Коростишівський районний суд Житомирської області
Справа № 280/436/13-к
Провадження № 1/280/1/15
ВИРОК
Іменем України
20 лютого 2015 року м.Коростишів
Коростишівський районний суд Житомирської області

в складі : головуючої судді ОСОБА_1

при секретарях ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

помічників судді, які здійснювала фіксування ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7

за участю прокурорів- ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,

потерпілих - ОСОБА_10 , ОСОБА_11 ,

представника потерпілих - ОСОБА_12

підсудного - ОСОБА_13

захисника - ОСОБА_14

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Коростишів кримінальну справу по обвинуваченню :

ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця с. Високе, Брусилівського району, Житомирської області, з середньою-спеціальною освітою, маючого на утриманні неповнолітню дочку, 2002 р.н., не працюючого, проживає АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

-за ч. 2 ст. 121 КК України ,
В С Т А Н О В И В:
23.10.2001 року близько 00 год 30 хв. ОСОБА_13 , перебуваючи в приміщенні вагончику-кафе "АВА", який знаходиться біля автодороги Київ-Чоп по вулиці Леніна в с.Ставище Брусилівського району Житомирської області, побачив в кафе свою дружину ОСОБА_15 разом зі ОСОБА_16 за столом, де вони розпивали спиртні напої. На грунті раптово виниклих особистих неприязних стосунків, з ревнощів, ОСОБА_17 схопив зі столу кухонний ніж і під час бійки з ОСОБА_16 намагався вдарити їм останнього. ОСОБА_16 відбиваючи правою ногою ніж, внаслідок чого отримав тілесні ушкодження у вигляді косо-горизонтальної рани розміром 5,5x1,3 см. по передньо - внутрішній поверхні правої гомілки, в верхній її частині та двох ран, які розміщені на відстані 5 см. вище від першої рани, на одній лінії на відстані 2 см. одна від одної, повздовжник рани розміщений косо- вертикальна: нижня рана розміром 4,6 x 0,8 см., верхня 1,8x0,4 см., почав втікати від ОСОБА_18 , але ОСОБА_13 наздогнавши потерпілого на вулиці Леніна, неподалік від приміщення вагончику-кафе „ Ава", ззаду наніс йому ножем тілесні ушкодження у вигляді колото-різаної рани лівої сідниці розмірами 3,6x 1 см та у вигляді колото-різаної рани лівого стегна розмірами 5 x 1,5 см., яка відноситься по критерію небезпечною для життя, після чого залишив місце події по вулиці Леніна в с.Ставище Брусилівського району.

Смерть ОСОБА_16 настала від колото-різаного поранення лівого стегна з пошкодженням великих кровеносних судин, що ускладнились настанням великої зовнішньої крововтрати.

Таким чином ОСОБА_13 умисно наніс ОСОБА_16 тяжкі тілесні ушкодження, небезпечні для життя в момент заподіяння, що спричинило смерть потерпілого.

В судовому засіданні підсудний ОСОБА_13 своєї вини у вчиненні інкримінованого злочину не визнав, та показав, що в с. Ставищах у них з дружиною ОСОБА_15 був магазин кафе «АВА», де вони працювали по черзі. В той день він приїхав забирати дружину близько 00 год. ночі. Магазин був закритий, всередині горіло світло та грав магнітофон. Він вийшов на перехрестя, почув крик дружини та побіг в сторону підземного переходу. Підбігши туди побачив, що чоловік тримав його дружину за руку і в неї з носа йшла кров. Він став кричати, можливо і обзивав його, а потім схопив чоловіка на ім я ОСОБА_19 за одяг і потім все переросло в бійку. В подальшому ОСОБА_19 його вдарив в лоб, він впав та став відповзати від нього, і в цей момент він побачив ніж в руках ОСОБА_19 . Він просив його викинути ніж. Тоді він найшов палку і вдарив його чи по голові чи в плече. Забрав ножа та став тікати, однак ОСОБА_19 наздогнав його і між ними знову виникла бійка. Чоловік став його душити, а він почав бити його ножем по колінах і потім ще раз його вдарив. Куди він вдарив не пам`ятає. Коли потерпілий став ойкати він зміг утекти. Відбігши, обернувшись побачив, що чоловік пішов. Ніж викинув недалеко від магазину. Він повернувся до вагончика там витерся, вмився та після цього поїхав в м. Київ, бо злякався помсти. Чому в кафе не знайшли полотенце, яким він витирав кров не знає. Вказав, що захищався від здорової людини, в нього спрацював інстинкт самозбереження. Ніхто не хотів цього, він не знав та не розумів, що від такого настане смерть, він не в груди ж його бив. Мали намір з дружиною звернутись в міліцію, однак коли стало відомо про смерть чоловіка, побоялися. ОСОБА_20 пробули 6 днів. Того вечора був туман та мряка. Він просив сина привезти паспорт дружини. Його син забрав плащ і сумку з паспортом дружини з кафе. Щодо цивільного позову матеріальну шкоду не визнав, так як відсутні її обґрунтування, щодо моральної шкоди - на початку розгляду справи точно сказати в якому розмірі визнає - не зміг, оскільки має неповнолітню дитину на утриманні та гіпертонічну хворобу, не працює. В ході судового розгляду справи в задоволенні цивільного позову в частині матеріальної та моральної шкоди просив відмовити, оскільки потерпілими не надано ніяких обґрунтувань та належних доказів.

Незважаючи на такі свідчення підсудного ОСОБА_13 в яких він своєї вини у вчиненні інкримінованого злочину не визнав, його вина підтверджується іншими достовірно встановленими судом обставинами скоєного, стверджуються свідченнями свідків, іншими перевіреними судом доказами .

Показами потерпілої ОСОБА_10 , яка в ході судового слідства суду показала, що 23.10.2001 року їй повідомила сестра про загибель чоловіка - ОСОБА_21 . Коли вона приїхала з Києва в с. Ставище, чоловіка вже забрали в обл. СМЕ. Від книжного магазину були дві великі калюжі крові та далі видно було краплі крові за поштою. Спочатку була версія, що його збив автомобіль, а після СМЕ повідомили, що то було вбивство. Чоловіку було спричинено 5 ножових ран. Потім в селі стали говорити, що в селі немає власників кафе, і що вони мають причетність до даної події, з того дня кафе закрито і не відкривалось. ЇЇ чоловік був спокійною, врівноваженою людиною, не зловживав спиртним, на жінку ніколи не піднімав руки. Щодо цивільного позову підтримала в повному обсязі та просила його задовольнити, додатково суду пояснила, що 20000 грн. матеріальна шкода, це кошти, які були витрачені на поховання чоловіка, 900000 грн. моральна шкода це моральні страждання, так як кожне засідання піднімається ім`я дорогої їй людини, це приносить їй та родині моральні страждання. Підсудний нівечить їм`я її чоловіка, що спричиняє їй моральні страждання.

Показами потерпілого ОСОБА_11 , який в ході судового слідства суду показав, що 23 жовтня 2001 року зранку зателефонувала тітка та повідомила, що загинув батько. Приїхавши з Києва в село пішли на місце злочину. Біля підземного переходу слідів крові не було. Сліди крові були в 20-30 метрах від книжного магазину, потім ще одна калюжа, а там і знайшли батька. Покази підсудного є не правдиві. Так як після першого розгляду справи, він приходив до них та розповів, що не так все було , як він говорив в суді. В батька був кишеньковий ніж, він його завжди носив в кармані, або в машині. Той ніж був знайдений при огляді трупа в кармані. Його батько був спокійною людиною, до конфліктів справи не доводив, він старався розібратись мирним шляхом. Заявлений цивільний позов підтримує в повному обсязі та просить його задовольнити.

Будучи опитаною в судовому засіданні свідок ОСОБА_22 суду показала, що близько 5-30 - 6 год. ранку до її будинку зайшов сусід, та повідомив, що на дорозі лежить якийсь дядько та щоб вона зателефонувала до міліції. Вона пішла до лікаря і повідомила про події, а потім лікар з її домашнього телефону позвонила до міліції. На місце, де був знайдений чоловік вона не ходила.

Будучи опитаною в судовому засіданні свідок ОСОБА_23 суду показала, що її покликала сусідка ОСОБА_22 та повідомила, що на дорозі лежить чоловік. Вона на велосипеді поїхала туди та побачила, що лежав чоловік, який був мертвий. Тоді вона викликала працівників міліції. На місце події приїхав ОСОБА_24 , а вона поїхала на роботу. Слідів крові біля трупу не було, кров була біля книжного магазину, ножа вона там не бачила.

Будучи опитаною в судовому засіданні свідок ОСОБА_25 суду показала, що 23.10.2001 року вона з чоловіком збиралась на роботу , зателефонувала сусідка та повідомила, що на дорозі знайшли вбиту людину. Пізніше до неї приїздив ОСОБА_26 , з яким вона їздила на впізнання. Коли приїхала, то впізнала, що то був ОСОБА_27 . Біля трупу були ключі, дрібні гроші, ножик. Борис завжди носив з собою ножик з оранжевою колодкою. Слідів крові біля трупу вона не бачила, плями крові були біля книжного магазину. ОСОБА_28 не міг образити людину, він був людиною доброї душі. В селі говорили, що можливо хтось знає з кафе «АВА», бо ОСОБА_19 ходив туди на пиво, але кафе було закрито, а власники чомусь виїхали в Київ.

Показами свідка ОСОБА_29 , яка в ході досудового слідства суду показала, що вона проживає по сусідству з будинком ОСОБА_30 . Бачила, як до ОСОБА_16 вдень приходила ОСОБА_15 , вони розмовляли на подвір`ї приблизно 5-7 хвилин. Про що саме розмовляли їй не відомо ( Т.5 а.с. 20).

Показами свідка ОСОБА_31 , яка в ході досудового слідства показала, що 22 жовтня 2001 року близько 19 год. вона знаходилась в кафе «АВА», яке розташоване в центрі с. Ставище. Близько 21 год. в кафе зайшов незнайомий їй чоловік, високий на зріст, одягнений в зелену куртку. Чоловік взяв пляшку вина та дві кави та сидів з ОСОБА_32 , власницею кафе, розмовляли. З кафе ОСОБА_33 пішла близько 24 год., а чоловік залишився в кафе сидіти ( т.1 а.с.15).

Показами свідка ОСОБА_34 , який в ході судового слідства суду показав, що він проживає по сусідству з дачним будинком ОСОБА_16 . Він бачив, як декілька раз ОСОБА_35 приходила до дому до ОСОБА_16 , Вони розмовляли на подвір`ї, про що останні розмовляли йому не відомо. ОСОБА_13 був знайомий з потерпілим. ОСОБА_28 був нормальною людиною.

З показів свідка ОСОБА_36 , які вона давала в ході судового слідства слідує, що близько 23-24 години до неї з друзями на батьковій машині приїхав ОСОБА_37 , який повідомив, що вбив людину біля свого кафе, і що він їде в м. Київ. Про обставини справи вона не запитувала, так як ОСОБА_38 був неадекватний та випивший. Покази, які вона давала в ході досудового слідства підтримала. Так в ході досудового слідства остання вказала, що ОСОБА_37 також сказав, що треба їхати в м. Київ, так як батько шукає захисника.

Будучи опитаним в судовому засіданні свідок ОСОБА_39 суду показав, що він працював в Брусилівському РВ УМВС України. До РВ надійшла інформація, що ОСОБА_40 , хто саме чи старший чи менший, точно не пам`ятає наніс потерпілому тілесні ушкодження. Щодо події вказав, що в вагончику в с. Ставищах була бійка та потерпілому були спричинені тілесні ушкодження, від яких останній помер. ОСОБА_41 допитували в райвідділі, ніякого тиску на нього не було, покази він давав добровільно. Він як слідчий на той час ОСОБА_41 в ІТТ на 4 доби не затримував.

Показами свідка ОСОБА_42 , яка в ході досудового слідства показала, що вона є матір`ю ОСОБА_15 . ЇЇ дочка та зять ОСОБА_13 мали вагончик «АВА» в с. Ставище та займались підприємницькою діяльністю. Інколи її дочка в неї ночувала, так як пізно було йти до дому. В ніч з 22 на 23 жовтня її дочка прийшла близько 1 години ночі. Нічого особливого в дочки вона не помітила. Зранку близько 7 години дочка повідомила, що їде в м. Київ, говорила, що їде до сина, який нібито в лікарні ( Т.1 а.с. 18-19).

Показами свідка ОСОБА_43 , яка в ході досудового слідства показала, що вона працювала в магазині в с. Ставище. 23.10.2001 року до магазину зайшов ОСОБА_44 , який повідомив, що коли йшов зранку на роботу, то побачив труп чоловіка. Вона туди близько не підходила, палки та ножа біля трупа не бачила (Т.1 а.с.143).

З показів свідка ОСОБА_45 , який в ході досудового слідства показав, що ОСОБА_28 є його братом. ОСОБА_28 був добропорядною людиною. 23.10.2001 року він дізнався про смерть ОСОБА_46 , був на тому місці де знайшли останнього. Він ходив та оглядав місце, ніякого ножа та палиці він там не бачив ( Т.1 а.с. 166).

Показами свідка ОСОБА_47 , який в ході судового слідства суду показав, що він працював оперуповноваженим Радомишльського РВ УМВС України, він допитував ОСОБА_41 , останній при допиті був спокійний, відповідав на поставлені запитання впевнено. Під час допиту ОСОБА_37 повідомив, що його батько в кафе «АВА» вдарив кухонним ножем ОСОБА_16 . Ні фізичного чи психічного тиску на ОСОБА_41 не здійснювалось.

Будучи опитаним в ході досудового слідства свідок ОСОБА_48 суду показав, що 23.10.2001 року він близько 6 години ранку повертався додому з роботи, так як працює сторожем. Біля будинку АДРЕСА_2 він побачив, що на землі лежав мертвий чоловік. Сорочка в нього була розтебнута та задерта до горла. Під забором лежала куртка. На вулиці був туман, він пішов до ОСОБА_49 та попросив викликати міліцію ( Т.1 а.с. 128).

Будучи опитаною в судовому засіданні свідок ОСОБА_15 суду показала, що вона з чоловіком ОСОБА_13 працювали в кафе «АВА» до останнього клієнта. Того дня був дощ та було холодно. Ввечері вона була в кафе, за столиком сиділи люди, зайшов ОСОБА_19 . Люди розійшлись, а ОСОБА_19 залишився. Тому вона вирішила вийти з кафе та закрила його. ОСОБА_19 також вийшов з кафе та став до неї чіплятись, вдарив її в обличчя і в неї пішла кров. Тоді за нею приїхав чоловік та запита в в ОСОБА_19 , що він робить. І між її чоловіком та ОСОБА_19 виникла бійка. Події були біля підземного переходу. Під час бійки потерпілий вийняв з карману ніж, як опинився ніж у чоловіка не бачила. Вони бились, потерпілий душив її чоловіка, перевертались, чоловік втікав від потерпілого. Чи розбороняла їх не пам`ятає. Під час бійки бачила в руках ОСОБА_13 палку та він тією палкою вдарив раз ОСОБА_50 . Після події потерпілий встав і пішов, і вони з чоловіком розійшлись, вона пішла до мами. В будинку ОСОБА_46 вона була один раз , коли проходила повз будинок. ОСОБА_51 повернув гроші, що був винен в магазин. Інших відносин з ОСОБА_52 не мала. Після подій вони поїхали в м. Київ знімати побої, однак відразу зняти їх не могли, бо не було паспорта. В момент події їх син ОСОБА_37 був в ОСОБА_53 , але документи з кафе після подій він їздив забирав. Ножі в кафе були, один ніж завжди лежав під барною стійкою.

Будучи опитаним в судовому засіданні свідок ОСОБА_54 суду показав, що 22.10.2001 року він з дружиною та знайомою святкували річницю , в кафе вони були з 20-21 год до 23-00, 23-30 год. Також в кафе була ОСОБА_15 та її знайомий чоловік. Пізніше йому стало відомо, що то був ОСОБА_28 ОСОБА_28 прийшов в кафе не раніше 22 год. і вони з ОСОБА_15 сіли за столик біля них. ОСОБА_28 взяв вино та 2 чашки, вони пили вино, між ними була весела розмова, танцювали, поводились як друзі. Коли він прийшов до кафе, то на барній стійці постійно лежав звичайний кухонний ніж, довжиною 40 см. з дерев`яною колодкою, з шириною леза приблизно 3 см. ОСОБА_28 та ОСОБА_15 випили пляшку вина і перед їх виходом, взяли ще одну пляшку. Коли вони вийшли з кафе , то в ньому залишались ОСОБА_15 та ОСОБА_27 .

Будучи опитаним в судовому свідок ОСОБА_55 суду показав, що восени 2001 року близько 3 год. ночі до нього додому приїхав ОСОБА_13 та повідомив, що на його дружину було скоєно напад, після якого вона зникла. ОСОБА_13 попросив, щоб він допоміг її розшукати. ОСОБА_13 не розповідав, що стало причиною бійки, він лише сказав, що захищав дружину. Він поїхав в с. Ставище та знайшов дружину ОСОБА_13 в її матері. ОСОБА_15 була знервована на переносиці була ссадина, вона плакала та повідомила , що на неї напали, інших деталей не пояснювала. Після цього він відвіз ОСОБА_15 в м. Київ до сестри.

Будучи опитаним в судовому засіданні свідок ОСОБА_56 суду показав, що він проводив розслідування у даній кримінальній справі, відповідно до постанови прокурора області. Розслідування він проводив об`єктивно та повно. В основу обвинувального акта покладені лише ті докази, які отримані в межах строку досудового розслідування і не приймались до уваги ті, які були отримані поза межами строків. Крім того вказав, що психолінгвістична експертиза є доказом, в матеріалах справи є протокол допиту експерта ОСОБА_57 . Він не ставив підпис та дату заднім числом. Будь- якої зацікавленості по справі він не мав. В обвинувальному висновку є всі докази, які отримані в межах строків досудового слідства, що було здобуто поза межами строків до уваги не бралось.

Будучи опитаним в судовому засіданні свідок ОСОБА_58 суду показав, що зранку він йшов на роботу та побачив, що на вулиці за поштою біля першого будинку лежав чоловік. Біля нього були краплі крові, а біля книжкового магазину було багато крові. Потерпілого ОСОБА_46 він знав добре, останній не міг образити жінку, це була приємна людина. Біля потерпілого він не бачив ні ножа, ні палки.

Будучи опитаним в судовому засідання судовий експерт ОСОБА_59 суду показав, що в 2001 році він проводив експертизу за результатами якої склав акт, а в подальшому висновок. На вирішення експертизи були поставлені питання, на які він відповів в висновку. Щодо схематично зображеного ножа вказав, що самого ножа він не бачив, однак намальований предмет мав ті ж властивості, яким були спричинені тілесні ушкодження. Враховуючи тілесні ушкодження потерпілого, він вільно ходити не міг, а пересуватись міг в залежності як розвивалась кров.

В ході досудового слідства свідок ОСОБА_60 , показала, що 23.10.2001 року близько 20.00 год до ОСОБА_41 , який знаходився в неї вдома зателефонував батько ОСОБА_13 та попросив свого сина приїхати до нього до дому. 24.10.2001 р. близько 06. год. ОСОБА_37 повернувся додому та повідомив, що в батька якісь неприємності ( Т. 1 а.с. 30).

Будучи опитаним в ході досудового слідства ОСОБА_61 показав, що 26.10.2001 року до нього зателефонувала мати ОСОБА_15 та попросила вийти на зупинку. На зупинці його чекали батьки ОСОБА_13 та мати ОСОБА_15 . Батько йому повідомив, що між ним та якимось чоловіком була бійка та той чоловік помер, а його мати ОСОБА_15 повідомила, що це відбувалось в їх магазині «АВА» і батько випадково під час сильного хвилювання схопив ніж кухонний, яким користувались в магазині і вдарив ним того чоловіка. Після чого вони поїхали в м. Київ. Будучи додатково допитаним 28.10.2001 року свідок ОСОБА_37 вказав, що ОСОБА_13 повідомив йому, що в кафе «АВА» була бійка і було вбито людину ( Т.1 а.с. 25, 28-29).

Будучи опитаним в судовому засіданні свідок ОСОБА_62 суду показав, що в 2001 році він працював в карному розшуку Брусилівського РВ. Була створена слідча оперативна група. По району ходили чутки, що до події була причетна родина ОСОБА_63 . Відразу після події ОСОБА_64 батька, його дружини та сина 2-4 дні не було в селі . Надійшла інформація, що ОСОБА_65 ( син) з`явився в селі. В його повноваження входила доставка свідка ОСОБА_41 до райвідділу. ОСОБА_41 забрали в райвідділ з с. Лисиця, Макарівського району. Останній добровільно погодився проїхати до райвідділу, будь - якого тиску відносно нього не було, затриманим не був, його допит проводив слідчий.

Будучи опитаним в судовому засіданні свідок ОСОБА_66 суду показав, що в 2001 році він працював дільничним інспектором та дана територія була його дільниця. Спочатку була інформація, що машиною був збитий чоловік. Після проведення СМЕ експерт повідомив, що то було вбивство. Після опитування людей стало відомо, що загиблий був в кафе. Коли почали шукати родину ОСОБА_63 , на той час їх в селі не було. Пізніше надійшла інформація, що син ОСОБА_13 є в с. Лисиця та вони його доставили до слідчого ОСОБА_67 . ОСОБА_65 повідомив, що батьки знаходились в м. Києві та вказав за якою адресою. ОСОБА_37 будь - якого опору не чинив. Останнього не затримували.

Відповідно до рапорту Чергового Брусилівського РВ УМВС України капітана міліції ОСОБА_68 від 23.10.2001 року слідує, що о 8 год 40 хв. до чергової частини надійшло повідомлення голови сільської ради ОСОБА_69 , про те, що на узбіччі автодороги Київ-Чоп в с. Ставищах виявлено труп ОСОБА_16 ( Т.1 а.с.2).

З протоколу огляду місця події від 23.10.2001 року з доданими фото таблицями до нього вбачається, що під час даної слідчої дії на дорозі на відстані 22 м. від житлового будинку АДРЕСА_2 виявлено труп ОСОБА_16 (Т.1 а.с.3-9).

З протоколу огляду місця події від 31.10.2001 року з доданою план -схемою до нього слідує, що під час даної слідчої дії було оглянуто магазин вагончик «АВА». Під час огляду в приміщенні магазину вагончика ніяких кухонних ножів чи кухонного ножа виявлено не було. ( Т.1 а.с. 55-58).

З поданої заяви ОСОБА_13 від 30.10.2001 року прокурору Брусилівського району вбачається, що ОСОБА_13 розповів про обставини бійки між ним та ОСОБА_70 . Вказав, що після цього він зайшов до вагончика витер обличчя, руки від крові та поїхав до м. Києва. ( Т.1 а.с. 35).

Висновком експерта № 1168 від 17.01.2001 року підтверджено, що при судово медичному дослідженні трупа ОСОБА_16 виявлено колото-різану рану лівого стегна з пошкодженням глибоких великих кровоносних судин стегна, колото-різану рану лівої сідниці, різані рани (2) лівої гомілки: недокрів`я внутрішніх органів, полосовидні крововиливи під ендокард ( плями Мінакова). Тілесні ушкодження у вигляді колото-різаної рани лівого стегна утворились від дії колото-різаного предмета по типу клинка ножа, мають ознаки тяжких тілесних ушкоджень по критерію небезпеки для життя, знаходяться в прямому причинному зв`язку зі смертю. Смерть ОСОБА_16 настала від колото-різаного поранення лівого стегна з пошкодженням великих кровеносних судин, що ускладнились настанням великої зовнішньої крововтрати. Потерпілий в момент отримання тілесних ушкоджень міг знаходиться в будь-якому положенні, при якому ділянки тілесних ушкоджень доступні для їх нанесення.

Окрім того, згідно вищевказаного висновку експертизи інших тілесних ушкоджень у ОСОБА_16 не виявлено.

При судово-токсикологічному дослідженні крові із трупу виявлено етиловий спирт в концентрації 1,06%, що при житті відповідає легкому ступеню сп`яніння. (Т.1 а.с.99-101).

Так з протоколу огляду місця події від 05.02.2002 року вбачається, що під час даної слідчої дії ОСОБА_13 вказав на місце, де він начеб - то залишив палицю, якою вдарив ОСОБА_16 та на місце де начеб - то він викинув ножа. Однак у вказаних місцях палиці та ножа виявлено не було. ( Т.1 а.с.136-138).

Висновком експерта № 56 від 28.02.2002 року за результатами судово-медичної експертизи речей, підтверджено, що на вилученому одязі ОСОБА_13 , а саме на светрі та піджаку, а також на вилученому одязі ОСОБА_15 , а саме на безрукавці та на фартусі знайдена кров людини. При серологічному дослідженні, виявлено антиген А, походження якого не виключається від особи в крові якої міститься даний антиген, в тому числі і від ОСОБА_16 в межах системи АВО. Також з дослідницької частини даних речових доказів слідує, що одяг ОСОБА_13 , а саме чоловічий піджак, штани та светер є ношеними, чистими. (Т.1 а.с. 193-196).

Відповідно до висновку експерта № 123/И від 14.02.2002 року у ОСОБА_13 виявлені тілесні ушкодження у вигляді крововиливів на спинці носа, в середній третині та тильній поверхні лівої кисті, ссадини на правій вушній раковині, передній поверхні шиї, правому передпліччі, тильної поверхні 2 пальця правої кісті. Вказані тілесні ушкодження могли утворитись 22-23.10.2001 року та відносяться до легких тілесних ушкоджень. (Т.1 а.с. 170-171).

Згідно висновку експерта № 124/и від 14.02.20102 року у ОСОБА_15 виявлені тілесні ушкодження у вигляді глибокого садна на спинці носа, крововиливи на віках обох очей. Відносяться до легких тілесних ушкоджень та могли виникнути 22-23.10.2001 року. ( Т.1 а.с. 172-173).

Так, висновком комісійної експертизи № 22 від 05.03.2003 року підтверджено, що покази ОСОБА_13 та ОСОБА_15 , які відтворені на відеокасеті, демонструють на одному рівні направлення ударів в одному напрямку зліва направо, по відношенню до лівої половини тіла потерпілого, суперечать результатам судово-медичного дослідження, при яких виявлені раневі канали мають направлення під кутом знизу вверх, з протилежних напрямків, їх рани розміщені на різних рівнях та площинах. ( Т.2 а.с. 39-49).

Висновком експерта № 412 підтверджено, що враховуючи характер в ділянці лівої сідниці та напрямок її каналу, а також те в якому положенні розташований ніж в руці ОСОБА_13 при обставинах відображених на відеозйомці, дана рана утворитись не могла. При своєчасному наданні долікарняної медичної допомоги ( накладання жгута на кінцівку в ділянці якої є кровотеча) та кваліфікованої медичної допомоги ( ушивання ушкоджених судин) ОСОБА_16 міг залишитись живим. (Т.2 а.с. 120-139).

Висновком експерта № 32 від 13.05.2005 року підтверджено, що враховуючи значну глибину раневого каналу, колото-різаної рани лівого стегна удар в ділянку лівого стегна був нанесений зі значною силою , необхідною для утворення даних ушкоджень. Не виключена можливість виникнення двох ран по передньо- внутрішній поверхні правої гомілки ОСОБА_16 під час вибивання ним ногою жорстко фіксованого ножа, який знаходився в руці нападника, клинок якого був розташований горизонтально і був спрямований лезом до ОСОБА_16 . Крім того, виявлене ушкодження у вигляді колото-різаної рани лівого стегна з ушкодженням глибоких великих кровеносних судин стегна, враховуючи удар клинком ножа , не виключена можливість, коли потерпілий міг знаходитись в вертикальному положенні спиною до нападника. ( Т.2 а.с. 152-156).

З висновку судово-психологічної експертизи № 5827/27 від 03.02.2006 року вбачається, що немає психологічних показників достовірності в показах ОСОБА_13 , відносно ключових фактів дії, що йому інкримінується, які він давав під час відтворення обстановки та обставин події 02.11.2001 року , що зафіксовані на відеоплівці. ОСОБА_13 під час відтворення обстановки та обставин події знаходився в спокійно-врівноваженому емоційному стані , пильно відстежував реакцію особи , що його допитувала. Психічний тиск на ОСОБА_13 не вчинявся. На момент скоєння злочину в фізіологічному афекті, як психологічної підстави стану сильного душевного хвилювання, не знаходився. (Т.2 а.с. 217-222).

Аналізуючи всі по справі докази, оцінивши їх в сукупності , суд кваліфікує дії підсудного ОСОБА_13 за ч. 2 ст. 121 КК України, як умисне тяжке тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння, що спричинило смерть потерпілого ОСОБА_16 .

Суд критично відноситься до показів підсудного ОСОБА_13 щодо тих показань, в яких він вказує, на те, що він наніс тілесні ушкодження з метою захисту, так як спрацював інстинкт самозбереження, досудовим слідством не встановлено мотиву вчинення злочину, місця вчинення, знаряддя вчинення, а також щодо тверджень підсудного та захисника в яких останні просили виправдати його, оскільки його вина не доведена. Суд визнає такі доводи підсудного та захисника як неспроможними, є такими , що спростовуються дослідженими доказами, і суд розцінює їх як бажання уникнути відповідальності, виходячи з наступного.

Так будучи опитаним в судовому засіданні свідок ОСОБА_71 суду показав, що він був свідком коли до вагончика- кафе «АВА» зайшов ОСОБА_28 , який взяв вино, каву та сидів за столиком разом з ОСОБА_15 . Між ними була весела розмова, останні танцювали, поводились як друзі. Перед його виходом з кафе останні взяли ще пляшку вина. В кафе залишались ОСОБА_15 та ОСОБА_27 . Крім того вказав, що на барній стійці лежав кухонний ніж. ОСОБА_72 підтвердив, що додому до ОСОБА_46 декілька разів приходила ОСОБА_73 . Також свідок ОСОБА_33 в ході досудового слідства підтвердила факт як ОСОБА_15 та ОСОБА_28 ( який взяв вино) розмовляли за столиком. Крім того в ході судового слідства свідки зокрема ОСОБА_25 та ОСОБА_74 вказали, що ОСОБА_16 був добропорядною та приємною людиною, не міг образити жінку. Суд вважає і доведеною ту обставину, що бійка почалась саме в вагончику- магазині «АВА», виходячи з наступного: так будучи опитаним в ході досудового слідства ОСОБА_37 син ОСОБА_13 , пояснив, що від свого батька дізнався, що в їхньому кафе «АВА» була бійка та було вбито людину, крім того ОСОБА_15 повідомила своєму сину, що це відбулось в їх магазині «АВА» і батько випадково під час сильного хвилювання схопив ніж кухонний і вдарив ним чоловіка. Такі покази ОСОБА_41 суд приймає до уваги, оскільки від давав їх добровільно, без будь-якого психічного чи фізичного тиску, про що зазначає власноручно в протоколах допиту. Суду не надано даних, щодо оскарження дій осіб, які його допитували. Свідки ОСОБА_75 та ОСОБА_76 суду показали, що ОСОБА_37 , при його доставці до РВ, будь - якого опору не чинив, добровільно погодився проїхати до райвідділу. ОСОБА_37 мав можливість знищити всі сліди боротьби в вагончику, так як за вказівкою батька поїхав до вагончика за паспортом та сумкою ОСОБА_15 . Крім того ОСОБА_13 вказує на той факт, що після події біля підземного переходу він прийшов до вагончика, де вмивався, витирався полотенцем на якому залишилась його кров, однак під час огляду вагончика навіть полотенця знайдено не було. Твердження ОСОБА_13 та ОСОБА_15 щодо нападу на останню, нанесення їй тілесних ушкоджень, а в подальшому виникнення боротьби на землі між ОСОБА_16 та ОСОБА_13 суд до уваги не приймає, оскільки такі їх твердження спростовуються наступними доказами: як вказала ОСОБА_15 в судовому засіданні того дня був дощ, однак на вилученому одязі ОСОБА_13 забруднень, крім крові , що могла походити від ОСОБА_16 виявлено не було. На тілі потерпілого, крім ножових поранень інших тілесних ушкоджень не виявлено, однак підсудний стверджував, що під час бійки він наносив удар палицею потерпілому в голову чи в плече. Крім того висновком експерта підтверджено, що показання ОСОБА_13 та його дружини ОСОБА_15 , що дані ними під час відтворення щодо обставин заподіяння ножем тілесних ушкоджень потерпілому, не відповідає дійсності.

Щодо інших доводів ОСОБА_13 , а саме щодо фальсифікації матеріалів кримінальної справи слідчим ОСОБА_77 , висновків експерта ОСОБА_78 , то з даного приводу суд зазначає наступне. Так за клопотанням підсудного ОСОБА_13 в судовому засіданні був допитаний слідчий ОСОБА_79 , останній розповів про процесуальні моменти проведення експертиз, допиту експерта ОСОБА_80 . Крім того в ході досудового слідства відводів чи будь-якої зацікавленості слідчому заявлено не було. Будучи опитаним в судовому засіданні експерт ОСОБА_81 вказав, що схематично зображений ніж свідком, мав тіж властивості, яким були спричинені тілесні ушкодження потерпілому. Відповідно до постанови від 21.03.2003 року в порушенні кримінальної справи відносно ОСОБА_78 за ознаками злочину, передбаченому ст. 384 КК України відмовлено, за відсутності в його діях складу злочину. Вказана постанова є чинною.

До показань свідка ОСОБА_15 , що дані нею в ході судового слідства щодо спричинення їх тілесних ушкоджень, місця бійки, суд відноситься критично, та не покладає їх в основу вироку. Ці твердження спростовуються вищевикладеними показаннями свідків та дослідженими матеріалами справи. Зокрема після події , як вказала сама ОСОБА_15 вони з ОСОБА_13 розійшлись відразу кожен в своєму напрямку, про напад в міліцію не повідомляли, відразу на декілька днів поїхали до м. Київ, через добу після події зняли побої, дали вказівки сину забрати речі з вагончика, вчиняли інші дії, які свідчать про бажання кожного з них належним чином підготуватись до захисту.

При призначенні покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, який відповідно до ч. 4 ст. 12 КК України є тяжким злочином, особу підсудного, обставини, що пом`якшують чи обтяжують покарання.

Обставин, що пом`якшують покарання підсудного у відповідності до ст. 66 КК України судом не встановлено.

Обставин, що обтяжує покарання відповідно до ст.67 КК України судом не встановлено.

Вирішуючи питання про міру покарання , суд враховує, особу винного його вік, стан здоров`я, за місцем проживання підсудний характеризується позитивно, має на утриманні неповнолітню дочку та вважає, що необхідним і достатнім покаранням для виправлення підсудного і попередження вчинення ним нових злочинів буде призначення покарання у межах санкції ч. 2 ст. 121 КК України.
Враховуючи вищевикладене , суд не вбачає підстав для призначення ОСОБА_13 покарання із застосуванням ст. 69 КК України.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 49 КК України особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею тяжкого злочину і до набрання вироком суду законної сили минуло 10 років.

Перебіг давності зупиняється, якщо особа , що вчинила злочин, ухилилася від слідства або суду . Перебіг давності переривається, якщо до закінчення строків особа вчинила новий злочин середньої тяжкості, тяжкий, або особливо тяжкий.

ОСОБА_13 обвинувачується у вчиненні злочину - 23.10.2001 року, який є тяжким, з дня вчинення минуло більше 10 років, за матеріалами справи перебіг давності не зупинявся та не переривався. Тривалий розгляд справи був обумовлений неодноразовим скасуванням судових рішень. Дані про вчинення ОСОБА_13 інших злочинів відсутні.

Відповідно до ст. 74 ч.5 КК України особа може бути за вироком суду звільнена від покарання на підставах, передбачених статтею 49 цього Кодексу.

За такого суд вважає, що ОСОБА_13 на підставі ст. 74 ч.5 КК України підлягає звільненню від покарання.

Щодо заявленого цивільного позову потерпілих ОСОБА_10 та ОСОБА_11 про відшкодування матеріальної шкоди в розмірі 20000 грн. та моральної шкоди в розмірі 900000 грн., тобто по 450000 грн. на кожного потерпілого з підсудного ( Т.7 а.с. 213 ) суд приходить до наступного висновку.

Положення ст. 10 ЦПК України вказують на те, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог.

У відповідності до вимог ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної особи або юридичної особи, а також шкода завдана майну фізичної особи відшкодовується в повному обсязі , особою, яка її завдала.

Склад та розмір витрат входить до предмету доказування, потерпілими ОСОБА_10 та ОСОБА_11 будь - яких підтверджуючих документів на матеріальні витрати надано не було, а тому в суду відсутні підстави для задоволення позовних вимог в частині відшкодування матеріальної шкоди.

Щодо заявленої вимоги про стягнення моральної шкоди в сумі 900000 грн. суд приходить до слідуючого висновку. Відповідно до ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів. Вказана норма закону є загальною нормою по відношенню до ч. 2 ст. 1168 ЦК України ( спеціальна норма), яка передбачає, що моральна шкода, завдана смертю фізичної особи, відшкодовується її чоловікові (дружині), батькам (усиновлювачам), дітям (усиновленим), а також особам, які проживали з нею однією сім`єю. Суд приходить до висновку про наявність такої шкоди виходячи із обставин справи, характеру та тривалості моральних страждань потерпілих, а також виходячи з засад виваженості, розумності та справедливості, та визначає її в розмірі 200000 грн , тобто по 100000 тис. грн. на кожного потерпілого , що підлягають стягненню з підсудного.

Речові докази відповідно до ст. 81 КПК України ( в редакції 1960 р.) відеокасета Е 185 з зафіксованим відтворенням з ОСОБА_13 та ОСОБА_15 залишити при матеріалах справи.

Судові витрати відсутні, арешт на майно підсудного не накладався.

Обраний запобіжний захід підписку про невиїзд слід скасувати після вступу вироку в законну силу.

Керуючись ст. ст. 323, 324 КПК України 1960 року, суд, -

З А С У Д И В:
Визнати ОСОБА_13 винним у вчиненні злочину , передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України та призначити йому покарання у виді 8 (вісім) років позбавлення волі.
На підставі ст. 12, 49, ч.5 ст. 74 КК України звільнити ОСОБА_13 від покарання у зв`язку із закінченням строків давності притягнення особи до кримінальної відповідальності.
Запобіжний захід підписку про невиїзд після вступу вироку в законну силу скасувати.

Цивільний позов ОСОБА_10 та ОСОБА_11 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_13 на користь ОСОБА_10 та ОСОБА_11 моральну шкоду в розмірі 200000 грн, по 100000 грн. на кожного . В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Речові докази - відеокасету Е 185 з зафіксованим відтворенням з ОСОБА_13 та ОСОБА_15 залишити при матеріалах справи.

Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Житомирської області через Коростишівський районний суд протягом 15 діб з дня його проголошення.

Головуюча ОСОБА_1