Справа № 1311/1609/12 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11/783/114/15 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
10 грудня 2015 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Львівської області в складі:

Головуючого-судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю прокурора ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6

законного представника ОСОБА_7 - ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові матеріали кримінальної справи відносно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Будапешта, Угорщина, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з неповною середньою освітою, неодруженого, інваліда 1-ї групи з дитинства, за апеляцією захисника ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_7 на постанову Кам`янка-Бузького районного суду Львівської області від 30 червня 2015 року,

в с т а н о в и л а:
цією постановою Кам`янка-Бузького районного суду Львівської області від 30 червня 2015 року застосовано до ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , примусові заходи медичного характеру у вигляді госпіталізації його на примусове лікування у відповідний психіатричний заклад з суворим наглядом.

Міру запобіжного заходу підписку про невиїзд ОСОБА_7 , після поміщення його у психіатричний заклад скасовано.

Вирішено питання з речовими доказами.

В постанові місцевого суду зазначено, що ОСОБА_7 31.08.2010 року приблизно о 14 год.10 хв, знаходячись на городній ділянці своєї бабці ОСОБА_9 , що в с. Великосілки Кам`янка-Бузького району Львівської області, маючи умисел на вчинення умисного вбивства останньої, під час раптово виниклого з нею словесного конфлікту, умисно наніс їй декілька ударів лопатою по голові та тілу, після чого, продовжуючи свої злочинні дії, зайшов в будинок, де взяв молоток і, повернувшись на земельну ділянку, вказаним молотком умисно наніс чисельні удари по голові потерпілої, спричинивши згідно з висновком судово-медичної експертизи від 20.09.2010 року № 22/2010 тілесні ушкодження у вигляді дрібно уламкових переломів правої скроневої, тім`яної та чолової кісток, розриву твердої мозкової оболонки в правій скроневій ділянці, крововиливу під тверду мозкову оболонку в правій скронево-потиличній ділянці та забою головного мозку, крововиливу в м`які тканини голови по внутрішній поверхні в правій скронево-тім`яно-чоловій ділянці, рани в скроневій ділянці справа, перелому правої гілки нижньої щелепи, переломів 3-6 ребер по середньо-ключичній лінії справа та грудини в 3-му міжребер`ї, крововиливів в м`язи огруддя та міжреброві м`язи справа, синяків в ділянці правого кута нижньої щелепи, правої вилиці, по правій бічній поверхні шиї, грудної клітки справа та грудини, по зовнішній поверхні правого плеча в середній третині, які відносяться до тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя та призвели до смерті потерпілої.

Не погоджуючись із вказаною постановою адвокат ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_7 подав апеляцію, в якій просить її скасувати, а справу повернути на новий судовий розгляд в суд першої інстанції в іншому складі.

В обґрунтування своїх вимог, адвокат ОСОБА_10 покликається на те, що оскаржуване рішення є незаконним, оскільки під час розгляду справи судом першої інстанції допущено однобічність та неповноту судового слідства. Під час досудового слідства та на самому судовому засіданні жоден із свідків, а також потерпілий ОСОБА_11 не підтвердили факту скоєння ОСОБА_7 суспільно-небезпечного діяння. Також не можуть бути належними доказами пояснення працівників міліції ОСОБА_12 та ОСОБА_13 .

Окрім цього, суд першої інстанції не взяв до уваги, що жодна з експертиз не підтвердила наявності будь-яких біологічних слідів наявності крові потерпілої на лопатах та одязі ОСОБА_14 .

На його переконання, судом не було аргументовано, з яких підстав не прийняв до уваги висновок стаціонарної судової психіатричної експертизи від 19.10.2010 року № 240 про те, що ОСОБА_7 потребує застосування примусових заходів медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричного закладу із звичайним наглядом.

Заслухавши доповідача, адвоката ОСОБА_6 та законного представника ОСОБА_7 - ОСОБА_8 на підтримання поданої апеляції, прокурора, який просить залишити без змін постанову місцевого суду, перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляція підлягає до часткового задоволенню з таких підстав.

Однією із умов прийняття законного та обґрунтованого судового рішення є неухильне дотримання судом встановлених законом вимог щодо його форми та змісту.

