1Справа № 335/6390/15-к 1-кп/335/422/2015
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
3 листопада 2015 року Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
засудженого ОСОБА_3 ,
представника потерпілого ОСОБА_4 ,
Вироком Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 25 вересня 2015 року ОСОБА_3 , визнано винним у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 176, ч. 2 ст. 176, ч. 1 ст. 361, ч. 1 ст. 361-1 Кримінального кодексу України та із застосуванням ч. 1 ст. 70 КК України призначено остаточне покарання у вигляді 2 (двох) років позбавлення волі з конфіскацією та знищенням всіх примірників матеріальних носіїв комп`ютерних програм і матеріалів, які спеціально використовувались для їх виготовлення, з конфіскацією програмних та технічних засобів, за допомогою яких було здійснено несанкціоноване втручання, які є власністю винного, з конфіскацією програмних та технічних засобів, призначених для несанкціонованого втручання в роботу автоматизованої системи, які є власністю винного. На підставі статті 75 КК України ОСОБА_3 звільнено від призначеного покарання з іспитовим строком тривалістю 1 (один) рік із покладенням обов`язків, визначених статтею 76 КК України.
26 жовтня 2015 р. прокурор прокуратури Орджонікідзевського району м. Запоріжжя ОСОБА_5 звернувся до суду із клопотанням в порядку статей 537, 539 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК України) про вирішення питання щодо речових доказів у кримінальному провадженні, а саме ноутбуку, флеш накопичувача, жорстких дисків тощо, які знаходяться на відповідальному зберіганні в камері схову Орджонікідзевського РВ ЗМУ ГУМВС України в Запорізькій області.

У судове засідання прокурор не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином.

Засуджений, представник потерпілої проти задоволення клопотання прокурора не заперечували.

Суд, заслухавши пояснення учасників процесу, вивчивши подані матеріали, встановив наступне.

За змістом вироку Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 25 вересня 2015 року, речові докази під час розгляду даного кримінального провадження суду не надавались, тому в суду були відсутні підстави, встановлені статтею 100 КПК України, для вирішення питання про долю речових доказів.
Відповідно до вимог пункту 14 частини першої статті 537 КПК України, під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 цього Кодексу, має право вирішувати питання про всякого роду сумніви і протиріччя, що виникають при виконанні вироку.
Частиною першою статті 539 КПК України визначено, що питання, які виникають під час та після виконання вироку вирішуються судом за клопотанням (поданням) прокурора, засудженого, його захисника, законного представника, органу або установи виконання покарань, а також інших осіб, установ або органів у випадках, встановлених законом. Пунктом 4 частини другої цієї ж статті визначено, що наведене вище клопотання (подання) про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку, подається до суду, який ухвалив вирок.
З наданих суду документів вбачається, що відповідно до постанови слідчого СВ Орджонікідзевського РВ ЗМУ ГУМВС України в Запорізькій області від 22 червня 2015 р. речовими доказами по кримінальному провадженню № 0005315 визнано ноутбук, флеш накопичувач, жорсткі диски тощо, які передано на відповідальне зберігання до ухвалення рішення суду до камери схову Орджонікідзевського РВ ЗМУ ГУМВС України в Запорізькій області.

Відповідно до пункту 1 частини дев`ятої статті 100 КПК України питання про спеціальну конфіскацію та долю речових доказів і документів, які були надані суду, вирішується судом під час ухвалення судового рішення, яким закінчується кримінальне провадження. При цьому майно, що було використано як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та/або зберегли на собі його сліди, конфіскуються, крім випадків, коли власник (законний володілець) не знав і не міг знати про їх незаконне використання. У такому разі зазначене майно повертається власнику (законному володільцю).
Оскільки в даному випадку станом на час розгляду кримінального провадження речові докази не були надані суду, суд був позбавлений можливості вирішити питання про долю речових доказів під час ухвалення вироку. Отже, враховуючи доводи клопотання прокурора та надані прокурором матеріали, думку сторін, суд доходить висновку про можливість вирішення питання стосовно речових доказів в даному кримінальному провадженні відповідно до пункту 1 частини дев`ятої статті 100 КПК України.
Керуючись ст.ст. 100, 372, 537, 539 КПК України, суд
УХВАЛИВ:
Клопотання прокурора прокуратури Орджонікідзевського району м. Запоріжжя про вирішення питання щодо речових доказів у кримінальному провадженні № 0005315 від 29.11.2014 року відносно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за ч. 1 ст. 176, ч. 2 ст. 176, ч. 1 ст. 361, ч. 1 ст. 361-1 Кримінального кодексу України задовольнити.

Речові докази по кримінальному провадженню № 0005315 від 29.11.2014 року ноутбук, флеш накопичувач, жорсткі диски тощо, які передані на відповідальне зберігання до ухвалення рішення суду до камери схову Орджонікідзевського РВ ЗМУ ГУМВС України в Запорізькій області, повернути власнику (законному володільцю).

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги до Апеляційного суду Запорізької області через Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя протягом семи днів з дня оголошення ухвали.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1