Справа № 752/8989/14-к
Провадження №: 1-кп/752/679/15
У Х В А Л А
15.07.2015 року м. Київ

Голосіївський районний суд м. Києва в складі:
головуючого судді ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2
за участю прокурора ОСОБА_3
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
провівши в приміщенні суду в м. Києві підготовче судове засідання у кримінальному провадженні відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 205-1 ч. 1 КК України, -
ВСТАНОВИВ:
01.07.2015 року до Голосіївського районного суду м. Києва надійшов обвинувальний акт відносно ОСОБА_4 обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 205-1 ч. 1 КК України.
В ході підготовчого судового засідання прокурор ОСОБА_3 зазначила, що обвинувальний акт відповідає вимогам ст. 291 КПК України, підстав для його повернення немає, а тому просила призначити дане кримінальне провадження до судового розгляду.
Обвинувачений ОСОБА_4 підтримав думку прокурора щодо можливості призначення кримінального провадження до судового розгляду.
Заслухавши думки сторін кримінального провадження щодо можливості призначення кримінального провадження до судового розгляду, вивчивши обвинувальний акт, дослідивши реєстр матеріалів досудового розслідування, суд надходить до висновку про необхідність повернення даного обвинувального акта прокурору як такого, що не відповідає вимогам ст. 291 КПК України, з наступних підстав.
Так, згідно ст. 291 ч. 2 п. 2 КПК України обвинувальний акт має містити анкетні відомості кожного обвинуваченого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство, тощо).
Проте, всупереч вимогам ст. 291 ч. 2 п. 2 КПК України у обвинувальному акті не в повній мірі відображено анкетні відомості обвинуваченого ОСОБА_4 , а саме згідно обвинувального акту ОСОБА_4 є особою, раніше судимою: за вироком Броварського міськрайонного суду Київської області від 27.05.2011 року за ст. 185 ч. 3 КК України та за вироком Обухівського районного суду Київської області за ст. 15 ч. 3, 185 ч. 3 КК України, разом з тим в обвинувальному акті не відображено вид та міру покарання, які призначені ОСОБА_4 згідно вказаних рішень суду, як і не вказано дату постановлення Обухівським районним судом Київської області вироку відносно ОСОБА_4 .
Згідно ст. 291 ч. 4 п. 1 КПК України до обвинувального акту додається реєстр матеріалів досудового розслідування.
Як вбачається з розділу ІІ реєстру матеріалів досудового розслідування, доданого до обвинувального акту відносно ОСОБА_4 , він не містить даних щодо прийняття слідчим в ході досудового розслідування процесуального рішення щодо виділення в окреме провадження матеріалів відносно осіб, які згідно змісту обвинувального акту запропонували ОСОБА_4 вчинити кримінальне правопорушення, передбачене ст. 205-1 ч. 1 КК України.
Згідно ст. 110 ч. 4 КПК України обвинувальний акт є процесуальним рішенням, яким прокурор висуває особі обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування, вичерпні вимоги до обвинувального акту в собі містить ст. 291 КПК України.
Згідно вимог ст. 337 КПК України судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуто обвинувачення і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта.
При цьому обвинувачення, як передбачає ст. 3 ч. 1 п. 13 КПК України є твердження про вчинення особою певного діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, висунуте в порядку, встановленому приписами КПК України.
Згідно ст. 291 ч. 2 п. 5 КПК України обвинувальний акт має містити виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) КК України та формулювання обвинувачення.
Проте, обвинувальний акт відносно ОСОБА_4 не відповідає вимогам статті 291 КПК України з наступних підстав.
