Справа № 1-57/05
У Х В А Л А
23.01.2014 року слідчий суддя Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області ОСОБА_1 , розглянувши заяву арбітражного керуючого ОСОБА_2 про скасування арешту майна ОСОБА_3 ,
В С Т А Н О В И В :
Арбітражний керуючий ОСОБА_2 звернувся до суду з заявою про скасування арешту майна ОСОБА_3 .
На обґрунтування заяви зазначив, що ухвалою Господарського суду Полтавської області від 07.10.2013 року його призначено ліквідатором банкрута ПП ОСОБА_3 . За результатами проведеної інвентаризації активів ОСОБА_3 було з`ясовано, що 10.02.2004 року слідчим ОВС СВ ПМ ДПА Батютою в рамках кримінальної справи № 04318005 накладено арешт на майно ОСОБА_3 . На даний час сформована ліквідаційна маса та розпочата робота з продажу майна банкрута для задоволення вимог кредиторів ОСОБА_3 , у зв`язку з чим просить скасувати накладений на все майно ОСОБА_3 арешт.
Вивчивши матеріали заяви, приходжу до висновку про необхідність її повернення, виходячи з наступного.
Відповідно до п.9 перехідних положень КПК України, арешт майна, запобіжні заходи, застосовані під час дізнання та досудового слідства до набрання чинності цим кодексом продовжують свою дію до моменту їх зміни , скасування чи припинення у порядку , що діяв до набрання чинності цим кодексом.
Порядок зміни, скасування чи припинення зазначених заходів передбачає дотримання процесуальної форми, встановленої КПК 1960 р. При цьому , оскільки питання зміни, скасування чи припинення таких заходів фактично розглядаються під час дії КПК 2012 р., то порядок їх вирішення не повинен суперечити його положенням і має гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному примусу та до кожного учасника кримінального провадження була б застосована належна правова процедура. У таких провадженнях правовою підставою застосування процесуальної форми розгляду зазначених питань мають бути положення КПК 1960 р. і ті норми КПК 2012 р., які забезпечують права та свободи учасника кримінального провадження.
З матеріалів заяви вбачається, що арешт майна ОСОБА_3 було застосовано у відповідності до положень КПК України (в редакції 1960 року). Будь яких посилань на норми КПК України (в редакції 1960 року) щодо підстав та порядку скасування арешту майна, а також переліку майна у своїй заяві ОСОБА_2 не наводить.
Разом з тим , відповідно до частини 1 статті 23 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" з дня прийняття господарським судом постанови про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури скасовується арешт, накладений на майно боржника, визнаного банкрутом, чи інші обмеження щодо розпорядження майном такого боржника. Накладення нових арештів або інших обмежень щодо розпорядження майном банкрута не допускається.
За загальним правилом ст. 23 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" зняття заборон та арештів із майна боржника є безумовним та стосується будь-яких органів і посадових осіб, у тому числі реєструючих органів та нотаріусів, не потребує подальшого винесення окремих судових рішень, а також сплати додаткових коштів.
Зняття арештів із майна боржника в порядку ст. 23 Закону про банкрутство є безумовним, стосується будь-яких органів і посадових осіб.
До матеріалів заяви долучена копія постанови Господарського суду Полтавської області від 23.01.2007 року відповідно до якої ОСОБА_3 визнано банкрутом та відповідно до ст.. 23 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" скасовано арешти та інші обмеження, накладені на майно ОСОБА_3 . Вказана постанова є чинною.
Відповідно до ст. 115 ГПК України рішення, ухвали, постанови господарського суду, що набрали законної сили, є обов`язковими на всій території України.
Тобто, з дня винесення постанови про визнання банкрутом ОСОБА_3 всі арешти, накладені на його майно вже скасовані.
Відповідно до правової позиції ВСУ викладеній у постанові № 6-26цс13 вимоги особи, що ґрунтуються на її праві власності на арештоване в процесі кримінального провадження майно, розглядаються за правилами, установленими для розгляду позовів про звільнення майна з-під арешту. В порядку, передбаченому кримінальним процесуальним законодавством, коли арешт на майно накладено при провадженні в кримінальній справі, розглядаються заяви боржників на правильність арешту майна.
Враховуючи викладене, з огляду на зміст положень ч. 6 ст. 9 КПК вважаю, що заяву необхідно повернути арбітражному керуючому ОСОБА_2 .
Керуючись вимогами ч. 6 ст. 9 , п.9 розділу «Перехідні положення» КПК України слідчий суддя, -
Заяву арбітражного керуючого ОСОБА_2 про скасування арешту майна ОСОБА_3 повернути заявнику.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Слідчий суддя