Справа № 10с-140/10 Головуючий у І інстанції Омельченко М.М.
Провадження № - Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_1.
Категорія 01.07.2010
УХВАЛА

Іменем України

Апеляційний суд Київської області в складі:

Головуючого судді Левчука О. Д.

суддів Романець Л. А., Рудніченко О.М.

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Києві 1 липня 2010 року матеріали справи за апеляцією скаржника ОСОБА_2 на постанову Києво-Святошинського районного суду Київської області від 9 червня 2010 року про відмову в задоволенні скарги ОСОБА_2 про скасування постанови про відмову в порушенні кримінальної справи від 24.01.2010 року щодо ОСОБА_3 за ознаками злочину, передбаченого ст. 190 КК України та про задоволення скарги ОСОБА_2 і скасування постанови від 01.02.2010 року про відмову у порушенні кримінальної справи відносно ОСОБА_4 за ст. 190 КК України та направлення матеріалів до Києво-Святошинського РВ ГУ МВС України в Київській області для додаткової перевірки.

встан овив:

У січні 2009 року ОСОБА_2 звернувся до Києво-Святошинського РВ ГУ МВС України в Київській області з заявою про шахрайські дії ОСОБА_4 та ОСОБА_5 з приводу підробки документів на будинок № 97-А в м. Боярка Києво-Святошинського району Київської області, на який було накладено арешт в забезпечення його вимог про стягнення боргу.

Постановою від 1.02.2010 року о/у СДСБЕЗ Києво-Святошинського РВ ГУ МВС України в Київській області було відмовлено у порушенні кримінальної справи і на підставі п. 2 ч. 1 ст. 6 КПК України, оскільки між ОСОБА_2 та ОСОБА_4 виникли цивільно-правові відносини, розгляд яких відноситься до компетенції суду, посилаючись на те, що рішенням від 29.10.2009 року Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області за ОСОБА_4 було визнано право власності на вищевказаний будинок.

19.01.2010 року ОСОБА_2 звернувся до Києво-Святошинського РВ ГУ МВС України з заявою, в якій просив притягнути до кримінальної відповідальності ОСОБА_3 за невиконання останнім боргових зобов'язань.

Постановою від 24.01.2010 року ст. о/у СКР Києво-Святошинського РВ ГУ МВС України в Київській області у порушенні кримінальної справи за завою ОСОБА_2 було відмовлено на підставі п. 2 ч. 1 ст. 6 КПК України, оскільки в діях ОСОБА_3 відсутній склад злочину, передбачений ст. 190 КК України, а мають місце цивільно-правові відносини, пов'язані з неповерненням боргу.

Не погодившись з рішеннями про відмову у порушенні кримінальних справ, ОСОБА_2 звернувся зі скаргою до прокуратури Києво-Святошинського району, звідки отримав 11.05.2010 року відмову в скасуванні зазначених постанов та в цей же день, звернувся зі скаргою на вищевказані постанови до суду.

9.06.2010 року постановою Києво-Святошинського районного суду Київської області відмовлено в задоволенні скарги ОСОБА_2 про скасування постанови про відмову в порушенні кримінальної справи від 24.01.2010 року щодо ОСОБА_3 за ознаками злочину, передбаченого ст. 190 КК України та задоволена скарга ОСОБА_2 і скасована постанова від 1.02.2010 року про відмову у порушенні кримінальної справи відносно ОСОБА_4 за ст. 190 КК України з направленням матеріалів до Києво-Святошинського РВ ГУ МВС України в Київській області для додаткової перевірки.

Частково задовольняючи скаргу ОСОБА_2 про скасування постанови від 1.02.2010 року про відмову у порушенні кримінальної справи відносно ОСОБА_4 за ст. 190 КК України, судом вказано, що під час перевірки заяви ОСОБА_2 не були враховані підстави скасування рішення від 29.10.2009 року Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області, викладені в ухвалі колегії суддів судової палати з цивільних справ Апеляційного суду Запорізької області від 20.04.2010 року, що суттєво впливає на вирішення питання про наявність підстав для порушення кримінальної справи.