Так, під час викладу фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, а також під час формулювання обвинувачення, висунутого ОСОБА_4 , вказується про те, що у жовтні 2013 року невстановлені досудовим розслідуванням особи, матеріали відносно яких виділено в окреме провадження, запропонували ОСОБА_4 вчинити за грошову винагороду без мети зайняття фінансово-господарською діяльністю Товариства з обмеженою відповідальністю «Базіс Груп» кримінальне правопорушення, передбачене ст. 205-1 ч. 1 КК України, на що останній погодився, після чого реалізував злочинний намір, направлений на внесення в документи, які відповідно до закону подаються для проведення державної реєстрації юридичної особи, завідомо неправдивих відомостей, підписав та надав державному реєстратору Голосіївської районної у м. Києві державної адміністрації підписані ним: протокол №09/10 від 09.10.2013 року, реєстраційну картку (форма 4) від 11.10.2013 року, реєстраційну картку (форма 6) від 11.10.2013 року, реєстраційну картку (форма 3) від 11.10.2013 року, Наказ про призначення директора від 10.10.2013 року, протокол №10/10 від 10.10.2013 року, Статут Товариства з обмеженою відповідальністю «Базіс Груп» від 11.10.2013 року.
Такі дії ОСОБА_4 були кваліфіковані державним обвинуваченням за ст. 205-1 ч. 1 КК України як внесення в документи, які відповідно до закону подаються для проведення державної реєстрації юридичної особи, завідомо неправдивих відомостей, та умисне подання документів, які містять завідомо неправдиві відомості, державному реєстратору, тоді як фактично описується склад злочину, передбаченого частиною другою цієї статті, який передбачає відповідальність за вчинення таких дій за попередньою змовою групою осіб.
Крім того, всупереч вимогам ст. 291 ч. 2 п. 5 КПК України в обвинувальному акті не зазначено місце та час вчинення ОСОБА_4 інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ст. 205-1 ч. 1 КК України.
Окремо слід вказати наступне.
Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вдосконалення правового регулювання діяльності юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців» №642-VII від 10.10.2013 року, який набрав законної сили 28.03.2014 року, внесено зміни до Кримінального кодексу України, зокрема в частині щодо його доповнення статтею 205-1, яка передбачає відповідальність за внесення в документи, які відповідно до закону подаються для проведення державної реєстрації юридичної особи, завідомо неправдивих відомостей, а також умисне подання документів, які містять завідомо неправдиві відомості, державному реєстратору.
Згідно ст. 4 ч. 2 КК України злочинність і караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, що діяв на час вчинення цього діяння.
Оскільки інкриміноване ОСОБА_4 кримінальне правопорушення, передбачене ст. 205-1 ч. 1 КК України, за твердженням державного обвинувачення, було вчинено у жовтні 2013 року, а Закон України, яким передбачена кримінальна відповідальність осіб за такі дії набрав законної сили 28.03.2014 року, суд надходить до висновку про невідповідність обвинувального акта відносно ОСОБА_4 вимогам кримінального та кримінального процесуального закону, оскільки дія нормативно-правового акта починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце.
Також необхідно звернути увагу представника державного обвинувачення на те, що ухвала Голосіївського районного суду м. Києва від 01.04.2015 року, яка залишена без змін ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 20.05.2015 року, якою обвинувальний акт у даному провадженні було повернуто прокурору у зв`язку з невідповідністю вимогам кримінального процесуального закону, фактично не виконана, оскільки в реєстрі матеріалів досудового розслідування відсутні дані щодо виділення в окреме провадження матеріалів відносно невстановлених досудовим розслідуванням осіб, які за твердженням державного обвинувачення запропонували ОСОБА_4 вчинити інкриміноване йому кримінальне правопорушення.
Викладені вище недоліки перешкоджають суду призначити судовий розгляд кримінального провадження за даним обвинувальним актом, у зв`язку з чим він підлягає поверненню представнику державного обвинувачення для приведення його у відповідність з вимогами ст. 291 КПК України.
Запобіжний захід ОСОБА_4 до вступу ухвали в законну силу не обирати.
Керуючись ст. 314 ч. 3 п. 3 КПК України, -
УХВАЛИВ:
Обвинувальний акт відносно ОСОБА_4 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 205-1 ч. 1 КК України, - повернути прокурору прокуратури Голосіївського району м. Києва.
Зобов`язати прокурора прокуратури Голосіївського району м. Києва усунути виявлені недоліки протягом семи діб з моменту вступу ухвали в законну силу.
Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_4 до вступу ухвали в законну силу не обирати.
Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду м. Києва через Голосіївський районний суд м. Києва протягом семи діб з моменту проголошення.
Суддя ОСОБА_1