Справа № 192/1867/15-к
Провадження № 1-в/192/520/15
Ухвала
"11" грудня 2015 р. смт.Солоне
СОЛОНЯНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ

в особі головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
представника СВК-21 ОСОБА_4 ,
засудженого ОСОБА_5 (приймає участь у режимі відеоконференції), розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду заяву засудженого ОСОБА_5 , 1987 року народження, про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_5 судимий Кіровським районним судом м.Дніпропетровська:

-08.10.2008 року за ч.2 ст.186, 75 КК України до позбавлення волі строком на 5 років з іспитовим строком 3 роки;

-17.02. 2009 року за ч. 2 ст.186, 71 КК України до позбавлення волі строком на 5 років 1 місяць;

-07.08.2012 року за ч.2 ст.186, 69, 71 КК України строком на 2 роки 1 місяць.

ОСОБА_5 відбуває покарання у Солонянській виправній колонії №21 з 28 серпня 2014 року.

Строк відбування покарання закінчується 25 червня 2016 року.

25 жовтня 2015 року ОСОБА_5 відбув 2/3 частини строку покарання, 30 жовтня 2015 року адміністративною комісією Солонянської ВК-21 йому відмовлено у підготовці матеріалів про умовно-дострокове звільнення.

12 листопада 2015 року засуджений ОСОБА_5 звернувся до суду із заявою про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання на підставі ст.81 КК України.

У судовому засіданні засуджений заяву підтримав та просив її задовольнити, посилаючись на необґрунтованість відмови адміністрації установи у такому звільненні. Пояснив, що він у колонії працює прибиральником лазні, виконує роботи по благоустрою колонії в порядку ст.118 КВК, має одне заохочення.

Представник адміністрації Солонянської виправної колонії №21 заперечував проти умовно-дострокового звільнення засудженого. Вказав, що засуджений характеризується посередньо, працює прибиральником відділення, до роботи відноситься задовільно, не прагне досягти більш високих показників у роботі. За період відбування покарання допустив одне порушення режиму відбування покарання (у СІЗО), стягнення за яке погашене, має одне заохочення. Засуджений не приділяє уваги необхідності дбайливого ставлення до майна установи, до виконання передбачених законом вимог персоналу установи ставиться не завжди сумлінно через особисту неорганізованість, безвідповідально ставиться до виконання робіт із благоустрою установи, не вбачає суспільної необхідності у їх виконанні, вимог протипожежної безпеки та безпеки праці дотримується під контролем адміністрації. Поведінка засудженого є нестабільною.
ОСОБА_5 не приймає участі у програмах диференційованого виховного впливу, в організації виховних заходів, в роботі самодіяльних організацій засуджених, не прагне до підвищення загальноосвітнього рівня. Адміністрація колонії на комісії 30.10.2015 року відмовила у направленні матеріалів до суду про умовно-дострокове звільнення.
Прокурор заперечував проти задоволення заяви засудженого ОСОБА_5 , оскільки поведінка останнього не свідчить про те, що він довів своє виправлення.
Суд, вислухавши засудженого, представника адміністрації СВК-21, думку прокурора, дослідивши матеріали справи, вивчивши матеріали особової справи засудженого, приходить до наступного.

Згідно положень ст.6 КВК України, виправлення засудженого процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої законослухняної поведінки. Основними засобами такого виправлення є встановлений порядок виконання та відбування покарання (режим), суспільно корисна праця, соціально-виховна робота, загальноосвітнє і професійно-технічне навчання, громадський вплив.

Відповідно до ст.81 КК України, до осіб, що відбувають покарання у виді позбавлення волі, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання після відбуття певної частини строку, зазначеної у ст.81 КК України, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.
Висновок про можливість застосування умовно-дострокового звільнення засудженого повинен ґрунтуватися на аналізі даних про його поведінку за весь час відбуття покарання, в тому числі й даних, що характеризують ступінь тяжкості вчиненого злочину і особу засудженого в цілому. При цьому основним, вирішальним є не факт відбуття певної частини покарання, а виправлення засудженого.

Згідно довідки про стягнення та заохочення, засуджений за весь період відбування покарання був заохочений лише один раз, стягнення, накладене на засудженого за порушення режиму утримання, погашене у встановленому законом порядку.

Згідно характеристики, засуджений в установі виконання покарань працевлаштований, до праці відноситься задовільно; участі у програмах диференційованого виховного впливу та роботі самодіяльних організацій не приймає, не бере особисту участь в організації виховних заходів, не прагне до підвищення наявного загальноосвітнього рівня, до виконання обов`язків, передбачених ст.107 та 118 КВК України, відноситься не завжди сумлінно. Перебуває на профілактичному обліку, як особа, схильна до членоушкодження.
Відповідно до положень ст.81 КК України, ставлення засудженого до праці є обов`язковою підставою для його умовно-дострокового звільнення.

У своєму клопотанні засуджений як підставу для свого умовно-дострокового звільнення навів те, що він у колонії працює та визнає свою вину у вчиненому злочині.

Враховуючи викладене, суд уважає, що поведінка засудженого ОСОБА_5 не є такою, що може слугувати прикладом для інших засуджених, а також не свідчить про його виправлення та готовність до самокерованої поведінки.

Із досліджених у судовому засіданні доказів не убачається, що засуджений сумлінно ставився до праці, та мав зразкову поведінку, тому немає і підстав вважати, що він довів своє виправлення, отже, заява ОСОБА_5 про умовно-дострокове звільнення задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. 81 КК України, ст.537, 539 КПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні заяви засудженого ОСОБА_5 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Дніпропетровської області через Солонянський районний суд Дніпропетровської області протягом семи днів з дня її оголошення, а ОСОБА_5 у той же строк з дня вручення йому копії ухвали.

Головуючий