Справа № 359/7030/15-к Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/780/1078/15 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_2
Категорія 3 24.09.2015

УХВАЛА
Іменем України
24 вересня 2015 року м. Київ
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Київської області в складі:

головуючого-судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
при секретарі ОСОБА_5
за участю:
прокурора ОСОБА_6
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу прокурора Бориспільської міжрайонної прокуратури на ухвалу Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 13 серпня 2015 року,-

в с т а н о в и л а:
До Бориспільського міськрайонного суду Київської області надійшло спільне подання начальника Бориспільської ВК №119 та спостережної комісії при Бориспільській райдержадміністрації про звільнення ОСОБА_7 від відбування покарання умовно-достроково.

В обґрунтування доводів подання указано на те, що за час відбування покарання, засуджений ОСОБА_7 зарекомендував себе з позитивного боку, дотримується умов та порядку відбування покарання, за сумлінну поведінку та ставлення до праці на промисловій зоні отримав 18 заохочень правами начальника установи. 02.03.2012 переведений до дільниці соціальної реабілітації установи та працевлаштований різноробочим на майстерні по виготовленню пілетів, де за сумлінну поведінку та ставлення до праці отримав три заохочення. Поряд із цим, указано на інші характеризуючі його особу дані, зокрема: дбайливе ставлення до майна установи, активну участь в громадському житті колективу та відсутність не знятих стягнень. Окрім цього, указано на наявність виконавчого листа на стягнення боргу в рахунок відшкодування потерпілому моральної шкоди завданої вчиненим злочином.

Ухвалою Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 13.08.2015 подання задоволено та звільнено ОСОБА_7 від відбування покарання умовно-достроково.

Задовольняючи клопотання, суд першої інстанції указав на те, що засуджений ОСОБА_7 протягом тривалого періоду часу своєю зразковою поведінкою та сумлінним ставленням до праці, за що має 21 заохочення, довів своє виправлення. Не знятих стягнень не має. Бере активну участю у суспільному житті колективу та отримав позитивну характеристику від адміністрації виправної установи.

В апеляційній скарзі прокурора указано на незаконність ухвали внаслідок неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність та невідповідністю висновків суду, викладеним у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження. В обґрунтування доводів скарги указав на те, що суд, задовольняючи подання, не врахував поведінку засудженого за весь час відбування покарання, який за порушення режиму утримання у СІЗО отримав три стягнення. За час відбування покарання у виправній колонії отримав два стягнення, що свідчить про відсутність системного виправлення та про стійку злочинну спрямованість засудженого. Щодо заохочень, які були застосовані до ОСОБА_7 18 разів, то на його думку вони були результатом створюваної видимості процесу виправлення засудженого через те, що не мали стабільного та послідовного характеру. Крім того, указав на те, що суд не врахував тяжкість злочину, за який засуджений відбуває покарання та звернув увагу на наявність виконавчого листа на стягнення боргу в рахунок відшкодування потерпілому моральної шкоди у розмірі 300 000 грн., з яких відшкодовано лише 4 400 грн. Просив скасувати ухвалу та постановити нову, якою в задоволенні подання відмовити.

Вислухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення:

прокурора, який апеляційну скаргу прокурора підтримав, підтвердив її доводи та просив її задовольнити, просив ухвалу скасувати та постановити нову ухвалу, якою в задоволенні подання про звільнення ОСОБА_7 від відбування покарання умовнодостроково, відмовити;

вивчивши подання та приєднанні до нього матеріали, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга прокурора не підлягає до задоволення із наступних підстав.

Відповідно до положень ст. 81 КК України, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення та фактично відбув встановлену ч.3 ст.81 КК України частину призначеного судом покарання. Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливе лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого.

Приймаючи рішення про можливість звільнення засудженого ОСОБА_7 від відбування покарання умовно-достроково, суд першої інстанції указані вимоги закону дотримався у повному обсязі.

Так, звільняючи засудженого від відбування покарання умовно-достроково, судом першої інстанції було враховано те, що ОСОБА_7 будучи засудженим за особливо тяжкий злочин, на момент розгляду подання фактично відбув ? строку призначеного покарання. За час відбування покарання зарекомендував себе з позитивного боку, за сумлінне ставлення до праці та зразкову поведінку отримав 21 заохочення та жодних не знятих стягнень на час розгляду подання не мав. Крім того, врахував активну участь засудженого у суспільно-корисному житті відділення та установи, а також інші характеризуючі його особу дані.

Таким чином, на думку колегії суддів, суд обґрунтовано, із урахуванням положень ст.81 КК України, прийшов до висновку про необхідність звільнення засудженого ОСОБА_7 від відбування покарання умовно-достроково.

Доводи апеляційної скарги прокурора про відсутність стабільного та послідовного характеру застосованих заохочень, що свідчить про створювану видимість процесу виправлення засудженого, колегія суддів вважає необґрунтованими, оскільки вони не ґрунтуються на матеріалах подання та доданих до нього матеріалів.

Аналіз даних про стягнення і заохочення засудженого, указують на сталу тенденцію засудженого до виправлення. Так, за період із 2007 року по 2015 рік, засуджений регулярно отримував заохочення за добросовісне відношення до роботи та зразкову поведінку.

За час відбування покарання, засуджений мав два стягнення у вигляді суворої догани у зв`язку із вилученням мобільного телефону. Наявність зазначеної кількості заохочень, послідовно і періодично застосованих до засудженого протягом тривалого періоду часу, у поєднанні із позитивною характеристикою засудженого, поведінкою у побуті указують на те, що засуджений ОСОБА_7 добросовісним відношенням до роботи та зразковою поведінкою довів своє виправлення.

Посилання прокурора на наявність у ОСОБА_7 боргових зобов`язань перед потерпілим по відшкодуванню моральної шкоди, завданої вчиненим злочином, як на обставину, яка позбавляє можливості застосування щодо нього положень ст.81 КК України, не ґрунтується на вимогах закону.

Так, колегія суддів звертає увагу на те, що положення ст.81 КК України не пов`язують наявність цивільно-правових зобов`язань засудженого із можливістю застосування щодо нього умовно-дострокового звільнення від відбування покарання.

За таких обставин, підстав для скасування ухвали Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 13 серпня 2015 року щодо ОСОБА_7 колегія суддів не вбачає, у зв`язку із чим цю ухвалу слід залишити без зміни, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Керуючись ст.ст. 404, 407, 419 КПК України, колегія суддів,-

у х в а л и л а:
Апеляційну скаргу прокурора залишити без задоволення.

Ухвалу Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 13 серпня 2015 року щодо ОСОБА_7 залишити без змін.

СУДДІ: ОСОБА_2 ОСОБА_3
ОСОБА_4