АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Провадження №11-кп/790/1991/15 Головуючий 1-ої інстанції: Справа: № 635/6000/15-к ОСОБА_1
Категорія: питання щодо виконання вироку
Іменем України
12 листопада 2015 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Харківської області у складі:
головуючого - ОСОБА_2 ,
суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі - ОСОБА_5 ,
за участю прокурора - ОСОБА_6 ,
представника ВК-100 - ОСОБА_7 ,
розглянула у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Харкові апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_8 на ухвалу Харківського районного суду Харківської області від 28 серпня 2015 року, у відповідності з якою у задоволенні спільного подання начальника Темнівської ВК-100 та голови спостережної комісії при Харківській районній державній адміністрації Харківської області про умовно-дострокового звільнення
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харкова, громадянина України, з середньою освітою, одруженого, непрацюючого, що мешкав за адресою: АДРЕСА_1 , раніше неодноразово судимого, останній раз за вироком Московського районного суду м. Харкова від 24 квітня 2014 року за ч. 2 ст. 307, ст. 69, ч. 2 ст. 317, ст.ст. 70, 69 КК України до 4 років 2 місяців позбавлення волі з конфіскацією майна. Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 10 липня 2014 року невідбута частина покарання скорочена на 1/ на підставі ст. 6 Закону України «Про амністію у 2014 році» від 08 квітня 2014 року, до відбуття 2 роки 2 місяці позбавленні волі,
Приймаючи таке рішення за поданням, суд, посилаючись на положення ст.ст. 537, 539 КПК України, ст. 81 КК України та п.п. 3,5,15,17,18 Постанови Пленуму Верховного суду України від 26 квітня 2002 року №2 «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким», зазначив, що хоча засуджений станом на 28 серпня 2015 року відбув більше 2/3 строку покарання, але в поданні не вказано чи довів засуджений ОСОБА_8 своє виправлення та не наведені докази того, що він своєю сумлінною поведінкою та ставлення до праці довів таке виправлення, судові витрати у розмірі 1283,79 грн., які стягнені з останнього за вироком Московського районного суду м. Харкова від 24 квітня 2014 року, досі не сплачені, при цьому до ОСОБА_8 ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 10 липня 2014 року застосовано ст. 6 Закону України «Про амністію у 2014 році» і скорочено на 1/2 невідбуту частину покарання, а тому застосовувати до засудженого умовно-дострокове звільнення недоцільно.
В апеляційній скарзі засуджений ОСОБА_8 просить скасувати вищевказану ухвалу та постановити нову, якою звільнити його умовно-достроково від покарання на не відбутий строк, посилаючись на невмотивованість і незаконність ухвали, оскільки суд не взяв до уваги, що він неодноразово заохочувався, порушень і доган не має, активно приймає участь в житті колонії, працевлаштований, чим довів своє виправлення, при цьому він має на утриманні двох неповнолітніх дітей.
Заслухавши доповідь судді, пояснення представника виправної колонії на підтримку апеляційної скарги, думку прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги засудженого, перевіривши матеріали кримінального провадження та матеріали особової справи засудженого, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступного.
Як встановив суд, ОСОБА_8 засуджений 24.04.2014 року Московським районним судом м. Харкова ст.307 ч. 2, ст. 69, ст..317 ч. 2, 70, 69 КК України на 4 роки 2 місяці позбавлення волі з конфіскацією майна.
Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 10.07.2014 року не відбута частина покарання скорочена на половину на підставі ст. 6 Закону України «Про амністію у 2014 році» від 08.04.2014 року.
Зі спільного подання Темнівської ВК-100 та спостережної комісії при Харківській державній адміністрації Харківської області вбачається, що ОСОБА_8 станом на 5 серпня 2015 року відбув 2/3 строку покарання, характеризується позитивно, дотримується встановленого режиму тримання та розпорядку денного, працевлаштований. До представників адміністрації установи ставиться з повагою, виконує їх вимоги. За характером спокійний, в колективі засуджених вживається. На заходи виховного характеру реагує задовільно, робить правильні висновки. Висловлює позитивні наміри у подальшому житті після звільнення.
Зазначене подання підтримав у судовому засіданні апеляційного суду і представник ВК-100 ОСОБА_7 .
Положення ч.ч. 1, 2, п.2 ч. 3 ст. 81 КК України передбачають, що до осіб, що відбувають покарання у виді позбавлення волі може бути застосоване умовно-дострокове звільнення.
Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.
Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване після фактичного відбуття засудженим не менш двох третин строку покарання, призначеного судом за умисний тяжкий злочин.
Інших умов для застосування умовно-дострокового звільнення особи від відбування покарання КПК України не передбачає.
Посилання суду в ухвалі на те, що в поданні начальника колонії не вказано чи довів засуджений своє виправлення та не наведені докази того, що він своєю сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення, не сплатив судові витрати, до засудженого вже застосовано певну пільгу невідбуту частину покарання скорочено на половину відповідно до ст. 6 Закону України «Про амністію у 2014 році» від 08 квітня 2014 році є безпідставними, оскільки не є перешкодами для застосування умовно-дострокового звільнення засудженого.
З наведеного вбачається, що висновок суду першої інстанції про відмову в задоволенні подання про застосування умовно-дострокового звільнення засудженого ОСОБА_8 є суперечливим, оскільки суд одночасно послався як на відсутність підстав для застосування такого звільнення, так і на недоцільність його застосування.
Матеріали за спільним поданням начальника Темнівської ВК-100 та голови спостережної комісії при Харківській районної державної адміністрації Харківської області містять достатні відомості, які свідчать що засуджений ОСОБА_8 сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.
Про це їдеться і в зазначеному вище поданні з додатками, в якому викладене клопотання про умовно-дострокове звільнення засудженого та наведені відповідні докази, а саме.
ОСОБА_8 засуджений за вчинення тяжких злочинів, відбув більш 2/3 призначеного строку покарання, працевлаштований, поставленні завдання виконує повністю і своєчасно, характеризується позитивно, двічі заохочувався, стягнень не має, на заходи виховного характеру реагує позитивно, робить правильні висновки, висловлює позитивні наміри в подальшому житті після звільнення. Розкаюється у раніше скоєних злочинах.
За таких обставин висновки суду першої інстанції не відповідають фактичним обставинам провадження, а тому в своїй ухвалі суд дійшов помилкового висновку про відмову в задоволенні подання про відмову в умовно-достроковому звільнення засудженого ОСОБА_8 , у зв`язку з чим колегія суддів скасовує зазначену ухвалу і на підставі наведених вище доказів постановляє нову ухвалу, якою задовольняє спільне подання начальника Темнівської ВК-100 та голови спостережної комісії при Харківській районній державній адміністрації Харківської області про умовно-дострокове звільнення засудженого ОСОБА_8 .
Беручи до уваги викладеного, керуючись ст. ст. 392, 404, 405, 407, 409, 411, 418, 419 КПК України, колегія суддів,-
Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_8 на ухвалу Харківського районного суду Харківської області від 28 серпня 2015 року щодо ОСОБА_8 задовольнити.
Ухвалу Харківського районного суду Харківської області від 28 серпня 2015 року про відмову у задоволенні спільного подання начальника Темнівської ВК-100 та голови спостережної комісії при Харківській районній державній адміністрації Харківської області про умовно-дострокове звільнення засудженого ОСОБА_8 скасувати.
Подання начальника Темнівської ВК-100 та голови спостережної комісії при Харківській районній державній адміністрації Харківської області про умовно-дострокове звільнення засудженого ОСОБА_8 задовольнити.
Засудженого ОСОБА_8 звільнити умовно-достроково від відбуття покарання на невідбутий строк за вироком Московського районного суду м. Харкова від 24 квітня 2014 року.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим - в той самий строк з дня вручення йому копії цієї ухвали.

Головуючий -

Судді: