Справа № 1-131/11
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29.09.2011м.Сміла
Смілянський міськрайонний суд Черкаської області в складі:

головуючого-судді Яценка С.Л.

судді Соколишиної Л.Б.

народних засідателів Гуля Т.М., Марчевська О.О. та Костенко М.О.

при секретарі Захарченко І.В.

з участю прокурорів Ілліна В.А.

адвоката ОСОБА_1

потерпілої ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Сміла справу про обвинувачення ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця с.М.Смілянка, зареєстрованого в ІНФОРМАЦІЯ_2, а жителя ІНФОРМАЦІЯ_3, українця, громадянина України, ІНФОРМАЦІЯ_4, неодруженого, раніше судимого:

- 16 червня 1994 року Смілянським районним судом Черкаської області за ч.2 ст.141 КК України на 2 роки позбавлення волі;

- 29 червня 1998 року Черкаським обласним судом за п.«І» ст.93, ч.2 ст.140 КК України 1960 року на 12 років позбавлення волі. Звільнений 2 квітня 2009 року по відбуттю строку покарання,

- за п.п.1 і 13 ч.2 ст.115, ч.4 ст.187, ч.1 ст.152 КК України, -

в с т а н о в и в:

ОСОБА_3, будучи раніше судимим за умисне вбивство, 14 травня 2010 року близько 7 год., в будинку матері співмешканки ОСОБА_2 по вул.Молодіжній, 13 в с.Сунки Смілянського району, у відсутність ОСОБА_2, з мотивів помсти їй, маючи намір убити двох близьких їй людей: сина - ОСОБА_4 та матір - ОСОБА_5, умисно, з метою вбивства зайшов в кімнату ОСОБА_4, який спав і наніс йому численні удари обухом сокири по голові і декілька ударів ножем у грудну клітку та шию, а потім зайшов до кімнати, де знаходилась ОСОБА_5 і наніс їй численні удари обухом сокири по голові і декілька ударів ножем у грудну клітку, в результаті чого потерпілі померли на місці скоєння злочину.

Після скоєння умисного вбивства близько 8 год., з метою заволодіння чужим майном він напав на потерпілу ОСОБА_2, яка зайшла до будинку, і застосував насильство, яке є небезпечним для життя та здоровя, що виразилося в заламуванні руки і звязуванні скотчем рук, ніг та заклеюванні рота скотчем, здавлюванні руками шиї, від чого вона втратила свідомість. Цими діями він спричинив потерпілій струс головного мозку, забиття та здавлювання шийного відділу хребта та органів шиї, що супроводжувалась гіпоксією головного мозку, що спричинило тяжкі тілесні ушкодження. Після того як потерпіла отямилась, приставляв ніж до горла, погрожував покалічити і заволодів її грошима в сумі 400 грн., мобільним телефоном «Нокія-6300» вартістю 942 грн. 91 коп. та мобільним телефоном «Нокія-5130» - 600 грн. 11 коп., а всього заволодів майном потерпілої ОСОБА_2 на загальну суму 1943 грн. 02 коп.

Зразу ж після вчинення розбою він, з метою зґвалтування, застосував до потерпілої ОСОБА_2 фізичне насильство, яке виразилось в тому, що він схватив її з заду, одною рукою закрив їй рот та ніс, а іншою заламав руку за спину, завів в кімнату, де подавивши опір та волю, зґвалтував її.

В судовому засіданні підсудний ОСОБА_3 винним себе визнав частково і пояснив, що з липня 2009 року співмешкав з ОСОБА_2 Разом з ними проживали її діти - син ОСОБА_6 та донька Таня. Перед новим 2010 роком переїхали жити в с.Сунки до матері співмешканки ОСОБА_5В, де часто сварився з різних причин. 13 травня 2010 року між ним та ОСОБА_2 виникла чергова суперечка, по закінченню якої ОСОБА_2 заявила, що вони не будуть разом жити і вона його випише. Цього дня вона зібрала його речі, які він відвіз до своєї сестри. ОСОБА_2 повідомила, що їм необхідно поїхати в паспортний стіл м.Сміла щоб виписати його. 14 травня 2010 року він прокинувся рано, розбудив ОСОБА_2 і коли вона проводжала доньку до автобусної зупинки, він йшов з ними і просив її, щоб залишились жити разом. Вона ображала його при сторонніх, а тому він «послав» її і повернувся додому, де на кухні курив, заспокоювався. До нього вийшла ОСОБА_5 кричала на нього, ображала, це робив і ОСОБА_4 Наміру вбивати їх у нього не було, але у відповідь на їх дії кинув в них молоток, який взяв під стільцем. Вони розбіглись по своїх кімнатах. Він взяв сокиру, що була на кухні, зайшов в кімнату ОСОБА_4, який лежав на ліжку, і вдарив його обухом сокири близько трьох раз по голові. Потім зайшов у кімнату, де на ліжку лежала ОСОБА_5, яку також вдарив обухом сокири декілька раз по голові. Оскільки ОСОБА_4 та ОСОБА_5 залишились живими, він кілька разів вдарив кожного з них кухонним ножем у груди. Мобільний телефон ОСОБА_4 «Нокіа» він забрав собі. Коли у будинок зайшла ОСОБА_2 то він придушив її за шию, заломив руку та заштовхав у свою кімнату, сказав «подивись до чого ти довела». Скотчем обмотав руки, ноги, заклеїв рот і повідомив, що син та мати звязані, а пізніше, що вбив їх. На її прохання вступив з нею у статевий зв'язок. Зажадав і забрав у ОСОБА_2 своїх 300 грн. та 300 грн. її. Він почув шум автомобіля і на пропозицію ОСОБА_2 втікав на попутному автомобілі до м.Сміла. По дорозі був затриманий працівниками міліції.

Крім показань підсудного про вчинення ним убивства двох осіб з метою помсти, його винність підтверджується доказами по справі, які досліджені судом, а саме:

- показаннями потерпілої ОСОБА_2 про те, що вона проживала із ОСОБА_3 в незареєстрованому шлюбі і періодично з різних причин вони лаялись. 12 травня 2010 року вони посварились, після чого вона вирішила з ним розійтися і виписати, про що сказала йому. Наступного дня вона їздила виписувати ОСОБА_3 і по приїзді сказала, що завтра необхідно забрати паспорт в паспортному столі м.Сміла. 14 травня 2010 року вранці вона проводила доньку на автобус і в черговий раз відмовила ОСОБА_3, який йшов з ними, помиритись. Він пішов додому при цьому сказав «дивись щоб ти потім не пошкодувала». Коли вона повернулась до будинку, він вдарив її по голові, затягнув до спальні, де ще раз вдарив по голові і вона втратила свідомість, погрожував спалити, повиколювати очі та повідрізати вуха. Вона бачила матір, яка лежала на ліжку і харчала. ОСОБА_3 сказав, що вона вже доходить. ОСОБА_3 забрав у неї 400 грн. і 2 мобільні телефони «Нокіа-6300» та «Нокіа-6130». Коли ОСОБА_3 утік, то побачила сина мертвим. Вона бачила молоток, який лежав на столі обмотаний футболкою доньки, під ліжком сокиру і кросівки ОСОБА_3, які були у крові.

- даними протоколу відтворення обстановки і обставин події від 15 травня 2010 року при проведенні якого ОСОБА_3 добровільно відтворив події і детально розказав як він умисно вбив ОСОБА_5 і ОСОБА_4 (а.с.127-139, т.1).

- показаннями свідка ОСОБА_7 на досудовому слідстві про те, що близько 8 год. 14 травня 2010 року до неї зателефонував її брат ОСОБА_3 і сказав, що вони більше не побачаться. В телефон вона чула, як ОСОБА_2 плакала і кричала, що він вбив її матір (а.с.125 т.1);

- показаннями свідка ОСОБА_8 про те, що вранці 14 травня 2010 року до нього додому прибігла ОСОБА_2, руки якої були обмотані скотчем, покликала на допомогу і повідомила, що ОСОБА_3 вбив її матір і сина. У неї вдома він побачив мертвих ОСОБА_5 і ОСОБА_4;

- показаннями свідка ОСОБА_9, про те,що 14 травня 2010 року він був присутнім в якості понятого при вилученні у ОСОБА_3 працівниками міліції грошей, двох мобільних телефонів та кросівок, який пояснив, що гроші і телефон він забрав після вчинення вбивства хлопця і жінки. (а.с.221, т.2);

- даними протоколу огляду місця події від 14 травня 2010 року під час якого виявлено та вилучення в будинку ОСОБА_2 в с.Сунки два трупи чоловічої та жіночої статі, ніж, сокиру та молоток (а.с.13-56, т.1). Дані цього протоколу обєктивно підтверджують показання підсудного відносно характеру вчиненого ним злочину, кількості осіб,яких він позбавив життя, їх місце знаходження та знаряддя вбивства.

- даними протоколу особистого огляду від 14 травня 2010 року під час якого у ОСОБА_3 вилучено два мобільні телефони, гроші та кросівки (а.с.8-12, т.1);

- даними висновку судово-медичної експертизи № 275 від 6 серпня 2010 року, згідно якої смерть ОСОБА_4 настала від численних проникаючих ран грудей із ушкодженням його внутрішніх органів та непроникаючих ран шиї, які супроводжувалися вираженою внутрішньою кровотечею із малокрівністю внутрішніх органів. (а.с.181-182, т.1);

- даними висновку судово-медичної експертизи №274 від 6 серпня 2010 року, згідно якої смерть потерпілої ОСОБА_5 настала внаслідок відкритої черепно-мозкової травми, яка супроводжувалася розповсюдженими переломами кісток основи та склепіння черепа із травматичним руйнуванням мозкової речовини. (а.с.190-191, т.1);

- даними висновку судово-трасологічної експертизи №1/578 від 27 липня 2010 року, згідно якої слід низу взуття, вилучений на місці вчинення злочинів, залишений низом підошви кросівки, вилученої у ОСОБА_3. (а.с.156-166, т.2);

- даними висновків судово-цитологічних експертиз № 113 та №112 від 11 червня 2010 року, згідно яких виявлені в піднігтевому вмісті, у ОСОБА_4 та ОСОБА_5, домішки крові людини, могли походити від ОСОБА_3 (а.с.210-211, 216-218, т.1);

- даними висновку судово-імунологічної експертизи №117 від 20 липня 2010 року, згідно якої в слідах на ручці сокири, вилученої з місця вчинення злочину, виявлено піт людини, походження якого від ОСОБА_3 не виключається. (а.с.30-34, т.2);

- даними висновку судово-дактилоскопічної експертизи №1/370 від 7 червня 2010 року, згідно якої сліди пальців рук людини, виявлені і вилучені під час огляду місця події місця вбивства ОСОБА_4 і ОСОБА_5, залишені ОСОБА_3 (а.с.62-68, т.2);

- даними висновку судово-цитологічної експертизи №138 від 9 серпня 2010 року, згідно якої на клинку ножа, вилученого з місця вбивства ОСОБА_5 і ОСОБА_4, виявлена кров, домішки до якої крові потерпілих не виключаються.(а.с.121-123, т.2);

Приведені дані експертиз обєктивно підтверджують знаходження ОСОБА_3 на місці злочину і скоєння ним умисного вбивства двох осіб.

Згідно висновку судово-психіатричної експертизи №266 від 2 червня 2010 року, ОСОБА_3 на час вчинення ним злочинів розумів значення своїх дій та міг ними керувати. (а.с.100-109 т.2).

Про наявність у підсудного прямого умислу на позбавлення життя як ОСОБА_5 і ОСОБА_4 вказують фактичні обставини заподіяння смерті потерпілим шляхом нанесення ним кожному з них ударів обухом сокири по голові та ножем в груди та шию ОСОБА_4, а ОСОБА_5 в груди - життєво важливі органи людини, що вказує на те, що підсудний явно усвідомлював суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачав і бажав настання смерті потерпілих.

Незважаючи на невизнання підсудним вини в скоєнні розбійного нападу і пояснень про те, що гроші і мобільні телефони ОСОБА_2 віддала йому добровільно, його винність у скоєнні розбою доведена доказами, які всебічно і повно досліджені судом:

- показаннями потерпілої ОСОБА_2 про те, що ОСОБА_3 на кухні вдарив її по голові, затягнув до спальні, де ще раз вдарив по голові, звязав руки і ноги та заклеїв рота скотчем, погрожував заподіти тілесні ушкодження. Забрав у неї 400 грн. і два мобільні телефони «Нокія 6300» та «Нокія 5130».

Погрози ОСОБА_3 сприймала реально так як бачила матір, яка помирала.

У суду не має підстав сумніватись у достовірності показань потерпілої, так як вони підтверджуються іншими обєктивними доказами по справі, а саме:

- даними протоколу відтворення обстановки та обставин події від 15 травня 2010 року в ході якого ОСОБА_3 добровільно показав і розказав, як застосував насильство до потерпілої ОСОБА_2, звідки викрав у неї гроші. (а.с.127-139 т.1);

- показаннями свідка ОСОБА_8 про те, що у ОСОБА_2, яка кликала його на допомогу, руки були обмотані скетчем і вона повідомила, що ОСОБА_3 вбив її матір і сина;

- даними протоколу особистого огляду від 14 травня 2010 року, в ході якого у ОСОБА_3 вилучені 2 мобільні телефони, гроші та кросівки. (а.с.8-12,т.1);

- даними протоколу допиту свідка ОСОБА_9, згідно показань якого він був присутнім в якості понятого при вилученні у ОСОБА_3 працівниками міліції грошей, двох мобільних телефонів, які, як він пояснив, забрав після вчинення вбивства хлопця і жінки;

- даними висновку судово-дактилоскопічної експертизи №1/370 від 7 червня 2010 року та висновку судово-трасологічної експертизи №1/578 від 27 липня 2010 року, згідно яких, виявлені в ході огляду місця події в будинку потерпілої ОСОБА_2 сліди рук людини і низу підошви кросівок, залишені руками ОСОБА_3 і низом підошви правої кросівки, вилученої у нього (а.с.62-68, 156 166, т.2);

- даними протоколів впізнання потерпілою ОСОБА_2 мобільних телефонів, вилучених у ОСОБА_3, як її (а.с.197,198,т.2);

- даними висновку судово-медичної експертизи №231 від 18 серпня 2010 року, згідно якої виявлені у ОСОБА_2 тілесні ушкодження по давності спричинення відповідають часу події і обставинам, вказаним потерпілою та відносяться, за ознакою небезпеки для життя, до категорії тяжких. (а.с.113-114, т.1), що обєктивно підтверджує показання потерпілої про примінення до неї насильства з боку ОСОБА_3 і його характеру.

- даними висновків експерта №6/123 та № 6/124 від 12 липня 2010 року, згідно яких залишкова вартість викрадених ОСОБА_3 у ОСОБА_2 телефонів «Нокія 6300» становлять 942 грн. 91 коп., а «Нокія 5130» - 600 грн. 11 коп. (а.с.128-137,143-151, т.2);

Невизнання вини ОСОБА_3 в цій частині своєї вини суд розцінює, як його намагання помякшити свою відповідальність за скоєне.

Проте суд вважає показання потерпілої ОСОБА_2 щодо вчинення ОСОБА_3 розбійного нападу достовірними і такими, що відповідають фактичним обставинам справи, так як вони обєктивно підтверджуються іншими доказами, наведеними вище.

Гроші та мобільні телефони, які були предметом розбійного нападу, виявлені у ОСОБА_3, а тому його доводи, що він їх отримав від потерпілої, яка передала їх йому начебто добровільно, є безпідставними.

Незважаючи на невизнання своєї вини підсудним в скоєнні зґвалтування ОСОБА_2 і його пояснень, що вона вступила з ним в статевий зв'язок добровільно, його винність підтверджується доказами по справі:

- показаннями потерпілої ОСОБА_2 про те, що ОСОБА_3 після того, як ударив її по голові, затягнув до спальні, де знову вдарив по голові, звязав її руки та заклеїв рота скотчем і без її згоди вступив з нею у статеві зносини природнім шляхом.

- даними протоколу відтворення обстановки та обставин події від 15 травня 2010 року під час якого ОСОБА_3 добровільно показав і розказав де застосовував насильство до потерпілої ОСОБА_2, як і де вступав з нею в статеві зносини. (а.с.127-139, т.1);

- показаннями свідка ОСОБА_8 про те, що у ОСОБА_2, яка кликала його на допомогу руки були обмотані скотчем і вона повідомила, що ОСОБА_3 вбив її матір і сина;

- даними висновку судово-дактилоскопічної експертизи №1/370 від 7 червня 2010 року та висновку судово-трасологічної експертизи №1/578 від 27 липня 2010 року, згідно яких, виявлені в ході огляду місця події в будинку потерпілої сліди рук людини і низу підошви кросівок, залишені руками ОСОБА_3 і низом підошви кросівки, вилученої у ОСОБА_3 (а.с.62-68, 156 166, т.2);

- даними висновку судово-медичної експертизи №231 від 18 серпня 2010 року, згідно якої виявлені у ОСОБА_2 тілесні ушкодження по давності спричинення відповідають часу події і обставинам, вказаним потерпілою та відносяться за ознакою небезпеки для життя, до категорії тяжких. (а.с.113-114, т.1);

Доводи підсудного, що він не ґвалтував потерпілу і, що в статевий акт вступив за добровільної згоди потерпілої, спростовуються його діями, які передували зґвалтуванню: спричинення тілесних ушкоджень потерпілій, звязування рук та заклеювання рота скетчем, що позбавляло можливості потерпілій чинити опір чи кликати на допомогу.

Показання потерпілої про її зґвалтування ОСОБА_3, на переконання суду, є достовірними, оскільки вони обєктивно підтверджуються іншими доказами за всіма злочинами і підстав для оговору його саме за даний злочин у неї не має.

Дії ОСОБА_3 суд кваліфікує за п.п.1 і 13 ч.2 ст.115 КК України, як умисне протиправне заподіяння смерті двом особам (вбивство), вчинене особою, яка раніше вчиняла умисне вбивство, за ч.4 ст.187 КК України, так як він вчинив розбій, тобто напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із насильством, небезпечним для життя і здоровя особи, яка зазнала нападу та із заподіянням тяжких тілесних ушкоджень, за ч.1 ст.152 КК України, оскільки він вчинив зґвалтування, тобто статеві зносини із застосуванням фізичного насильства.

Органам досудового слідства в фабулі обвинувачення вказує, що ОСОБА_3 наніс чисельні удари ОСОБА_10 молотком по голові. Про те, в ході судового слідства встановлено, що підсудний наносив потерпілій удари по голові обухом сокири. Це категорично стверджує підсудний, вказуючи, що молотком він кинув в сторону потерпілих, а саме обухом сокири наносив удари по голові обом потерпілим.

Згідно висновку експерта №482 від 19 серпня 2011 року не виключено, що тілесні ушкодження могли бути спричинені ОСОБА_10 від ударів обуха сокири

Вироком суду від 29 червня 1998 року судової колегії в кримінальних справах Черкаського обласного суду ОСОБА_3 був засуджений за умисне вбивство, вчинене за попереднім зговором групою осіб за ст.93 п.1 КК України на 12 років позбавлення волі (т.3 а.с.38-43) і був звільнений після відбуття строку покарання 2 квітня 2009 року. 14 травня 2010 року, тобто по збігу 1 року 12 днів, він скоїв новий більш тяжкий злочин - убивство 2 осіб.

При призначенні ОСОБА_3 покарання суд, відповідно до ст.65 КК України враховує ступінь тяжкості вчинених ним злочинів, особу підсудного, а також питання наявності обставин, які помякшують або обтяжують покарання.

Відповідно до ч.5 ст.12 КК України вчинення ним умисного вбивства двох осіб кваліфікується як особливо тяжкий злочин і являє велику суспільну небезпеку.

ОСОБА_3 згідно довідки характеристики за місцем проживання характеризується негативно, не працює, зловживає спиртними напоями, в стосунках з сином співмешканки відносини були недоброзичливими.

Будь-яких обставин, які б помякшували покарання підсудного, зазначених у ст.66 КК України, суд не вбачає.

Обставини, що обтяжують покарання ОСОБА_3 у відповідності до ст.67 КК України суд визнає - рецидив злочинів та вчинення злочину щодо особи похилого віку.

Враховуючи ступінь тяжкості вчинених ним злочинів, один з яких звязаний з позбавленням життя двох осіб і який відноситься до категорії особливо тяжких злочинів, особу підсудного, який характеризується негативно і являється особою, яка раніше уже засуджувалась за скоєння умисного убивства при обтяжуючих обставинах і відбував покарання у вигляді тривалого строку реального позбавлення волі, про те належних висновків для себе не зробив і знову скоїв вбивство двох осіб, суд приходить до висновку, що його виправлення можливе тільки з приміненням максимального покарання передбаченого санкцією п.п.1 і 13 ч. 2 ст.115 КК України - довічне позбавлення волі, оскільки інші міри покарання не будуть відповідати тяжкості скоєного ним, його особі, а також цілям покарання зазначеним ст.50 КК України і не знаходить за можливе застосовувати до нього позбавлення волі на певний строк.

Відповідно до ст.70 КК України остаточне покарання за сукупністю злочинів підлягає визначенню шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим.

Строк відбування покарання слід рахувати з моменту фактичного затримання ОСОБА_3 з 14 травня 2010 року.

З підсудного на користь НДЕКЦ при УМВС України в Черкаській області належить стягнути 1577 грн. 52 коп. витрат на проведення судово-дактілоскопічних, 516 грн. - судово-товарознавчих, 412 грн. 80 коп. судово-трасологічної експертиз, а всього 2506 грн. 32 коп.

Доля речових доказів підлягає вирішенню в порядку ст.81 КПК України.

Керуючись ст.ст. 323, 324 КПК України, суд, -

з а с у д и в:

ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні злочинів, передбачених п.п.1 і 13 ч.2 ст.115, ч.4 ст.187, ч.1 ст.152 КК України і призначити йому покарання:

- за п.п.1 і 13 ч.2 ст. 115 КК України довічне позбавлення волі;

- за ч.4 ст.187 КК України - 13 років позбавлення волі з конфіскацією всього майна, яке є власністю засудженого;

- за ч.1 ст.152 КК України - 5 років позбавлення волі.

У відповідності з ч.1 ст.70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, визначити ОСОБА_3 покарання у виді довічного позбавлення волі з конфіскацією всього майна, яке є його власності.

Запобіжний захід засудженому до вступу вироку в законну силу, залишити попереднім тримання під вартою.

Початок строку відбування покарання рахувати з 14 травня 2010 року.

Речові докази на а.с.194, 199, 206 т.1, які перебувають в камері схову речових доказів Смілянського МВ УМВС України в Черкаській області, знищити, а гроші передати в дохід держави, гроші і мобільні телефони (а.с.199, 200, т.2), передані потерпілій ОСОБА_2, залишити їй, звільнивши від зобовязань по зберігальній розписці, а диск із записом відтворення обстановки та обставин події з участю ОСОБА_3 залишити при справі.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь НДЕКЦ при УМВС України в Черкаській області на рахунок 0063, МФО 854018, код 25574009, 1577 грн.52 коп. витрат на проведення судово-дактилоскопічних, 516 грн. судово-товарознавчих, 412 грн. 80 коп. - судово-трасологічної експертиз, а всього 2506 грн. 32 коп.

На вирок можуть бути подані апеляції до апеляційного суду Черкаської області через міськрайсуд протягом 15 діб з моменту його проголошення, а засудженим ОСОБА_3 - з моменту вручення йому копії вироку.

Суддя: С. Л. Яценко