справа №176/2267/15-к
провадження №1-в/176/412/15
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
26 жовтня 2015 року Жовтоводський міський суд Дніпропетровської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2
розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Жовті Води Дніпропетровської області, в режимі відеоконференції з приміщенням Жовтоводської виправної колонії Управління державної пенітенціарної служби України в Дніпропетровській області (№ 26), заяву про умовно-дострокове звільнення від покарання, яка надійшла від засудженого ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Дніпродзержинськ Дніпропетровської області, громадянина України, засудженого: 06.03.2013 року Заводським районним судом міста Дніпродзержинськ Дніпропетровської області за ст.ст. 307 ч.2, 69, 309 ч.2, 70 КК України до позбавлення волі на 4 роки з конфіскацією всього особистого майна; - 02.09.2013 року Заводським районним судом міста Дніпродзержинськ Дніпропетровської області за ст.ст. 309 ч.2, 71 КК України до позбавлення волі на 4 роки 6 місяців з конфіскацією всього особистого майна. За ухвалою Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 23.07.2014 року на підставі ст. 6 Закону України «Про амністію у 2014 році» не відбутий строк 4 рок 24 дні скоротити на ? частину тобто на 2 роки 12 днів, який відбуває покарання у Жовтоводській виправній колонії №26,
за участю учасників кримінального провадження: прокурора в кримінальному провадженні ОСОБА_4 , представника Жовтоводської ВК №26 за довіреністю ОСОБА_5 , засудженого ОСОБА_3 ,
В С Т А Н О В И В :
ОСОБА_3 , засуджений 02.09.2013 року Заводським районним судом міста Дніпродзержинськ Дніпропетровської області за ст.ст. 309 ч. 2, 71 КК України до позбавлення волі на 4 роки 6 місяців з конфіскацією всього особистого майна.
Початок строку відбування покарання 13.11.2013 року, кінець строку відбування покарання 01.05.2016 року.
Засуджений ОСОБА_3 в своїй заяві заявляє клопотання про його умовно-дострокове звільнення з посиланням на положення ст. 81 КК України.
Заслухав представника Жовтоводської ВК №26, який не заперечував проти клопотання, виходячи з поведінки засудженого, думку прокурора, який також не заперечував проти задоволення клопотання, засудженого ОСОБА_3 вважають що останній став на шлях виправлення, вивчивши матеріали особової справи на засудженого та підстави клопотання, суд приходить до наступного висновку.
Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання відповідно до ч. 2 ст. 81 КК України може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Умовно-дострокове звільнення можливо при обов`язковій і одночасній наявності зазначених у законі підстав і умов в їх сукупності. При цьому основним і вирішальним є не факт відбуття певної частини покарання, а досягнення однієї з цілей покарання - виправлення засудженого.

Висновок про виправлення засудженого повинен бути заснований на всебічному врахуванні даних про його поведінку і ставлення до праці за весь період перебування у виправно-трудовій установі, а не за час, який безпосередньо передує розгляду подання.

Так, Пленум Верховного Суду України в постанові №2 від 26 квітня 2002 року "Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну покарання більш м`яким" звернув увагу судів на те, що умовно-дострокове звільнення осіб від відбування покарання має надзвичайно важливе значення для вирішення питання про досягнення цілей покарання. Головною підставою умовно-дострокового звільнення від відбування покарання є доведеність і переконаність суду, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення. При цьому необхідно враховувати зразкове дотримання засудженим вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях, беззаперечне виконання законних вказівок і розпоряджень адміністрації виконання покарань, відсутність порушень дисципліни, товариське ставлення до інших засуджених, ставлення засудженого до скоєного злочину, праці та навчання, його наміри про приєднання до суспільно-корисної праці, потреба в наданні допомоги при обранні місця проживання і працевлаштуванні.

При цьому Пленумом Верховного Суду України також звернуто увагу на те, що сумлінне поведінка - це не тільки пасивна форма поведінки засудженого, яка полягає в утриманні від порушень режиму відбування, а й активна форма поведінки, яка за своєю суттю полягає, зокрема, у прагненні своєю діяльністю спокутувати провину за скоєний злочин, а сумлінне ставлення до праці - постійна усвідомлена участь у суспільно-корисній праці, систематичному виконанні і перевиконанні виробничих завдань, сумлінне виконання трудових обов`язків і дорученої роботи і т.і.

Як витікає і підтверджується матеріалами особової справи засудженого ОСОБА_3 мав стягнення, яке накладене 04.10.2014 року за відмову від відділення у вигляді 3-х діб ДІЗО, після цього мав заохочення від 25.03.2015 року, яким попереднє стягнення зняте, після цього через нетривалий період знову мав стягнення від 27.01.2015 року за зберігання заборонених речей у вигляді 7 діб ДІЗО, яке правами начальника установи виконання покарання при застосуванні заохочення являється зняте за нетривалий час до звернення з клопотанням про умовно-дострокове звільнення, а саме 28.05.2015 року.
Таким чином, засуджений ОСОБА_3 за останній короткий період відбуття покарання в Жовтоводської ВК №26 протягом майже року мав два стягнення та два заохочення, які чередувались одне за одним. Стягнення отримав за суттєві порушення порядку перебування в установі, зі які мав суворі стягнення у вигляді тримання ДІЗО.
Крім того, згідно характеристик за даними особової справи, за час відбування в установі виконання покарання не характеризувався позитивно, а лише добре та задовільно.
Так, згідно передуючої характеристики станом на 18.07.2015 року на виробництві установи не працевлаштований з власної ініціативи, залучається до виконання робіт по благоустрою установи, до виконання яких ставиться формально. Серед засуджених вживається важко. На заходи виховного характеру реагує незадовільно, формально. Приймати участь у програмах диференційованого виховного впливу на засуджених не бажає.
Крім того, відповідно до ст. 82 КК України розглядався при адміністрації комісії установи 19.03.2015 року, та при цьому йому було відмовлено як засудженому, який не став на шлях виправлення.
За таких обставин, враховуючи працевлаштування засудженого різноробочим в бригаді №60 станом на 04.09.2015 року, суд приходить до висновку, що вищенаведена поведінка ОСОБА_3 являється не однозначною, не достатньою та не доводить що він дійсно став на шлях та довів своє виправлення, та вважає, що умовно-дострокове звільнення ОСОБА_3 від покарання є передчасним та клопотання не підлягає задоволенню.

Керуючись ст. 81 КК України, ст.ст. 537, 539 КПК України,

У Х В А Л И В :

У задоволенні клопотання ОСОБА_3 про його умовно-дострокове звільнення від покарання - відмовити.

На ухвалу протягом семи днів з дня її оголошення учасники процесу можуть подати апеляційну скаргу до Апеляційного суду Дніпропетровської області, шляхом її подачі через даний міський суд.

Оскарження прокурором ухвали суду зупиняє її виконання.

Суддя