Справа № 11а-898 / 2010 р. Головуючий у І інстанції Березюк Г.М.
Постанова про умовно-дострокове Доповідач Яременко О.Д.

про звільнення від покарання

У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 грудня 2010 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Львівської області в складі :

головуючого Макойди З.М.,

суддів Гаврилова В.М., Яременка О.Д.,

з участю прокурора Тарнавського Т.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові справу за апеляцією засудженого ОСОБА_1 на постанову Миколаївського районного суду Львівської області від 21 вересня 2010 року, -

ВСТАНОВИЛА:

Цією постановою суду відмовлено в поданні в.о. начальника Держівської виправної колонії № 110 Львівської області та голови спостережної комісії при Миколаївській райдержадміністрації Львівської області про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання

ОСОБА_1,

ІНФОРМАЦІЯ_1,

українця, громадянина України,

засудженого вироком Городенківського районного

суду Івано-Франківської області від 13 лютого 2008 року

за ст.ст.286 ч.2, 135 ч.1, 70 КК України на пять років

позбавлення волі.

В мотивах постанови зазначено, що суд вважає неможливим застосування умовно-дострокового звільнення від відбування покарання до ОСОБА_1, враховуючи характер вчиненого ним злочину, в якому він до кінця не розкаявся, та термін, що йому залишився до кінця відбуття покарання. Вказано, що ОСОБА_1 допускав порушення встановленого режиму, згідно його характеристики від 27.10.2009 року він характеризується посередньо, не завжди робить правильні висновки і стає згідно висновку на шлях виправлення.

На вказану постанову засуджений ОСОБА_1 подав апеляцію.

В своїй апеляції засуджений не погоджується з рішенням суду, покликається на те, що судом не було взято до уваги, що він щиро розкаюється та повністю визнає свою вину у скоєному ним злочині, під час відбуття покарання сумлінно працював, за що отримав два заохочення. Перебуваючи на волі, має намір влаштуватися на роботу, що дасть йому можливість відшкодовувати рідним потерпілої завдану злочином шкоду. Крім цього вказує, що має на утриманні матір пенсійного віку, яка за станом здоровя та матеріальним станом потребує його допомоги.

Просить дану постанову суду скасувати та звільнити його умовно-достроково від подальшого відбування покарання.

Заслухавши доповідь судді, виступ прокурора, який заперечив проти поданої апеляції та просив постанову суду залишити без зміни, вивчивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляції, колегія суддів прийшла до висновку, що апеляція підлягає до часткового задоволення, виходячи із наступного.

Відповідно до вимог ст.81 КК України до осіб, які відбули не менше половини строку покарання, призначеного судом за злочин невеликої або середньої тяжкості, а також за необережний тяжкий злочин судом може бути застосоване умовно-дострокове звільнення, якщо засуджений сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення.

Як вбачається із матеріалів справи, ОСОБА_1 відбув половину строку призначеного судом покарання, за час відбуття покарання в Держівській ВК № 110 зарекомендував себе з позитивної сторони, був працевлаштований, за сумлінну поведінку та ставлення до праці двічі заохочувався адміністрацією установи, стягнень не мав.

Суд, в обґрунтування відмови в умовно-достроковому звільненні ОСОБА_1 посилається на те, що засуджений допускав порушення встановленого режиму, на його характеристику від 27.10.2009 року, на не відбутий ним строк покарання, а також на те, що засуджений до кінця не розкаявся у скоєному ним злочині.

Однак, поза увагою суду залишилась, що стягнення було накладене на ОСОБА_1 ще 11 липня 2008 року під час його відбуття покарання в СІЗО м. Івано-Франківська і згідно з ч.14 ст. 134 КВК України ОСОБА_1 визнається таким, що не має стягнення. Під час відбуття покарання в Держівський ВК № 110 він стягнень не мав, а мав два заохочення 05 жовтня 2009 року та 09 квітня 2010 року.

Щодо його характеристики від 27.10.2009 року, на яку вказує суд у постанові, то дана характеристика в матеріалах справи, наданих апеляційному суду, відсутня.

Покликавшись при прийнятті рішення на тяжкість вчиненого злочину, поведінку засудженого під час відбуття покарання, ступінь його виправлення, строк відбутого покарання та інші обставини, суд першої інстанції не конкретизував жодної з тих обставин і не обґрунтував, як саме вони вплинули на висновки суду.

Враховуючи наведене, висновок суду про відсутність підстав для умовно-дострокового звільнення ОСОБА_1 від призначеного покарання викликає сумнів і є передчасним, оскільки грунтується на неповному вивченні всіх обставин справи, а тому постанова підлягає скасуванню, а справа направленню на новий судовий розгляд в цей же суд в іншому складі суду.

Керуючись ст. ст. 362, 366 КПК України колегія суддів,

УХВАЛИЛА :

Апеляцію засудженого ОСОБА_1 задовольнити частково.

Постанову Миколаївського районного суду Львівської області від 21 вересня 2010 року, якою засудженому ОСОБА_2 відмовлено в умовно-достроковому звільненні від відбування покарання скасувати, а матеріали справи направити на новий судовий розгляд в цей же суд в іншому складі суду.

Судді :

ОСОБА_3 ОСОБА_4 ОСОБА_5