АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/774/61/16 Справа № 202/6742/15-к Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - ОСОБА_2

У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 січня 2016 року м. Дніпропетровськ

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:
судді-доповідача ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні, матеріали кримінального провадження № 0000482 від 16 червня 2015 року за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_6 на вирок Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 23 вересня 2015 року, щодо

ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився в м. Дніпропетровську, громадянина України, раніше не судимого, зареєстрованого в буд. АДРЕСА_1 ,

за участю прокурора ОСОБА_8 , обвинуваченого ОСОБА_7 та захисника ОСОБА_6 ,-

В С Т А Н О В И Л А:
Вироком Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 23 вересня 2015 року ОСОБА_7 визнано винними за ч.1 ст. 307 КК України і призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки.

Стягнуто з ОСОБА_7 на користь держави судові витрати, пов`язані з проведенням експертиз у розмірі 553,98 грн., 738,64 грн. та 1228,80 грн.

Вирішена доля речових доказів.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_6 , не оспорюючи доведеність вини ОСОБА_7 та правильність кваліфікації його дій за ч.1 ст.307 КК України, просить вищезазначений вирок змінити, призначивши йому покарання з випробуванням. В іншій частині залишити без змін.

Вказує на невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок суворості.

Зазначає, що висновок суду про неможливість виправлення ОСОБА_7 без ізоляції від суспільства є необґрунтованим.

Вважає, що судом першої інстанції при ухваленні вироку не в повній мірі враховано ряд обставин, які впливають на пом`якшення покарання, а саме: щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину; відсутність судимості; постійне місце проживання та його працевлаштованість; позитивну характеристику за місцем роботи; наявність на утриманні неповнолітньої дитини та хворої матері пенсійного віку.

За вироком суду ОСОБА_7 , у невстановленому місці та у невстановлений час, придбав невстановлену кількість психотропної речовини «метамфетамін», однак не менше 0,8365 г., при цьому розподілив їх у пакети, які доставив та зберігав з метою збуту за адресою АДРЕСА_2 .

28 липня 2015 року приблизно о 15.55 годині, ОСОБА_7 перебуваючи на території ТРК «Караван», що знаходиться по вул. Нижньодніпровській, 17 в м. Дніпропетровську, незаконно збув ОСОБА_9 поліетиленовий сліп-пакет з психотропною речовиною вагою 0,0863 г. за грошову винагороду в сумі 200 грн.

ОСОБА_9 цього ж дня о 16.05 годині на вказаній території, передав вищезгаданий поліетиленовий сліп-пакет співробітникам ВБНОН ДМУ ГУ МВС України в Дніпропетровській області, що в свою чергу містив психотропну речовину «метамфітамін», маса якого в перерахунку на суху речовину складає 0,0558 г.

Продовжуючи свої злочинні дії ОСОБА_7 28 липня 2015 року знаходячись за адресою свого проживання, знову розподілив частину раніше придбаної психотропної речовини, масою не менше 0,7502 г., у сліп-пакети. Після чого, поклавши у надіту на ньому білизну сліп-пакет, в якому знаходилась психотропна речовина «метамфетамін» масою 0,02496 г. почав зберігати при собі з метою подальшого збуту.

В цей же день в проміжок часу з 19.30 години до 19.45 години, біля 1-го під`їзду буд. АДРЕСА_3 , ОСОБА_7 був зупинений співробітниками ВБНОН ДМУ ГУ МВС України в Дніпропетровської області, якими було проведено огляд його речей, під час якого було виявлено та вилучено в його білизні сліп-пакет з психотропною речовиною масою 0,2496 г., маса метамфетаміну у речовині складає 0,159 г.

