Апеляційний суд Кіровоградської області
№ провадження 11-кп/781/801/15 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Категорія 185 (81, 86-1, 140) Доповідач в колегії апеляційного суду ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
28.08.2015 року. Колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Кіровоградської області у складі:

головуючого - судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

із секретарем ОСОБА_5

розглянула у відкритому судовому засіданні у м. Кіровограді матеріали кримінального провадження № 0007865 за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_6 на вирок Кіровського районного суду м. Кіровограда від 24 червня 2015 року, яким

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кіровоград, громадянина України, що мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , непрацюючого, з середньої освіти, неодруженого, раніше судимого:

1) 28.12.2004 р. Солом`янським районним судом м. Києва за ст. 185 ч. 2 КК України до 3 років позбавлення волі, в силу ст. 75 КК України звільнений від покарання з іспитовим строком 3 роки;

2) 15.03.2007 р. Кіровським районним судом м. Кіровограда за ст. 185 ч. 2, ст. 71 КК України до 5 років позбавлення волі, звільнений 06.07.2010 р. умовно-достроково на 1 рік 5 місяців 23 дні

визнано винним та засуджено за ч. 2 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 1 (один) рік.

Вирішено питання про цивільний позов та судові витрати у справі.

за участю сторін кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_7

ВСТАНОВИЛА:
Вироком суду ОСОБА_6 визнаний винним та засуджений за вчинення таємного викрадення чужого майна (крадіжка), вчиненого повторно, за наступних обставин.

21.09.2014 р. близько 21-00 год., ОСОБА_6 , перебуваючи на літньому майданчику кафе «Фаворит» за адресою: м. Кіровоград, вул. Волкова 11, корп. 1, діючи умисно, з корисливих спонукань, маючи намір на таємне викрадення чужого майна, переслідуючи мету наживи та самозбагачення, шляхом вільного доступу таємно викрав з холодильника належні ОСОБА_8 4 банка пива Туборг загальною вартістю 38,00 грн., 2 пляшки пива Злата Прага загальною вартістю 16,20 грн., 1 пляшку пива Жигулівське вартістю 6,60 грн., 2 пляшки пива Хайк загальною вартістю 16,20 грн., 3 пляшки напою Ром-Кола загальною вартістю 26,55 грн., 2 пляшки напою Віскі-Вишня загальною вартістю 17,70 грн., 4 пляшки напою Бренді-Кола загальною вартістю 35,40 грн., після чого з місця скоєння злочину зник, розпорядившись викраденим майном на свій розсуд, чим спричинив потерпілому ОСОБА_8 майнову шкоду у розмірі 156,65 грн.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_6 ставить питання про пом`якшення призначеного йому покарання. Своє прохання мотивує тим, що він щиро розкаюється у вчиненому кримінальному правопорушенні, свою вину визнав повністю, відшкодував потерпілому ОСОБА_8 заподіяну шкоду, внаслідок чого останній претензій матеріального характеру до нього немає, перебуває у цивільному шлюбі, має малолітню дитину на своєму утриманні, позитивно характеризується по місцю свого проживання та роботи. Окрім цього апелянт просить врахувати наведені обставини, передбачені п.п. 1- 2 ст. 66 КК України та призначити йому покарання, не пов`язане з позбавленням волі, або на підставі ст. 46 КК України звільнити від кримінальної відповідальності у зв`язку з примиренням винного з потерпілим.

Заслухавши доповідача, думку прокурора, який заперечив проти задоволення апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_6 , посилаючись на обґрунтованість призначеного покарання, обговоривши доводи апеляції, перевіривши матеріали кримінального провадження, дотримуючись меж перегляду судових рішень, визначених ч. 3 ст. 349, ст. 394, ст. 404 КПК України, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга обвинуваченого задоволенню не підлягає з таких підстав.

Допитаний судом першої інстанції обвинувачений ОСОБА_6 свою винуватість в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні визнав повністю та показав, що він ввечері 21.09.2014 р. знаходився на літньому майданчику кафе «Фаворит» по вул. Волкова у м. Кіровограді, де вирішив викрасти з холодильника алкогольні напої, та скориставшись тим, що за ним ніхто не спостерігає, відкривши дверцята холодильника, викрав з нього 4 банки і 5 пляшок пива та 9 пляшок слабоалкогольних напоїв, після чого він залишився неподалік від кафе «Фаворит» зі своїм знайомим, якому запропонував вжити викрадені напої, а через нетривалий час, коли до нього підійшов власник кафе з приводу з`ясування викрадення спиртних напоїв, він зізнався у крадіжці та видав викрадене, шкоду потерпілому частково відшкодував, у скоєному розкаюється.

Висновки суду про доведеність винуватості ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України за обставин, викладених у вироку та правильність кваліфікації його дій в апеляції не оспорюються та повністю підтверджуються зібраними належними і допустимими доказами, які містяться в матеріалах кримінального провадження, які судом першої інстанції за згодою учасників судового процесу досліджено в порядку ч. 3 ст. 349 КПК України, та ніким не оскаржено.

Враховуючи положення диспозиції зазначеної вище статті кримінального процесуального закону та вимоги ч. 2 ст. 394 КПК України, колегія суддів не входить в обговорення доведеності вини та правильності кваліфікації дій обвинуваченого ОСОБА_6 та вважає, що його вина доведена повністю, а дії за ч. 2 ст. 185 КК України кваліфіковано правильно як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно.

Перевіркою матеріалів кримінального провадження, істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які були б безумовними підставами для скасування чи зміни оскаржуваного судового рішення, колегією суддів не встановлено.

Покарання обвинуваченому ОСОБА_6 судом першої інстанції призначено з дотриманням вимог статей 50, 65 КК Українив межах санкції ч. 2 ст. 185 КК України.

При призначенні обвинуваченому ОСОБА_6 міри покарання суд першої інстанції в повній мірі врахував ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, який відповідно до ст. 12 КК України відноситься до злочинів середньої тяжкості.

Характеризуючи особу обвинуваченого, районний суд прийняв до уваги, що він неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення корисливих умисних злочинів проти власності, вчинив кримінальне правопорушення, маючи непогашену та не зняту у законному порядку судимість, що вказує на схильність ОСОБА_6 до вчинення злочинів.

Крім того, районний суд хоч і не вказав, але фактично врахував і те, що обвинувачений за місцем проживання характеризується позитивно (т.1, а.п. 78), на обліку в лікаря психіатра та нарколога не перебуває (т. 1, а.п. 68,68).

Обставини, що пом`якшують покарання судом обґрунтовано визнано щире каяття та часткове відшкодування шкоди. Обставин, що обтяжують покарання судом не встановлено.

Врахувавши обставини кримінального провадження, особу обвинуваченого, а також приймаючи до уваги обставини, які пом`якшують покарання, та відсутність обставин, які його обтяжують, районний суд дійшов обґрунтованого висновку про необхідність призначення обвинуваченому ОСОБА_6 покарання у виді позбавлення волі на мінімальний строк, передбачений санкцією статті обвинувачення.

Таким чином, призначене судом покарання за видом та розміром, на думку колегії суддів, є справедливим, необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів, і відповідатиме меті покарання.

Що стосується доводів, наведених у апеляційній скарзі обвинуваченого ОСОБА_6 щодо врахування ряду обставин, які пом`якшують йому покарання та призначення покарання, не пов`язаного із позбавленням волі, то вони задоволенню не підлягають. З урахуванням тяжкості вчиненого ОСОБА_6 кримінального правопорушення, яке є умисним корисливим злочином середньої тяжкості, а також зважаючи на те, що нове кримінальне правопорушення останній вчинив за наявності не знятої та непогашеної у встановленому законом порядку судимості, то вказані обставини не можуть бути підставою до застосування при призначенні обвинуваченому покарання положень ст. 75 КК України.

Згідно з ч. 5 ст. 469 КПК України укладення угоди про примирення або про визнання винуватості може ініціюватися в будь-який момент після повідомлення особі про підозру до виходу суду до нарадчої кімнати для ухвалення вироку.

За вказаних вище обставин, та у зв`язку з тим, що в матеріалах кримінального провадження відсутня угода про примирення обвинуваченого та потерпілого, колегія суддів не вбачає підстав для звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого у зв`язку з примиренням з потерпілим ОСОБА_8 за ст. 46 КК України,

Зважаючи на викладене, колегія суддів не знаходить підстав для пом`якшення ОСОБА_6 покарання, а тому апеляцію обвинуваченого залишає без задоволення, а вирок суду першої інстанції стосовно нього без зміни, як законний та обґрунтований.

Керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407, 419, КПК України, колегія суддів.

ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Вирок Кіровського районного суду м. Кіровограда від 24 червня 2015 року, стосовно ОСОБА_6 залишити без зміни.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим, який утримується під вартою в той же строк з моменту отримання копії судового рішення.

Судді: (підписи)

З оригіналом згідно:
Суддя Апеляційного суду
Кіровоградської області ОСОБА_2