайшов в палату, ОСОБА_5 сидів на ліжку. Погроз або ненормативної лексики з боку обвинуваченого на адресу потерпілої свідок не чув. Момент нанесення удару свідок не бачив, а чув певну «возню» між потерпілою й обвинуваченим, яка продовжувалася не довго. Потім свідок побачив розірваний аркуш паперу по половині в руках у кожного. Після цього, потерпіла поскаржилася на біль в руці та висловила припущення про перелом, механізм утворення перелому не демонструвала.

Оцінюючи показання свідка ОСОБА_11 , суд вважає, що вони не можуть бути беззаперечним та достатнім доказом винуватості ОСОБА_5 у тому злочині, який йому інкримінується, оскільки ОСОБА_11 не бачив момент нанесення удару обвинуваченим потерпілій. Не маючи сумнівів у правдивості показань свідка ОСОБА_11 , суд констатує, що вони узгоджуються із версією сторони обвинувачення про те, що потерпіла отримала перелом п`ятої п`ясної кістки від удару по лівій кисті її руки правою рукою обвинуваченого. Так само, показаня свідка ОСОБА_11 узгоджуються із версією сторони захисту про те, що потерпіла могла отримати перелом п`ятої п`ясної кістки від самостійного ударяння кистю лівої руки об меблі.

Свідок ОСОБА_12 пояснив суду, що він на момент події, що розглядається, виконував обов`язки лікаря-ординатора терапевтичного відділення Першої міської лікарні м. Кременчука і був підлеглим потерпілої ОСОБА_8 18.04.2012 року завідувач терапевтичним відділенням ОСОБА_8 запросила свідка до себе і повідомила, що 18.04.2012 року мав місце інцидент, підчас якого вона отримала тілесні ушкодження в четвертій палаті від ОСОБА_5 та вказала на нанесення травми кисті. Це було в другій половині дня під час особистої розмови. Потерпіла вказала на те, що в неї наявна травма кисті руки, який характер травми потерпіла не вказувала, огляд свідок не проводив, з медичною документацією не ознайомлювався. Свідок ОСОБА_12 був лікарем пацієнтки ОСОБА_9 .

Свідок ОСОБА_14 показала суду, що вона є дружиною обвинуваченого ОСОБА_5 15.04.2012 року матір її чоловіка ОСОБА_5 забрали на «швидкій допомозі» в Першу міську лікарню. В лікарні не було вільних місць і тому, ОСОБА_9 поклали на кушетці в коридорі. Через кілька днів 17.04.2012 року свідок ОСОБА_14 зі своїм чоловіком ОСОБА_5 приїхали провідати матір і в коридорі зустрілися із завідуючою відділення ОСОБА_8 та попросили останню допомогти і призначити курс лікування хворій ОСОБА_15 . На це прохання лікар почала кричати та говорити, що їх матір ( ОСОБА_9 ) вже лежала в стаціонарі терапевтичного відділення у березні 2012 року і більше вона (лікар) «няньчитися» з хворою не буде, оскільки у неї є інші хворі. На це ОСОБА_14 та її чоловік ОСОБА_5 сказали, що будуть писати скаргу в Міністерство охорони здоров`я. Наступного дня 18.04.2012 року близько 12 год. зателефонувала мати ОСОБА_5 додому до сина і сказала, що після призначеного їй лікарем ОСОБА_8 препарату, їй стало погано і вона зверталася до медичного персоналу щоб їй допомогли, однак на це ніхто не реагував. Після цього, мати звернулася до пацієнток з п`ятої палати щоб допомогли зателефонувати додому, але вони відмовилися і почали виганяти її з палати. Після цього, у зв`язку зі скаргами інших хворих, медперсонал заборонив хворій ОСОБА_9 виходити з палати. Коли свідок з чоловіком 18.04.2012 року близько 15 год. приїхали в лікарню, то в коридорі зустріли лікаря ОСОБА_16 і поскаржилися їй на погане самопочуття та частий пульс матері. Лікар порадила звернутися з цього приводу до завідувача відділення, де лежить хвора, лікаря ОСОБА_8 . Коли свідок та її чоловік прийшли в відділення, то лікаря ОСОБА_8 в кабінеті не застали, оскільки вона була в четвертій палаті. Підійшовши до палати, свідок побачила, що біля ліжка матері (хворої ОСОБА_9 ) вже сидів лікар-психотерапевт ОСОБА_13 і розмовляв з хворою. ОСОБА_5 присів поруч на іншому вільному стільці, а свідок вийшла з палати і стала поблизу відкритих дверей праворуч. В цей час до палати зайшли лікарі ОСОБА_16 та ОСОБА_17 і почали пропонувати ОСОБА_5 перевести його матір для подальшого лікування в психіатрію, на що лікар психотерапевт повідомив, що ОСОБА_9 вже три дні лікувалася в їхньому відділенні і підстав для подальшого її перебування в психоневрологічному диспансері немає. Після цього лікарі вийшли. Через невеликий проміжок часу в коридорі знову зявилася лікар ОСОБА_8 та зайшла в четверту палату, де вручила ОСОБА_5 якийсь документ для ознайомлення, а сама відійшла до дверей. Після ознайомлення із згаданим документом, ОСОБА_5 попросив зробити з нього копію, після чого, ОСОБА_8 накинулась на нього і почала махати кулаками, вдаряючись при цьому об меблі. Після цього, ОСОБА_8 вихопила з рук ОСОБА_5 документ і, відійшовши до дверей, сказала, що буде писати на ОСОБА_5 заяву в міліцію і що в неї чоловік суддя.

Свідок ОСОБА_18 суду пояснила, що вона пенсіонерка та лежала в стаціонарі у терапевтичному відділенні Кременчуцької першої міської лікарні у квітні 2012 року. По суті справи свідок пояснила, що точних дат назвати не може, але пам`ятає, що лежала в лікарні в один період з матірю обвинуваченого, в сусідній палаті. Хвору ОСОБА_9 привезли в суботу ввечері син з невісткою. Син хворої ОСОБА_9 дав медичній сестрі свій телефон і сказав, що йому можна телефонувати тільки в крайніх випадках. Залишившись в лікарні, хвора ОСОБА_9 почала нервувати, вимагати до себе лікаря. У зв`язку з тим, що хвора ОСОБА_9 заважала іншим, виникали скандали і в один з днів в палату зайшла лікуючий лікар ОСОБА_8 в сльозах і повідомила, що її вдарив син хворої ОСОБА_5 . У зв`язку з тим, що хвора ОСОБА_9 заважала іншим, свідок ОСОБА_18 та інші пацієнти написали скаргу з проханням вжити заходів. Ця скарга була написана до того, як лікар ОСОБА_8 поскаржилася на біль в руціі на те, що її вдарив ОСОБА_5 . Про факт приниження або спричинення будь-кому тілесних ушкоджень лікарем ОСОБА_8 свідку нічого не відомо і взагалі, на думку ОСОБА_18 , можливість нанесення ОСОБА_8 будь-кому образ або тілесих ушкоджень виключається, оскільки цю людину свідок може охарактеризувати виключно позитивно, як чуйного та професійного лікаря.

Свідок ОСОБА_19 суду пояснила, що вона працює медсестрою в Кременчуцькій першій міській лікарні. 18.04.2012 року свідок працювала вдень у терапевтичному відділенні. В цей день приїхав у відділення психіатр і ОСОБА_8 зайшла з психіатром до палати. Двері в палату були закриті, що там відбувалося свідок не бачила. Вже після обіду стало відомо, що ОСОБА_20 отримала тілесні ушкодження у виді перелому пальця. Потерпілу ОСОБА_8 свідок може охарактеризувати виключно позитивно, як професійного лікаря, чудову людину та керівника.

Свідок ОСОБА_21 дала суду пояснення про те, що вона працює медсестрою терапевтичного відділення Кременчуцької першої міської лікарні. Свідок ОСОБА_21 чергувала в терапевтичному відділенні в ніч з 17.04.2012 року на 18.04.2012 року. В цю ніч пацієнтка ОСОБА_9 вела себе неспокійно, ходила по відділенню, пацієнти з сусідніх палат висловлювали на неї скарги. Призначення препаратів для цієї пацієнтки робив лікар. В момент нанесення лікарю ОСОБА_8 тілесних ушкоджень, свідок ОСОБА_21 не була присутня, оскільки чергувала в ніч і до ранку, а коли вийшла на роботу то вранці на нараді дізналася від старшої медсестри про те, що лікарю ОСОБА_8 наніс тілесні ушкодження родич хворої. В подальшому бачила ОСОБА_8 з гіпсом. Лікаря ОСОБА_8 свідок може охарактеризувати тільки з позитивної сторони.

Свідок ОСОБА_22 повідомив суду, що він працює лікарем кардіологом в третій міській лікарні м. Кременчук. Про обставини справи пояснив, що 18.04.2012 року він був викликаний як міський кардіолог в терапевтичне відділення Першої міської лікарні для огляду хворої та коригування її лікування. Кардіолога ОСОБА_22 викликала для огляду хворої завідувач терапевтичним відділенням Першої міської лікарні ОСОБА_8 . В цей день обвинуваченого ОСОБА_5 свідок не бачив. В палату до хворої ОСОБА_9 заходив. Будь-яких протиправних дій з боку ОСОБА_5 або інших осіб свідок не бачив, побиття не бачив. Підстав для госпіталізації хворої ОСОБА_5 в кардіологію свідок не вбачав. Тілесних ушкоджень на потерпілій ОСОБА_8 не бачив, скарг від неї не чув.
Свідок ОСОБА_10 суду повідомила, що вона працює заступником головного лікаря Кременчуцької першої міської лікарні ім. А.Т. Богаєвського. По суті справи повідомила, що в терапевтичному відділенні лікарні лікувалася пацієнтка ОСОБА_9 , яка потребувала додаткових консультацій лікарів кардіолога та психіатра. Ці лікарі пацієнтку оглянули, після чого відбувся конфлікт і обвинувачений ОСОБА_5 прийшов в кабінет до ОСОБА_16 та приніс уривок заяви, яку написали сусідки хворої ОСОБА_9 по палаті. Обвинувачений сказав, що в нього відбувся інцидент з ОСОБА_8 . Після цього, свідок ОСОБА_16 бачила потерпілу ОСОБА_8 , в якої була набрякла і синюшна рука та, зі слів потерпілої, було відомо, що рука дуже боліла. Також ОСОБА_8 повідомила свідку, що обвинувачений ОСОБА_5 виривав у неї заяву і вдарив по руці.
Оцінюючи показання свідків ОСОБА_12 , ОСОБА_14 , ОСОБА_19 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 та ОСОБА_10 , суд враховує ту обставину, що всі ці свідки не були очевидцями події, яка розглядається і, в частині обставин отримання потерпілою тілесних ушкоджень, дають показання з чужих слів. Не маючи сумнівів у наявності та ступеню тяжкості тілесних ушкоджень у потерпілої ОСОБА_8 , суд констатує, що показання усіх зазначених вище свідків не є достатньо інформативними для детального і достовірного підтвердження саме механізму отримання тілесних ушкоджень потерпілою ОСОБА_8 .

Згідно протоколу огляду місця пригоди від 18.04.2012 року, проведено огляд палати № 4 в терапевтичному відділенні Кременчуцької першої міської лікарні на четвертому поверсі та встановлено, що палата розташована напроти медичного посту і в ній мається чотири ліжка та п`ять тумбочок. ( т. 2 а.с. 10)

Згідно акту судово-медичного обстеження № 462 від 19.04.2012 року, візуальним оглядом лікар судово-медичний експерт виявив на лівій руці потерпілої ОСОБА_8 , що від середньої третини передпліччя, по ліктьовій поверхні та до кінчика п`ятого пальця знаходиться гіпсова лонгета, яка закріплена циркулярно бинтовою пов`язкою. Експертом також оглянуто два рентгенологічні знімки лівої кисті в двох проекціях з описом знімків. На підставі огляду знімків та обстеження потерпілої, судово-медичний експерт прийшов до висновку, що у потерпілої ОСОБА_8 має місце закритий перелом п`ятої п`ясної кістки лівої кисті, який утворився від дії тупого предмету, можливо у вказаний строк, про що свідчить його характер. По ступеню тяжкості дане тілесне ушкодження відноситься до тілесних ушкоджень середньої тяжкості за ознакою тривалого розладу здоров`я. ( т. 2 а.с. 11)

Згідно висновку судово-медичного експерта № 544 від 11.05.2012 року (який проведено на підставі акту судово-медичного обстеження №462), у ОСОБА_8 виявлено такі тілесні ушкодження: закритий перелом п`ятої п`ясної кістки лівої кисті, який утворився від не менш ніж однократної ударної дії тупого предмету з обмеженою контактуючою поверхнею, можливо у вказаний строк та при вказаних обставинах, про що свідчить їх характер, та відносяться до тілесних ушкоджень середнього ступеню тяжкості, за ознакою тривалого розладу здоров`я. (т.2 а.с. 28)

Відповідно до протоколу відтворення обстановки і обставин події від 23.08.2012 року та фототаблиць до даного протоколу, потерпіла ОСОБА_8 відтворила механізм нанесення їй тілесних ушкоджень і показала, що вона та ОСОБА_5 стояли на відстані близько одного метра один від одного. Потерпіла намагалася забрати аркуш із рук обвинуваченого і в той час, як вона вивернула ліву руку в правий бік мізинним пальцем догори (фото 6,7), ОСОБА_5 правою рукою вдарив її по кисті лівої руки. (т. 2 а.с. 30-35)

Згідно висновку судово-медичного експерта № 935 від 23.07.2012 року, показання ОСОБА_8 не протирічать об`єктивним судово-медичним даним в частині локалізації, кількості та механізму спричинення їй тілесних ушкоджень. (т. 2 а.с. 38)

Згідно протоколу відтворення обстановки і обставин події злочину від 03.08.2012 року та фототаблиць до даного протоколу, обвинувачений ОСОБА_5 відтворив та показав на місці, як відбувся конфлікт між ним та потерпілою ОСОБА_8 та яким чином остання виривала в нього аркуш паперу. (т. 2 а.с. 62-67)

Відповідно до висновку судово-медичної експертизи № 1101 від 14.08.2012 року, у протоколі відтворення обстановки і обставин події за участю ОСОБА_5 останній не вказав механізм спричинення тілесних ушкоджень потерпілій ОСОБА_8 (т. 2 а.с. 70)

Згідно протоколу відтворення обстановки та обставин події від 25.01.2013 року, з участю обвинуваченого ОСОБА_5 , під час вказаної слідчої дії ОСОБА_5 показав, як потерпіла ОСОБА_8 під час конфлікту з ним (фото 4), лівою рукою вдарилась об ліжко, що знаходиться зліва. ( т. 2 а.с. 232-239)

Відповідно до висновку експерта № 294 від 07.03.2013 року, показання ОСОБА_5 не відповідають об`єктивним судово-медичним даним в частині механізму спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_8 ( т. 2 а.с. 278-279)

Оцінюючи зазначені вище протоколи відтворення обстановки і обставни події злочину та, проведені за результатами цих відтворень, висновки судово-медичних експертиз, суд встановив, що дані отримані в результаті відтворення обстановки і обставин події з участю потерпілої ОСОБА_8 ( т. 2 а.с. 30-35) прямо протилежні тим даним, що отримані в результаті відтворення обстановки і обставин події за участю обвинуваченого ОСОБА_5 (т. 2 а.с. 232-239).

Даючи оцінку висновкам судово-медичного експерта № 935 від 23.07.2012 року (т. 2 а.с. 38) та № 294 від 07.03.2013 року ( т. 2 а.с. 278-279), суд враховує вимоги п.п. 6-7, ч. 1 ст. 102 КПК України, відповідно до яких, у висновку експерта повинно бути зазначено докладний опис проведених досліджень, у тому числі методи, застосовані у дослідженні, отримані результати та їх експертна оцінка і повинні бути зазначені обґрунтовані відповіді на кожне поставлене питання.
Отже, керуючись ч. 10 ст. 101 КПК України, суд дослідив зміст висновків судово-медичного експерта № 935 та № 294, з яких слідує, що показання ОСОБА_8 під час відтворення обстановки і обставин події в частині механізму отримання нею перелому п`ятої п`ясної кістки лівої кисті не суперечать об`єктивним судово-медичним даним, а показання ОСОБА_5 , в тій самій частині, - суперечать об`єктивним судово-медичним даним. Суд вважає, що ці висновки, всупереч вимогам п. 7 ч. 1 ст. 102 КПК України, не є достатньо обґрунтованими. Так, і потерпіла ОСОБА_8 ( т. 2, а.с. 35, фото 7), і обвинувачений ОСОБА_5 ( т. 2 а.с. 237, фото 6, т. 2 а.с. 239, фото 10) під час відтворення вказали на одне й те саме місце локалізації перелому на руці потерпілої, а судження експерта щодо механізму утворення даного тілесного ушкодження у висновках № 935 та № 294 (т. 2 а.с. 38, т. 2 а.с. 278-279) не описані. Зважаючи на викладене, залишається незрозумілим чому експерт вважає правдивими показання потерпілої і не правдивими показання обвинуваченого.
За таких обставин, суд вважає, що зазначені вище висновки судово-медичного експерта є не достатньо обґрунтованими, а тому - не дають підстав для постановлення обвинувального вироку, зважаючи на вимоги ч. 3 ст. 370 КПК України.

Згідно висновку додаткової судово-медичної експертизи № 1099 від 20.06.2013 року, комісія в складі судово-медичного експерта ОСОБА_23 та рентгенолога Другої міської клінічної лікарні м. Полтави ОСОБА_24 , на основі даних додаткової судово-медичної експертизи ОСОБА_8 , медичної документації на її ім`я, наданих матеріалів кримінальної справи, враховуючи відомі матеріали справи, відповідаючи на поставлені питання прийшли до наступних висновків.

Проведенням додаткової судово-медичної експертизи ОСОБА_8 з урахуванням медичної документації, виявлені тілесні ушкодження у виді: закритого перелому п`ятої п`ясткової кістки лівої кисті з набряком мяких тканин, які утворились від дії тупого обмеженого предмету, яким могло бути і ребро руки (про що переконливо свідчить консультація лікаря рентгенолога від 06.06.2013 року) можливо в строк та при обставинах вказаних вище, не протиічать показанням даним підекпертною під час проведення відтворення обстановки та обставин події. Ці тілесні ушкодження оцінюються як тілесні ушкодження середнього ступеня тяжкості за ознакою тривалого розладу здоров`я (відповідно до п. п. 2.2.1, 2.2.2. «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень»).

Згідно заключення лікаря-консультанта рентгенолога від 06.06.2013 року, перелом свіжий і може відповідати даті травми 18.04.2012 року. Всі надані рентгенограми ( один з біркою рентгенвідділення Першої міської лікарні на ім`я ОСОБА_8 від 18.04.2012 року, 47; один з біркою рентгенвідділення Першої міської лікарні на ім`я ОСОБА_8 від 14.11.2012 року, 48; один з біркою рентгенвідділення третьої міськлікарні м. Кременчука, 74 ОСОБА_8 № 1938 від 18.04.2012 року; один з біркою рентгенвідділення третьої міськлікарні м. Кременчука № 47 ОСОБА_8 № 281 від 27.04.2012 року; один з біркою рентгенвідділення першої міськлікарні ОСОБА_8 , 47 від 7.05.2012 року) належать одній і тій же особі.

Показання ОСОБА_5 , дані ним під час проведення відтворення обстановки та обставин події від 25.01.2013 року, дещо входять в протиріччя щодо механізму утворення тілесних ушкоджень у підекспертної ОСОБА_8 , а саме згідно закючення лікаря-рентгенолога перелом п`ятої п`ясткової кістки міг утворитися при ударній дії травмуючої сили в ділянку перелому, а не навпаки. (т. 3 а.с. 5-8).

Судово-медичний експерт ОСОБА_23 , який був викликаний до суду для роз`яснення свого висновку та допитаний у порядку ст. 356 КПК України, дав суду пояснення про те, що ним проводилася судово-медична експертиза і на її висновках він наполягає. Під час проведення експертизи, для консультації залучавя лікар рентгенолог, який вивчав три рентген знімки та прийшов до висновку, що період утворення переломів (відображених на рентген знімку) не протирічить даті травми. Експерт припускає, що якщо б перелом на кисті потерпілої утворився при інших обставинах ніж вона зазначає, то він міг би бути поперечним, а не косим. На думку експерта, при самостійному ударянні потерпілої об ліжко або інший твердий предмет, перелом п`ятої п`ясної кістки був би поперечним. У даному випадку має місце косий перелом, який, скоріше за все на думку експерта, утворився від удару рукою по кисті руки потерпілої в момент обертання руки потерпілої навколо своєї осі та в положенні мізинним пальцем догори, тобто так, як показувала потерпіла під час відтворення обстановки та обставин події злочину. На думку експерта, такий перелом, як був виявлений у потерпілої ОСОБА_8 , не міг утворитися при падінні та ударянні об тверду плоску поверхню. На переконання експерта, перелом, що виявлений у потерпілої, утворився саме при тих обставинах, на які вказує потерпіла під час відтворення обстановки і обставин події, що проводилось з її участю. На думку експерта, під час нанесення удару потерпілій, виходячи їз даних протоколу відтворення обстановки і обставин події, її рука не перебувала у стані жорсткої фіксації, а перебувала на вісу. У потерпілої виявлено косо-гвинтоподібний перелом, що, на думку експерта, говорить про те, що в момент нанесення удару травмуючим предметом, травмрвана кисть руки потерпілої оберталася навколо своєї осі.

Спеціаліст у галузі рентгенології лікар-рентгенолог ОСОБА_24 під час його допиту в суді роз`яснив свій висновок та пояснив суду, що він приймав участь у проведенні додаткової судово-медичної експертизи в Полтавському обласному бюро СМЕ і мав доступ до всіх матеріалів кримінальної справи та медичних документів і рентгенологічних знімків. Всі надані та досліджені рентгенологічні знімки належать одній особі, що було визначено по структурних особливостях кісток, були надані рентгензнімки в динаміці від гострого періоду перелому до періоду заживання. Дослідивши характер перелому, рентгенолог ОСОБА_24 не мав сумнівів у тому, що цей перелом утворився від дії ударної сили в ділянку перелома. Будь-який інший механізм утворення даного перелому виключається. Але, у даному випадку, мав місце також механізм ротації (поворот кисті руки потерпілої навколо своєї осі) в момент прикладення ударної сили (в момент нанесення удару), саме тому у потерпілої утворився косо-гвинтоподібний перелом. Внаслідок того, що в момент нанесення удару, потерпіла ОСОБА_8 тримала рукою один край складеного в декілька разів аркушу паперу, а інший кінець тримав обвинувачений, то таку ситуацію можна розглядати, як часткову фіксацію кисті потерпілої, а не абсолютно «на вісу». Якби рука знаходилася на вісу, а не в частково фіксованому положення, то пошкодження (перелом п`ятої п`ясної кістки) був би малоймовірним. Малоймовірно щоб такий характер тілесного ушкодження, який виявлений у потерпілої, міг би утворитися від падіння з висоти власного зросту та контакту з твердою плоскою поверхнею. Малоймовірно щоб перелом, який виявлено у потерпілої, утворився від контакту з твердою обмеженою поверхнею, бо в такому випадку утврився б або косий, або косо-поперечний перелом на короткому проміжку. Вказані потерпілою обставини під час відтворенн обстановки і обставин події є найбільш вірогідними для утворення перелому, який у неї виявлено.

Згідно висновку спеціаліста № 137/14 від 22.04.2014 року, який складений судово-медичним експертом ДУ «Головне бюро судово-медичної експертизи МОЗ України» ОСОБА_25 із залученням спеціаліста в галузі променевої діагностики ОСОБА_26 , механізм спричинення наявної у ОСОБА_8 травми характерний для виникнення при ударі кістки об твердий предмет ( стілець, стіл та ін.), але малоймовірно, щоб він виник від удару по кисті руки «на вісу» без фіксації кисті.

У ОСОБА_8 мав місце косий перелом діафіза п`ятої п`ясної кістки лівої кисті з незначним зміщенням відламків, один з яких має гострий контур.

Враховуючи характер перелому та його розташування, експерти вважають, що він утворився від удару об тупий твердий предмет (стілець, стіл тощо), що не могло мати місце за обставин, на які вказує потерпіла під час відтворення обстановки та обставин події 23.08.2012 року.

Згідно п. п. 2.2.2. «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених наказом МОЗ України від 17.01.1995 року, дані тілесні ушкодженняза ступенем тяжкості відносяться до тілесних ушкоджень середньої тяжкості, що спричинили тривалий розлад здоров`я (більше 21 дня).

Не виключається можливість утворення вказаного перелому у ОСОБА_8 внаслідок падіння її з вертикального положення тіла на площину зі співударянням лівою кистю об контактуючу поверхню.

В наданій медичній карті амбулаторного хворого на ім`я ОСОБА_8 (в записах травматологом) встановлено два різних діагнози, а саме: «закритий перелом п`ятої п`ясткової кістки лівої кисті» та «закритий перелом перелом п`ятої п`ясної кості правої кисті», що потребує уточнення. Окрім того, при проведенні обстеження потерпілої 19.04.2012 року (Акт № 462), надані рентгенограми не були проконсультовані фахівцем у галузі рентгенології, а оцінка ступеня тяжкості та механізм утворення перелому дані без консультації рентгенолога, а вподальшому також висновок експерта № 935 та додаткові судово-медичні експертизи № 1011 та № 544, також проведені без залучення фахівця рентгенолога, що є недоліком при проведенні судово-медичних експертиз.

В зв`язку з тим, що при встановленні діагнозу перелому, рентгенологом поліклініки була дана оцінка перелому як «закритий косий перелом п`ятої п`ясткової кістки лівої кисті», а при консультації рентгенологом другої міської клінічної лікарні м. Полтави ОСОБА_24 06.06.2013 року встановлено: косо-гвинтоподібний перелом діалізу п`ятої п`ясткової кістки практично на всьому його протязі зі зміщенням в тильний бік на ширину кортикалу», що не дає можливості експертам дати конкретну оцінку давності утворення перелому у ОСОБА_8 та потребує проведення комісійної судово-медичної експертизи з залученням до складу комісії фахівців в галузі рентгенології та травматології з повторним рентгенологічним дослідженням лівої кисті потерпілої ОСОБА_8 ( т. 1 а.с. 212-217)

Ознайомившись із вказаним вище висновком, прокурор та представник потерпілого адвокат ОСОБА_4 висловили міркування про те, що наданий стороною захисту висновок спеціаліста є не допустимим доказом, оскільки особи, які склали цей висновок, не попереджені про кримінальну відповідальність за ст. ст. 384, 385 КК України, експертне дослідження проводилось не за постановою слідчого або ухвалою суду, а на замовлення адвоката на комерційній основі. Крім того, експертами досліджувалися не оригінали рентгенівських знімків та медичної документації на ім`я потерпілої ОСОБА_8 , а їх копії, що були надані стороною захисту. З цих підстав сторона обвинувачення наполягала на тому, що наданий стороною захисту висновок носить консультативний характер та не має доказової сили, а тому, його не слід приймати до уваги при постановленні рішення суду.

Оцінюючи висновок спеціаліста у галузі судово-медичної експертизи, який виготовлений на бланку Державної установи «Головне бюро судово-медичної експертизи Міністерства охорони здоров`я України» та скріплений мокрою печатко даної установи, суд враховує таке.

Відповідно до ч. 1 ст. 69 КПК України, експертом у кримінальному провадженні є особа, яка володіє науковими, технічними або іншими спеціальними знаннями, має право відповідно до Закону України "Про судову експертизу" на проведення експертизи і якій доручено провести дослідження об`єктів, явищ і процесів, що містять відомості про обставини вчинення кримінального правопорушення, та дати висновок з питань, які виникають під час кримінального провадження і стосуються сфери її знань.
Згідно ст. 10 Закону України «Про судову експертизу», судовими експертами можуть бути особи, які мають необхідні знання для надання висновку з досліджуваних питань.
Судовими експертами державних спеціалізованих установ можуть бути фахівці, які мають відповідну вищу освіту, освітньо-кваліфікаційний рівень не нижче спеціаліста, пройшли відповідну підготовку та отримали кваліфікацію судового експерта з
певної спеціальності.
До проведення судових експертиз, крім тих, що проводяться виключно державними спеціалізованими установами, можуть залучатися також судові експерти, які не є працівниками цих установ, за умови, що вони мають відповідну вищу освіту, освітньо-кваліфікаційний рівень не нижче спеціаліста, пройшли відповідну підготовку в державних спеціалізованих установах Міністерства юстиції України, атестовані та отримали кваліфікацію судового експерта з певної спеціальності у порядку, передбаченому цим Законом.
Судом встановлено, що ОСОБА_25 є судово-медисним експертом вищої категорії за спеціальністю судово-медична експертиза, атестована та включена до Єдиного реєстру атестованих судових експертів Міністерства юстиції України. ( т. 5 а.с. 107)
Згідно ст. 101 КПК України, висновок експерта - це докладний опис проведених експертом досліджень та зроблені за їх результатами висновки, обґрунтовані відповіді на запитання, поставлені особою, яка залучила експерта, або слідчим суддею чи судом, що доручив проведення експертизи.
Кожна сторона кримінального провадження має право надати суду висновок експерта, який ґрунтується на його наукових, технічних або інших спеціальних знаннях.
Висновок повинен ґрунтуватися на відомостях, які експерт сприймав безпосередньо або вони стали йому відомі під час дослідження матеріалів, що були надані для проведення дослідження. Експерт дає висновок від свого імені і несе за нього особисту відповідальність.
Висновок передається експертом стороні, за клопотанням якої здійснювалася експертиза.
Частиною 2 ст. 243 КПК України визначено порядок залучення експерта у кримінальному провадженні та встановлено, що сторона захисту має право самостійно залучати експертів на договірних умовах для проведення експертизи, у тому числі обов`язкової.
Згідно ч. 1 ст. 86 КПК України, доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку, встановленому цим Кодексом.
Відповідно до ст. 85 КПК України, належними є докази, які прямо чи непрямо підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження, а також достовірність чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів.
Оскільки наданий стороною захисту висновок судово-медичного експерта ОСОБА_25 № 137/14 від 22.04.2014 року (т. 1 а.с.212-217) стосується обставин, що підлягають доказуванню у даному кримінальному провадженні та отриманий відповідно до вимог ст. ст. 101, 243 КПК України, суд вважає, що цей доказ відповідає встановленим вимогам щодо належності та допустимості, а тому- підлягає оцінці у взаємозв`язку з іншими доказами по справі, відповідно до ст. 94 КПК України.

Зважаючи на ту обставину, що судово-медичний експерт ОСОБА_25 має значний стаж роботи ( т. 5 а.с.107) та очевидно знайома зі змістом ст. ст. 384, 385 КК України, суд приходить до переконання, що у випадку визнання недопустимим доказом наданого стороною захисту висновку судово-медичного експерта ОСОБА_25 № 137/14 від 22.04.2014 року, з тих лише підстав, що у цьому висновку відсутнє посилання на вказані вище статті Кримінального кодексу, це призвело б до порушення принципів верховенства права та змагальності сторін.

Позиція Європейського суду з прав людини щодо принципу змагальності сторін у судовому процесі викладена, зокрема, в п. 5 рішення по справі «Жук проти України» від 21.10.2010 року (заява № 45783/05) і полягає у тому, що принцип процесуальної рівності сторін є одним із елементів більш широкої концепції справедливого судового розгляду і вимагає, щоб кожній стороні надавалась розумна можливість представляти свою позицію за таких обставин, які не ставлять цю сторону в суттєво невигідне становище по відношенню до протилежної сторони.

