Ухвала

іменем україни

17 грудня 2015 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючогоОСОБА_1 ,
суддів: при секретарі за участю прокурора захисника виправданогоОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

розглянувши в судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000012, за обвинуваченням

ОСОБА_7 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Іванчиці Зарічненського району, мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, потерпілого 3-ї категорії від Чорнобильської катастрофи, раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 212 КК України,

в с т а н о в и л а:

Вироком Зарічненського районного суду Рівненської області від 5 березня 2015 рокуОСОБА_7 визнано невинуватим у пред`явленому йому обвинуваченні за ч. 1 ст. 212 КК України та виправдано за недоведеністю вчинення ним кримінального правопорушення на підставі ч. 1 ст. 373 КПК України.

Цивільний позов Дубровицької об`єднаної державної податкової інспекції головного управління ДФС у Рівненській області до ОСОБА_7 залишено без розгляду.

Ухвалою Апеляційного суду Рівненської області від 16 червня 2015 року вирок суду першої інстанції щодо ОСОБА_7 залишено без зміни.

У касаційній скарзі прокурор, який брав участь в розгляді кримінального провадження в суді першої та апеляційної інстанцій, просить скасувати судові рішення щодо ОСОБА_7 , в зв`язку з істотним порушенням кримінального процесуального закону, вважаючи судові рішення по справі необґрунтованими та немотивованими. Вважає, що матеріали кримінального провадження слід направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

На касаційну скаргу прокурора від виправданого ОСОБА_7 надійшли письмові заперечення.

Як убачається з вироку суду, ОСОБА_7 обвинувачувався органом досудового розслідування в тому, що він будучи особою, що займається підприємницькою діяльністю без створення юридичної особи, зареєстрованим як суб`єкт підприємницької діяльності, перебуваючи на податковому обліку у Зарічненському відділенні Дубровицької МДПІ, знаходячись на загальній системі оподаткування, обліку та звітності, являючись платником податку з доходів фізичних осіб, зареєстрованим платником податку на додану вартість, у період з 1 січня 2011 року по 31 грудня 2011 року, здійснюючи фінансово-господарську діяльність в галузі оптової торгівлі і посередництві в торгівлі, будучи платником податків, виконуючи обов`язки з ведення податкового та бухгалтерського обліку, усвідомлюючи покладений на нього обов`язок дотримання податкового законодавства, щодо правильності нарахування та своєчасності сплати податків та інших обов`язкових платежів до бюджету, умисно, протиправно, посягаючи на встановлений законодавством порядок здійснення підприємницької діяльності та оподаткування, переслідуючи мету незаконного збагачення за рахунок ухилення від сплати податків, порушуючи вимоги п. 177.2, п. 177.4 ст. 177 Податкового кодексу України, ст. 13, 14 р. IV Декрету КМУ «Про прибутковий податок з громадян», п.п.9.12.1 п.9.12 ст. 9 Закону України «Про податок з доходів фізичних осіб», шляхом заниження об`єкта оподаткування - чистого оподатковуваного доходу ухилився від сплати податку з доходів фізичних осіб, що входить в систему оподаткування, введеного у встановленому законом порядку, що призвело до фактичного ненадходження до бюджету коштів у значних розмірах, у сумі 587186,48 грн. за наступних обставин.

Так, у податковій декларації про майновий стан і доходи підприємця ОСОБА_7 за 2011 рік від 09.02.2012 вх. № 9400 та додатку 7 до розділу податкової декларації про майновий стан та доходи, які було подано до Зарічненського відділення Дубровицької МДПІ, відображено відомості про отримані доходи та понесені витрати, зокрема, до витрат включено відомості по проведених операціях з підприємцем ОСОБА_8 .

Встановлено, що за результатами здійснення підприємницької діяльності ОСОБА_7 у 2011 році відображено по бухгалтерському та податковому обліку витрати з придбання ягід чорниці у фізичної особи-підприємця ОСОБА_8 , згідно накладних: № 1 від 22.01.2011р., № 2 від 24.01.2011р., № 3 від 28.01.2011р., № 4 від 29.01.2011р., № 5 від 03.02.2011р., № 6 від 04.02.2011р., № 7 від 07.02.2011р., № 8 від 10.02.2011р., № 9 від 12.02.2011р., № 10 від 13.02.2011р., всього у кількості 107700 кг. на загальну суму 3468930 грн.

При цьому ОСОБА_7 у порушення вимог ст. 177.4 Податкового кодексу України, Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг», постанови Національного банку України від 09.02.2005р. № 32 «Про встановлення граничної суми готівкового розрахунку» умисно включено документально не підтверджені витрати на придбання вищевказаних ягід чорниці відповідно до квитанцій до прибуткових касових ордерів № 1 від 22.01.2011р. на суму 337000 грн.; № 2 від 24.01.2011р. на суму 334000 грн.; № 3 від 28.01.2011р. на суму 331000 грн.; № 4 від 29.01.2011р. на суму 329000 грн.; № 5 від 03.02.2011р. на суму 319000 грн.; № 6 від 04.02.2011р. на суму 319000 грн.; № 7 від 07.02.2011р. на суму 322000 грн.; № 8 від 10.02.2011р. на суму 317000 грн.; № 9 від 12.02.2011р. на суму 314000 грн.; № 10 від 13.02.2011р. на суму 546930 грн., які відображено по бухгалтерському обліку для незаконного формування витрат. В такий спосіб ОСОБА_7 умисно незаконно завищив свої витрати на суму 3468930 грн.

