Справа № 405/5630/15-к
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
14 вересня 2015 року Ленінський районний суд м. Кіровограда в складі:
головуючого судді ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2
розглянув у відкритому підготовчому судовому засіданні в м. Кіровограді обвинувальний акт в кримінальному провадженні за № 0000083 внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 06.06.2015 року за обвинуваченням:
ОСОБА_3 , уродженця с.Лутовинівка Козельщинського району Полтавської області, українця, громадянина України, з повною загальною середньою освітою, неодруженого, але такого, що перебуває у цивільному шлюбі, від якого має на утриманні двох малолітніх дітей, мобілізованого до військової частини - польова пошта НОМЕР_1 , водія-заправника автомобільного відділення взводу забезпечення протитанкового артилерійського дивізіону, у військовому званні солдат, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_4
захисника ОСОБА_5
обвинуваченого ОСОБА_3
ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 пред`явлено обвинувачення за ч. 4 ст. 407 КК України, тобто самовільне залишення військової частини та нез`явлення військовослужбовцем на службу без поважних причин, вчинене в умовах особливого періоду, тривалістю понад один місяць, за наступних обставин.
Старший солдат ОСОБА_3 , будучи призваним на військову службу під час мобілізації військовослужбовцем військової частини - польова пошта НОМЕР_1 та проходячи військову службу на посаді водія-заправника автомобільного відділення взводу забезпечення протитанкового артилерійського дивізіону зазначеної військової частини, в порушення вимог ст.ст. 9, 11, 16, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст. 1, 2, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, ст.ст. 1, ч. 3 ст. 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння та передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання у вигляді самовільного залишення військової частини в умовах особливого періоду, будучи придатним для проходження військової служби, 28.04.2015 року самовільно залишив військову частину - польова пошта НОМЕР_1 , яка дислокується за адресою АДРЕСА_2 , в умовах особливого періоду та не з`являвся вчасно на службу без поважних причин тривалістю понад один місяць, до його затримання, тобто до 29.07.2015 року.

31 липня 2015 року між військовим прокурором Кіровоградського гарнізону Південного регіону України ОСОБА_6 та обвинуваченим ОСОБА_3 , за участю захисника ОСОБА_5 укладена угода про визнання винуватості, у відповідності до вимог ст. ст. 468, 469, 472 КПК України.

Згідно даної угоди військовий прокурор Кіровоградського гарнізону Південного регіону України ОСОБА_6 та обвинувачений ОСОБА_3 дійшли згоди щодо правової кваліфікації дій обвинуваченого за ч. 4 ст. 407 КК України, як самовільне залишення військової частини та нез`явлення військовослужбовцем на службу без поважних причин, вчинене в умовах особливого періоду, тривалістю понад один місяць, істотних для даного кримінального провадження обставин, та, з урахуванням ступені тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України є тяжким злочином, особи обвинуваченого, який вперше притягується до кримінальної відповідальності, має на утриманні двох малолітніх дітей, наявністю, визначених ст. 66 КК України, обставин, що пом`якшують покарання, а саме: щирого каяття та вчинення злочину внаслідок збігу тяжких сімейних обставин, а також беззастережного визнання винуватості, визначили можливість застосування ст. 61, ст. 69 КК України та призначення ОСОБА_3 більш м`якого виду покарання, не зазначеного в санкції ч. 4 ст.407 КК України, а саме покарання у виді обмеження волі на строк 1 (один) рік.
В угоді передбачені наслідки укладення, затвердження та невиконання, встановлені ст. 473 КПК України, які роз`яснені обвинуваченому ОСОБА_3 .

Прокурор, захисник та обвинувачений просили затвердити угоду про визнання винуватості.

Розглянувши питання про затвердження угоди про визнання винуватості між прокурором Кіровоградського гарнізону Південного регіону України ОСОБА_6 та обвинуваченим ОСОБА_3 суд виходить з наступного.

Згідно п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України, при прийнятті рішення у підготовчому судовому засіданні суд має право, зокрема, затвердити угоду.

Відповідно до п. 2 ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та обвинуваченим про визнання винуватості.

Згідно з ч. 4 ст. 469 КПК України, угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам. Укладення угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні, в якому бере участь потерпілий, не допускається.

В судовому засіданні встановлено, що прокурор Кіровоградського гарнізону Південного регіону України ОСОБА_6 та обвинувачений ОСОБА_3 , добровільно уклали угоду про визнання винуватості, зміст угоди відповідає вимогам ст. 472 КПК України. Крім цього, суд переконався, що обвинувачений цілком розуміє положення, передбачені ч. 5 ст. 474 КПК України.

Також судом встановлено, що обвинувачений та прокурор розуміють наслідки укладання та затвердження даної угоди, визначені ст. 473 КПК України.

Суд також переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Зміст укладеної сторонами угоди відповідає вимогам ст. 472 КПК України, підстави для відмови в її затвердженні, передбачені ч. 7 ст. 474 КПК України відсутні.

ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення, яке відноситься до категорії тяжких, вперше притягується до кримінальної відповідальності, покарання, яке узгоджене в угоді із врахуванням ст. 69 КК України є покаранням, яке не виходить за межі ст. 61 КК України.

За таких підстав суд вважає можливим затвердити угоду про визнання винуватості між прокурором військової прокуратури Кіровоградського гарнізону та обвинуваченим і призначити узгоджену сторонами міру покарання обвинуваченому ОСОБА_3 .

Керуючись п.1 ч.3 ст.314, ст. ст. 468-476 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Затвердити угоду від 31 липня 2015 року про визнання винуватості укладену між прокурором Кіровоградського гарнізону ОСОБА_6 та обвинуваченим ОСОБА_3 .

ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України, призначивши покарання із застосуванням ст. ст. 61, 69 КК України у виді обмеження волі на строк 1 (один) рік.

Строк покарання обчислювати з 14.09.2015 року, зарахувавши в строк перебування ОСОБА_3 під вартою з 29.07.2015 року по 13.09.2015 року.

Застосований обвинуваченому ОСОБА_3 запобіжний захід у виді тримання під вартою на апеляційний період - залишити без змін.

Цивільний позов, речові докази та судові витрати у кримінальному провадженні відсутні.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Кіровоградської області через Ленінський районний суд м. Кіровограда протягом тридцяти днів з дня його проголошення, з урахуванням особливостей, передбачених ст. 394 КПК України.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку на подачу апеляційної скарги за відсутності такої скарги, а при оскарженні вироку - після постановлення ухвали апеляційним судом.

Копію вироку вручити обвинуваченому ОСОБА_3 та прокурору після його проголошення негайно.

Суддя Ленінського районного

суду м. Кіровограда ОСОБА_1