Судово-медичний експерт ОСОБА_25 , яка була допитана з використанням відеоконференцзв`язку для роз`яснення свого висновку, у порядку ст. 356 КПК України, будучи попередженою про кримінальну відповідальність за ст. ст. 384, 385 КК України, дала суду пояснення про те, що нею проводилося судово-медичне дослідження щодо наявності і ступеню тяжкості тілесних ушкоджень у потерпілої ОСОБА_8 на підставі адвокатського запиту. Для проведення дослідження цим експертом вивчено копії наявних у справі висновків попередніх судово-медичних експертиз, копія протоколу відтворення обстановки та обставин події, а також копії рентгенограм кисті лівої руки потерпілої та їх опис на електронному носії. Дослідження проводилося із залученням рентгенолога ОСОБА_26 і разом з ним експерт дійшла висновку, що на наданих рентгенограмах мається в діафізі п`ятої п`ясної кістки косий перелом з незначним зміщенням уламків, один із уламків має гострий контур. На запитання поставлене адвокатом у його запиті, рентгенолог дала відповідь про те, що для висновку про «свіжість» (давність) перелому необхідно дослідити оригінал рентгензнімка на рентгенплівці. Про механізм перелому експерт ОСОБА_25 та рентгенолог ОСОБА_26 прийшли до висновку, що наявний у ОСОБА_8 перелом характерний для утворення від удару травмованою кісткою об твердий предмет (стілець, стіл), але малоймовірно, що він виник від удару по кістці на вісу без фіксації. Також експерт повідомила, що для остаточного і достовірного висновку про механізм виникнення перелому у потерпілої ОСОБА_8 доцільно було б провести комісійну судово-медичну експертизу із залученням фахівця рентгенолога та повторним рентгенологічним дослідженням травмованої лівої кисті руки потерпілої ОСОБА_8 .

Спеціаліст у галузі променевої діагностики ОСОБА_26 , яка була допитана з використанням відеоконференцзв`язку та будучи попередженою про кримінальну відповідальність за ст. ст. 384, 385 КК України, дала суду пояснення про те, що її було залучено як спеціаліста під час проведення судово-медичного дослідження експертом ОСОБА_25 . Знімки, які були надані спеціалісту ОСОБА_26 були надані на електроносіях. Рентгенологічні знімки, які досліджуються спеціалістом на електронних носіях, не є достатньо інформативними для визначення «свіжості» (давності) перелому або іншої травми. Давність перелому можна виявити тільки на оригіналі рентгенограми. Оригінали рентгенограми спеціалісту ОСОБА_26 надані не були. Дослідивши надані на електронних носіях рентгенологічні знімки спеціаліст ОСОБА_26 встановила, що в п`ятій п`ясній кістці мається косий перелом на рівні діафізу з невеликим зміщенням уламків на ширину коркового слою і один з уламків має гострий край. Співвідношення кісток в суставах не порушено. Для вирішення питання чи це «свіжий» перелом необхідно досліджувати оригінали рентгензнімків. Але те, що спеціаліст встановила, виходячи з наданих рентгенограм на електроносіях, це те, що перелом є, він не складний. Після вивчення наданих матеріалів справи в копіях (висновки судово-медичних експертиз, протокол відтворення обстановки і обставин події за участю потерпілої ОСОБА_8 ) спеціаліст прийшла до висновку, що під час того, як потерпіла та обвинувачений виривали один в одного аркуш паперу і, якщо б обвинувачений в цей момент вдарив ОСОБА_8 , своєю рукою по лівій кисті, то такий перелом, як зображено на наданому електроносії, виникнути практично не міг. Свій висновок спеціаліст ОСОБА_26 обґрунтувала тим, що п`ята п`ясна кістка не несе опорної функції, не задіяна в процесі тримання документу (паперу) в руках, оскільки основними опорними кістками (при триманні аркушу паперу) є великий, вказівний та середній пальці кисті руки. П`ятий палець та п`ята п`ясна кістка у процесі тримання предмету особливої ролі не відіграють. Тому, якщо необхідно прикладати силу руки при вириванні документу, то п`ята п`ясна кістка у цьому процесі не приймає участі і саме тому, на думку спеціаліста ОСОБА_26 , при таких обставинах п`ята п`ясна кістка поломана бути не могла. На думку спеціаліста, ця кістка (п`ята п`ясна кістка мезинного пальця руки) могла травмуватися при випадковому ударі об твердий предмет (стіл, стілець, підвіконня). П`ята п`ясна кістка від прямого удару не могла поламатися, на думку спеціаліста ОСОБА_26 , оскільки в момент виривання одне в одного паперу, ця кістка знаходиться «під захистом» перших чотирьох пальців. На підставі викладеного раніше, спеціаліст ОСОБА_26 впевнено стверджувала, що при тих обставинах, які вона бачила, згідно протоколу відтворення обстановки і обставин події з потерпілою ОСОБА_8 , перелом, що виявлений у останньої утворитися не міг. Спеціаліст ОСОБА_26 на запитання суду також стверджувала, шо за умови, якщо обвинувачений ОСОБА_5 вдарив потерпілу ОСОБА_8 по кисті лівої руки в момент обертання руки потерпілої та в положенні мізинного пальця (п`ятої п`ясної кістки) піднятим догори також малоймовірно, оскільки в цей момент кисть руки потерпілої не була фіксованою. За умови, коли б обвинувачений вдарив своєю рукою, по не зафіксованій лівій кисті руки потерпілої, то в такому випадку рука потерпілої, підкоряючись силі удару опустилася б донизу, але не утворився б перелом. Також, спеціаліст ОСОБА_26 вважає, що за умови, коли потерпіла і обвинувачений одночасно тримають протилежні краї аркушу паперу, це не можна вважати фіксацією руки потерпілої, ні повною фіксацією, ні частковою. Також на думку спеціаліста ОСОБА_26 діагнози «косий перелом» та «косо-гвинтоподібний» не містять між собою суттєвих протиріч.

Таким чином, розглянувши справу на засадах змагальності і диспозитивності, безпосередньо перевіривши і дослідивши лише ті докази сторони обвинувачення і сторони захисту, які в ході судового розгляду кримінального провадження та у визначені строки, надані суду першої інстанції, проаналізувавши їх в сукупності та системному взаємозв`язку між ними, відповідно до положень ст. 94 КПК України, суд приходить до висновку, що стороною обвинувачення не надані достатні докази для доведення винуватості ОСОБА_5 у вчиненні злочину, що йому інкримінується і вичерпані можливості їх отримати.

Так, відповідно до ст. 62 Конституції України, ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину.
Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
Вказана вище норма Конституції, судом тлумачиться як така, що зобов`язує сторону обвинувачення детально і достовірно встановити обставини вчиненого злочину та спростувати належними і допустимими доказами всі сумніви по справі.
Як зазначено вище, протягом судового розгляду кримінального провадження, стороною захисту та стороною обвинувачення надано суду суперечливі докази щодо механізму отримання тілесних ушкоджень потерпілою ОСОБА_8 , які містять у собі прямо протилежні висновки судово-медичних експертів, а саме: висновок комісійної судово-медичної експертизи № 1099 від 20.06.2013 року (т. 3а.с. 5-8) та висновок судово-медичного експерта ОСОБА_25 № 137/14 від 22.04.2014 року (т. 1 а.с. 212-217).

З метою повного та всебічного з`ясування обставин кримінального провадження, судом задоволено клопотання сторони захисту та ухвалою від 06.06.2014 року призначено комісійну судово-медичну експертизу в Киїське міське бюро судово-медичних експертиз і покладено обов`язок щодо оплати даної експертизи на обвинуваченого (т. 4 .с. 90-91).

Ухвала про призначення комісійної судово-медичної експертизи від 06.06.2014 року не була виконана у зв`язку з тим, що обвинуваченим не була проведена попередня оплата експертизи. ( т. 4 а.с. 90-91, 106-107, 115-116, 119)

Після повернення до суду ухвали про призначення комісійної судово-медичної експертизи від 06.06.2014 року без виконання ( т. 4 а.с. 119), в судовому засіданні обвинуваченим ОСОБА_5 подано до суду клопотання про звільнення його від оплати судових витрат на проведення судово-медичної експертизи, у зв`язку із скрутним матеріальним становищем ( т. 4 а.с. 138-143).

У зв`язку з необхідністю вирішити наявні у кримінальному провадженні сумніви щодо механізму утворення у потерпілої ОСОБА_8 тілесних ушкоджень, ухвалою суду від 10.11.2014 року повторно пизначено комісійну судово-медичну експертизу в Киїське міське бюро судово-медичних експертиз і покладено обов`язок щодо оплати даної експертизи на Територіальне управління ДСА України в Полтавській області (т. 4 .с. 161-162).

Після отримання розрахунку вартості експертизи ( т. 4 а.с. 166- 175), ухвалою суду від 22.12.2014 року, обвинуваченого ОСОБА_5 було звільнено від процесуальних витрат на проведення комісійної судово-медичної експертизи в Київському міському клінічному бюро судово-медичної експертизи, на підставі ч. 1, 3 ст. 119 КПК України, та прийнято рішення зобов`язати ТУ ДСА в Полтавській області укласти з Київським міським клінічним бюро судово-медичної експертизи договір на проведення комісійного судово-медичного дослідження (в межах судово-медичної експертизи) у кримінальному провадженні № 0000433 за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні злочину , передбаченого ч. 1 ст.122 КК України ( т. 4 а.с. 179-182).

Вказана вище ухвала суду не була виконана, а договір з Київським міським клінічним бюро судово-медичної експертизи на проведення комісійного судово-медичного дослідження (в межах судово-медичної експертизи) у кримінальному провадженні № 0000433 за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст.122 КК України не було укладено з підстав, що викладені в листах заступника начальника управління ДСА в Полтавській області. (т. 4 а.с. 177, 184)

За таких обставин, ухвала від 10.11.2014 року про призначення комісійної судово-медичної експертизи повернута без виколнання у зв`язку з тим, що ТУ ДСА України в Полтавській області не була проведена попередня оплата експертизи. ( т. 4 а.с. 164-184)

Таким чином, судом були вжито всіх можливих та передбачених законом заходів для усунення наявних у справі сумнівів щодо механізму утворення тілесних ушкоджень у потерпілої ОСОБА_8 , однак такі сумніви не були усунуті, оскільки сторона обвинувачення не вбачає підстав для проведення комісійної судово-медичної експертизи.

Відповідно до п. 2 ч. 1, ч. 3 ст. 373 КПК України, виправдувальний вирок ухвалюється у разі, якщо не доведено, що кримінальне правопорушення вчинене обвинуваченим.
Обвинувальний вирок не може ґрунтуватися на припущеннях і ухвалюється лише за умови доведення у ході судового розгляду винуватості особи у вчиненні кримінального правопорушення.
Отже, у зв`язку з не доведенням того факту, що ОСОБА_5 вчинив злочин, передбачений ч. 1 ст. 122 КК України за обставин, викладених в обвинувальному акті, його необхідно виправдати на підставі п. 2 ч. 1 ст. 373 КПК України.

Керуючись ст.ст. 370, 371, 373, 374 КПК України, суд
У Х В А Л И В:
ОСОБА_5 у пред`явленому та підтриманому обвинуваченні за ч. 1 ст. 122 КК України визнати невинуватим та виправдати у зв`язку з недоведеністю його вини в цьому злочині.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Полтавської області через Автозаводський районний суд м. Кременчука протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя: