Справа № 640/254/16-к
н/п 1-кс/640/172/16
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"13" січня 2016 р. Київський районний суд м. Харкова у складі:
слідчого судді - ОСОБА_1 ,
при секретарі - ОСОБА_2 ,
за участю слідчого - ОСОБА_3 ,
користувача майна - ОСОБА_4 ,
Слідчий відділу СУ ГУ Національної поліції в Харківській області лейтенант поліції ОСОБА_3 12.01.2016 р. звернувся до Київського районного суду м. Харкова з клопотанням, погодженим з прокурором відділу 04/2/4 прокуратури Харківської області ОСОБА_5 , у якому просив накласти арешт на автомобіль «ЗАЗ 110240» р.н. НОМЕР_1 , що належить ОСОБА_6 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , яким на момент ДТП керував ОСОБА_4 , шляхом заборони його ремонтування, користування, розпорядження та відчуження, зберігання автомобіля визначити на території спеціального майдану зберігання тимчасово затриманих транспортних засобів, розташованого за адресою: м. Харків, пров. Ващенківський, буд.28-Б.
Підставами для арешту майна слідчий вказує, що 11.01.2016 року приблизно о 08 год. 00 хв. в районі будинку № 199 по пр. Гагаріна в м. Харкові автомобіль «ЗАЗ 110240» р.н. НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_4 , 1973 р.н. скоїв наїзд на пішохода ОСОБА_7 , 1966 р.н.. який в результаті ДТП отримав тілесні ушкодження.
11.01.2016 о 10 год. 15 хв. на вищезазначеній ділянці дороги, слідчим СУ ГУ Національної поліції України в Харківській області майором поліції ОСОБА_8 був оглянутий та вилучений автомобіль «ЗАЗ 110240» р.н. НОМЕР_1 , який має сліди механічних пошкоджень, які утворились в результаті зазначеної дорожньо-транспортної пригоди.
Слідчий вказав, що враховуючи положення ст. 98 КПК України, автомобіль «ЗАЗ 110240» р.н. НОМЕР_1 , є речовим доказом, тобто знаряддям вчинення кримінального правопорушення, що зберіг на собі його сліди та містить інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.
11.01.2016 матеріали досудового розслідування прийняті до провадження слідчим СУ ГУ Національної поліції МВС України в Харківській області ОСОБА_3 .
Крім того, зазначений транспортний засіб як речовий доказ необхідний судовому експерту для проведення судової автотехнічної, судової транспортно-трасологічної експертиз з метою з`ясування параметрів механізму дорожньо-транспортної події, дій учасників пригоди.
За таких обставин на даний час виникла необхідність у арешті автомобіля «ЗАЗ 110240» р.н. НОМЕР_1 , та зберіганні вилученого транспортного засобу на майданчику тимчасового зберігання автомототранспорту розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , відповідно до п. 20 Порядку зберігання речових доказів стороною обвинувачення, їх реалізації, технологічної переробки, знищення, здійснення витрат, пов`язаних з їх зберіганням і пересиланням, схоронності тимчасово вилученого майна під час кримінального провадження, затвердженого постановою КМУ № 1104 від 19.11.2012.
Згідно із вимогами ст. 100 КПК України та п. 20 постанови КМУ № 1104 від 19.11.2012 не передбачено можливість передачі речових доказів транспортних засобів на відповідальне зберігання учасникам кримінального провадження та іншим особам.
Слідчий також вказав, що наявні достатні підстави вважати, що існує реальна загроза зміни або знищення транспортного засобу, його окремих складових частин, проведення ремонту пошкоджених деталей особою, яка володіє автомобілем або керує.
У судовому засіданні слідчий підтримав подане клопотання, просив про його задоволення.
Власник автомобіля «ЗАЗ 110240» р.н. НОМЕР_1 - ОСОБА_6 про дату, час та місце розгляду клопотання слідчого повідомлявся своєчасно та належним чином, проте у судове засідання не з"явився, причини неявки не повідомив.
Згідно Рапорту слідчого відділу СУ ГУ Національної поліції в Харківській області лейтенанта поліції ОСОБА_3 від 13.01.2016, встановити місцезнаходження власника автомобілю «ЗАЗ» ОСОБА_6 , який мешкає за адресою АДРЕСА_1 не представилось можливим.
Враховуючи вищевикладене та вимоги ч.1 ст.172 КПК України щодо терміну розгляду клопотання, слідчий суддя вважає за можливе розглянути клопотання без участі власника автомобіля «ЗАЗ 110240» р.н. НОМЕР_1 , - ОСОБА_6 .
Відповідно до ч. 2 ст. 173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього спеціальної конфіскації (у разі арешту майна з підстав, передбачених пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (у разі арешту майна з підстав, передбачених пунктами 2, 3 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою; 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.
За змістом чинного законодавства, зокрема, ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існують достатні підстави вважати, що воно є предметом, засобом чи знаряддям вчинення злочину, доказом злочину, набуте злочинним шляхом, доходом від вчиненого злочину, отримане за рахунок доходів від вчиненого злочину або може бути конфісковане у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого чи юридичної особи, до якої може бути застосовано заходи кримінально-правового характеру, або може підлягати спеціальній конфіскації щодо третіх осіб, юридичної особи або для забезпечення цивільного позову. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.
Згідно з ч.7 ст. 170 КПК України заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у випадках, якщо існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до зникнення, втрати, знищення, перетворення, пересування, відчуження майна.
Відповідно до вимог ст.ст. 214, 223 КПК України, після внесення повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань, слідчий або прокурор розпочинають досудове розслідування, виконують слідчі (розшукувані) дії спрямовані на отримання (збирання) доказів.
Повідомлення про підозру, відповідно до ст. 276 КПК України, здійснюється тільки за наявності достатніх доказів для підозри особи у вчинені кримінального правопорушення. Тому відсутність повідомлення про підозру у кримінальному правопорушенні не позбавляє права звернутися з клопотанням про арешт майна для забезпечення кримінального провадження, забезпечення цивільного позову у кримінальному провадженні, забезпечення конфіскації або спеціальної конфіскації, відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України. Крім того, відповідно до вищевказаної статті арештованим може бути майно, яким володіє, користується чи розпоряджається підозрюваний, обвинувачений, засуджений, треті особи, юридична особа, до якої може бути застосовано заходи кримінально-правового характеру за рішенням, ухвалою суду, слідчого судді.
Враховуючи те, що автомобіль «ЗАЗ 110240» р.н. НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_6 , на яким на момент ДТП керував ОСОБА_4 , був вилучений відповідно до протоколу огляду та затримання транспорту від 11.01.2016 р., відповідає критеріям, зазначеним у ч. 1 ст.170 КПК України, крім того, не застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна може в подальшому перешкодити кримінальному провадженню, отже суд вважає, що необхідно накласти арешт на зазначене вище майно.
Разом з тим, відповідно до ч.4 ст.173 КПК України, слідчий суддя при задоволенні клопотання про арешт майна, зобов"язаний застосувати такий спосіб арешту майна, який не призведе до зупинення або надмірного обмеження правомірної підприємницької діяльності особи, або інших наслідків, які суттєво позначаться на інтересах інших осіб.
Враховуючи вказану вимогу КПК України, слідчий суддя вважає за необхідне заборонити власнику автомобіля «ЗАЗ 110240» р.н. НОМЕР_1 - ОСОБА_6 , відчуження, продаж та керування зазначеного автомобіля до скасування арешту майна у встановленому КПК України порядку.
Клопотання про фіксацію процесуальної дії за допомогою технічних засобів під час розгляду питання слідчим суддею від учасників процесуальної дії не надійшло, за ініціативою суду не здійснюється, що відповідає положенням ст.107 КПК України.
На підставі викладеного і керуючись ст. ст.107,170-173,309, 372 КПК України,
Накласти арешт на вилучений відповідно до протоколу огляду та затримання транспорту від 11.01.2016р. автомобіль «ЗАЗ 110240» р.н. НОМЕР_1 , що належить ОСОБА_6 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , шляхом заборони його відчуження, продажу та керування, до скасування арешту майна у встановленому КПК України порядку.
Місцем зберігання арештованого майна визначити спеціальний майдан зберігання тимчасово затриманих транспортних засобів, розташований за адресою: м. Харків, пров. Ващенківський, буд.28-Б, відповідно до п. 20 Порядку зберігання речових доказів стороною обвинувачення, їх реалізації, технологічної переробки, знищення, здійснення витрат, пов`язаних з їх зберіганням і пересиланням, схоронності тимчасово вилученого майна під час кримінального провадження, затвердженого постановою КМУ № 1104 від 19.01.2012.
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Апеляційного суду Харківської області протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1