АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 11-сс/796/2973/2015 Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1
Категорія ст. 183 КПК України Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 листопада 2015 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду м. Києва у складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участю прокурора ОСОБА_5 ,
секретаря судового засідання ОСОБА_6 ,
захисників ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,
підозрюваного ОСОБА_9 ,
розглянула у відкритому судовому засіданні в місті Києві апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 , яка діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_9 та підозрюваного ОСОБА_9 , а також доповнення до апеляційної скарги захисника ОСОБА_7 , який діє в інтересах ОСОБА_9 на ухвалу слідчого судді Голосіївського районного суду м. Києва від 11 жовтня 2015 року.

ВСТАНОВИЛА:

Цією ухвалою задоволено клопотання слідчого слідчого управління ГУ МВС України в м. Києві ОСОБА_10 , погоджене із прокурором відділу прокуратури м. Києва ОСОБА_5 , та застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком шістдесят днів, а саме до 13 год. 30 хв. 07.12.2015 р. підозрюваному
ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю м. Києва, громадянину України, з середньою освітою, маючому на утриманні неповнолітню дитину, працюючому водієм ФОП, зареєстрованому та проживаючому за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимому, який підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 206 КК України.
Згідно ухвали суду, слідчий суддя врахувавши те, що ОСОБА_9 підозрюється у вчиненні умисного кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 206 КК України, за яке законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк до десяти років, характеризуючі дані про особу підозрюваного, в їх сукупності, а саме те, що ОСОБА_9 раніше притягувався до кримінальної відповідальності, та наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме можливість підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на потерпілого та свідків, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, в якому він підозрюється, дійшов висновку про відсутність достатніх стримуючих факторів, які б дозволили менш суворим запобіжним заходам забезпечити належну процесуальну поведінку ОСОБА_9 .
Не погоджуючись з прийнятим рішенням суду першої інстанції, захисник ОСОБА_8 та підозрюваний ОСОБА_9 подали апеляційну скаргу, в якій вважають оскаржувану ухвалу такою, що винесена з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, просять скасувати ухвалу слідчого судді Голосіївського районного суду від 11.10.2015 р., та постановити нову ухвалу якою застосувати до підозрюваного ОСОБА_9 запобіжний захід не пов`язаний з позбавленням волі, у вигляді особистого зобов`язання чи домашнього арешту.
Мотивуючи свої доводи апелянти, посилаючись на вимоги ст. 412 КПК України, зазначають про ряд порушень вимог кримінального процесуального закону, які на їх думку є істотними та слугують підставою для скасування оскаржуваної ухвали, а саме відсутність на клопотанні слідчого вхідного штампу суду першої інстанції з зазначенням дати надходження та реєстраційного номеру, порушення порядку автоматизованого розподілу справ, відсутність в матеріалах судової справи журналу судового засідання та технічного носія інформації, а також розгляд слідчим суддею клопотання слідчого про застосування до ОСОБА_9 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без участі його захисника.
В доповненнях до апеляційної скарги, захисник ОСОБА_7 , також вказує на порушення права підозрюваного на захист, з огляду на відсутність захисника при розгляді клопотання слідчого та додатково вказує на відсутність обґрунтованої підозри ОСОБА_9 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 206 КК України, та ризиків неналежної поведінки підозрюваного, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України.
Також в доповненнях до апеляційної скарги, захисник ОСОБА_7 , звертає увагу суду на те, що слідчим суддею під час розгляду клопотання слідчого, в порушення вимог ст. 178 КПК України, не були враховані характеризуючі дані про особу підозрюваного, який має незадовільний стан здоров`я та потребує медичної допомоги, має постійне місце роботи та постійне джерело доходу, за місцем роботи характеризується виключно з позитивної сторони, має на утриманні малолітню дочку, яка тяжко хворіє та потребує постійного батьківського догляду.
Заслухавши доповідь судді, думку захисників та підозрюваного, які підтримали апеляційну скаргу з доповненнями та просили її задовольнити в повному обсязі, доводи прокурора, який вважає ухвалу слідчого судді законною та обґрунтованою, а апеляційну скаргу з доповненнями захисників та підозрюваного такою, що не підлягає задоволенню, перевіривши та обговоривши доводи апеляційної скарги з доповненнями, вивчивши матеріали судової справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга з доповненнями підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступних підстав.
Як вбачається з представлених в апеляційний суд матеріалів, в провадженні відділу розслідування особливо важливих справ та злочинів, вчинених організованими групами і злочинними організаціями, СУ ГУ МВС України в м. Києві здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000495 від 29.05.2015 р. за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 206, ч. 1 ст. 263, ч. 2 ст. 263 КК України.
Органом досудового розслідування ОСОБА_9 підозрюється у протидії законній господарській діяльності, тобто протиправній вимозі припинити займатися господарською діяльністю, поєднаною з погрозою насильства над потерпілим або близькими йому особами, за відсутності ознак вимагання, вчинені організованою групою, що спричинило тяжкі наслідки, а саме в тому, що 18.05.2015 р., 19.05.2015 р. та 09.10.2015 р. ОСОБА_9 , ОСОБА_11 та інші невстановлені особи, прибули за адресою: м. Київ, просп. Перемоги, 136, та перебуваючи на паркувальному майданчику транспортних засобів для пасажирських перевезень, діючи умисно, в складі організованої групи, та маючи на меті припинити здійснення законної господарської діяльності ТОВ «Авто Каді-73», діючи повторно, висловили працівникам вказаного товариства ОСОБА_12 та ОСОБА_13 протиправну вимогу про припинення здійснення господарської діяльності, при цьому погрожуючи фізичною розправою, у випадку не виконання вимоги, після чого були затримані працівниками міліції.
10.10.2015 р. ОСОБА_9 було затримано, в порядку ст. 208 КПК України, того ж дня останньому було повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбачених ч. 3 ст. 206 КК України, а саме в протидії законній господарській діяльності, тобто протиправній вимозі припинити займатися господарською діяльністю, поєднаною з погрозою насильства над потерпілим або близькими йому особами, за відсутності ознак вимагання, вчиненій організованою групою, що спричинило тяжкі наслідки.
10.10.2015 р. слідчий слідчого управління ГУ МВС України в м. Києві ОСОБА_10 , за погодженням із прокурором відділу прокуратури м. Києва ОСОБА_5 , звернувся до Голосіївського районного суду м. Києва з клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_9 , посилаючись на те, що останній обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 206 КК України, а також враховуючи характеризуючі дані про особу підозрюваного, який раніше судимий, та перебуває на іспитовому строці, та наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, та можливість підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на потерпілих та свідків у цьому кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення у вчиненні якого він підозрюється.
11.10.2015 р. ухвалою слідчого судді Голосіївського районного суду м. Києва задоволено клопотання слідчого та застосовано відносно ОСОБА_9 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком шістдесят днів, а саме до 13 год. 30 хв. 07.12.2015 року, без визначення розміру застави.
Відповідно до вимог ст. 2 КПК України основним завданням кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден не винуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
Згідно зі ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Крім того, відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується до раніше судимої особи, яка підозрюється чи обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.
З ухвали суду та журналу судового засідання вбачається, що наведені в клопотанні слідчого підстави для обрання ОСОБА_9 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою перевірялись при розгляді клопотання. При цьому був допитаний підозрюваний ОСОБА_9 , вислухана думка прокурора, з`ясовані інші обставини, які мають значення при вирішенні питання обрання запобіжного заходу.
При судовому розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд з`ясував питання про те, чи підтверджується наявність зазначених у клопотанні слідчого підстав застосування запобіжного заходу, передбачених статтею 177 КПК України.
Відповідно до ст. 178 КПК України, судом також враховано вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним ОСОБА_9 даного кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному, у разі визнання його винуватим та можливість призначення покарання до десяти років позбавлення волі, а також інші дані про особу ОСОБА_9 , в їх сукупності.
Перевіряючи доводи та обставини, на які посилаються слідчий та прокурор у клопотанні, слідчим суддею з`ясовано, що наведені у клопотанні дані свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_9 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 206 КК України. Виклад обставин, що дають підстави підозрювати ОСОБА_9 у вчиненні зазначеного кримінального правопорушення, слідчим зроблено з посиланням на матеріали кримінального провадження, що їх підтверджують.
Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслює, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи. При розгляді питання про доцільність тримання особи під вартою судовий орган повинен брати до у ваги фактори, які можуть мати відношення до справи: характер (обставини) і тяжкість передбачуваного злочину; обґрунтованість доказів того, що саме ця особа вчинила злочин; покарання, яке, можливо, буде призначено в результаті засудження; характер, минуле, особисті та соціальні обставини життя особи, його зв`язки з суспільством.
Так, Рішенням Європейського суду з прав людини у справах «Фокс, Камбел і Харлі проти Об`єднаного Королівства» від 30 серпня 1990 року, «Мюррей Об`єднаного Королівства» від 28 жовтня 1994 року, визначено, що вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.
Підставами взяття під варту виступають, спочатку докази, що викривають особу у вчиненні злочину, достатні для пред`явлення звинувачення (у виняткових випадках запобіжний захід може бути застосований при недостатності доказів для пред`явлення звинувачення, але вказують на причетність особи до вчиненого злочину).
У даному кримінальному провадженні зв`язок підозрюваного з вчиненим злочином підтверджується наявними у провадженні доказами. Сукупність цих доказів дає підстави вважати, що причетність ОСОБА_9 до протидії законній господарській діяльності, тобто протиправній вимозі припинити займатися господарською діяльністю, поєднаною з погрозою насильства над потерпілим або близькими йому особами, за відсутності ознак вимагання, вчиненій організованою групою, що спричинило тяжкі наслідки, є обґрунтованим, що дає підстави для застосування до нього запобіжного заходу, у вигляді тримання під вартою, з метою здійснення подальшого розслідування.
Перевіряючи доводи клопотання слідчого на предмет наявності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, а саме тих, що ОСОБА_9 може переховуватись від органів досудового розслідування та суду; незаконно впливати на потерпілих та свідків, вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення,в якому підозрюється, слідчий суддя встановив, що доводи є обґрунтованими, зважаючи на конкретні обставини вчинення кримінального правопорушення та тяжкість покарання, яке загрожує підозрюваному. З такими висновками погоджується і колегія суддів.
Застосовуючи запобіжний захід у вигляді тримання під вартою ОСОБА_9 , суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці цінностей суспільства.
Наявність характеризуючих даних про особу підозрюваного ОСОБА_9 , який має незадовільний стан здоров`я та потребує медичної допомоги, має постійне місце роботи та постійне джерело доходу, за місцем роботи характеризується виключно з позитивної сторони, має на утриманні малолітню дочку, яка тяжко хворіє та потребує постійного батьківського догляду, не можуть бути безумовними підставами для скасування ухвали слідчого судді, оскільки не спростовують висновки суду про те, що ОСОБА_9 може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на потерпілих та свідків у цьому кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, в якому він підозрюється.
Не заслуговують на увагу і посилання захисника підозрюваного про відсутність ризиків, оскільки слідчий суддя, розглядаючи клопотання, всебічно з`ясував всі обставини, з якими закон пов`язує можливість застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_9 .
Дані, на які посилається в своїй апеляційній скарзі захисники, які б унеможливлювали перебування підозрюваного ОСОБА_9 під вартою, матеріали судової справи не містять.
Враховуючи викладені обставини, колегія суддів вважає, що ухвала суду відповідає вище вказаним вимогам, що слідчий суддя дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для застосування щодо підозрюваного ОСОБА_9 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Разом з тим, прийнявши обґрунтоване рішення про застосування щодо підозрюваного ОСОБА_9 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя в повній мірі не дотримався вимог кримінального процесуального закону України та практики Європейського суду з прав людини, що тягне за собою скасування ухвали слідчого судді, як незаконною, з постановлення нової ухвали про задоволення клопотання слідчого.
У практиці ЄСПЛ щодо дотримання положень п. 1 ст. 5 Конвенції встановлено вимогу, щоб позбавлення свободи було «законним», зокрема з дотриманням «процедури, встановленої законом». У цьому аспекті Конвенція відсилає до норм національного законодавства та встановлює зобов`язання забезпечувати дотримання матеріально-правових і процесуальних норм законодавства, але вона також вимагає, щоб при будь-якому позбавленні свободи забезпечувалася мета ст. 5 Конвенції, зокрема захист осіб від свавілля. Відповідно до практики ЄСПЛ національні органи, передусім суди, повинні тлумачити і застосовувати національний закон відповідно до ст. 5 Конвенції (рішення ЄСПЛ від 10 червня 1996 року у справі «Бенхем проти Сполученого Королівства»)
Так, відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 42 КПК України підозрюваний, обвинувачений має право на першу вимогу мати захисника і побачення з ним до першого допиту з дотриманням умов, що забезпечують конфіденційність спілкування, а також після першого допиту - мати такі побачення без обмеження їх кількості й тривалості; на участь захисника у проведенні допиту та інших процесуальних дій; на відмову від захисника в будь-який момент кримінального провадження; на отримання правової допомоги захисника за рахунок держави у випадках, передбачених цим Кодексом та/або законом, що регулює надання безоплатної правової допомоги, в тому числі у зв`язку з відсутністю коштів на її оплату;
Згідно ч. 1 ст. 412 КПК України істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог цього Кодексу, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення. Частиною 2 цієї статті визначено вичерпний перелік підстав, відповідно до яких судове рішення у будь-якому разі підлягає скасуванню, зокрема у разі, якщо судове провадження здійснено за відсутності захисника, якщо його участь є обов`язковою
Як встановлено колегією суддів, розгляд клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_9 відбувався в присутності підозрюваного та прокурора, однак за відсутності захисника, на участі якого наголошував підозрюваний, що зафіксовано в журналі судового засідання (а.с. 50).
Прокурор, з цього приводу в судовому засіданні в суді апеляційної інстанції, пояснив, що ОСОБА_9 підозрюється у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, а тому підстав обов`язкової участі захисника, передбачених ст. 52 КПК України не має, а тому при розгляді клопотання слідчого в суді першої інстанції, захисник не залучався, оскільки підозрюваний на його участі не наполягав.
Однак, колегія суддів не може погодитися з таким твердженням прокурора, оскільки відповідно до кримінального процесуального закону, якщо підозрюваний виявляє бажання про участі захисника, то в такому випадку участь останнього є обов`язковою, однак зауваження підозрюваного щодо відсутності його захисника були проігноровані, як прокурором, так і слідчим суддею, чим, як вважає колегія суддів, було порушено право на захист підозрюваного закріплене як національним, так і міжнародним законодавством.
За таких обставин, виходячи з вимог п. 2 ч. 3 ст. 407 КПК України, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 , яка діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_9 та підозрюваного ОСОБА_9 , з доповненнями захисника ОСОБА_7 необхідно задовольнити частково, ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову ухвалу, якою задовольнити клопотання слідчого та застосувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою щодо підозрюваного ОСОБА_9 .
Крім того, застосовуючи до підозрюваного ОСОБА_9 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, колегія судді, з урахуванням підстав та обставин, передбачених статтями 177, 178 цього Кодексу, вважає за необхідне не визначати розмір застави в даному кримінальному провадженні, оскільки ОСОБА_9 підозрюється у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, яке вчинене із погрозою застосування насильства до потерпілого або його близьких родичів.

Керуючись ст. ст. 177, 178, 183, 194, 196, 376, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 , яка діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_9 та підозрюваного ОСОБА_9 , а також доповнення до апеляційної скарги захисника ОСОБА_7 , який діє в інтересах ОСОБА_9 задовольнити частково.
Ухвалу слідчого судді Голосіївського районного суду м. Києва від 11 жовтня 2015 року, якою задоволено клопотання слідчого слідчого управління ГУ МВС України в м. Києві ОСОБА_10 , погоджене із прокурором відділу прокуратури м. Києва ОСОБА_5 , та застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком шістдесят днів, а саме до 13 год. 30 хв. 07.12.2015 р. підозрюваному ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 скасувати.
Постановити нову ухвалу, якою клопотання слідчого слідчого управління ГУ МВС України в м. Києві ОСОБА_10 , погоджене із прокурором відділу прокуратури м. Києва ОСОБА_5 , про застосування до підозрюваного ОСОБА_9 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою задовольнити.
Застосувати щодо ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, громадянина України, з середньою освітою, маючого на утриманні неповнолітню дитину, працюючого водієм ФОП, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого, який підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 206 КК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком шістдесят днів, а саме до 13 год. 30 хв. 07 грудня 2015 року.
Копію ухвали Апеляційного суду м. Києва вручити ОСОБА_9 ..
Ухвала Апеляційного суду м. Києва підлягає негайному виконанню.
Контроль за виконанням ухвали покласти на прокурора відділу прокуратури м. Києва ОСОБА_5 .
Ухвала Апеляційного суду м. Києва оскарженню не підлягає.

С У Д Д І:

___________ ______________ ______________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4