Крім того, 28 липня 2015 року в проміжок часу з 20.00 години до 20.40 години співробітниками ВБНОН ДМУ ГУ МВС України в Дніпропетровської області в ході проведення обшуку за місцем проживання ОСОБА_7 , а саме за адресою АДРЕСА_2 , було виявлено та вилучено 3 сліп-пакети із порошкоподібними речовинами масою: 0,2026 г., 0,1758 г., 0,0122 г., які містять в своєму складі метамфетамін, маса якого в речовинах відповідно складає 0,0968 г., 0,0993 г., 0,0575 г.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення захисника ОСОБА_6 та обвинуваченого ОСОБА_7 , які підтримали апеляційну скаргу, думку прокурора, який просив апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 залишити без задоволення, провівши судові дебати, надавши останнє слово обвинуваченому, перевіривши матеріали провадження, вивчивши і проаналізувавши аргументи, що містяться в апеляційній скарзі, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга захисника підлягає частковому задоволенню виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Так як висновки суду про доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_7 , правильність встановлених фактичних обставин кримінального провадження та правова кваліфікація його дій ніким з учасників судового розгляду не оскаржуються, визнавались самим обвинуваченим в ході судового провадження в суді першої інстанці. у зв`язку з чим судовий розгляд був проведений в порядку ч. 3 ст. 349 КПК України і не можуть бути оскарженні в апеляційному порядку, то апеляційний суд не входить в перевірку вказаних обставин.

Аналізуючи доводи захисника ОСОБА_6 щодо невідповідності призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого через свою суворість, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Згідно вироку, суд при призначенні покарання, з дотриманням вимог ст.ст. 50, 65 КК України, врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину, який відповідно до ст. 12 КК України, відноситься до категорії тяжких злочинів, дані про особу обвинуваченого, його позитивну характеристику за місцем проживання.

Судом першої інстанції також враховані обставини, що пом`якшують покарання, в тому числі і ті на які посилається захисник ОСОБА_6 в апеляційній скарзі та до яких суд відніс повне визнання вини, щире каяття, наявність на утриманні малолітньої дитини. Також суд прийняв до уваги відсутність обтяжуючих покарання обставин.

З врахуванням наведених обставин, суд прийшов до правильного висновку про необхідність призначення обвинуваченому ОСОБА_7 покарання, пов`язаного з позбавленням волі, пославшись на необхідність призначення такого покарання у мінімальному розмірі, передбаченому санкцією ч.1 ст.307 КК України. При цьому суд призначив ОСОБА_7 3 роки позбавлення волі в той час, як санкцією ч.1 ст.307 КК України (в редакції Закону України від 06.10.2011 року №3826-VI «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та Кримінального кодексу України щодо посилення відповідальності за незаконний обіг наркотичних засобів, психотропних речовин та прекурсорів, отруйних чи сильнодіючих речовин або отруйних чи сильнодіючих лікарських засобів і одурманюючих засобів») за даний вид злочину передбачено покарання від 4 до 8 років позбавлення волі.

Таким чином, суд першої інстанції, при призначенні обвинуваченому покарання не застосував закон, який підлягає застосуванню, що у відповідності до кримінально процесуального закону тягне за собою скасування або зміну судового рішення. Тому колегія суддів вважає, що вирок суду стосовно ОСОБА_7 підлягає зміні, а апеляційна скарга захисника ОСОБА_6 про пом`якшення покарання - частковому задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 69 КК України за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може, крім випадків засудження за корупційний злочин, призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу за цей злочин.

Колегія суддів враховуючи дані щодо особи обвинуваченого, позитивну характеристику, те що він не притягувався до кримінальної відповідальності, обставини, які пом`якшують покарання і на які послався суд, а також визнання обвинуваченим повністю своєї вини, що дало змогу суду розглянути кримінальне провадження в порядку ч.3 ст.349 КПК України, та дійсно свідчить про його щире каяття, вважає можливим вирок змінити і застосувати до обвинуваченого ОСОБА_7 ст.69 КК України.

Підстав для звільнення обвинуваченого ОСОБА_7 від призначеного покарання умовно, про що ставиться питання в апеляційній скарзі захисника ОСОБА_6 , колегія суддів не вбачає. Обставини, на які посилається апелянт в своїй скарзі, а саме факт працевлаштування ОСОБА_7 і знаходження у нього на утриманні непрацездатної матері об`єктивно матеріалами провадження не підтверджуються і не можуть бути взяті до уваги.

Керуючись ст. 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 задовольнити частково.

Вирок Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 23 вересня 2015 року стосовно ОСОБА_7 - змінити.

Вважати ОСОБА_7 засудженим за ч.1 ст.307 КК України із застосуванням ст.69 КК України до основного покарання, визначеного судом у виді позбавлення волі строком на 3 роки.

В решті вирок суду щодо ОСОБА_7 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, - в той же строк з дня вручення йому копії ухвали, шляхом подачі касаційних скарг безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Судді: