печерський районний суд міста києва
У Х В А Л А
Іменем України
25.07.2014 року м. Київ

Слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю сторін кримінального провадження: слідчого ОСОБА_3 , адвоката ОСОБА_4 , який діє в інтересах власника майна ОСОБА_5 , розглянувши у судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві клопотання адвоката ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_5 про скасування арешту майна, накладеного ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 25.06.2014 року у кримінальному провадженні № 0000016 від 21.11.2012 року,

В С Т А Н О В И В :

16.07.2014 року у провадження слідчого судді Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 надійшло клопотання адвоката ОСОБА_4 , який діє в інтересах власника майна ОСОБА_5 , про скасування арешту майна, який було накладено ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 25.06.2014 року у кримінальному провадженні № 0000016 від 21.11.2012 року.

В клопотанні адвокат ОСОБА_4 просить скасувати арешт майна грошових коштів у сумі 1 717 000 доларів США, 1 250 000 грн. та 9 000 Євро накладений ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 25.06.2014 у кримінальному провадженні № 0000016 від 21.11.2012 року, як необґрунтований та зобов`язати ст. слідчого в ОВС Генеральної прокуратури України ОСОБА_3 повернути ОСОБА_5 грошові кошти у сумі 1 717 000 доларів США, 1 250 000 грн. та 9 000 Євро.

Слідчий ОСОБА_3 проти обставин, викладених у клопотанні, заперечував з підстав його необґрунтованості та просив відмовити у його задоволенні.

У судовому засіданні адвокат ОСОБА_4 , який діє в інтересах власника майна ОСОБА_5 , подане клопотання підтримав, посилаючись на викладені у ньому доводи та просив задовольнити в повному обсязі.

Слідчий суддя, вислухавши пояснення учасників судового засідання, дослідивши матеріали провадження, приходить до наступного висновку.

Так, органом досудового розслідування - Генеральною прокуратурою України здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000016 від 21.11.2012 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 364, ч. 3 ст. 212, ч. 3 ст. 27, ч. 5 ст. 191, ч. 1 ст. 358 КК України.

Як вбачається з наданих слідчому судді матеріалів під час проведення досудового розслідування у кримінальному провадженні органом досудового розслідування 21.03.2014 року за місцем проживання ОСОБА_6 та ОСОБА_5 за адресою: АДРЕСА_1 , було проведено обшук в ході якого вилучено грошові кошти.

Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 24.03.2014 року накладено арешт на тимчасово вилучені речі (грошові кошти), які виявлені під час проведення обшуку за місцем мешкання ОСОБА_6 за адресою: АДРЕСА_1 .

Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 05.05.2014 року арешт на тимчасово вилучені речі (грошові кошти), які були виявлені під час проведення обшуку за місцем мешкання ОСОБА_6 за адресою: АДРЕСА_1 , було скасовано.

Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 25.06.2014 року накладено арешт на тимчасово вилучені речі (грошові кошти), які виявлені під час проведення обшуку за місцем мешкання ОСОБА_6 за адресою: АДРЕСА_1 .

Так, відповідно до ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове позбавлення підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, можливості відчужувати певне його майно за ухвалою слідчого судді або суду до скасування арешту майна у встановленому цим Кодексом порядку.

Разом з тим, стороною обвинувачення не надані дані, про те, що за місцем проживання наближеної до ОСОБА_7 особи ОСОБА_6 , який є чоловіком сестри ОСОБА_7 та займає посаду першого заступника голови Державної ветеринарної та фітосанітарної служби України, зберігалось майно, яке має значення для розслідування кримінального провадження, а також гроші та цінності здобуті злочинним шляхом, якими за сприяння ОСОБА_7 заволоділи ТОВ «Албента», ТОВ «Ойл Рівер», TOB «Украгро-5», TOB «Цукрово-рафінадний комбінат «Володимирцукор».

Зокрема, стороною обвинувачення не надані дані, що станом на 25.07.2014 року, ОСОБА_5 , ОСОБА_8 та ОСОБА_7 у кримінальному провадженні № 0000016 від 21.11.2012 року повідомлено про підозру або про їх процесуальний статус осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного.

Також, стороною обвинувачення не надано даних як про те, що зазначене майно відповідає ознакам, зазначеним у пп. 1-4 ч. 2 ст. 167 КПК України є засобом чи знаряддям вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди; або надані особі з метою схилити її до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та (або) матеріального забезпечення кримінального правопорушення чи як винагорода за його вчинення; або є предметом кримінального правопорушення, пов`язаного з їх незаконним обігом; або набуті в результаті вчинення кримінального правопорушення, доходи від них, або на які було спрямоване кримінальне правопорушення, так й про те, що це майно має правовий статус у кримінальному проваджені, визначений ст. 98 КПК України, і питання про це майно вирішувалось в порядку ст. 100 КПК України.

Разом з тим, ОСОБА_5 письмовою заявою повідомила ст. слідчого в ОВС Генеральної прокуратури України ОСОБА_3 про те, що вказані грошові кошти належать їй на праві приватної власності, які вона накопичила від ведення господарської діяльності, операцій з цінними паперами, діяльності приватного підприємця та сплатила відповідні податки з них, що підтверджується відповідними документами.

Крім цього, із протоколу додаткового допиту свідка ОСОБА_8 від 21.03.2014 року, убачається, що грошові кошти, відшукані і вилучені 21.03.2014 року, при проведенні обшуку за місцем проживання його родини за адресою: АДРЕСА_1 , належать його дружині ОСОБА_5 на праві приватної власності, які вона заробила за останні двадцять років. Також слідчим суддею було встановлено, що свідком ОСОБА_8 до протоколу вказаного допиту були долучені копії документів, що підтверджували походження грошей, які були вилучені під час проведення вказаного обшуку, а саме: копію довідки ДПІ у Ворошиловському районі м. Донецька від 17.03.2014 року, копію декларації про матеріальний стан від 17.03.2014 року та копію витягу з центральної бази даних державного реєстру фізичних осіб ДПА України від 18.03.2014 року.

Зокрема, із довідки Державної податкової інспекції у Ворошиловському районі м. Донецька від 21.03.2014 року №8730/10/05-62-17-04, довідки Державної податкової інспекції у Ворошиловському районі м. Донецька від 17.03.2014 року №7915/10/05-62-17-04, довідки Державної податкової інспекції у Ворошиловському районі м. Донецька від 17.03.2014 року № 7916/10/05-62-17-04, сукупний дохід ОСОБА_5 за 2006-2013 роки склав 14 279 714 грн.

Зазначені обставини стороною обвинувачення у судовому засіданні не спростовані.

Так, відповідно до ст. 26 КПК України сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом.

Крім того, ст. 13 Конституції Укра їни гарантує усім суб`єктам права власності захист їх прав державою.

Статтею 41 Конституції Укра їни закріплено право кожної фізичної або юридичної особи мирно володіти, корис туватися та розпоряджатися своїм майном. Ніхто не може бути протиправно позбав лений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Право власності є непоруш ним.

Кримінальний-процесуальний кодекс України для виконання за вдань кримінального провадження, у разі виникнення конкуренції між приватними і суспільними інтересами передбачає можливість позбавлення або обмеження права власності особи.

Гарантія від втручання з боку держави та інших (третіх) осіб у здійснення власником своїх повноважень, перешкоджання перспективі протиправного позбав лення власника його майна, недопустимість дій, які суперечать інтересам власника, можливість захисту зазначеного права становить зміст принципу недоторканності (непорушності) права власності.

Так, Ст. 1 Протоколу 1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначено, що:

1. Кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

2. Проте попередні положення жодним чином не обмежують право держави вводити в дію такі закони, які вона вважає за необхідне, щоб здійснювати контроль за користуванням майном відповідно до загальних інтересів або для забезпечення сплати податків чи інших зборів або штрафів.

«Визнаючи право будь-якої особи на безперешкодне користування своїм майном, ст. 1 за своєї суттю є гарантією права власності...оскільки право розпоряджатися своїм майном є звичайним та основоположним аспектом права власності». (Рішення по справі Хендісайда (Handyside v. the United Kingdom) від 7 грудня 1976 р. Серія A, т. 24, с. 29, п. 62).

Так, в розумінні терміну «позбавлення власності», конфіскація підпадає під дію абзацу першого ст. 1 Протоколу № 1, а в розумінні терміну «здійснювати контроль за користуванням майном», накладення арешту підпадає під дію абзацу другого ст. 1 Протоколу № 1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод ( Рішення по справі Хендісайда (Handyside v. the United Kingdom) від 7 грудня 1976 р.).

Позбавлення права власності передбачає таке правове по ложення, коли власника примусово позбавляють всіх правомочностей по володінню, користуванню та розпорядженню майном, тобто кон фіскація, яка є видом покарання, що полягає в примусовому безоплатному вилученні у власність держави всього або частини майна, яке є власністю засудженого. Конфіс кація майна встановлюється за тяжкі та особливо тяжкі корисливі злочини і може бути призначена судом лише у випадках, спеціально передбачених Особливою частиною КК України (ст.ст. 50-51 КК України).

«Обмеження права власності» являє собою становище, коли внаслідок зовнішнього впливу власник позбавлений права реалізу вати одну або декілька з правомочностей, що є складовою права власності, тобто не може діяти на власний розсуд щодо майна, яке йому належить. Наприклад, володіння, користування та розпорядження річчю, що є речовим доказом у кримінальному про вадженні, на певний час або до моменту винесення остаточного рішення в криміналь ному провадженні (вирок, закриття кримінального провадження), що передбачено ст. 100 КПК України, або тільки розпорядження або розпорядження та користування майном у разі його арешту в по рядку і на підставах, визначених главою 17 КПК України.

Зокрема, відсутність фізичного доступу власника майна до майна внаслідок обмеження влади є явним порушенням першого речення ст. 1 Протоколу № 1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (Рішення по справі «Кіпр проти Туреччини» (Cyprus v. Turkey) [GC], №25781/94, п. 187, ECHR 2001-IV).

Разом з тим, в даному конкретному випадку орган досудового розслідування фактично допустив «позбавлення власності» особи, оскільки зазначено майно було вилучено та передано на збереження в АТ «Укрексімбанк» для Генеральної прокуратури України в опечатаних коробках, хоча ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 25.06.2014 року якою було накладено арешт на тимчасово вилучені речі (грошові кошти) виявлене під час проведення обшуку за місцем мешкання ОСОБА_6 за адресою: АДРЕСА_1 , відповідно до ст. 173 ч. 5 п. 5 КПК України такий порядок виконання судового рішення не був передбачений, й в даному випадку особа фактично позбавлена права власності на майно, оскільки не може здійснювати володіння, користування та розпорядження майном.

Тому, враховуючи, що суду не надано даних, що особи у яких вилучено майно відповідають критеріям ст.ст. 167 ч. 1, 170 КПК України, а саме майно відповідає критеріям ст.ст. 98, 100, 167 ч. 2 КПК України, слідчий суддя приходить до висновку про обґрунтованість доводів клопотання, й з метою забезпечення прав передбачених ст.ст. 13, 41 Конституції України та ст. 1 Протоколу 1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, вважає за необхідне скасувати арешт майна, накладеного ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 25.06.2014 року, на тимчасово вилучені речі (грошові кошти) у вигляді 1 млн. 717 тис. доларів США, 1 млн. 250 тис. грн. та 9 тис. євро, які виявлено під час проведення обшуку за місцем мешкання ОСОБА_8 у квартирі АДРЕСА_2 .

Керуючись, ст.ст. 13, 41 Конституції України, ст. 1 Протоколу 1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст.ст. 174, 309 КК України, -

У Х В А Л И В :

Клопотання адвоката ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_5 про скасування арешту майна, накладеного ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 25.06.2014 року у кримінальному провадженні № 0000016 від 21.11.2012 року, задовольнити.

Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 25.06.2014 року, на тимчасово вилучені речі (грошові кошти) у вигляді 1 млн. 717 тис. доларів США, 1 млн. 250 тис. грн. та 9 тис. євро, які виявлено під час проведення обшуку за місцем мешкання ОСОБА_8 у квартирі АДРЕСА_2 .

На підставі ст. 535 ч. 4 КПК України слідчому в ОВС Генеральної прокуратури України ОСОБА_3 повідомити слідчого суддю, який постановив ухвалу, про її виконання.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1