Справа №490/8845/15-к 11.09.2015 11.09.2015 11.09.2015
Провадження № 11-сс/784/388/15 Слідчий суддя у 1-й інстанції: ОСОБА_1
Категорія: застосування запобіжного Доповідач апеляційного суду: ОСОБА_2 заходу у вигляді тримання під вартою

У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р АЇ Н И
11 вересня 2015 року м. Миколаїв

Апеляційний суд Миколаївської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю секретаря ОСОБА_5 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження №0004836 за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_6 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Центрального районного суду м. Миколаєва від 7 вересня 2015 року, якою до

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України , останнє місце проживання невідоме, раніше судимого Центральним районним судом м. Миколаєва за ч.3 ст.186 КК України,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.186 КК України,

- застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк до 14 години 00 хвилин 3 листопада 2015 року;

- визначено розмір застави 25 000 грн.

Учасники судового провадження:
прокурор - ОСОБА_8 ,

захисник - ОСОБА_6 .

Короткий зміст вимог апеляційної скарги.
Захисник ОСОБА_6 подала апеляційну скаргу на ухвалу слідчого судді Центрального районного суду м. Миколаєва від 7 вересня 2015 року, в якій просить ухвалу слідчого судді скасувати, застосувати до ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту із забороною цілодобово покидати місце проживання.

Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції.
Ухвалою слідчого судді Центрального районного суду м. Миколаєва від 7 вересня 2015 року, у кримінальному провадженні № 0004836 відносно ОСОБА_7 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.186 КК України, застосований запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк до 14 години 00 хвилин 3 листопада 2015 року.

Узагальнені доводи апелянта.

В апеляційній скарзі захисник посилається на те, що слідчий суддя порушив вимоги ч.5 ст.206, ч.2 ст.211 КПК України, оскільки з часу затримання ОСОБА_7 сплинув 60 годинний термін, у зв`язку з чим, підозрюваний мав бути звільнений з під варти.

Захисник стверджує, що слідчим суддею при постановленні ухвали порушено термін обрання запобіжного заходу, тобто, не 60 днів, а 61 день.

Вважає, що відсутні будь-які дані, які б свідчили про можливість ухилятися від суду, впливати на свідків чи вчинити інше правопорушення.

Апелянт зазначає, що підозрюваний ОСОБА_7 не становить загрози для суспільства, а тому вважає можливим застосувати до нього запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Встановлені судом першої інстанції обставини.
Органами досудового розслідування, ОСОБА_7 , підозрюється в тому, що 4 вересня 2015 року, приблизно о 12 годині, точний час в ході досудового розслідування не встановлено, маючи умисел на таємне викрадення чужого майна на території домоволодіння ОСОБА_9 по АДРЕСА_1 , проник до сараю, в якому зберігалося майно та в заздалегідь підшукані на місці вчинення злочину 2 поліетиленові мішки, помістив 3 алюмінієві каструлі, алюмінієвий чайник, 2 алюмінієвих кутники, 1 алюмінієвий метало профіль, відрізки металевих труб та металевої арматури, кільця, колосники для пічного опалення та металеві ваги, загальною вартістю 1250 грн.

Дії ОСОБА_7 були помічені неповнолітньою ОСОБА_10 , яка стала кликати на допомогу, після чого ОСОБА_7 , взявши частину викраденого майна (металеві ваги) вибіг з території домоволодіння де в подальшому був затриманий працівниками міліції.

Слідчий СВ Центрального РВ УМВС України в Миколаївській області ОСОБА_11 за погодженням із прокурором прокуратури Центрального району м. Миколаєва ОСОБА_8 , звернувся до слідчого судді з клопотанням про застосування до ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, зазначивши в обґрунтування обставини, що на його думку, дають підстави вважати, що при обранні іншого запобіжного заходу, підозрюваний може вжити спроби переховуватися від органів досудового розслідування, продовжити вчиняти аналогічні злочини, впливати на свідків.

Задовольняючи клопотання слідчого, слідчий суддя зазначив, що пред`явлена підозра ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.186 КК України, є обгрунтованою, підозрюваний раніше притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення аналогічного злочин, не має стійких соціальних зв`язків, офіційної роботи , законних джерел для свого існування, знає адресу місця проживання потерпілого, не має власного житла, родини. Тому слідчий суддя дійшов висновку про наявність ризиків, передбачених п.п. 1,3,5 ч.1 ст.177 КПК України, та те, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти вказаним ризикам.

Встановлені судом апеляційної інстанції обставини та мотиви, з яких суд виходив при постановленні ухвали.
Заслухавши доповідь судді апеляційного суду; захисника ОСОБА_6 , яка просила застосувати до ОСОБА_7 домашній арешт; прокурора, яка вважала, що апеляційна скарга захисника не підлягає задоволенню, а ухвала слідчого судді скасуванню; вивчивши надані матеріали, обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що вона не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст.177 КПК України, метою застосування запобіжного захожу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим, покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Згідно ст.178 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний може переховуватися від органів слідства або суду чи перешкоджати кримінальному провадженні у інший спосіб.

Крім того, оскільки відповідно до положень ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, він застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

При розгляді вказаного клопотання слідчого, дані вимоги закону слідчим суддею були дотримані.

Застосовуючи до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя правильно послався на наявність обґрунтованої підозри у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.186 КК України, що відноситься до категорії тяжкого злочину, на те, що ОСОБА_7 раніше судимий за вчинення аналогічного злочину, не має стійких соціальних зв`язків, офіційної роботи, законних джерел для свого існування, знає адресу місця проживання потерпілого, не має власного житла, родини.

Доводи захисника про те, що ОСОБА_7 не становить загрози для суспільства, раніше не вчиняв злочинів проти особи, може проживати в квартирі своєї дружини не відповідають матеріалам справи, згідно яких, він не має постійного місця проживання, раніше притягувався до кримінальної відповідальності за ч.3 ст.186 КК України.

Не заслуговують на увагу і доводи захисника про те, що сторона обвинувачення не довела неможливості застосування більш м*яких запобіжних заходів.

Таким чином, апеляційний суд визнає, що є підстави вважати, що підозрюваний ОСОБА_7 може переховуватися від органів досудового розслідування, продовжити вчиняти аналогічні злочини, впливати на свідків, тому застосування щодо підозрюваного іншого запобіжного заходу а ніж тримання під вартою, не зможе запобігти зазначеним ризикам.

Що стосується доводів захисника про те, що слідчим суддею порушено вимоги ч.5 ст.206 та ч.2 ст.211 КПК України і ОСОБА_7 не був звільнений з-під варти, то ці доводи фактично стосуються строків затримання і не можуть бути предметом розгляду в даному кримінальному провадженню.

Як вбачається з апеляції захисника, судове засідання по обранню запобіжного заходу ОСОБА_7 було розпочате за дві години до закінчення сімдесяти двох годинного строку затримання.

При постановленні оскаржуваної ухвали, судом, дійсно, була допущена арифметична помилка при обрахуванні закінчення строку обраної міри запобіжного заходу у виді взяття під варту, яка може бути ним виправлена в порядку ст.379 КПК України.

На підставі викладеного, апеляційний суд вважає, що ухвала слідчого судді є законною та обгрунтованою, а тому апеляційна скарга захисника не підлягає задоволенню, а ухвала слідчого судді скасуванню.

Керуючись ст.ст.177, 183, 392, 407, 422 КПК України, апеляційний суд,-

ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 , залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Центрального районного суду м. Миколаєва від 7 вересня 2015 року про застосування до ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на строк до 14 години 00 хвилин 3 листопада 2015 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4