Справа №1-10/12
ПОСТАНОВА

про відмову в задоволенні скарги на дії та бездіяльність слідчого

13 березня 2012 року м . Монастирище

Монастирищенський районний суд Черкаської області

в складі: головуючої судді: Мазай Н.В,

при секретарі: Возній В.В.

з участю прокурора: Бебешка М .М.

адвоката: ОСОБА_1

потерпілого : ОСОБА_2

законного представника потерпілого : ОСОБА_3

законного представника непонолітнього підсудного : ОСОБА_4,

представника служби в справах неповнолітніх Монастирищенської райдержадміністрації : ОСОБА_5

підсудного : ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Монастирище кримінальну справу про обвинувачення ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, українця, громадянина України, непрацюючого, неодруженого, проживаючого ІНФОРМАЦІЯ_3, раніше не судимого,

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України,

в с т а н о в и в :

Органами досудового слідства ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України.

Потерпілий та його представник подали клопотання, яке підтримали в судовому засіданні про розгляд скарги на дії слідчого, внесення окремої постанови віповідно до якого просять розглянути скаргу на дії слідчого від 12.10.2005 року, винести в справі окрему постанову. За змістом скарги Монастирищенським районним судом Черкаської області розглядається кримінальна справа по факту заподіяння тяжких тілесних ушкоджень ОСОБА_2 неповнолітнім ОСОБА_6 Дана кримінальна справа порушена 06.06.2005 року слідчим Монастирищенського РВ УМВС України в Черкаській області ОСОБА_7 за ознаками злочину, передбаченого ч. І ст.121 КК України (а.с.1). 11.07.2005 року цим же слідчим винесено постанову про перекваліфікацію складу злочину, вчиненого ОСОБА_6, з ч. І ст.121 на ст.124 КК України (а.с.94). Вказана кримінальна справа направлена до суду для застосування до неповнолітнього ОСОБА_6 примусових заходів виховного характеру. Після закінчення досудового слідства та ознайомлення з матеріалами справи представник потерпілого ОСОБА_2 - адвокат ОСОБА_8 двічі звертався до слідчого з письмовими клопотаннями про доповнення досудового слідства слідуючим: додатково допитати матір ОСОБА_6 - ОСОБА_4; допитати як свідка батька ОСОБА_6 - ОСОБА_9; додатково допитати свідка ОСОБА_10; додатково допитати ОСОБА_6; провести огляд місця події - території, прилеглої до будинку культури в с.Нове Місто; провести відтворення обстановки та обставин події з потерпілим ОСОБА_2 та ОСОБА_6; провести відтворення обстановки та обставин події із свідком ОСОБА_11; призначити по справі повторну криміналістичну експертизу ножа; призначити відповідну експертизу для встановлення речовини бурого кольору, виявленої на клинку ножа, та належності її певній особі; повторно доручити органу дізнання провести відповідні оперативно-розшукові заходи для встановлення власника ножа; допитати як свідків працівників фермерського господарства „Ладіс", де працює електриком ОСОБА_9, з метою підтвердження або заперечення належності йому ножа, виявленого на місці вчинення злочину. Однак, у задоволенні цих клопотань слідчим відмовлено. Внаслідок відмови у додаткових допитах матері ОСОБА_6 та його брата, а також у допиті його батька, залишились невстановленими обставини, що підлягають встановленню в справах про злочини неповнолітніх відповідно до вимог ст.ст.64 та 433 КПК України, зокрема, обставини та мотиви вчинення злочину; походження ножа, яким ОСОБА_6 заподіяв тілесні ушкодження ОСОБА_2; стан здоров"я та загального розвитку ОСОБА_6; характеристика його особи; умови його життя та виховання; обставини, що негативно впливали на його виховання; наявність дорослих або інших підмовників та осіб, які втягнули непоновлітнього в злочинну діяльність; причетність до вчиненого злочину брата неповнолітнього ОСОБА_6 - ОСОБА_10 В той же час ч.З ст. 433 КПК України передбачено, що для встановлення зазначених обставин мають бути допитані як свідки батьки неповнолітнього та інші особи, які можуть дати потрібні відомості. Внаслідок відмови у додатковому допиті неповнолітнього ОСОБА_6 залишились невстановленими ряд важливих обставин, зокрема, в якому одязі він був в момент вчинення злочину, які предмети брав з собою до будинку культури перед вчиненням злочину, в які частини тіла ОСОБА_2 наносив йому удари, який саме предмет та якою рукою він знайшов у траві, якою рукою він наносив удари ОСОБА_2, в якому положенні відносно ОСОБА_2 він знаходився в момент нанесення ударів, де знаходився після вчинення злочину в період з 4 по 7 червня 2005 року, де і за яких обставин отримав тілесні ушкодження, що були виявлені у нього під час проведення судово-медичного дослідження 7 червня 2005 року та ін. Ці обставини мають важливе значення для встановлення істини в даній справі та для кваліфікації дій ОСОБА_6 Внаслідок відмови у проведенні огляду місця події, а також відтворення обстановки та обставин події з потерпілим ОСОБА_2, ОСОБА_6 і свідком ОСОБА_12, який знайшов ножа, неможливо встановити дійсні обставини вчинення злочину та картину події. В той же час ті обставини, на які вказує ОСОБА_6, викликають сумніви у правдивості його показань, але слідством вони не перевірені. Внаслідок відмови у проведенні повторної криміналістичної експертизи ножа залишилось під сумнівом питання належності чи неналежності знайденого на місці події до холодної зброї. При цьому наявний у справі висновок експерта № 05-27 від 24 червня 2005 року (а.с.50) він вважає неправильним і сумнівним. Зокрема, у ньому зазначено, що маркувальних клейм та позначок на ножу не виявлено, що не відповідає дійсності, оскільки він особисто бачив на цьому ножу біля руків"я клеймо. Крім того, під час огляду ножа він бачив, що він, очевидно, виготовлений з ромбічного у перерізі напильника, тобто з твердої і крихкої сталі, а експерт вказує, що під час дослідження ножа, начебто, деформувався на 1,9 мм, а тому цей ніж не належить до холодної зброї. Внаслідок відмови у проведенні експертизи речовини, виявленої на клинку ножа - крові), залишились невстановленими її походження, склад на належність зокрема, потерпілому ОСОБА_2 В той же час ОСОБА_6 не вказує, що вдарив ОСОБА_2 конкретно ножом, а посилається на якийсь „предмет", отже знайдений біля будинку культури ніж може не мати ніякого відношення до даної події, а згадуваний ОСОБА_6 „предмет" залишається невстановленим. Відмову слідчого у проведенні цих та інших слідчих дій, вказаних в клопотаннях він, вважає безпідставною та такою, що суперечить вимогам ст.ст.22 і 64 КПК, щодо всебічності, повноти і об'єктивності дослідження обставин справи та обовязку слідчого доказувати подію злочину (час, місце, спосіб та інші обставини злочину), винність особи у вчиненні злочину і мотиви злочину, обставини, що впливають на ступінь тяжкості злочину, а також обставини, що характеризують особу обвинуваченого, пом"якшують та обтяжують покарання і т.п. Крім того, вважає неправильною і кваліфікацію слідчим Домачуком С.Г. дій неповнолітнього ОСОБА_6 спочатку за ч.І ст.121, а потім за ст.124 КК України. На його думку, в діях ОСОБА_6 вбачаються ознаки злочину, передбаченого ст.ст.15, 115 КК України, тобто замах на умисне вбивство ОСОБА_2 Підставами для такого висновку вважає те, що ОСОБА_6 умисно наносив удари ножем в життєво важливі органи, в область серця, під час одного з ударів ніж пройшов майже наскрізь через тіло ОСОБА_2, а це слід розцінювати як намір заподіяти ОСОБА_2 смерть, а не тільки тяжкі тілесні ушкодження. Крім того, згідно з актом судово-медичного дослідження № 157 МД від 6 червня 2005 року (а.с.21) та висновком судово-медичної експертизи № 157 м/д/317 від 15 червня 2005 року (а.с.56) ОСОБА_6 наносив удари ОСОБА_2 в спину, отже в даному випадку не може йти мова про те, що ОСОБА_6 перебував в стані необхідної оборони. До того ж у справі немає жодного доказу того, що ОСОБА_2 було вчинене суспільно небезпечне посягання на ОСОБА_6, від якого той змушений був захищатися. Висновок про наявність такого посягання слідчий зробив виключно з показань самого ОСОБА_6, не підтверджених іншими доказами у справі. Саме у зв"язку з цим у справі необхідно після проведення відтворень обстановки та обставин події призначити додаткову судово-медичну експертизу для встановлення напрямку нанесення ударів в спину його синові. Це дозволить встановити дійсні обставини справи, перевірити, чи міг ОСОБА_6 нанести такі удари в тому положенні його тіла та тіла ОСОБА_2, на які він вказує, та ін. Без встановлення цих обставин досудове слідство в даній справі є неповним і необ'єктивним. Просить розглянути цю скаргу при розгляді по суті кримінальної справи про заподіяння неповнолітнім ОСОБА_6 тяжких тілесних ушкоджень ОСОБА_2, визнати незаконними дії слідчого Монастирищенського РВ УМВС України в Черкаській області ОСОБА_7 в частині відмови у задоволенні клопотань представника потерпілого ОСОБА_2 - адвоката ОСОБА_8 про проведення в даній кримінальній справі додаткових слідчих дій, визнати незаконними дії слідчого Домачука С.Г. в частині винесення постанови від 28 липня 2005 року про кваліфікацію дій ОСОБА_6 за ознаками злочину, передбаченого ст.124 КК України, та скасувати її.

В судовому засіданні ОСОБА_7 пояснив, що в його провадженні перебувала дана кримінальна справа і він як слідчий проводив розслідування відповідно до вимог закону, обєктивно. Він вважає, що скарга не підлягає до задоволення.

В судовому засіданні прокурор вважає, що підстави для задоволення скарги та клопотання, в частині винесення окремої постанови, відсутні.

Адвокат, законний представник неповнолітнього підсудного, підсудний підтримали думку прокурора.

Заслухавши думку учасників процесу, дослідивши матеріали справи суд вважає, що скарга та клопотання в частині винесення окремої постанови не підлягає до задоволення виходячи з наступного :

Відповідно до ч. 1 ст. 22 КПК України прокурор, слідчий і особа, яка провадить дізнання, зобов'язані вжити всіх передбачених законом заходів для всебічного, повного і об'єктивного дослідження обставин справи, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдують обвинуваченого, а також обставини, що пом'якшують і обтяжують його відповідальність.

Відповідно до ст. ст. 65, 67 КПК України доказами у справі є любі фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку слідчий встановлює наявність або відсутність суспільно небезпечного діяння, винність особи, яка вчинила це діяння та інші обставини, які мають значення для справи. Оцінка доказів проводиться за внутрішнім переконанням особи, яка розглядає або розслідує справу, як і розслідування кримінальної справи.

З огляду на положення вищезазначених статей КПК України, суд вважає, що в діях слідчого в частині відмови у задоволенні клопотань представника потерпілого ОСОБА_2 адвоката ОСОБА_8 про проведення в даній кримінальній справі додаткових слідчих дій та в частині винесення постанови від 28 липня 2005 року про кваліфікацію дій ОСОБА_6 за ознаками злочину, передбаченого ст. 124 КК України, відсутні порушення вимог діючого законодавства, а тому скарга в цій частині не підлягає до задоволення.

Суд вважає, що скарга в частині скасування постанови слідчого від 28 липня 2005 року про кваліфікацію дій ОСОБА_6О за ознаками злочину, передбаченого ст. 124 КК України не підлягає до задоволеня, оскільки постановою слідчого від 26.10.2011 року склад злочну у даній кримінальній справі перекваліфіковано з ст. 124 КК України на ч 1 ст. 121 КК України.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що підстави, для винесення окремої постанови відсутні.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 22, 23-2, 49, 52, 64, 234, 340 КПК України, постановою Пленуму Верховного Суду України від 28 березня 2008 року № 3 „Про практику винесення судами окремих ухвал (постанов) у кримінальних справах", суд

п о с т а н о в и в :

В задоволенні скарги законного представника потерпілого ОСОБА_3, потерпілого ОСОБА_2 на дії слідчого ( в порядку ст. 234 КПК України) та винесення окремої постанови, відмовити повністю.

Постанова остаточна, оскарженню не підлягає.

Суддя Монастирищенського

районного суду ОСОБА_13