Відповідно до вимог п. 14 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 3 червня 2005 року «Про практику застосування судами примусових заходів медичного характеру та примусового лікування», постанова у справі про застосування примусових заходів медичного характеру має відповідати вимогам кримінально процесуального закону і крім вирішення питань, передбачених ст. 420 КПК України, містити в собі як формулювання суспільно небезпечного діяння, визнаного судом установленим, так і посилання на перевірені в судовому засіданні докази, якими суд обґрунтовує свої висновки, а також мотиви прийнятого ним рішення.

Згідно з роз`ясненнями, наданими Верховним Судом України в узагальненні «Про якість складання й оформлення судових рішень у кримінальних справах та справах про адміністративні правопорушення», суд обґрунтовує своє рішення доказами, які були розглянуті в судовому засіданні, та оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що базується на всебічному, повному й об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. При цьому, суду належить дати аналіз усіх зібраних у справі доказів, тобто всіх фактичних даних, які містяться в показаннях свідків, потерпілих, підсудних, у висновку експерта та інших джерелах доказів, які підтверджують чи спростовують обвинувачення, не обмежуючись лише зазначенням прізвища свідка, потерпілого чи назви проведеної експертизи. Керуючись законом, суд повинен дати остаточну оцінку доказам щодо їх стосовності, допустимості, достовірності та достатності, прийняття одних і відхилення інших доказів судом повинно бути обов`язково мотивованим.

Однак, приймаючи постанову про застосування до ОСОБА_7 примусових заходів медичного характеру, вказані вимоги кримінально- процесуального закону та постанови Пленуму місцевим судом не були дотримані.
Так, в обґрунтування наявності вини ОСОБА_7 у вчиненні суспільно-небезпечного діяння, передбаченого ч.1 ст.115 КК України, суд першої інстанції покликався на усі показання представника ОСОБА_7 ОСОБА_8 , ОСОБА_15 , ОСОБА_13 , ОСОБА_12 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , а не тільки на ті, що мають значення у справі, не вказавши при цьому процесуального статусу кожного із цих осіб.
Окрім цього, покликаючись на такі докази як на протокол огляду місця події від 02.09.2010 року та фото-таблицю (а.с.4), протокол огляду місця події від 02.09.2010 року та фото-таблицю (а.с.8), протокол допиту експерта від 18.10.2010 року (а.с.98), протокол огляду предметів від 29.10.2010 року (а.с.181), постанову про визнання та прилучення до справи речових доказів від 29.10.2010 року (а.с.182), місцевий суд обмежився лише переліченням назв цих процесуальних документів, не давши їм належного аналізу та не розкривши їх зміст.
Поряд з тим, поклавши в основу прийнятого рішення зазначені вище докази, судом першої інстанції не було надано їм належної оцінки, а також показанням допитаних осіб, та не наведеномотиви прийнятого ним рішення.

Також, викладаючи обставини вчинення суспільно небезпечного діяння в мотивувальній частині постанови, районним судом неправильно зазначено про те, що ОСОБА_7 тільки обвинувачується у скоєнні такого.
Окрім цього, покликання в оскаржуваній постанові на те, що вина ОСОБА_7 у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.115 КК України, підтверджується наступними доказами, на переконання колегії суддів є неприпустимим, оскільки він є неосудною особою.
Ураховуючи вищенаведене, колегія суддів робить висновок про те, що допущені порушення вимог кримінально-процесуального закону є істотними, відтак оскаржувана постанова підлягає скасуванню, а матеріали справи - направленню на новий судовий розгляд в суд першої інстанції.
Оскільки постанова скасовується з наведених підстав, а справа направляється на новий розгляд, решта доводів апеляції адвоката ОСОБА_6 , зокрема і щодо доведеності вини ОСОБА_7 , колегією суддів наперед по суті не вирішуються.
Керуючись ст.ст.362, 382 КПК України 1960 року колегія суддів,

п о с т а н о в и л а:
апеляцію захисника ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_7 задоволити частково, постанову Кам`янка-Бузького районного суду Львівської області від 30 червня 2015 року про застосування примусового заходу медичного характеру у виді госпіталізації ОСОБА_7 на примусове лікування до психіатричного закладу із суворим наглядом - скасувати, а справу направити на новий судовий розгляд в той же суд в іншому складі.

Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4