АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 11-сс/796/2090/2015 Головуючий у 1-й інстанції: ОСОБА_1
Категорія: ст. 368 КК України Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 серпня 2015 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду міста Києва у складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

секретаря судового засідання ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

підозрюваного ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 в інтересах ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 22 липня 2015 року, -

В С Т А Н О В И Л А :

Цією ухвалою задоволено клопотання старшого слідчого в ОВС Слідчого управління ГУ МВС України в Київській області ОСОБА_9 та накладено арешт на майно підозрюваного ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 4 статті 368 КК України, а саме: на будинок АДРЕСА_1 .

Обґрунтовуючи ухвалу, слідчий суддя, зазначив, що ОСОБА_8 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 368 КК України, санкція якої передбачає покарання у вигляді позбавлення волі на строк від восьми до дванадцяти років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років, з конфіскацією майна.

Крім цього, слідчим суддею, було враховано обґрунтованість клопотання, та доданих до нього матеріалів, які містять достатньо підстав для накладення арешту на вказане майно.

В ухвалі, слідчий суддя, дійшов висновку про те, що доводи викладені стороною захисту не приймаються, оскільки, відповідно до вимог діючого законодавства, правочин, який підлягає державній реєстрації, є вчиненим з моменту його державної реєстрації. Як вбачається з матеріалів, договір дарування державну реєстрацію не пройшов, у зв`язку з чим, власником зазначеного майна на даний час є підозрюваний ОСОБА_8 .

Не погоджуючись з таким рішенням, захисник ОСОБА_7 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 подав апеляційну скаргу, в якій вважає, ухвалу незаконною, необґрунтованою та такою, що не відповідає фактичним обставинам кримінального провадження, просить її скасувати, постановити нову ухвалу, якою в задоволенні клопотання старшого слідчого в ОВС Слідчого управління ГУ МВС України в Київській області ОСОБА_9 про накладення арешту на будинок АДРЕСА_1 , - відмовити.

В своїй апеляційній скарзі захисник зазначає, що слідчим суддею при вирішені питання про накладення арешту не було враховано пп. 4 і 5 ч. 2 ст. 173 КПК України щодо наслідків арешту майна для інших осіб, а також розумність та співрозмірність обмеження прав власності завданням кримінального провадження.

Також, апелянт посилається на ч. 2 ст. 719 ЦК України, в якій зазначено, що договір дарування нерухомої речі укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню, та ч. 1 ст. 722 ЦК України, в якій право власності обдарованого на дарунок виникає з моменту його прийняття, тобто, виходячи з положень вищезазначених норм Закону, ОСОБА_10 являється власником будинку з відповідним господарськими будівлями та спорудами, що в свою чергу слідчим суддею було проігноровано.

Заслухавши доповідь судді, пояснення адвоката та підозрюваного, які підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити, думку прокурора, який заперечував проти апеляційної скарги, дослідивши матеріали провадження за клопотанням слідчого, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.
Як вбачається з ухвали, слідчим суддею встановлено, що слідчим управлінням ГУМВС України в Київській області проводиться досудове розслідування в кримінальному провадженні № 000074 зареєстрованому в ЕРДР 21.03.2015р. за підозрою ОСОБА_11 та ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.4 ст.368 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 19.03.2015р. до Макіївського сільського голови Білоцерківського району Київської області ОСОБА_8 звернувся ОСОБА_12 з приводу безоплатного отримання ним та громадянами, інтереси яких він представляє, у власність земельних ділянок з цільовим призначенням «для ведення особистого селянського господарства» загальною площею 23 га. на території Макіївської сільської ради Білоцерківського району Київської області, поза межами населеного пункту і, що у ОСОБА_8 відразу виник злочинні умисел, направлений на заволодіння грошовими коштами ОСОБА_12 та осіб, інтереси яких він представляє, шляхом отримання неправомірної вигоди, а тому він відразу став діяти відповідно до складеного ним плану своїх злочинних дій. Зокрема ОСОБА_8 повідомив ОСОБА_13 , що він як Макіївський сільський голова Білоцерківського району Київської області, посприяє у вирішенні питання про безоплатне отримання ОСОБА_12 та громадянами, інтереси яких він представляє, у власність земельних ділянок з цільовим призначенням «для ведення особисто селянського господарства» загальною площею 23 га. на території Макіївської сільської ради Білоцерківського району Київської області, поза межами населеного пункту, однак для позитивного вирішення питання ОСОБА_12 має передати йому грошові кошти в сумі 600 000 доларів США. Після цього, ОСОБА_8 , виконуючи свої вище вказані зобов`язання (у невстановлені слідством дату та час), звернувся до виконуючого обов`язки начальника управління Держземагенства у Білоцерківському районі Київської області ОСОБА_14 та повідомив останньому свій план щодо заволодіння грошовими коштами ОСОБА_12 шляхом отримання неправомірної вигоди.
21.04.2015, близько 17 год. 20 хв., Макіївський сільський голова Білоцерківського району Київської області ОСОБА_8 та виконуючий обов`язки начальника управління Держземагентства у Білоцерківському районі Київської області ОСОБА_15 , перебуваючи в приміщенні гостьового дому АДРЕСА_2 , продовжуючи злочинні дії, направлені на отримання неправомірної вигоди, отримали від ОСОБА_12 частину неправомірної вигоди в сумі 1 251 000 гривень за подальше сприяння в отриманні ОСОБА_12 та громадянами, інтереси яких він представляє, у власність земельних ділянок з цільовим призначенням «для ведення особистого селянського господарства» загальною площею 23 га. на території Макіївської сільської ради Білоцерківського району Київської області, поза межами населеного пункту. У подальшому, після отримання частини неправомірної вигоди, у вигляді завдатку в сумі 1 251 000 гривень, ОСОБА_8 та ОСОБА_15 були затримані із зазначеною сумою грошових коштів.

Задовольняючи клопотання слідчого, внесене в межах зазначеного кримінального провадження, про накладення арешту на майно ОСОБА_8 , слідчий суддя врахував достатність доказів, що вказують на вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 368 КК України, наявність даних про належність майна підозрюваному, розумність та співмірність обмеження права власності останнього з метою попередження незаконного відчуження майна, також і те, що особою, яка подала клопотання, доведено необхідність такого арешту.
З урахуванням викладеного та з метою забезпечення можливої конфіскації майна, колегія суддів вважає,що слідчий суддя обґрунтовано, у відповідності до вимог ст.ст. 132, 170-173 КПК України наклав арешт на майно ОСОБА_8 .

Будь-яких суттєвих негативних наслідків від вжиття такого заходу забезпечення кримінального провадження колегією суддів не встановлено.

Доводи апеляційної скарги щодо порушень судом норм КПК України не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду, а зазначені в апеляційній скарзі адвоката ОСОБА_7 обставини, не можуть бути безумовними підставами для скасування ухвали суду.

Посилання автора апеляції на ту обставину, що власником арештованого майна є ОСОБА_10 , з огляду на положення статей 719, 722 ЦК України, є непереконливими, оскільки ці обставини підлягають доведенню під час судового розгляду у разі звернення ОСОБА_10 до суду з відповідним цивільним позовом і не підлягає вирішенню у цій стадії кримінального провадження.

Разом з цим факт належності будинку АДРЕСА_1 ОСОБА_8 підтверджується інформацією з державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Істотних порушень вимог КПК України, які б давали підстави для скасування ухвали слідчого судді, по справі не вбачається.

З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що рішення суду прийнято у відповідності до вимог закону, слідчий суддя при розгляді клопотання з`ясував всі обставини, з якими закон пов`язує можливість накладення арешту на майно, а тому ухвалу слідчого судді необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_7 - без задоволення.

Керуючись ст.ст. 170, 171, 173, 376, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 22 липня 2015 року, якою задоволено клопотання старшого слідчого в ОВС Слідчого управління ГУ МВС України в Київській області ОСОБА_9 та накладено арешт на майно підозрюваного ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 а саме: на будинок АДРЕСА_1 - залишити без зміни, а апеляційну скаргу ОСОБА_7 , без задоволення.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4