Апеляційний суд Житомирської області
Справа №0624/1-12/2012 Головуючий у 1-й інст. Васильчук
Категорія ч. 2 ст. 364 КК України Доповідач Широкопояс Ю. В.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 березня 2012 року Апеляційний суд Житомирської області в складі суддів:

ОСОБА_1 - головуючого,

ОСОБА_2 та ОСОБА_3,

з участю: прокурора Сидоренка О.П.,

засудженого ОСОБА_4 та його захисника - адвоката ОСОБА_5,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі кримінальну справу за апеляцією засудженого ОСОБА_4 на вирок Черняхівського районного суду Житомирської області від 13 січня 2012 року, -

встановив:

Цим вироком

ОСОБА_4,

ІНФОРМАЦІЯ_1,

непрацюючого,неодруженого, несудимого, -

засуджено: за ч. З ст. 364 КК України на 5 років позбавлення волі з позбавленням права займати атестовані посади в правоохоронних органах строком на три роки, без конфіскації майна з позбавленням спеціального звання сержанта міліції, відповідно до ст. 54 КК України; за ч. 1 ст. 366 КК України на 2 роки обмеження волі з позбавленням права займати атестовані посади в правоохоронних органах строком на два роки.

Відповідно до ч. 1 ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворогопокарання більш суворим, остаточно призначено покарання ОСОБА_4 за сукупністю злочинів, - п'ять років позбавлення волі з позбавленням права займати атестовані посади в правоохоронних органах строком на три роки без конфіскації майна з позбавленням, відповідно до ст. 54 КК України, спеціального звання - сержанта міліції.

На підставі ст. ст. 75, 76 КК України, вирішено звільнити ОСОБА_4 від відбування основного покарання з випробуванням на три роки та зобов'язано його періодично з'являтися до кримінально виконавчої інспекції для реєстрації та повідомляти цей орган про зміну місця проживання та роботи.

Вирішено стягнути з ОСОБА_4 на користь експертної установи судові витрати в сумі 150 грн. 24 коп.

Запобіжний захід до набрання вироком законної сили вирішено залишити без зміни, - підписку про невиїзд.

Згідно вироку, у другій половині серпня 2009 року у м. Житомирі ОСОБА_4, будучи працівником правоохоронного органу - інспектором ДПС ВДАІ з обслуговування адміністративної території м. Житомира та автомобільно-технічної інспекції м. Житомира при УМВС України в Житомирській області, вчинив зловживання владою та службове підроблення. Зокрема, умисно зловживаючи владою в особистих інтересах з метою створення уявного благополуччя в роботі по виявленню фактів порушення вимог Правил дорожнього руху України та штучного нарощування показників своєї роботи, склав завідомо неправдивий офіційний документ - протокол про адміністративне правопорушення (серія AM №012872) від 25.08.2009 року щодо ОСОБА_6 за ч. 5 ст. 121 КУпАП, виніс до нього завідомо неправдиві відомості про те, що о 03 год. 10 хв. 25.08.2009 року ОСОБА_6 керував автомобілем НОМЕР_1 по вул. Щорса в м. Житомирі без переднього державного номерного знаку і, що останній від підпису у протоколі відмовився, хоча фактично зазначений протокол щодо ОСОБА_6 складався ? його відсутності та без його відома та вказане правопорушення ОСОБА_6 взагалі не вчиняв, а обставини вчинення правопорушення, викладені у протоколі, є надуманими.

В подальшому за результатами розгляду вказаного протоколу, на підставі постанови в справі про адміністративне правопорушення від 25.08.2009 року, ОСОБА_6 притягнуто до адміністративної відповідальності та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 170 грн., чим спричинено йому істотної шкоди.

Вказаними діями ОСОБА_4 заподіяв істотної шкоди ОСОБА_6, незаконно притягнувши його до адміністративної відповідальності, а також державним інтересам, що проявилась у підриві авторитету та престижу органі внутрішніх справ.

В апеляції засуджений просить скасувати вирок та закрити кримінальну справу за відсутністю в його діяннях складу злочину. Посилаючись на свою оцінку доказів, твердить про невідповідність фактичним обставинам справ висновків суду про доведеність його винності у вчиненні злочинів передбачених ст. ст. 364 ч. З, 366 ч. 1 КК України. Твердить також про недоведеність наявності у нього корисливих чи інших особистих інтересів.

Заслухавши доповідача, пояснення засудженого та його захисника підтримання апеляції, міркування прокурора в заперечення апеляції перевіривши справу, апеляційний суд визнає апеляцію необгрунтованою таких підстав.

Згідно протоколу судового засідання, у судовому засіданні 14 груди 2011 року за участю прокурора Кравчука М.П., потерпілого ОСОБА_6В, підсудного ОСОБА_4 та його захисника - адвоката ОСОБА_7, н початку судового слідства після оголошення прокурором резолютивної частині обвинувального висновку та розяснення головуючим підсудному сул обвинувачення відповідно до положень ст.ст. 297,298 КПК ОСОБА_4

О.М. заявив, що йому зрозуміло обвинувачення, він повністю визнає свою вину в предявленому йому обвинуваченні та буде давати показання.

Відповідно до вимог ч. 4 ст. 299 КПК України, за згодою сторін суд постановив вирішити питання щодо обсягу доказів, які будуть досліджуватися, після допиту підсудного.

У судовому засіданні суду першої інстанції ОСОБА_4 показав, що в другій половині серпня 2009 року він, працюючи на посаді інспектора ДІІС ВДАІ з обслуговування адміністративної території м. Житомира,склав завідомо неправдивий протокол про адміністративне правопорушення від 25 серпня 2009 року щодо ОСОБА_6 за ч. 5 ст. 121 КУпАП, внісши в нього завідомо неправдиві відомості про те, що в 3 год. 10 хв. 25 серпня 2009 року по вул. Щорса у м. Житомирі Сич С.В. керував автомобілем «ВАЗ» д.н.з. 68091ВВ без переднього номерного знаку, зазначивши, що ОСОБА_6 відмовився від підписання протоколу, чого фактично не було.

Протокол про адмінправопорушення був ним складений у відсутності ОСОБА_6 В подальшому він виніс постанову про накладення на потерпілого адміністративного стягнення за вказаною статтею у вигляді штрафу у розмірі 170 грн. В дійсності на машині ОСОБА_6 був передній номерний знак та він відпустив потерпілого до моменту складання протоколу, оскільки при медичному обстеженні не було виявлено недопустимої дози алкоголю у крові потерпілого. Ствердив також, що розкаюється у скоєному та просив його суворо не карати.

Після допиту потерпілого, який підтвердив показання засудженого, та належного розяснення підсудному положень ч. З ст. 299 КПК України, суд за пропозицією прокурора та згодою сторони захисту, вирішив визнати недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин, які не оспорюються підсудним, та обмежити дослідження фактичних обставин справи допитом підсудного та потерпілого, дослідженням окремих матеріалів справи. При цьому ОСОБА_4 було розяснено, що він буде позбавлений права оспорювати ці фактичні обставини справи у апеляційному порядку.

Ніхто з учасників судового розгляду не заперечував проти такого рішення суду першої інстанції та не заявляв клопотань про доповнення судового слідства.

У судових дебатах захисник та підсудний не заперечували твердження прокурора про доведеність винності ОСОБА_4 у вчиненні злочинів, передбачених ст. ст. 364 ч. З, 366 ч. 1 КК України, просили призначити мінімальне покарання за ці злочини та суворо не карати(а. с. 141-142, 144 т. 2).

Після виготовлення протоколу судового засідання засуджений та його захисник були ознайомлені зі всіма матеріалами справи та не мали зауважень з приводу допущеної неправильності або неповноти протоколу судового засідання.

За таких обставин висновки суду про винність ОСОБА_4 у вчиненні злочинів, за які його засуджено, підтверджуються розглянутими в судовому засіданні доказами, що містяться у показаннях засудженого та потерпілого,

досліджених судом документах, відповідають фактичним обставинам справи та є обґрунтованими. Твердження засудженого в апеляції про неповнота судового слідства та неправильність висновків суду першої інстанції про доведеність його винності у вчиненні злочинів, передбачених ст. ст. 364 ч. 3, 366 ч. 1 КК України, є необгрунтованими.

Покарання ОСОБА_4 судом першої інстанції призначено відповідно до вимог ст. 65 КК України, відповідно тяжкості злочину та даних про особу засудженого.

Підстав для скасування або зміни вироку місцевого суду немає.

Керуючись ст.ст. 365, 366 КПК України, апеляційний суд, -

ухвалив:

Апеляцію засудженого залишити без задоволення, а вирок Черняхівського районного суду Житомирської області від 13 січня 2012 року щодо ОСОБА_4, - без зміни.

Судді :