Справа № 160/453/15-к
Провадження № 1-кп/160/52/15
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
02 жовтня 2015 року смт. Локачі
Локачинський районний суд під головуванням - судді ОСОБА_1 ,

за участю: секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора - ОСОБА_3 ,
захисника обвинуваченого - ОСОБА_4 ,
потерпілої - ОСОБА_5 ,

обвинуваченого - ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в селищі Локачах кримінальне провадження про обвинувачення ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, українця, з професійно-технічною освітою, неодруженого, непрацюючого, військовозобов`язаного, несудимого,

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України,

ВСТАНОВИВ:
13 травня 2015 року орієнтовно о 16 год. 00 хв. ОСОБА_6 , перебуваючи в смт. Локачі по вул. Набережній неподалік кафе "Дует", на території господарства ОСОБА_7 на грунті раптово виниклих особистих неприязних відносин умисно наніс численні удари по тулубу ОСОБА_5 , внаслідок чого спричинив останній тілесні ушкодження у вигляді перелому VІІІ ребра зліва, що відносяться до категорії тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості за ознакою тривалості розладу здоров?я.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 свою вину у вчиненні інкримінованого йому злочину не визнав повністю та показав, що дійсно 13 травня 2015 року він із своїм батьком ОСОБА_8 , а також ОСОБА_9 прийшли до будинку, що належить ОСОБА_7 , для того, щоб забрати належні батьку речі домашнього вжитку. Батько пішов до будинку, а він із ОСОБА_9 залишилися біля хвіртки. Почувши, що відбувається конфлікт, він забіг на подвір?я будинку, щоб забрати батька. В останнього були тілесні ушкодження. Разом з тим, хто йому їх наносив, а також чи бив батько когось він не бачив. При цьому на території господарства перебували і були свідками вказаних подій ОСОБА_10 та ОСОБА_11 . Він не наносив потерпілій будь-яких тілесних ушкоджень, забрав батька і вони пішли. Пізніше на території автостанції в смт. Локачі їх затримали працівники міліції. Зазначив, що мав намір примиритися із потерпілою та відшкодувати завдані збитки. Однак, по даний час примирення не відбулося.

Зважаючи на невизнання вини обвинуваченим, його винуватість у вчиненні інкримінованого йому злочину доводиться дослідженими в ході судового розгляду доказами.

Так, потерпіла ОСОБА_5 в судовому засіданні пояснила, що в той день 13 травня 2015 року біля 16 години вона прийшла з роботи до будинку, де мешкає, щоб переодягнутися. В цей час при вході в будинок відбувався конфлікт між її матір`ю ОСОБА_7 та ОСОБА_8 і обвинуваченим. Вона захистилася за матір, після чого ОСОБА_8 безпричинно наніс їй удар рукою в обличчя, почав душити, потім приєднався і обвинувачений, який наніс їй численні удари ногами, руками по тулубу. Кількість ударів не пам`ятає, але більше двох. В результаті вона отримала тілесні ушкодження, а саме: почервоніння на обличчі, сліди рук на шиї, синці в області тулуба, а також через 2-3 дні відчула біль в боку, звернулася за медичною допомогою в лікарню, де було виявлено перелом VІІІ ребра. Зазначила, що били її двоє, однак тілесне ушкодження у вигляді перелому ребра спричинив саме обвинувачений, оскільки наносив удари в цю ділянку тіла. Після бійки вона одразу звернулася в правоохоронні органи, однак, кримінальне провадження за її заявою було розпочате лише після її звернення за медичною допомогою. Вказала, що має майнові претензії до обвинуваченого, які оцінює у 2000 грн., адже у зв`язку з отриманими ушкодженнями вона була непрацездатною один місяць. Вважає, що обвинуваченого слід суворо покарати за вчинене.

При цьому суд бере до уваги показання потерпілої, надані суду, а не слідчому у відповідності до вимог ч.4 ст. 95 КПК України.

Свідок ОСОБА_7 в судовому засіданні підтвердила показання потерпілої, пояснивши, що в той день до її будинку прийшли обвинувачений, ОСОБА_8 та невідома їй дівчина, яка пізніше пішла до хвіртки. Обвинувачений почав вимагати у неї речі, до яких вона не мала ніякого відношення, ображав її, чим спровокував конфлікт. В цей час прийшла її дочка ОСОБА_5 , яка захистила її, у зв`язку з чим отримала тілесні ушкодження, які першим почав наносити ОСОБА_8 , завдавши їй удар кулаком в голову, тягнув її за волосся, душив, а обвинувачений наніс їй удари ногами по тулубу близько 5-6 раз. Останні припинили свої протиправні дії та втекли лише після того, як вони почали викликати міліцію. В той день у дочки на обличчі було почервоніння від удару кулаком, помітні сліди на шиї, а через декілька днів вона поскаржилася на біль в боку та було виявлено перелом VІІІ ребра, внаслідок чого вона місяць не ходила на роботу.

Свідки ОСОБА_12 та ОСОБА_13 також підтвердили, що потерпілій були нанесені тілесні ушкодження 13 травня 2015 року, адже вона повернулася на роботу із почервонінням на обличчі, помітними слідами на шиї, була дуже стривожена, плакала, довго не могла заспокоїтись, однак причини вказаного стану не пояснила, через декілька днів повідомила, що не зможе вийти на роботу за станом здоров?я. Один місяць вона не працювала. Пізніше розповіла про обставини отримання тілесних ушкоджень.

Свідок ОСОБА_14 пояснив, що є співмешканцем ОСОБА_7 . В той день він прийшов з роботи та спав. Не був свідком всіх подій та початку конфлікту, однак, коли почув крик, вийшов та побачив як ОСОБА_8 шарпав ОСОБА_7 за одяг, а обвинувачений наніс удар кулаком в живіт потерпілої. Він в свою чергу з метою захисту співмешканки вдарив ОСОБА_8 та сказав потерпілій, щоб викликала міліцію, після чого обвинувачений та його батько залишили територію їх господарства.

Показання потерпілої підтверджуються також висновком судово-медичної експертизи № 60 від 20 травня 2015 року (а.к.п.35) та поясненнями, наданими в ході судового розгляду експертом ОСОБА_15 , з яких вбачається, що потерпіла 20 травня 2015 року під час проведення експертизи давала аналогічні пояснення причин виникнення у неї тілесних ушкоджень, зокрема, зазначила, що ОСОБА_8 та його син побили її. При цьому ОСОБА_8 тягнув її за волосся, душив, а обвинувачений бив ногами по різних ділянках тіла, а також руками в ділянку грудної клітки з обох сторін. Експертизою 20 травня 2015 року тілесних ушкоджень не виявлено. Однак, при консультації лікарем-хірургом виявлено закритий перелом VІІІ ребра, підтверджений рентгенологічно, що виник внаслідок дії сили в місці перелому, яка виникла внаслідок дії або ж взаємодії під прямим кутом твердого предмету, що має обмежену по площі контактуючу поверхню. Вказані тілесні ушкодження відносяться до категорії тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості, оскільки для стійкого зрощення відломків необхідно термін більше 21 доби. При цьому експертом роз`яснено, що вказані тілесні ушкодження могли виникнути в час та за обставин, вказаних потерпілою. Цілком допускається також зникнення в 7-денний строк синців, що може бути обумовлено фізіологією організму потерпілої. Крім того, експертом зазначено, що такий перелом не виключено міг виникнути і від ударів в область живота.

Допускається експертом виникнення перелому вказаного ребра і при падінні потерпілої з висоти власного зросту на виступаючий предмет, поверхня якого має обмежену по площі контактуючу поверхню. Разом з тим, потерпіла вказує, що не падала з висоти власного зросту та в ході судового розгляду таких обставин не встановлено.

Враховуючи показання потерпілої, яка в суді чітко вказала, що саме обвинувачений спричинив їй тілесне ушкодження у вигляді перелому VІІІ ребра, показаннями свідків ОСОБА_7 , ОСОБА_14 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , що в своїй сукупності відтворюють картину подій, висновком судово-медичної експертизи, який є об`єктивним і науковообгрунтованим, та не викликає сумнівів, суд приходить до висновку про винуватість ОСОБА_6 в умисному спричиненні середньої тяжкості тілесного ушкодження, тобто умисного ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених ст.121 КК України, але такого, що спричинило тривалий розлад здоров`я або значну стійку втрату працездатності менш як на одну третину, і тому кваліфікує дії обвинуваченого за ч.1 ст.122 КК України.

Показання обвинуваченого не ґрунтуються на доказах, що є беззаперечними.

Пояснення свідків ОСОБА_8 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 і ОСОБА_9 є суперечливими, не послідовними, не відтворюють картину подій та спростовуються показаннями один одного, а тому не беруться до уваги судом як належні докази в підтвердження невинуватості обвинуваченого.

Так, свідок ОСОБА_8 чітко не вказав, хто був присутній під час конфлікту, що відбувся 13 травня 2015 року на території господарства ОСОБА_7 , окрім самої ОСОБА_7 , потерпілої та ОСОБА_14 , які наносили йому тілесні ушкодження. Зокрема, вказав, що на подвір?ї знаходився ОСОБА_10 і більше нікого не було. Про те, що свідком конфлікту була також ОСОБА_11 і ОСОБА_9 - не ствердив. Доказів нанесення йому тілесних ушкоджень, звернення в правоохоронні органи, за медичною допомогою не представив. Крім того, його покази містять суперечності щодо нанесення ним тілесних ушкоджень учасникам конфлікту.

При цьому свідок ОСОБА_10 пояснив, що на початку конфлікту він перебував у будинку ОСОБА_7 , розпивав з ОСОБА_14 спиртні напої. В цей час до будинку зайшли обвинувачений, ОСОБА_8 та якась дівчина. Разом з тим, ОСОБА_8 та обвинувачений зазначає, що ОСОБА_8 зайшов до будинку один, а обвинувачений чекав біля хвіртки. Крім того, ОСОБА_8 не зазначив, що ОСОБА_10 знаходився у будинку в той час, коли він зайшов до нього. Також свідок ОСОБА_10 стверджує, що під час конфлікту ніхто нікого не бив, при цьому ж вказує, що ОСОБА_14 , вийшовши з будинку, вдарив ОСОБА_8 , після чого останній втік.

Потерпіла чітко вказала, що ОСОБА_10 не був свідком конфлікту, ОСОБА_14 уточнив, що останній прийшов уже після його завершення.

Протиріччя містяться і в показаннях свідка ОСОБА_9 , яка пояснила, що увесь час стояла біля хвіртки разом із ОСОБА_11 , не могла чітко розповісти як відбувався конфлікт. Вказала, що ОСОБА_14 вибіг з будинку в кінці конфлікту, а ОСОБА_10 раніше, хоча свідок ОСОБА_10 зазначив, що вони з ОСОБА_14 вийшли з будинку разом.

Показання свідка ОСОБА_11 є також суперечливими. Так, вона зазначила, що знаходилась на подвір?ї будинку під час конфлікту, в той час як свідок ОСОБА_9 ствердила, що вона знаходилась з нею біля хвіртки. Крім того, в ході допиту встановлено наявність неприязних стосунків ОСОБА_11 із ОСОБА_7 .

Протокол проведення слідчого експерименту від 01 липня 2015 року складений слідчим не коректно, його описова частина не в повній мірі відповідає фототаблицям до нього (а.к.п.38-42), на що вказав і експерт ОСОБА_15 , у зв`язку з цим даний доказ, а також показання свідка ОСОБА_16 , який був понятим при проведенні даної слідчої дії, однак, не бажав брати участь у її проведенні, що стверджується його показами, не можуть бути оцінені судом як належні докази.

У відповідності до вимог ст. ст. 50, 65 КК України при призначенні покарання ОСОБА_6 суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, який відповідно до вимог ст. 12 КК України відноситься до злочинів середньої тяжкості, обставини його вчинення, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Обставин, що пом?якшують чи обтяжують покарання обвинуваченого, суд не вбачає.

З огляду на те, що обвинувачений не судимий, хоча неодноразово притягався до кримінальної відповідальності (а.к.п.99), посередньо характеризується за місцем проживання (а.к.п.102), не працює, у вчиненому не розкаявся, своєї вини не визнав, завдані потерпілій збитки добровільно не відшкодував, хоча мав такий намір, думку потерпілої, яка наполягає на покаранні обвинуваченого, суд дійшов висновку про призначення ОСОБА_6 покарання, необхідного й достатнього для його виправлення та попередження нових злочинів у виді обмеження волі, але із звільненням від відбування покарання з випробуванням, застосувавши ст. 75 КК України, із покладенням на нього обов`язків відповідно до ст.76 КК України, оскільки вважає, що його виправлення можливе без відбування покарання.

Речові докази та судові витрати у кримінальному провадженні відсутні.

Керуючись ст.ст. 368, 370, 374 КПК України, суд

УХВАЛИВ:
ОСОБА_6 визнати винуватим у пред`явленому йому обвинуваченні за ч. 1 ст. 122 КК України і призначити йому покарання у виді обмеження волі на строк 2 (два) роки.

На підставі ст.ст. 75, 76 КК України звільнити ОСОБА_6 від відбування покарання, якщо він протягом двох років не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки: не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції; повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи; періодично з`являтися для реєстрації в кримінально-виконавчій інспекції.

Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Волинської області через Локачинський районний суд протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано, а при оскарженні вироку - якщо його не скасовано - після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити прокурору та обвинуваченому.

Суддя Локачинського районного суду ОСОБА_1