Ухвала
іменем україни
Колегія суддів судової палати у кримінальних справах
Вищого спеціалізованого суду України
з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючогоОСОБА_1 ,
суддівОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
при секретарі за участю прокурора захисника засудженої Булані ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6
розглянула в судовому засіданні 21 січня 2016 року в м. Києві кримінальне провадження № 1-кп/215/126/15 за касаційною скаргою засудженої ОСОБА_6 на вирок Тернівського районного суду м. Кривого Рогу

від 04 березня 2015 року та ухвалу Апеляційного суду Дніпропетровської області від 19 травня 2015 року щодо

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки

та жительки АДРЕСА_1 , такої, що відповідно до ст. 89 КК України судимості не мала.

За вказаним вироком, залишеним без зміни ухвалою апеляційного суду, ОСОБА_6 засуджено до покарання у виді позбавлення волі: за ч. 2 ст. 309 КК України на строк 2 роки, за ч. 2 ст. 307 КК України на строк

6 років із конфіскацією майна, яке є її власністю.

Відповідно до ст. 70 цього Кодексу за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим ОСОБА_6 призначено остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 6 років із конфіскацією майна, яке є її власністю.

Відповідно до судових рішень ОСОБА_6 визнано винуватою в тому, що вона 29 серпня 2014 року приблизно о 12.00 год. у лісосмузі, розташованій поблизу вул. Федоренка м. Кривого Рогу, продала

ОСОБА_7 за 70 грн особливо небезпечний наркотичний засіб опій ацетильований, вагою 0,6497 г, який придбала з метою незаконного збуту у невстановлені слідством час та місці.

20 вересня 2014 року приблизно о 20.00 год. ОСОБА_6 повторно у лісосмузі, розташованій біля КЗОШ № 106 по вул. Ухтомського м. Кривого Рогу, з метою збуту у невстановленої особи придбала особливо небезпечний наркотичний засіб опій ацетильованій у невстановленій кількості, однак не менше ніж 11,4503 г (в перерахунку на суху речовину), і незаконно його зберігала при собі. Частину цього особливо небезпечного наркотичного засобу, вагою 1,9231 г (в перерахунку на суху речовину) ОСОБА_6

21 вересня 2014 року приблизно о 08.55 год. у тій же лісосмузі продала за 160 грн ОСОБА_8 .

Крім того, 03 вересня 2014 року ОСОБА_6 на території пляжу біля мікрорайону Даманського у м. Кривому Розі у невстановленої особи незаконно придбала особливо небезпечний наркотичний засіб опій ацетильований, вагою 4,2163 г (в перерахунку на суху речовину), який зберігала при собі без мети збуту до вилучення цього засобу працівниками міліції цього ж дня приблизно о 18.15 год.

У касаційній скарзі засуджена просить застосувати до неї ст. 69 КК України.
Заслухавши доповідь судді, думку засудженої та її захисника, які просили задовольнити касаційну скаргу, прокурора, яка заперечила проти задоволення касаційної скарги та просила залишити без зміни оскаржувані судові рішення, перевіривши матеріали кримінального провадження й обговоривши доводи, наведені у скарзі, колегія суддів дійшла висновку, що підстави для задоволення касаційної скарги відсутні.
Так, відповідно до ст. 433 КПК України суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального й процесуального права, правової оцінки обставин, і не має права досліджувати докази, встановлювати й визнавати доведеними обставини, яких не було встановлено в оскарженому судовому рішенні, а також вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

При цьому ОСОБА_6 не оспорює доведеності своєї винуватості у вчиненні інкримінованих їй кримінальних правопорушень та правильності кваліфікації її дій за ч. 2 ст. 309, ч. 2 ст. 307 КК України.

Доводи засудженої про невідповідність призначеного покарання тяжкості вчиненого злочину та її особі унаслідок суворості та необхідності застосування до неї положень ст. 69 цього ж Кодексу є безпідставними.

Так, мотивуючи своє рішення щодо справедливого виду та міри покарання, яке необхідно призначити ОСОБА_6 , суд урахував тяжкість вчинених кримінальних правопорушень, обставини, що пом`якшують її покарання, відсутність обставин, які б його обтяжували, а також дані про особу винної, яка відповідно до ст. 89 КК України судимості не має, за місцем проживання характеризується задовільно, на обліках у лікарів нарколога чи психіатра не перебуває, має на утриманні малолітнього сина ОСОБА_9 , 2001 року народження.
Обставинами, що пом`якшують покарання винної, суд визнав щире каяття у скоєному.

На підставі цих даних у їх сукупності суд першої інстанції призначив покарання у виді позбавлення волі у мінімальних межах, визначених санкціями частин статей, якими передбачено кримінальні правопорушення, інкриміновані ОСОБА_6 .

При цьому в подальшому суд апеляційної інстанції незважаючи на доводи засудженої про суворість призначеного покарання та необхідність застосувати ст. 69 КК України погодився з таким рішенням суду першої інстанції і залишив його без зміни.

Відповідно до змісту ухвали апеляційного суду в ній наведено мотивовані підстави, на яких апеляційну скаргу захисника визнано необґрунтованою. Це судове рішення відповідає вимогам ст. 419 КПК України.

З урахуванням зазначених даних, тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, конкретних обставин вчинення протиправних діянь, їх суспільної небезпечності, короткого проміжку часу, що минув з моменту закінчення кримінального провадження за вчинення кримінального правопорушення до вчинення нового, колегія суддів вважає призначене ОСОБА_6 покарання у зазначеному виді й розмірі справедливим і таким, що відповідає вимогам ст. 65 КК України, оскільки воно сприятиме не тільки виправленню й перевихованню винної, а й попереджатиме вчинення протиправних діянь як самою засудженою, так і іншими особами.

При цьому підстав вважати покарання, призначене засудженій, несправедливим унаслідок суворості, як і підстав для призначення

ОСОБА_6 більш м`якого покарання, ніж передбачено законом, на чому наполягає засуджена, навіть з огляду на доводи, наведені в її касаційній скарзі, колегія суддів не вбачає, оскільки всі дані, які позитивно характеризують особу винної, та обставини, що мають значення при призначенні покарання, були враховані судами першої та апеляційної інстанцій, унаслідок чого ОСОБА_6 було призначено покарання у мінімальному розмірі, передбаченому ч. 2 ст. 309 та ч. 2 ст. 307 КК України, із застосуванням принципу визначення покарання за сукупністю злочинів.

Даних про те, що ОСОБА_10 є матір`ю одиначкою або про наявність у її діях ознак активного сприяння розкриттю злочинів протягом досудового розслідування чи судового розгляду кримінального провадження його матеріали не містять.
Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які би перешкодили чи могли перешкодити суду повно й усебічно розглянути провадження і постановити законне, обґрунтоване та справедливе рішення,

у матеріалах провадження не встановлено.
Керуючись статтями 433, 434, 436, КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

вирок Тернівського районного суду м. Кривого Рогу від 04 березня 2015 року та ухвалу Апеляційного суду Дніпропетровської області

від 19 травня 2015 року щодо ОСОБА_6 залишити без зміни, а касаційну скаргу засудженої без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення й оскарженню не підлягає.

Судді:

_______________ ОСОБА_1 __________________ ОСОБА_2 _________________ ОСОБА_3