В подальшому ОСОБА_7 , сформувавши у вказаний спосіб свої витрати як підприємця, через уповноважену особу ОСОБА_9 подав до Зарічненського відділення Дубровицької МДПІ податкову декларацію про майновий стан і доходи підприємця ОСОБА_7 за 2011 рік від 09.02.2012 року та додаток 7 до розділу податкової декларації про майновий стан та доходи (розрахунок податкових зобов`язань податку на доходи фізичних осіб отриманих фізичною особою підприємцем від провадження господарської діяльності) від 27.12.2011р., в яких зазначено неправдиві відомості про отримані доходи та понесені витрати, зокрема, вказано суму витрат по проведених операціях з підприємцем ОСОБА_8 в розмірі 3468930 грн., які фактично підприємцю ОСОБА_8 сплачено не було.

Внаслідок вчинення вказаних дій ОСОБА_7 у період січня-грудня 2011 року умисно ухилився від сплати податку з доходів фізичних осіб на загальну суму 587186,48 грн.

Дії ОСОБА_7 було кваліфіковано за ч. 1 ст. 212 КК України, як умисне ухилення від сплати податків, що входять в систему оподаткування, введених у встановленому законом порядку, вчинене особою, що займається підприємницькою діяльністю без створення юридичної особи, що призвело до фактичного ненадходження до бюджету коштів у значних розмірах.

Заслухавши доповідь суді, думку прокурора ОСОБА_5 , яка підтримала касаційну скаргу прокурора частково та просила ухвалу апеляційного суду щодо ОСОБА_7 скасувати, а матеріали кримінального провадження направити на новий апеляційний розгляд, думку виправданого ОСОБА_7 та в його інтересах захисника ОСОБА_6 , які заперечували проти задоволення касаційної скарги прокурора, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши наведені у скарзі доводи, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 412 КПК України істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог цього Кодексу, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 419 КПК України при залишенні апеляційної скарги без задоволення, в ухвалі суду апеляційної інстанції мають бути зазначені підстави, з яких апеляційну скаргу визнано необґрунтованою.

Як убачається з ухвали суду апеляційної інстанції, ці вимоги закону при перегляді кримінального провадження апеляційним судом залишились не виконаними.

Зокрема, в апеляційній скарзі прокурор ставив питання про скасування вироку щодо ОСОБА_10 у зв`язку з невідповідністю висновків суду фактичним обставинам справи, неповнотою судового розгляду, неналежною оцінкою доказів сторони обвинувачення, істотними порушеннями кримінального процесуального закону, що призвело до безпідставного виправдання ОСОБА_10 за ч. 1 ст. 212 КК України у зв`язку з недоведеністю у вчиненні зазначеного злочину. На обґрунтування своїх доводів прокурор зазначав, що поза увагою суду залишились фактичні обставини, які свідчать про наявність у діях обвинуваченого складу інкримінованого кримінального правопорушення. При цьому прокурор посилався на показання свідків ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 про те, що ОСОБА_8 поставити ягоди чорниці у січні-лютому 2011 року у кількості 107 700 кг. не могла, оскільки коштів на їх закупівлю, а також відповідного обладнання та приміщень для зберігання продукції, транспортних засобів у неї не було. Дані обставини також підтверджуються і висновками судово-почеркознавчих експертиз про те, що підписи від імені ОСОБА_8 ,

розташовані в графах «здав» на накладних виконані не ОСОБА_8 , а іншою особою; підписи від імені ОСОБА_8 розташовані в графах «одержав касир» у квитанціях до прибуткових касових ордерів виконані не ОСОБА_8 , а іншою особою. Крім того вважав, що суд дав неправильну оцінку показанням свідків захисту, оскільки на думку прокурора вони не можуть бути віднесені до доказів, які підтверджують факт здійснення ОСОБА_8 підприємницької діяльності та факт поставки ОСОБА_8 у січні-лютому 2011 року ягід чорниці ОСОБА_7 .

Тобто, на обґрунтування своїх апеляційних вимог прокурор навів конкретні доводи, які мали бути ретельно перевірені апеляційним судом.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що суд апеляційної інстанції при розгляді апеляційної скарги зазначив суть апеляційних доводів, проте їх з достатньою повнотою не перевірив, не провів ретельного аналізу і оцінки доказів, на які посилався прокурор.

Колегія суддів апеляційного суду, не погодившись із апеляцією прокурора, не навела докладні мотиви прийнятого рішення. Зосередившись виключно на висновках, викладених у вироку, достатніх мотивів залишення апеляції прокурора без задоволення в ухвалі не навела та не проаналізувала всі докази в їх сукупності.

Наведене свідчить про істотне порушення кримінального процесуального закону, що перешкодило апеляційному суду ухвалити законне і обґрунтоване судове рішення.

З урахуванням зазначеного, колегія суддів вважає, що ухвала апеляційного суду підлягає скасуванню у зв`язку з невідповідністю її вимогам ст. 419 КПК України, з призначенням нового розгляду у суді апеляційної інстанції.

Під час нового апеляційного перегляду слід повно та всебічно перевірити доводи поданої на вирок апеляції, врахувати інші доводи касаційної скарги прокурора, і в залежності від встановленого, постановити законне рішення, яке буде відповідати вимогам закону.

Керуючись статтями 433, 434, 436 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу прокурора, який брав участь в розгляді кримінального провадження в суді першої та апеляційної інстанцій, задовольнити частково.

Ухвалу Апеляційного суду Рівненської області від 16 червня 2015 року щодо ОСОБА_7 скасувати та призначити новий розгляд кримінального провадження в суді апеляційної інстанції.

Ухвала суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню не підлягає.

Судді:

_________________ ________________ ________________

ОСОБА_1 ОСОБА_3 ОСОБА_2