Справа №487/1804/15-к 20.08.2015 28.07.2015 20.08.2015
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
20 серпня 2015 року м.Миколаїв
Апеляційний суд Миколаївської області у складі :
головуючого судді ОСОБА_1
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянув у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою прокурора, який приймав участь у кримінальному провадженні на вирок Заводського районного суду м.Миколаєва від 17 червня 2015 року відносно
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Градениці, Біляївського району Одеської області, зареєстрованого АДРЕСА_1 , проживаючого по АДРЕСА_2 , обвинуваченого за ст. 186 ч.2, ст. 187 ч.1 КК України,
обвинуваченого ОСОБА_4
В С Т А Н О В И В:
1.Короткий зміст вимог апеляційної скарги і судового рішення суду першої інстанції.
В апеляційній скарзі прокурор просить скасувати вирок суду в частині призначеного покарання та ухвалити новий, яким вважати ОСОБА_4 засудженим за ст. 186 ч.2 КК України до 4 років позбавлення волі, за ст. 187 ч.1 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі. На підставі ст. 70 ч.1 КК України, за сукупністю злочинів, вважати засудженим до 4 років позбавлення волі. На підставі ст. 70 ч.4 КК України, за сукупністю злочинів, вважати ОСОБА_4 засудженим до 4 років 1 місяця позбавлення волі. На підставі ст. 71 КК України до призначеного покарання частково приєднати
Провадження № 11-кп/784/616/15 Головуючий суду першої інстанції: ОСОБА_7
Категорія: ст.186 ч.2, 187 ч.1 КК України Доповідач апеляційного суду: ОСОБА_1
покарання за вироком Київського районного суду м.Одеси від 17.06.2014 року та остаточно призначити ОСОБА_4 до відбування 4 роки 6 місяців позбавлення волі.
Вироком суду ОСОБА_4 визнаний винуватим у скоєні злочинів, передбачених ст. 186 ч.2 КК України з призначенням покарання у виді 4 років позбавлення волі, та за ст. 187 ч.1 КК України з призначенням покарання у виді 3 років 6 місяців позбавлення волі.
На підставі ст. 70 ч.1 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначено 4 роки позбавлення волі.
На підставі ст. 70 ч.4 КК України, за сукупністю злочинів, за даним вироком та за вироком Ленінського районного суду м.Миколаєва від 30.04.2015 року, шляхом часткового складання зазначених покарань, остаточно призначено ОСОБА_4 до відбування 4 роки 1 місяць позбавлення волі.
Постановлено стягнути з обвинуваченого ОСОБА_4 на користь ОСОБА_8 3400 грн. в рахунок відшкодування матеріальної шкоди.
2. Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу.
На обґрунтування доводів апеляційної скарги прокурор, не оспорюючи доведеність вини та кваліфікацію дій ОСОБА_4 , вважає, що суд правильно призначивши покарання і застосувавши ст. 70 ч.4 КК України, безпідставно не застосував правила ст. 71 КК України та не призначив остаточне покарання за сукупністю вироків і не приєднав невідбуту частину покарання за вироком Київського районного суду м.Одеси від 17.06.2014 року.
3. Встановлені судом першої інстанції обставини.
Судом першої інстанції встановлено, що в листопаді 2014 року ОСОБА_4 познайомився з ОСОБА_9 та став підтримувати з нею товариські стосунки. 05.12.2014 року, приблизно о 23 год., ОСОБА_4 прибув за місцем проживання ОСОБА_9 за адресою АДРЕСА_3 . В той же час за місцем проживання ОСОБА_9 перебувала знайома останньої ОСОБА_10 . Розпиваючи з ОСОБА_9 спиртні напої, ОСОБА_4 вирішив заволодіти майном останньої. Наступного дня, 06.12.2014 року, приблизно о 9 год. після того, як ОСОБА_10 пішла, реалізуючи свій умисел, з метою подолання можливого опору ОСОБА_9 , ОСОБА_4 взяв на кухні ніж і напав на потерпілу. Застосовуючи фізичне насильство, небезпечне для життя і здоров`я, ОСОБА_4 лівою рукою схопив ОСОБА_9 за волосся, а правою рукою приставив до її шиї ніж і, погрожуючи його застосуванням, став вимагати золоті вироби та цінні речі. Сприймаючи погрози ОСОБА_4 як реальну загрозу своєму життю і здоров`ю, ОСОБА_9 вказала місце, де зберігались золоті прикраси та гроші. Продовжуючи реалізацію свого умислу, ОСОБА_4 заволодів майном ОСОБА_9 (золотими прикрасами, мобільним телефоном, грошима) всього на загальну суму 15900 грн., після чого з місця злочину зник та розпорядився викраденим на власний розсуд.

18.01.2015 року, приблизно о 23 год., ОСОБА_4 , знаходячись на території «Яхт-Клубу» по вул. Спортивній в м.Миколаєві, вирішив заволодіти майном ОСОБА_11 . Реалізуючи свій злочинний намір, діючи відкрито, тримаючи ОСОБА_11 за шию, він зірвав золотий ланцюжок, золоті сережки, після чого наніс потерпілій не менше 5-6 ударів руками в область голови для припинення опору, заподіявши легкі тілесні ушкодження у вигляді забоїв м`яких тканин обличчя з крововиливами та садном на обличчі, крововиливів на слизовій верхньої губи, а також заволодів її мобільним телефоном. Всього ОСОБА_4 викрав майна потерпілої ОСОБА_11 на загальну суму 4800 грн., після чого з місця злочину зник та розпорядився ним на власний розсуд.

4. Мотиви, з яких суд апеляційної інстанції виходив при постановленні ухвали та положення закону, яким він керувався.

Заслухавши доповідь судді; доводи прокурора на підтримку апеляційної скарги; пояснення обвинуваченого ОСОБА_4 та його захисника ОСОБА_12 , які вважали вирок суду законним і обґрунтованим та просили залишити його без змін; обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Висновки суду про доведеність винуватості ОСОБА_4 у вчиненні злочинів, у яких він обвинувачується, за обставин, встановлених судом, відповідають фактичним обставинам справи і підтверджується доказами, дослідженими в судовому засіданні та викладеними у вироку.

В цій частині вирок не оскаржується.

Покарання за ст. 186 ч.2, ст. 187 ч.1 КК України призначено обвинуваченому у відповідності з вимогами ст. 65 КК України. При його призначенні суд також правильно застосував правила ст. 70 ч.1 та ст. 70 ч.4 КК України. В цій частині вирок апелянтом також не оскаржується.

Що стосується доводів прокурора про неправильне застосування кримінального закону, а саме незастосування закону, що підлягав застосуванню ст. 71 КК України при призначенні остаточного покарання, то вони є слушними.
Згідно роз`яснень п. 25 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» № 7 від 24.10.2003 року коли після постановлення вироку у справі буде встановлено, що засуджений винен ще в кількох злочинах, одні з яких вчинено до, а інші після постановлення першого вироку, покарання за останнім за часом вироком призначається як за ст. 70, так і за ст. 71 КК України за правилами ст. 70 ч.1 КК України за сукупністю злочинів, вчинених до постановлення першого вироку, після цього за правилами ст. 70 ч.4 КК України, потім за сукупністю злочинів вчинених після постановлення першого вироку, і остаточно за сукупністю вироків.
Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, ОСОБА_4 засуджений вироком Київського районного суду м.Одеси від 17.06.2014 року за ст. 185 ч.2 КК України до 1 року позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК звільнений від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 1 рік.
Крім того, ОСОБА_4 30.04.2015 року засуджений Ленінським районним судом м.Миколаєва за ст. 185 ч.2 КК України до 2 років позбавлення волі. На підставі ст. 71 КК України до призначеного покарання частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком Київського районного суду м.Одеси від 17.06.2014 року та остаточно призначено ОСОБА_4 до відбування 2 роки 1 місяць позбавлення волі.
Застосовуючи положення ст. 70 ч.4 КК України і призначаючи покарання за сукупністю злочинів, передбачених ст.ст.186 ч.2, 187 ч.1 КК України за оскаржуваним вироком від 17.06.2015 року та за злочин, передбачений ст.185 ч.2 КК України за вироком Ленінського районного суду м.Миколаєва від 30.04.2015 року, суд правильно частково склав ці покарання і призначив ОСОБА_4 покарання у виді 4 років 1 місяця позбавлення волі.
Разом з тим, до призначеного покарання суд безпідставно не приєднав на підставі ст. 71 КК України невідбуту частину покарання за вироком Київського районного суду м.Одеси від 17.06.2014 року.
Тому, на підставі ст. 413 КПК України, вирок суду підлягає скасуванню в частині призначеного покарання у зв`язку з неправильним застосуванням закону, а саме незастосуванням закону, який підлягав застосуванню ст.71 КК України, з ухваленням в цій частині нового вироку.
Керуючись ст.ст. 405, 407, 409, 413, 420 КПК України, апеляційний суд, -
УХВАЛИВ :

Апеляційну скаргу прокурора, який приймав участь у розгляді кримінального провадження - задовольнити.

Вирок Заводського районного суду м.Миколаєва від 17 червня 2015 року відносно ОСОБА_4 в частині призначеного покарання - скасувати.

Ухвалити новий вирок, яким вважати ОСОБА_4 засудженим за ст. 186 ч.2 КК України до 4 років позбавлення волі, за ст. 187 ч.1 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі.

На підставі ст. 70 ч.1 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, вважати ОСОБА_4 засудженим до 4 років позбавлення волі.

На підставі ст. 70 ч.4 КК України, за сукупністю злочинів, передбачених ст.ст.186 ч.2, 187 ч.1 КК України за вироком Заводського районного суду м.Миколаєва від 17.06.2015 року та за злочин, передбачений ст.185 ч.2 КК України за вироком Ленінського районного суду м.Миколаєва від 30.04.2015 року, вважати ОСОБА_4 засудженим до 4 років 1 місяця позбавлення волі.

На підставі ст. 71 КК України, за сукупністю вироків, до призначеного покарання частково приєднати покарання за вироком Київського районного суду м.Одеси від 17.06.2014 року та остаточно призначити ОСОБА_4 до відбування покарання у виді 4 роки 6 місяців позбавлення волі.

В іншій частині вирок суду першої інстанції залишити без змін.

Вирок апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржений безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з моменту його проголошення, а засудженим, який тримається під вартою в той же строк з моменту отримання копії вироку.

Судді

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3