Сторожинецький районний суд Чернівецької області
Справа № 723/384/16-к
УХВАЛА
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
10 лютого 2016 року м. Сторожинець

Слідчий суддя Сторожинецького

районного суду Чернівецької області ОСОБА_1 ,

з участю:

секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

підозрюваного ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5

слідчого ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Сторожинець клопотання слідчого Сторожинецького відділу поліції Головного управління Національної поліції в Чернівецькій області ОСОБА_7 , про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно підозрюваного:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уроженця м. Краснодон, Луганської області, громадянина Російської Федерації, без постійного місця проживання, українця, освіта середня, не одруженого, будь-яких осіб на утриманні не має, не працюючого, раніше судимого вироком Донецького міського суду Ростовської області, РФ від 05.04.2007 року за ст.159 ч.1, ст.158 ч.3, ст.88 ч.6 КК РФ до 1 року 9 місяців позбавлення волі, вироком того ж суду від 16.07.2009 року за ст.158 ч.3 п.3 КК РФ до двох років позбавлення волі, вироком Шевченківського районного суду м.Чернівці від 25.12.2012 року за ч.3 ст.185 та ч.1 ст.296 КК України до 3 років 2 місяців позбавлення волі, вироком Дніпровського районного суду м.Києва від 11.03.2014 року за ст.15 ч.2 ст.185 ч.2 і ч.3, 70 КК України до 3 років шести місяців позбавлення волі, підозрюється в скоєнні злочину передбаченого ч.4 ст.296 КК України

встановив:
Слідчий Сторожинецького відділу поліції Головного управління Національної поліції в Чернівецькій області ОСОБА_7 (в подальшому слідчий), звернувся в суд з клопотанням погодженим з прокурором Сторожинецької місцевої прокуратури ОСОБА_8 (в подальшому - прокурор), про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_4 , посилаючись на те, що в провадженні знаходяться матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000067 від 31.01.2016 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст.296 ч.4 КК України.

Зазначав, що підозрюваний ОСОБА_4 , 31.01.2016 року біля 02 години 15 хвилин перебуваючи в приміщенні будинку АДРЕСА_1 , з хуліганських спонукань, грубо порушуючи громадський порядок, безпричинно наніс скляною банкою удар по голові ОСОБА_9 , а в подальшому взявши в приміщенні кухні цього ж будинку, кухонний ніж, наніс ним удар в ліве око ОСОБА_10 спричинивши і ОСОБА_9 і ОСОБА_10 тілесні ушкодження та продовжуючи свої хуліганські протиправні дії пошкодив майно яке знаходилось в приміщенні кухні та транспортний засіб, який знаходився на подвір`ї житлового будинку.

Ініціатор клопотання стверджує, що підставою для внесення клопотання є наявність в діях ОСОБА_4 ознак кримінального правопорушення, передбаченого ст.296 ч.4 КК України та вважає, що ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, яке відноситься до тяжких злочинів, про що зібрано достатньо доказів, він ніде не працює, не одружений та не має постійного місця проживання, а тому може переховуватись від органів досудового слідства та суду, може незаконно впливати на потерпілих, перешкоджати провадженню іншим чином та може вчинити інше кримінальне правопорушення. Будь-які інші запобіжні заходи не зможуть запобігти наведеним ризикам, а тому просив застосувати до підозрюваного ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання його під вартою.

В судовому засіданні, слідчий та прокурор клопотання про застосування відносно підозрюваного ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді тримання під вартою підтримали.

Підозрюваний ОСОБА_4 , в ході судового розгляду не заперечив свої дії пов`язані із нанесенням тілесних ушкоджень потерпілим за допомогою ножа та інших дій пов`язаних із пошкодженням майна потерпілих, зазначивши, що все це він скоїв під впливом страху за своє життя, який він відчував від погроз і переслідування невідомих йому осіб.

Захисник підозрюваного, адвокат ОСОБА_5 не заперечувала щодо застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою але просила визначити суму застави.

Заслухавши учасників кримінального провадження, дослідивши матеріали клопотання, якими прокурор обґрунтовує свої доводи, слідчий суддя дійшов до наступних висновків.

Відповідно до ч.1ст.177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Згідно ч.1 ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст.177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

В ході розгляду клопотання встановлено, що 31 січня 2016 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000067 внесено запис про кримінальне правопорушення, передбачене ч.4 ст.296 КК України з приводу того, що цього числа біля 02,15 години ОСОБА_4 , в приміщенні будинку АДРЕСА_1 , безпричинно наніс скляною банкою удар по голові ОСОБА_9 , а в подальшому кухонним ножем наніс ним удар в ліве око ОСОБА_10 спричинивши їм тілесні ушкодження та продовжуючи свої протиправні дії пошкодив майно яке знаходилось в приміщенні кухні цього будинку та транспортний засіб, який знаходився на подвір`ї.

10 лютого 2016 року ОСОБА_4 , було повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.296 ч.4 КК України, тобто в грубому порушенні громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжується особливою зухвалістю та винятковим цинізмом, за кваліфікуючою ознакою щодо вчинення злочину повторно із застосуванням іншого предмета, спеціально пристосованого для нанесення тілесних ушкоджень. Підозрюваному також вручено письмове повідомлення про підозру та пам`ятка про його процесуальні права і обов`язки, від підписання яких він відмовився.

Із повідомлення про підозру, протоколу огляду місця події від 31.01.2016 року, протоколів допиту потерпілих та свідків, підтверджено факт нанесення ОСОБА_4 тілесних ушкоджень потерпілим ОСОБА_9 і ОСОБА_10 , а також пошкодження майна при вчиненні ним хуліганських дій.

Таким чином, виходячи із обставин встановлених у вказаних процесуальних документах та зважаючи на визнання ОСОБА_4 фактів порізів ножем мешканців житлового будинку АДРЕСА_1 та пошкодження їх майна і майна власника будинку, слідчий суддя знаходить, що повідомлена підозра у вчиненні ОСОБА_4 злочину передбаченого ст. 296 КК України, є обґрунтованою.

Продовжуючи вирішення питань зазначених в ст.194 КПК України, а саме щодо наявності достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст.177 цього Кодексу, і на які вказує прокурор, слідчий суддя встановив, що в розглядуваному клопотанні про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, а також безпосередньо в судовому засіданні прокурор зазначив про наявність чотирьох, передбачених пунктами 1, 3, 4, 5 ч.1 ст.177 КПК України ризиків, а саме те, що ОСОБА_4 може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, може незаконно впливати на потерпілих, може перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином та може вчинити інше кримінальне правопорушення.

Вивчивши всі ризики на які посилається прокурор, слідчий суддя знаходить їх частково не підтвердженими відповідними доказами.

В клопотанні та в судовому засіданні доведено наявність ризику, щодо того, що підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування оскільки підозрюваний не має постійного місця проживання, а в суді не зміг назвати і місце свого тимчасового проживання. Пояснюючи свою появу в м. Сторожинець, підозрюваний повідомив, що біля двох неділь назад він звільнився з місць позбавлення волі і ще не влаштував своє житло і життя.. Підозрюваний скоював злочини в різних місцях України та Росії і вказаного на думку слідчого судді достатньо для підтвердження того, що ОСОБА_4 перебуваючи на волі буде переховуватись від органів досудового розслідування, що є встановленим ризиком.

Обгрунтування ж прокурором, вказаного ризику тим що підозрюваний може переховуватись від органів досудового розслідування з огляду на тяжкість покарання за вчинений злочин, яке передбачає позбавлення волі від 3 до 7 років, не може бути враховано слідчим суддею в контексті клопотання, оскільки вказане обґрунтування не відповідає вимогам п.п.3 і 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими ризики не можуть оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику.

