Єдиний державний реєстр судових рішень
Доступ до Реєстру здійснюється в тестовому (обмеженому) режимі. Для запобігання загрозам життю і здоров'ю суддів та учасників судового процесу, а також у разі виявлення ознак кіберзагрози, доступ до Реєстру або окремих рішень у ньому може бути обмежено.
Змінені назви судів
Категорія справи №
5-285кз15: не визначено.
Надіслано судом: не визначено. Зареєстровано: 08.10.2015. Забезпечено надання загального доступу: 08.10.2015.
Номер судового провадження: не визначено
Номер кримінального провадження в ЄРДР: не визначено
У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

6 жовтня 2015 року м. Київ

Колегія суддів Судової палати у кримінальних справах

Верховного Суду України у складі:

головуючого-судді ОСОБА_6,суддів ОСОБА_7 і ОСОБА_8,

розглянувши у судовому засіданні заяву захисника ОСОБА_4 про перегляд Верховним Судом України ухвал Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 9 червня 2015 року та від 30 червня 2015 року щодо засудженого ОСОБА_5,

в с т а н о в и л а:

Вироком Чернігівського районного суду Чернігівської області від 9 лютого 2015 року ОСОБА_5 засуджено за частиною 3 статті 286 Кримінального кодексу України (далі - КК) до позбавлення волі на строк 10 років з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 3 роки. На підставі статті 54 КК його позбавлено спеціального звання - майор міліції.

Ухвалою Апеляційного суду Чернігівської області від 6 травня 2015 року вирок щодо ОСОБА_5 залишено без зміни.

Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ ухвалою від 9 червня 2015 року відмовив у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою засудженого ОСОБА_5 на судові рішення щодо нього на підставі пункту 2 частини 2 статті 428 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК).

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 червня 2015 року захиснику ОСОБА_4 на підставі пункту 2 частини 2 статті 428 КПК відмовлено у відкритті касаційного провадження за її касаційною скаргою на судові рішення щодо ОСОБА_5 з тієї підстави, що з касаційної скарги, наданих до неї судових рішень та інших документів вбачається, що підстав для задоволення скарги немає.

Захисник ОСОБА_4 подала до Верховного Суду України заяву, в якій посилаючись на положення статті 445 КПК порушує питання про перегляд Верховним Судом України ухвал Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 9 червня 2015 року та від 30 червня 2015 року щодо ОСОБА_5

Обґрунтовуючи свою заяву захисник ОСОБА_4 вказує на неоднакове застосування судом касаційної інстанції статей 65, 66, 69 КК та статей 337, 367, 370, 410, 411, 412, 419 КПК під час розгляду її касаційної скарги судом касаційної інстанції. Вважає незаконними судові рішення постановлені щодо ОСОБА_5 у зв'язку з неповнотою судового розгляду, істотними порушеннями вимог кримінального та кримінального процесуального законів, невідповідністю висновків суду фактичним обставинам справи і невідповідністю призначеного покарання тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та особі засудженого. Просить скасувати судові рішення щодо ОСОБА_5 та направити справу на новий судовий розгляд до суду першої інстанції.

Заслухавши суддю-доповідача, обговоривши викладені у заяві захисника ОСОБА_4 доводи та перевіривши додані до заяви матеріали, колегія суддів вважає, що передбачені законом підстави для відкриття провадження відсутні з огляду на таке.

Згідно зі статтею 444 КПК України Верховний Суд України переглядає судові рішення у кримінальних справах виключно з підстав і в порядку, встановлених цим Кодексом.

У статті 445 КПК України визначено вичерпний перелік підстав для перегляду судових рішень Верховним Судом України, що набрали законної сили, який розширеному тлумаченню не підлягає.

Так, відповідно до пунктів 1, 2 частини 1 статті 445 КПК підставою для перегляду судових рішень Верховним Судом України є неоднакове застосування судом касаційної інстанції однієї і тієї самої норми права, передбаченої законом України про кримінальну відповідальність, у подібних правовідносинах, що зумовило ухвалення різних за змістом судових рішень (крім питань неоднакового застосування санкцій кримінально-правових норм, звільнення від кримінальної відповідальності чи покарання) та неоднакове застосування судом касаційної інстанції однієї і тієї самої норми права, передбаченої цим Кодексом, що зумовило ухвалення різних за змістом судових рішень.

Разом з тим, дана процесуальна норма (пункт 1 частини 1 статті 445 КПК) містить застереження, що із зазначених у ній підстав не переглядаються судові рішення з питань неоднакового застосування санкцій кримінально-правових норм, звільнення від кримінальної відповідальності чи покарання.

Для визначення, чи входить застосування статті 65 КК до вищевказаних застережень, треба враховувати, що прийняття судом рішення про призначення покарання включає такі складові, як: а) дотримання судом нормативно визначених в законі формальних вимог, які стосуються неконкретизованого кола осіб; б) дотримання судом визначених законодавством вимог, які стосуються конкретної винної особи і пов'язані із суддівським розсудом (дискреційними повноваженнями, тобто правозастосовною інтелектуально-вольовою діяльністю суду з передбаченого кримінальним законом правом вибору одного з можливих варіантів рішення у кримінальній справі).

Аналіз юридичних термінів і понять, які використані у статтях розділу ХI «Призначення покарання» КК свідчить про те, що загальні засади призначення покарання (стаття 65 КК) наділяють суд правом вибору при призначенні покарання, завданням якого є виправлення та попередження нових злочинів. Ця функція потребує судового розсуду, підставами для якого при призначенні покарання виступають: кримінально-правові відносно-визначені (де встановлюються межі покарання) та альтернативні (де передбачено декілька видів покарань) санкції; принципи права; уповноважуючи норми, в яких використовуються щодо повноважень суду формулювання «може», «вправі»; юридичні терміни та поняття, які є багатозначними або не мають нормативного закріплення, зокрема «особа винного», «щире каяття» тощо; оціночні поняття, зміст яких визначається не законом або нормативним актом, а правосвідомістю суб'єкта правозастосування.

Реалізація цієї функції становить правозастосовну інтелектуально-вольову діяльність суду, що прямо стосується застереження, викладеного в пункті 1 частини першої статті 445 КПК.

Зі змісту заяви випливає, що захисник ОСОБА_4 фактично порушує питання про недотримання судом визначених законодавством вимог, що стосуються конкретної винної особи і пов'язані із суддівським розсудом (дискреційними повноваженнями), що не є підставою для перегляду судового рішення Верховним Судом України.

Крім того, як убачається зі змісту заяви, захисник ОСОБА_4 мотивуючи свої доводи щодо неоднакового застосування судом касаційної інстанції норм кримінального та кримінального процесуального законів, по суті вказує на не встановлення дійсних обставин справи, «формальний» підхід до розгляду кримінального провадження, відмова суду у задоволенні відповідних клопотань захисту заявлених під час судового слідства, неповноту судового розгляду, невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, невідповідність призначеного покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого і порушення права на захист, фактично порушує питання про проведення по справі щодо ОСОБА_5 повторного касаційного розгляду. Проте, наведені питання з огляду на положення статті 445 КПК України, виходять за межі визначеного законом предмета перегляду Верховним Судом України судових рішень.

До того ж, аналогічні доводи захисника були предметом перегляду судів апеляційної та касаційної інстанцій, які не знайшли свого підтвердження в матеріалах кримінального провадження.

З огляду на викладене, колегія суддів Судової палати у кримінальних справах Верховного Суду України вважає, що подана захисником ОСОБА_4 заява про перегляд Верховним Судом України ухвал Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 9 червня 2015 року та від 30 червня 2015 року щодо ОСОБА_5 є необґрунтованою і не вбачає підстав для допуску справи до провадження Верховного Суду України.

Керуючись статтями 445, 446, 450, 451 КПК, колегія суддів

у х в а л и л а:

Відмовити захиснику ОСОБА_4 у допуску справи щодо засудженого ОСОБА_5 до провадження Верховного Суду України за її заявою про перегляд ухвал Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 9 червня 2015 року та від 30 червня 2015 року.

Судді:

ОСОБА_10 ОСОБА_9 ОСОБА_6

Логін:

Для помилки:

Пароль:

Для помилки:

З метою упередження перешкоджанню стабільній роботі Реєстру шляхом здійснення автоматичних або автоматизованих запитів на пошук та копіювання ("викачування") бази даних, запроваджено інтерактивний елемент захисту системи

Введіть cуму цифр, зображених на малюнку:

Перевірити
Закрити

Ваше ім'я:

Для помилки:

Ваш e-mail:

Для помилки:

Повідомлення:

Для помилки:

Введіть в поле результат арифметичного виразу:

Для помилки:

Зачекайте, будь ласка...