Справа 688/852/16-к
№ 1-кп/688/36/16
Ухвала
05 лютого 2016 року м. Шепетівка

Шепетівський міськрайонний суд Хмельницької області

у складі колегії суддів: головуючого - судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

представника потерпілої ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі судових засідань в м. Шепетівка обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000530 за обвинуваченням ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 ,

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 2 п. 1 ст. 115 КК України,

встановив:

04 лютого 2016 року до Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 2 п. 1 ст. 115 КК України. 04.02.2016р. призначено підготовче судове засідання.

Прокурор у підготовчому судовому засіданні зазначив, що всі необхідні дії для підготовки до судового розгляду виконані і вважає, що кримінальне провадження може бути призначено до судового розгляду у відкритому судовому засіданні. Заявив клопотання про виклик потерпілих та свідка ОСОБА_9 , долучення до обвинувального акта цивільних позовів прокурора Полонського відділу Шепетівської місцевої прокуратури до ОСОБА_6 про стягнення витрат на стаціонарне лікування потерпілого.

Представник потерпілої ОСОБА_10 ОСОБА_8 клопотання прокурора підтримав.

Потерпілі у судове засідання не прибули, звернувшись до суду із заявами про проведення підготовчого судового засідання за їх відсутності.

Обвинувачений ОСОБА_6 та його захисник не заперечували проти призначення кримінального провадження до судового розгляду та заявленого клопотання прокурора.

Разом з тим, сторона захисту заявила клопотання про виклик свідків ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , посилаючись на те, що вказані особи могли бути очевидцями подій, можуть охарактеризувати обвинуваченого, заявлялися під час досудового слідства.

Також заявили клопотання про виклик експертів ОСОБА_16 та ОСОБА_17 для роз`яснення висновків судових експертиз та призначення під час підготовчого судового засідання повторної судово-медичної експертизи з метою встановлення механізму спричинення тілесних ушкоджень потерпілій ОСОБА_10 .

Прокурор та представник потерпілого заперечували проти заявлених клопотань сторони захисту, посилаючись на те, що вони заявлені передчасно та під час досудового розслідування встановлено, що очевидцем злочину була лише свідок ОСОБА_9 .

Крім того, обвинувачений суду пояснив, що прокурор роз`яснив йому його право на суд присяжних.

Суд роз`яснив обвинуваченому можливість та особливості розгляду кримінального провадження стосовно нього судом присяжних, його право заявити під час підготовчого судового засідання клопотання про розгляд кримінального провадження стосовно нього судом присяжних.

Обвинувачений ОСОБА_6 повідомив, що йому зрозуміла можливість, особливості та наслідки розгляду кримінального провадження судом присяжних, однак він не бажає реалізувати своє право на суд присяжних, з цього приводу клопотань не заявляє.

Заслухавши думку учасників судового провадження, дослідивши обвинувальний акт, колегія суддів дійшла до наступних висновків.

Відповідно до вимог кримінального процесуального закону, у тому числі такої загальної засади кримінального провадження, як законність, що має безпосереднє відношення і до стадії досудового розслідування, суд при підготовчому судовому засіданні зобов`язаний перевірити зміст обвинувального акта та додатків до нього на відповідність вимогам КПК України з метою його подальшого призначення до розгляду при наявності на те правових підстав.
Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України обвинувальний акт має містити виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.
Зазначені вимоги до обвинувального акта дають достатні підстави для висновку про те, що викладені в ньому фактичні обставини, правова кваліфікація кримінального правопорушення та формулювання обвинувачення повинні між собою узгоджуватися.
Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ в пункті 3 інформаційного листа «Про порядок здійснення підготовчого судового провадження відповідно до Кримінального процесуального кодексу України» від 3 жовтня 2012 р. № 223-1430/0/4-12 зазначає про те, що суд першої інстанції на підготовчому судовому засіданні повинен повернути обвинувальний акт прокурору, якщо він не відповідає вимогам ст.ст. 291, 292 КПК України: зокрема, містить положення, що суперечать одне одному.
Відповідно до ч. 1 ст. 91 КПК України у кримінальному провадженні підлягають доказуванню: подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення); винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення; обставини, які впливають на ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, характеризують особу обвинуваченого, обтяжують чи пом`якшують покарання, які виключають кримінальну відповідальність або є підставою закриття кримінального провадження.
Прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень, що передбачено ч. 2 ст. 9 КПК України.
Викладаючи фактичні обставини справи в обвинувальному акті, сторона обвинувачення зазначила, що ОСОБА_6 , на ґрунті довготривалих конфліктних відносин, діючи умисно, з мотивів особистої неприязні, з метою вбивства двох осіб, а саме: ОСОБА_18 та ОСОБА_10 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, під час конфлікту, господарськими вилами наніс один тичковий удар в життєво важливий орган - голову ОСОБА_18 , який після цього впав на землю. Внаслідок чого спричинив ОСОБА_18 тілесні ушкодження, які мають ознаки тяжких тілесних ушкоджень, як небезпечних для життя в момент їх спричинення, які перебувають у прямому причинному зв`язку із настанням ІНФОРМАЦІЯ_2 смерті ОСОБА_18 у реанімаційному відділенні Хмельницької обласної лікарні.

Продовжуючи свої злочинні дії, спрямовані на умисне вбивство двох осіб, ОСОБА_6 наніс другий одиночний тичковий удар господарськими вилами в життєво важливий орган - голову ОСОБА_10 , проте у зв`язку із тим, що потерпіла встигла ухилитись - влучив їй у ліве вухо. Після чого трубою наніс не менше трьох ударів в голову ОСОБА_10 , спричинивши останній тілесні ушкодження, які мають ознаки тяжких тілесних ушкоджень, як небезпечних для життя в момент їх спричинення.

Досудовим розслідуванням встановлено, що внаслідок того, що ОСОБА_9 припинила злочинні дії ОСОБА_6 , відштовхнувши його від потерпілих в приміщення літньої кухні одразу зачинивши за ним двері та своєчасно викликала бригаду швидкої медичної допомоги потерпілим ОСОБА_18 і ОСОБА_10 надано необхідну медичну допомогу, що дозволило зберегти життя ОСОБА_10 .

Таким чином, ОСОБА_6 , 05.11.2015 р. у період часу з 21:05 год. по 21:10 год. за адресою свого проживання, намагався вчинити умисне вбивство ОСОБА_18 та ОСОБА_10 , проте свій злочинний умисел на протиправне заподіяння смерті двох осіб не довів до кінця з причин, що не залежали від його волі.

Рішенням Європейського Суду з прав людини від 07.03.2000 року у справі «Маточча проти Італії» визначено, що обвинувачені мають у будь-якому разі отримувати достатню інформацію, необхідну для повного розуміння обсягу висунутих проти них обвинувачень, з огляду на підготовку відповідного захисту.
Однією з важливих гарантій здійснення проголошеного статтями 3 і 27 Конституції права людини на життя і здоров`я є беззастережне виконання судами вимог кримінально-процесуального закону щодо забезпечення прав потерпілих від зазначених злочинів.

Обвинувачуючи ОСОБА_6 в тому, що він спричинив ОСОБА_18 тілесні ушкодження, які мають ознаки тяжких тілесних ушкоджень, як небезпечних для життя в момент їх спричинення та перебувають у прямому причинному зв`язку із настанням ІНФОРМАЦІЯ_2 смерті ОСОБА_18 , сторона обвинувачення кваліфікує дії ОСОБА_6 за ч. 2 ст. 15, ч. 2 п. 1 ст. 115 КК України як замах на умисне вбивство двох осіб, коли особа виконала усі дії, які вважала необхідними для доведення злочину до кінця, але злочин не було закінчено з причин, які не залежали від її волі.

Слід звернути увагу, що вбивство однієї людини і закінчений замах на життя іншої, які охоплювалися єдиним умислом позбавити життя двох осіб, не може розглядатися як закінчений злочин, передбачений п. 1 ч. 2 ст. 115 КК України, оскільки злочинний намір вбити двох осіб не було здійснено з причин, що не залежали від волі винного. У цих випадках вчинене слід кваліфікувати за ч. 1 ст. 115 КК (за наявності обтяжуючих обставин - за відповідним пунктом ч. 2 ст. 115) у сукупності з ч. 2 ст. 15 та п. 1 ч. 2 ст. 115 КК України, незалежно від послідовності злочинних дій.

Викладені обставини в обвинувальному акті по діянням обвинуваченого щодо ОСОБА_18 , не містять ознак кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 чи ч. 2 ст. 115 КК України, і, відповідно, не містять формулювання обвинувачення за зазначеною частиною статті кримінального закону.
Формулювання неконкретного обвинувачення ОСОБА_6 є не тільки порушенням вимог КПК України, а й порушенням конституційного права обвинуваченого на захист.
Зазначені обставини, на думку суду, вказують на суттєві неточності, суперечливості та протиріччя в обвинуваченні, позбавляють суд визначити межі судового розгляду стосовно обвинуваченого та прийняти об`єктивне рішення по справі з огляду на ч. 1 ст. 337 КПК України, відповідно до якої судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта.
Прокурор має право змінити правову кваліфікацію та/або обсяг обвинувачення лише, якщо під час судового розгляду встановлені нові фактичні обставини кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа (ч. 1 ст. 338 КПК).
Відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти рішення про повернення обвинувального акта прокурору, якщо він не відповідає вимогам цього Кодексу.
Таким чином встановлено, що обвинувальний акт не відповідає вимогам Кримінального процесуального кодексу України, зокрема п. 5 ч. 2 ст. 291, оскільки у ньому виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, й сформульоване обвинувачення є суперечливими між собою.

За таких обставин без усунення виявлених недоліків кримінальне провадження не може бути призначене до судового розгляду та обвинувальний акт підлягає поверненню прокурору.

Розглядаючи клопотання учасників судового провадження, суд залишає їх без задоволення, оскільки обвинувальний акт повертається прокурору з підстав невідповідності його вимогам КПК України.

Керуючись ст.ст. 291, 314, 372 КПК України, суд

ухвалив:

Обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000530 за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 2 п. 1 ст. 115 КК України, повернути керівнику Шепетівської місцевої прокуратури як такий, що не відповідає вимогам КПК України.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Хмельницької області протягом семи днів з дня її оголошення через Шепетівський міськрайонний суд Хмельницької області.
Головуюча суддя ОСОБА_1

Судді ОСОБА_2

ОСОБА_3