Слідчий суддя також вважає, що ризик щодо можливості ОСОБА_4 незаконно впливати на потерпілих, також знайшов своє підтвердження. Для слідчого судді, під час розгляду клопотання, залишилось незрозумілим питання, чому підозрюваний спасаючись від ймовірної погоні за ним невідомих осіб, та потрапивши в будинок в якому він шукав захисту, почав різати ножем своїх захисників та руйнувати будинок, який мав би його захищати. Вказане в сукупності із заявою, яку до слідчого подала потерпіла ОСОБА_9 , з проханням про захист від підозрюваного, на думку слідчого судді свідчить про можливість незаконного впливу зі сторони підозрюваного на потерпілих, оскільки незаконний вплив може полягати як в підбурюванні до дачі неправдивих показань так і в психологічному фізичному насильстві.

ОСОБА_4 , на думку слідчого судді може також і вчинити інше кримінальне правопорушення, оскільки являється особою яка неодноразово притягалась до кримінальної відповідальності як на території України так і за її межами. При цьому судимості не погашені і не зняті, а відбувши чергове покарання за вчинений злочин, підозрюваний приїхав до м. Сторожинець для зустрічі із своїми друзями із якими відбував покарання у відповідній установі і одразу ж вчинив злочин, який класифікується як тяжкий. Така поведінка ОСОБА_4 свідчить про його схильність до вчинення злочинів, що беззаперечно є ризиком передбаченим в ст.177 КПК України.

В суді не обґрунтовано і не доведено належними доказами заявлений ризик щодо можливості перешкоджання підозрюваним кримінальному провадженню іншим чином, оскільки заявлені, при цьому, інші обставини відносяться до вчинення слідчими органами слідчих дій взагалі, без їх конкретизації і не можуть бути пов`язані із особою підозрюваного, який відмовився давати показання, користуючись статтею 63 Конституції України.

Однак виходячи із вимог п. 2 ч.1 ст.194 КПК України, щодо існування хоча б одного ризику передбаченого в ст.177 КПК України, слідчий суддя вважає, що не підтвердження одного із заявлених чотирьох ризиків, ніяким чином не послаблює існуючі ризики, на які прокурор посилається.

Вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_4 чи іншого, більш м`якого, запобіжного заходу слідчий суддя враховує, що відповідно до ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Виходячи з цього, слідчий суддя знаходить, що будь-який із м`якших, від тримання під вартою, запобіжних заходів ніяк не можуть забезпечити наведені ризики, оскільки при їх обранні, підозрюваний однозначно зможе і переховуватись від органів досудового розслідування та суду і незаконно впливати на потерпілих і вчиняти інші кримінальні правопорушення, до яких має схильність. При цьому суд враховує що домашній арешт, як вид запобіжного заходу, до ОСОБА_4 взагалі не може бути застосований так як дім чи квартира в яких мав би виконуватись цей захід у підозрюваного відсутні.

Таким чином слідчий суддя вважає, що прокурор довів наявність всіх обставин передбачених пунктами 1, 2 та 3 ч.1 ст.194 КПК України, що свідчить про обґрунтованість клопотання та необхідність застосування до підозрюваного ОСОБА_4 , запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

При цьому слідчий суддя враховує також і особу підозрюваного і відсутність у нього будь-яких правомірних соціальних зв`язків.

Зважаючи на це та на норми зазначені в ч.3 та ч.4 ст.183 КПК України, суд не визначає розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених цим Кодексом, оскільки розглядуване клопотання стосується злочину, який вчинено із застосуванням насильства до людини, яка сама, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканість і безпека визнаються в Україні, згідно ст.3 Конституції України, найвищою соціальною цінністю.

Враховуючи наведене та керуючись ст.ст.177, 178, 183, 184, 194, 196, 197, 206, 395, 492 КПК України, слідчий суддя,

УХВАЛИВ:
Застосувати до підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою строком 60 (шістдесят) днів.

Ухвала щодо застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Строк тримання під вартою рахувати з моменту затримання ОСОБА_4 , тобто з 21 години 30 хвилин 10 лютого 2015 року.

Строк дії ухвали - до 21 години 30 хвилин 10 квітня 2016 року.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Апеляційного суду Чернівецької області протягом 5 днів з дня її оголошення, а підозрюваним - в цей же строк з моменту вручення йому копії ухвали.

Слідчий суддя: