Дата документу 12.05.2014
Справа № 490/5768/14-к
н/п 1-кс/490/2109/2014

Центральний районний суд м. Миколаєва
____________________________________________________________________________________

У Х В А Л А

13 травня 2014 року м. Миколаїв

Слідчий суддя Центрального районного суду м. Миколаєва ОСОБА_1 при секретарі ОСОБА_2 за участю прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 , його захисника ОСОБА_5 , розглянувши клопотання старшого прокурора прокуратури міста Миколаєва ОСОБА_3 про продовження строку тримання під вартою

ОСОБА_4 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Сніжне Донецької області, є громадянином України, пенсіонера ОВС, з вищою освітою, має дитину, 2004 року народження, розлученого, раніше не судимого, до затримання проживаючого та зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 ,

якому повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченому ч. 4 ст. 190 КК України, -

В С Т А Н О В И В :
08 травня 2014 року старший прокурор прокуратури міста Миколаєва ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді Центрального районного суду м. Миколаєва з клопотанням про продовження до п`яти місяців строку тримання під вартою до підозрюваного ОСОБА_4 , у зв`язку з досудовим розслідуванням обставин кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України, відомості про який 08 квітня 2013 року внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань під № 0000122.

ОСОБА_4 підозрюється у тому, що у період 2010-2011 рр. за попередньою змовою з ОСОБА_6 шляхом обману та зловживання довірою, під приводом виконання умов зовнішньоекономічного контракту №0812/703 від 28.12.2010 заволодів грошовими коштами компанії K.I.H., s.r.o. Республіки Словаччина в сумі 35 250 євро.

15.01.2014 року ОСОБА_4 в порядку ст.ст. 276-278 КПК України повідомлений про підозру у вчиненні злочинів, передбачених ч. 4 ст. 190 КК України.

15.04.2014 року слідчим суддею Центрального районного суду м. Миколаєва ОСОБА_4 було продовжено строк тримання під вартою до 15.05.2014 року.

06.05.2014 року заступником прокурора Миколаївської області строк досудового слідства продовжений до 15.06.2014 року.

Вказані вище дії підозрюваного ОСОБА_4 стороною обвинувачення кваліфіковано за ч. 4 ст. 190 КК України, як шахрайство, вчинене за попередньою змовою групою осіб.

Підозра ОСОБА_4 у вчиненні вказаного вище злочину є обґрунтованою, оскільки ґрунтується на сукупності доказів, здобутих в процесі розслідування кримінального провадження № 0000122, а саме підтверджується поясненнями свідка ОСОБА_7 , протоколом огляду поштової електронної скриньки свідка ОСОБА_7 , в ході якого зафіксована участь підозрюваного щодо укладення контракту, протоколом огляду наданого ОСОБА_7 мобільного телефону, яз якого випливає що ОСОБА_4 надсилав СМС-повідомлення, що подробиць відвантаження металобрухту за контрактом.

Наведені вище докази є достатніми для обґрунтованої підозри ОСОБА_4 у вчиненні зазначеного вище злочину.

Відповідно до ч. 3 ст. 199 КПК України, клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у ст.184 КПК України повинно містити виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання під вартою, виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали тримання під вартою.

Під час застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою як ризики, задля запобігання яких щодо ОСОБА_4 було застосовано цей запобіжний захід, 15.04.2014 р. слідчим суддею Центрального районного суду м. Миколаєва було враховано, що перебуваючи на волі ОСОБА_4 зможе переховуватися від органів досудового розслідування та незаконно впливати на свідків, продовжувати злочинну діяльність, вчиняти інші кримінальні правопорушення.

Вважаю, що на даний момент такі ризики частково зменшилися, при цьому не з`явилися нові ризики, які можуть додатково виправдовувати тримання ОСОБА_4 під вартою. Так, захисником підозрюваного 13 травня 2014 року в інтересах ОСОБА_4 було укладено договір оренди житлового приміщення за місцем проведення досудового розслідування строком на 1 рік, що знижує ризик переховування підозрюваного від органів досудового слідства. Крім того, по справі здійснено допит усіх свідків, що знижує ризик незаконного впливу підозрюваного на них. Неможливий на даний момент і вплив ОСОБА_4 на іншого підозрюваного ОСОБА_6 , у зв`язку з тим, що його місцезнаходження, в тому числі органу досудового розслідування, невідоме.

Відповідно до ст. 17 Закону України Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини від 23 лютого 2006 року № 3477-IV, суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист людини та основоположних свобод (далі - Конвенція) та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Крім того, відповідно до ч.5 ст.9 КПК України кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

З рішення у справі Єлоєв проти України (Yeloyev v. Ukraine), заява № 17283/02, пп. 60 61, від 6 листопада 2008 року; рішення у справі Доронін проти України (Doronin v. Ukraine), заява № 16505/02, пп. 63 64, від 19 лютого 2009 року; та рішення у справі Харченко проти України (Kharchenko v. Ukraine), заява № 40107/02, пп. 79 81, 99 та 101, від 10 лютого 2011 року), рішення у справі Колєсніков проти України (Kolesnikov v. Ukraine), заява №№ 697/07 п.п.29-31 від 20 жовтня 2011 року вбачається, що протягом розгляду справи в суді при продовженні строку тримання заявників під вартою національні суди не наводили для цього відповідні підстави, посилаючись головним чином на первинні підстави взяття заявників під варту, або взагалі не вирішували питання про продовження застосування такого запобіжного заходу та не розглядали можливості застосування будь - яких альтернативних запобіжних заходів замість тримання під вартою. Аналогічна позиція висловлена ЄСПЛ у справі І. А. проти Франції (I. A. v. France), від 23 вересня 1998 року, Reports 1998VII, п. 102; рішення у справі Лабіта проти Італії (Labita v. Italy) [ВП], заява № 26772/95, п. 153, ECHR 2000IV; та Іловецький проти Польщі (Ilowiecki v. Poland), заява № 27504/95, п. 61, від 4 жовтня 2001 року.

Крім того, в своїх рішеннях Європейський суд визнає порушення п. 3 ст. 5 Конвенції, пов`язані з тим, що навіть при тривалих термінах утриманнях під вартою національні суди посилаються, якщо взагалі посилаються, на один і той же набір підстав протягом усього періоду тримання заявника під вартою, хоча п.3 ст. 5 Конвенції передбачає, що після закінчення певного часу обґрунтована підозра саме по собі не виправдовує позбавлення волі, і судові органи зобов`язані навести інші підстави для подальшого утримання під вартою, які повинні бути згадані в рішеннях національних судів. При цьому на національні суди покладено обов`язок проведення перевірки розумності строку тримання під вартою підозрюваного, що встановлено п.82 рішення ЄСПЛ від 01.06.2006 р. у справі Мамєдова проти Росії.

Слідчим суддею встановлено, що досудове розслідування у цьому кримінальному провадженні здійснюється не у повній мірі з дотриманням принципу розумних строків, що закріплено ст.28 КПК України, а слідчі дії, нездійснення яких перешкоджає завершенню досудового розслідування, могли бути здійснені за чотирьохмісячний період його проведення та на даний момент вже не можуть виправдовувати подальше тримання ОСОБА_4 під вартою.

Крім того, стороною обвинувачення на даний момент не доведена неможливість застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризиків, встановлених в попередніх ухвалах слідчих суддів (з врахуванням зменшення таких ризиків).

Враховуючи зазначене, а також беручи до уваги, обставини, передбачені ст. 178 КПК України, а саме наявність стійких соціальних зв`язків підозрюваного, наявності у нього малолітньої дитини 2004 року народження, постійного місця проживання в місті Миколаєві (за місцем проведення досудового розслідування), перебування на керівниих посадах в системі органів внутрішніх справ, вищої освіти, а також відсутності відомостей про його притягнення до кримінальної відповідальності, суд вважає за необхідним відмовити у задоволенні клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_4 .

У той же час, враховуючи наведені вище факти, вважаю що такий запобіжний захід як домашній арешт цілком здатний запобігти встановленим ризикам, за умови покладення на ОСОБА_4 певних обов`язків під час досудового розслідування у вказаному кримінальному провадженні, строк якого постановою заступника прокурора Миколаївської області продовжено до 15 червня 2014 року.

На підставі викладеного, керуючись ст. 177, 178, 181, 194, 199 КПК України, -

У Х В А Л И В :
У задоволенні клопотання старшого прокурора прокуратури міста Миколаєва ОСОБА_3 про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_4 відмовити.

Після закінчення дії ухвали слідчого судді Центрального районного суду м. Миколаєва від 15 квітня 2014 року, що спливає 15 травня 2014 року о 10 годині 45 хвилин негайно звільнити ОСОБА_4 з під варти та

застосувати до нього строком до 15 червня 2014 року запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

У зв`язку із застосування зазначеного вище запобіжного заходу відповідно до ч.5 ст.194 КПК України :

- заборонити підозрюваному ОСОБА_4 з 10 години 00 хвилин по 20 годину 00 хвилин залишати місце свого проживання за адресою: АДРЕСА_2 , крім випадків необхідності прибуття до слідчого, прокурора, слідчого судді і суду за їх викликом;

- утримуватися від будь-якого спілкування з іншим підозрюваним та свідками в цьому кримінальному провадженні;

- зобов`язати підозрюваного ОСОБА_4 здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт для виїзду за кордон (у разі наявності) та, у разі необхідності, за вимогою працівників органів внутрішніх справ, що здійснюють контроль за його поведінкою на підставі цієї ухвали, носити електронний засіб контролю.

На ухвалу протягом п`яти днів з моменту її оголошення до Апеляційного суду Миколаївської області може бути подано апеляцію, яка не зупиняє дії ухвали.

Слідчий суддя
Центрального районного суду м. Миколаєва ОСОБА_1