Також, відмовляючи в задоволенні скарги ОСОБА_2 про скасування постанови про відмову в порушенні кримінальної справи від 24.01.2010 року судом зазначено, що орган дізнання прийняв міри щодо всебічного з'ясування всіх обставин, прийшов до об'єктивного висновку про відсутність в діях ОСОБА_3 складу злочину, передбаченого ст. 190 КК України, оскільки між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 існують цивільно-правові відносини з приводу виконання боргових зобов'язань.

На вказану постанову скаржник ОСОБА_2 подав апеляцію, в якій просить скасувати постанову Києво-Святошинського районного суду Київської області від 9 червня 2010 року в частині відмови в задоволенні його скарги про скасування постанови про відмову в порушенні кримінальної справи від 24.01.2010 року щодо ОСОБА_3 за ознаками злочину, передбаченого ст. 190 КК України, а в іншій частині постанову суду залишити без змін.

При цьому апелянт зазначає, що при наданні боргового зобов'язання ОСОБА_3, щоб його потім не можна було знайти вказав адресу, за якою він проживав ще 10 років тому, що підтверджується неявкою ОСОБА_3 в суд, хоча майор міліції ОСОБА_6 повідомляв ОСОБА_3, про час і місце судових засідань. Крім того, в органах міліції зареєстровані подібні випадки шахрайства ОСОБА_3

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляція задоволенню не підлягає.

Відповідно до ст. 365 КПК України, постанова суду першої інстанції перевіряється судом в межах апеляції.

Як вбачається з матеріалів справи, постанова Києво-Святошинського районного суду Київської області від 9 червня 2010 року, в частині скасування постанови від 01.02.2010 року про відмову у порушенні кримінальної справи відносно ОСОБА_4 за ст. 190 КК України та направлення матеріалів до Києво-Святошинського РВ ГУ МВС України в Київській області для додаткової перевірки, ОСОБА_2, не оскаржується.

Підставою для порушення кримінальної справи, відповідно до ч. 2 ст. 94 КПК України, є достатні дані, які вказують на ознаки злочину. При вирішенні питання про порушення кримінальної справи необхідно також з'ясувати, чи мають місце фактичні обставини, зазначені в ст. 6 КПК України, що виключають можливість порушення кримінальної справи.

В ході перевірки встановлено, що суд першої інстанції, відмовляючи в задоволенні скарги ОСОБА_2, прийшов до обґрунтованого висновку, про відсутність підстав для порушення кримінальної справи відносно ОСОБА_3 за ст. 190 КК України, оскільки в діях останнього відсутній склад злочину, передбачений даною нормою, а мають місце цивільно-правові відносини, з приводу виконання боргових зобов'язань ОСОБА_3, розгляд, яких відноситься до компетенції суду в порядку цивільного судочинства.

Доводи ОСОБА_2 у апеляційній скарзі про те, що в органах міліції зареєстровані подібні випадки шахрайства ОСОБА_3 та те, що при наданні боргового зобов'язання ОСОБА_3, зазначено адресу, яка не відповідає його фактичному проживанню, не підтверджується матеріалами справи, а тому апеляція задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 365, 366, 382 КПК України, апеляційний суд

УХВАЛИВ:

Апеляцію скаржника ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Постанову Києво-Святошинського районного суду Київської області від 9 червня 2010 року про відмову в задоволенні скарги ОСОБА_2 про скасування постанови про відмову в порушенні кримінальної справи від 24.01.2010 року щодо ОСОБА_3 за ознаками злочину, передбаченого ст. 190 КК України та про задоволення скарги ОСОБА_2 і скасування постанови від 01.02.2010 року про відмову у порушенні кримінальної справи відносно ОСОБА_4 за ст. 190 КК України та направлення матеріалів до Києво-Святошинського РВ ГУ МВС України в Київській області для додаткової перевірки - залишити без змін.

Головуючий:

Судді: