В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
16 жовтня 2015 року Слов`янський міськрайонний суд Донецької області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

за участю:

прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілої ОСОБА_4 ,

обвинуваченої ОСОБА_5

захисника ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі № 8 Слов`янського міськрайонного суду Донецької області кримінальне провадження № 0003079 за обвинуваченням ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Слов`янська Донецької області, громадянки України, з вищою освітою, не працюючій, неповнолітніх дітей на утриманні не має, що зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимої,

у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 125 ч.1 КК України.

В С Т А Н О В И В:
24.08.2014 року приблизно о 16 годині 00 хвилин, більш точного часу в ході досудового розслідування встановлено не було, ОСОБА_5 , з метою проведення свого дозвілля, прийшла на площу Жовтневої Революції м. Слов`янська, де на той час проходив мітинг на честь святкування Дня Незалежності України, учасницею котрого була ОСОБА_4 .

Того ж дня, перебуваючи на площі Жовтневої Революції м. Слов`янська, приблизно о 16 годині 15 хвилин, більш точного часу в ході досудового розслідування встановлено не було, між ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , на ґрунті раптово виниклих неприязнених відносин відбувся конфлікт, в ході якого остання, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, з метою нанесення тілесних ушкоджень, умисно, нанесла ОСОБА_4 один удар правою рукою в область грудини, чим завдала останній синці на шкірі лівої молочної залози, що відносяться до легких тілесних ушкоджень.

Таким чином, ОСОБА_5 скоїла кримінальне правопорушення передбачене ст. 125 ч. 1 КК України, а саме умисне легке тілесне ушкодження.

Допитана в судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_5 свою провину у скоєному кримінальному правопорушенні не визнала, пояснивши, що 24 серпня 2014 року вона йшла в магазин АТБ, а потім зі своєю матір`ю пішла в сторону площі. Підійшовши ближче до церкви, розташованої на площі, вона побачила групу людей під українськими прапорами. На них вона уваги не звернула, зустріла свою знайому та розмовляла з нею. В цей час до її мами підійшли журналісти. Про що її мама розмовляла з журналістами, вона не чула, але почула крики «Ганьба». Вона повернулася та побачила, що група людей окружили її маму та почали її терзати. Потім, вона побачила, що двоє чоловіків закрутили її матері руки та потягли її в бік універмагу з криками: «Зараз відправимо до ОСОБА_7 ». Побачивши, що чоловіки кудись тягнуть її маму, вона кинулася її захищати. Після цього ці люди відпустили мати та переключилися на неї, кричали їй « ОСОБА_8 ». Вона просила, щоб їх відпустили, але ці люди її окружили та не давали піти з площі. Ахтямова стала на її дорозі та кричала « ОСОБА_8 », а вона відштовхнула її рукою в груди, але не била. В цей час син ОСОБА_9 налетів на неї з заду, викрикуючи, що вона б`є його мати. Він схопив її за волосся та почав тріпати. Вона, намагаючись захищатися, відштовхнула його від себе та випадково зачепила його сорочку. Після цього натовп зшаленів. Коли вона намагалася піти з площі, ОСОБА_9 та ОСОБА_10 схопили її за руки та тримали. Після цього вона добралася до лавочки, але ці люди її знову окружили та почали тріпати за волосся, ОСОБА_10 наступав їй на ноги та прокручував своєю ногою. Потім підійшов один з солдатів, взяв її за руку та тихенько запропонував їй вивести з площі. Разом вони пішли в сторону податкової інспекції. Вони дійшли до перехрестя, де їх наздогнали ці люди та вимусили надіти на неї наручники. Вони пішли в бік міліції.

Аналізуючи пояснення обвинуваченої ОСОБА_5 , суд приймає до уваги, що ОСОБА_5 визнає ту обставину, що вона безпосередньо вчинила дію, спрямовану на нанесення тілесних пошкоджень потерпілій ОСОБА_4 , а саме що вона відштовхнула її рукою в груди та вважає, що саме дана дія обвинуваченої спричинила потерпілій легке тілесне ушкодження. Щодо того, що обвинувачена заперечує відсутність умислу на спричинення потерпілій тілесних пошкоджень, зазначаючи, що вона просто відштовхнула ОСОБА_4 , суд вважає дані пояснення обвинуваченої такими, що не відповідають обєктивній дійсності, оскільки наявність умислу в її діях повністю знайшло підтвердження в судовому засіданні.

Так, потерпіла ОСОБА_4 в судовому засіданні пояснила, що 24.08.2014 року вона вийшла на площу до пам`ятника з прапором, щоб виказати свою любов до України. На них була українська символіка. Перед цим вони роздавали українські стрічки безкоштовно. Одна жінка їх продавала по 20 грн., у зв`язку з чим вона звернулася до міліції. Після цього вона почула крики « ОСОБА_8 ». Це була обвинувачена ОСОБА_11 . Говоруха через воєнного ОСОБА_12 зірвала з неї українську символіку, подряпала та вдарила. Удар був правою рукою в ліву грудь. Від цього поштовху вона похитнулася та ледве не впала на спину. Вона є інвалідом третьої групи, так як в неї штучний тазостегновий суглоб. Її син побіг до неї , відсторонив та утримував ОСОБА_11 , яка розірвала сину футболку та кричала «Бий бандерівку». Після цього ОСОБА_11 побігла по площі. Воєнний з національної гвардії ОСОБА_12 покликав інших воєнних. З одним з них ОСОБА_11 поговорила, після чого він запропонував їй піти до міського відділу міліції. Вони також прийшли до міліції, де давали показання. Через 10 хвилин ОСОБА_11 разом із її мамою відпустили. Вона звернулася в міліцію, потім в лікарню, а потім судмедекспетру. Народне віче почалося приблизно в 15-16 годин. Конфлікт виник приблизно через пів години та продовжувався приблизно 5 хвилин. В цей час на площі було приблизно 200-300 чоловік. Бійці були по всій площі, робітників міліції не було. Раніше з ОСОБА_11 вони знайомі не були, її ніхто не чіпав. Їй спричинена моральна шкода, оскільки в неї хворе серце та поганий тиск. На задоволенні цивільного позову наполягає.

Допитаний в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_13 надав показання та зазначив, що в ОСОБА_14 24.08.2014 року відбувалося віче. Група людей на площі поводила себе агресивно, кричала « ОСОБА_8 ». Говоруха накинулася на його матір потерпілу ОСОБА_9 . Його мати стояла між дітьми та ОСОБА_11 . Він бачив, як ОСОБА_11 вдарила потерпілу в грудь. Він стояв рядом, мати почала падати. Він підхватів мати, щоб вона не впала та рукою утримував ОСОБА_11 , щоб вона близько не підходила. Також, ОСОБА_11 хватала потерпілу за руку. Зірвала з руки та з груди українську символіку. Бійці батальйону «Київ-1» появилися приблизно через 4 хвилини. Ніхто обвинуваченій ОСОБА_11 тілесних ушкоджень не спричиняв.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_15 надав показання та зазначив, що на площі відбувалося народне віче, люди зібралися ближче до фонтану та до церкви. Обвинувачена рухалася з другою жінкою в неадекватному стані, кричали «Бендери, фашисти», не поважно висловлювалася на адресу Президента України. ЇЇ намагалися відтіснити, але ніхто їй не причиняв тілесних ушкоджень. Потерпіла ОСОБА_9 намагалася її заспокоїти. Він в цей час перебував зі спини, але бачив, що ОСОБА_11 вдарила ОСОБА_9 в грудь. Вони намагалися піти, домовитися з воєнними, але воєнні наділи обвинуваченій наручники та відвели до відділу міліції. З міліції її вивів ОСОБА_16 .

Допитана в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_17 надала показання та зазначила, що на площі все відбувалося для Російського телебачення. Від обвинуваченої були погрози «Бандерівці» та інше. Молодь на це кричала « ОСОБА_8 ». Вона бачила, як ОСОБА_11 вдарила ОСОБА_9 рукою в грудь. Обвинуваченій ніхто тілесних пошкоджень не спричиняв.

Допитаний в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_18 надав показання та зазначив, що він прийшов на площу на віче. На площі з`явилися дві жінки, одна з яких обвинувачена. Вони поводили себе агресивно, викрикували неприємні слова про Президента. Люди, що стояли коло них, їх заспокоювали. Діти кричали «Ганьба». Потерпіла ОСОБА_9 заспокоювала ОСОБА_11 . Він бачив, як обвинувачена вдарила потерпілу ОСОБА_9 в грудь рукою, зірвала символіку України. Обвинуваченій ОСОБА_11 ніхто тілесних пошкоджень не спричиняв, заспокоювали її тільки словами. Це відбувалося приблизно з 16.00 до 17.00 годин.

Допитана в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_19 надала показання та зазначила, що 24.08.2014 року, разом із дочкою обвинуваченою ОСОБА_11 вони пішли на площу. Зайшли з боку вулиці Шевченко. Біля фонтану стояли люди з українськими прапорами. До неї підійшов хлопець з мікрофоном та задав запитання про те, як вона ставиться до пам`ятника ОСОБА_20 . Вона відповіла, що добре. Після цього на неї накинулися люди. Підійшла обвинувачена та намагалася її забрати, щоб відвести до дому. Ці люди схопили обвинувачену, потерпіла лізла до неї, кричала « ОСОБА_8 », а вона відштовхнула потерпілу рукою в грудь.

Допитана в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_21 надала показання та зазначила, що 24 серпня 2014 року вони відпочивали на площі та побачили, як жінку тріпали за волосся. Це була обвинувачена ОСОБА_11 . Вона переходила з однієї лавочки на іншу. За нею йшли потерпіла та чоловік. Вона разом зі своїм чоловіком також підійшли. Обвинувачену окружили троє чоловіків. Її штовхали та хватали за волосся. Щоб обвинувачена наносила удари потерпілій вона не бачила.

Допитаний в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_22 надав показання та зазначив, що вони знаходилися на площі, де відпочивали. Зліва від фонтану був який то мітинг та почалася якась сварка. Потім він побачив обвинувачену, яка йшла в сльозах. Вона сіла на лавочку та плакала. До неї підбігли три чоловіка та почали її бити. Один з них тягнув її за руку. При цьому він з дружиною були в 10 метрах. Рядом стояв чоловік в воєнній формі. Його дружина забрала обвинувачену. Щоб обвинувачена когось била він не бачив.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_23 надала показання та зазначила, що 24 серпня 2014 року на площі відбувалося святкування Дня Незалежності. Люди з символікою України перебували на площі між фонтаном та клумбою. Серед цих людей з`явилася обвинувачена та викрикувала різні провокаційні висловлювання: «Бандерівці, фашисти». Їм робили зауваження. Далі стояла молодь, яка почала викрикувати «Ганьба». Обвинувачена виявилася поряд із потерпілою. Потерпіла повернулася до неї та сказала, щоб вони йшли до своїх однодумців. Обвинувачена розвернулася та вдарила потерпілу кулаком правої руки у груди. Потім підійшли патрульні. Поруч з потерпілою був її син. Обвинувачена розмахувала руками. Син потерпілої та патрульний взяли обвинувачену за руки та вивели їх з натовпу. Обвинувачену ніхто не бив. Але вона кричала, що її б`ють. Вважає, що обвинувачена спровокувала цю ситуацію для того, щоб зняти відео про те, як в Слов`янську б`ють жінку.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_24 надав показання та зазначив, що очевидцем даних подій він не був. Під час сесії Слов`янської міської ради була технічна перерва, у зв`язку з тим, що активісти не бажали ставити на голосування певне питання. Він проводив відео зйомку, як фотокореспондент та записав на відео, як мати обвинуваченої розповідає, як обвинувачена била українських солдат та українських полонених.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_25 надала показання та зазначила, що 24 серпня 2014 року вона давала інтерв`ю Львівському телебаченню та почула крики, лайку. Вона побачила обвинувачену, яка викрикувала негативні відзиви в бік проукраїнських активістів. До обвинуваченої підійшов син потерпілої, попросив її піти. Обвинувачена на нього накинулася та розірвала на ньому футболку. Потім вона почула крик потерпілої та запитала в неї, що трапилося. Потерпіла їй сказала, що обвинувачена вдарила її в груди. Вона бачила на груді у потерпілої червону пляму. Обвинуваченій тілесні пошкодження ніхто не спричиняв.

Допитаний в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_26 надав показання та зазначив, що у його присутності тягли жінку, за яку пішла заступатися дочка. Щоб обвинувачена наносила удари потерпілій він не бачив. Потім її скрутили молоді хлопці. Даний конфлікт продовжувався не менш ніж три години.

Потерпіла ОСОБА_4 24.08.2014 року о 17.00 год. звернулася до Слов`янського МВ УМВС із заявою про вчинене кримінальне правопорушення, про що свідчить Протокол прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення.

Згідно з висновком судово-медичного експерта № 347, на підставі освідчення ОСОБА_4 та вивчення наданих медичних документів, при освідченні ОСОБА_4 виявлені наступні пошкодження: синці на шкірі лівої молочної залози, які утворилися від ударних впливів тупим предметом, яким може бути рука чоловіка, можливо в указаний строк та відносяться до легких тілесних ушкоджень.; подряпини на шкірі задньої поверхні грудної клітини, які утворилися від дії тупо загостреного предмета, яким можуть бути нігті пальців кисті, можливо у вказаний строк та відносяться до легких тілесних пошкоджень. В момент спричинення пошкоджень ОСОБА_4 розташовувалась таким чином, що її частини тіла, на яких в подальшому були виявлені тілесні пошкодження, були доступні для дії травмуючих предметів.

Відповідно до Протоколу проведення слідчого експерименту від 04 вересня 2014 року за участю потерпілої, ОСОБА_4 розповіла та показала, яким чином їй був нанесений удар кулаком в область грудини.

Згідно з висновком експерта № 371, додатково до висновку № 347, встановлено, що в ході проведення слідчого експерименту ОСОБА_27 показала механізм нанесення удару рукою в область груди, механізм поштовху руками в область груди, механізм захвата шиї рукою. При такому механізмі у ОСОБА_4 могли з`явитися виявлені пошкодження у вигляді синців на шкірі лівої молочної залози.

Згідно з висновком експерта № 603, додатково до експертизи № 347/371, виявлені пошкодження на груди ОСОБА_4 утворилися від ударної дії тупого предмету, яким може бути рука чоловіка. Індивідуальні особливості травмуючого предмета у властивостях пошкоджень не відобразилися.

Допитаний в судовому засіданні експерт ОСОБА_28 пояснив, що додаткові експертизи були проведені у зв`язку з проведенням слідчого експерименту. Під час проведення експертизи, йому надавався протокол проведення слідчого експерименту, який був врахований при проведенні експертизи. Механізм пошкоджень, зазначених свідками та потерпілою, відповідає тілесним ушкодженням, спричиненим потерпілій. Дані тілесні пошкодження могли бути спричинені любим тупим предметом , в тому числі долонею або кулаком з силою, достатньою для спричинення пошкодження. Локалізація синця дозволяє виключити можливість удару об тупий предмет при падінні. На груді у потерпілої було чотири синця, внаслідок мимовільного удару вони не могли бути спричинені. Визначити точний час спричинення тілесних пошкоджень потерпілій не може жодна експертиза.

Статтею 337 КПК України встановлено, що судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуто обвинувачення і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, крім випадків, встановлених цією статтею. Під час судового розгляду прокурор може змінити обвинувачення, висунути додаткове обвинувачення, відмовитися від підтримання державного обвинувачення. З метою ухвалення справедливого судового рішення та захисту прав людини і її основоположних свобод суд має право вийти за межі висунутого обвинувачення, зазначеного в обвинувальному акті, лише в частині зміни правової кваліфікації кримінального правопорушення, якщо це покращує становище особи, стосовно якої здійснюється кримінальне провадження.

Розглядаючи дане кримінальне провадження в межах пред`явленого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, проаналізувавши зазначені докази у їх сукупності, суд приходить до переконання, що подія кримінального правопорушення мала місце, провина обвинуваченої цілком доведена, а вчинене обвинуваченою ОСОБА_5 вірно кваліфіковано за ч. 1 ст. 125 КК України, як умисне легке тілесне ушкодження.

При цьому суд приймає до уваги ту обставину, що сам факт удару (поштовху) обвинуваченою не заперечується, а заперечується наявність умислу на спричинення потерпілій тілесних пошкоджень. Однак, оцінюючи докази в сукупності, приймаючи до уваги показання самої потерпілої ОСОБА_4 щодо того, що ОСОБА_5 вдарила її правою рукою в ліву грудь, свідка ОСОБА_13 , який в судовому засіданні зазначив, що він стояв поруч та бачив, як ОСОБА_11 вдарила потерпілу в грудь, свідка ОСОБА_15 про те, що він в цей час перебував зі спини, але бачив, що ОСОБА_11 вдарила ОСОБА_9 в грудь, свідка ОСОБА_17 , яка також бачила як ОСОБА_11 вдарила ОСОБА_9 рукою в грудь, свідка ОСОБА_18 , який також в своїх показаннях зазначив, що бачив, як обвинувачена вдарила потерпілу ОСОБА_9 рукою в грудь, свідка ОСОБА_23 , про те, що після того, як потерпіла повернулася до обвинуваченої та сказала, щоб вони йшли до своїх однодумців, ОСОБА_5 розвернулася та вдарила потерпілу кулаком правої руки у груди, а також пояснення допитаного в судовому засіданні експерта ОСОБА_28 щодо того, що механізм пошкоджень, зазначених свідками та потерпілою, відповідає тілесним ушкодженням, спричиненим потерпілій, суд вважає, що наявність спрямованості умислу обвинуваченої на спричинення потерпілій тілесних пошкоджень знайшло підтвердження в судовому засіданні.

Також, суд приймає до уваги як докази провини обвинуваченої в скоєнні даного кримінального правопорушення показання свідка ОСОБА_25 про те, що вона бачила на груді у потерпілої червону пляму, після того, як потерпіла повідомила, що її вдарила у груді обвинувачена, та показання свідка ОСОБА_19 про те, що обвинувачена ОСОБА_5 відштовхнула потерпілу ОСОБА_4 .

Аналізуючи показанн свідків ОСОБА_21 та ОСОБА_22 про те, що перебуваючи на площі, вони взагалі не бачили, щоб потерпіла когось вдарила, суд критично їх не оцінює. Однак, суд не може прийняти їх до уваги, як такі, що спростовують доводи обвинувачення, оскільки зазначені свідки не були очевидцями початку подій. При цьому суд виходить з того, що свідки ОСОБА_21 та ОСОБА_22 побачили обвинувачену, яка вже йшла з місця сварки до лавочки та сіла на лавочку. Крім того, обвинувачена ОСОБА_5 в своїх поясненнях також зазначала, що вона пішла до лавочки вже після того, як відштовхнула потерпілу.

Свідок ОСОБА_29 показав, що він не був очевидцем подій, тому, суд не приймає їх до уваги, вважає їх не належними в розумінні ст. 85 КПК України.

Аналізуючи показання свідка ОСОБА_26 , про те, що він не бачив, щоб обвинувачена наносила удари потерпілій, суд також не може прийняти їх до уваги, як доказ, який би спростовував доводи обвинувачення, оскільки даний свідок описав події в загальних рисах, не навів жодної подробиці, що дає суду підстави критично оцінювати зазначені показання.

Частиною 2 статті 65 КК України встановлено, що особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання необхідне та достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

При обранні виду та міри покарання суд виходить з того, що статтею 50 КК України передбачено, що покарання має на меті не тільки кару, а і виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів. При призначенні покарання обвинуваченій ОСОБА_5 згідно з вимогами ст. 65 КК України, суд приймає до уваги конкретні обставини вчиненого обвинуваченою, ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення: сукупність усіх характеризующих його обставин, віднесення кримінального правопорушення законодавством до злочинів невеликої тяжкості, характер, ступінь його суспільної небезпеки, дані про особу обвинуваченої, наявність обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Обставиною, яка обтяжує відповідно ст. 67 КК України покарання обвинуваченої ОСОБА_5 суд визнає вчинення кримінального правопорушення щодо особи похилого віку.

Відповідно до довідки КЛПУ «Міський наркологічний диспансер м. Слов`янська» обвинувачена ОСОБА_5 на обліку у лікаря-нарколога не перебуває. Згідно з довідкою КЛПУ «Обласна психіатрична лікарня» обвинуваченій ОСОБА_5 психіатрична допомога не надавалася.

Згідно зі суспільною характеристикою ОСОБА_5 за місцем проживання зарекомендувала себе з позитивного боку. Спиртними напоями не зловживає, з особами сумнівної поведінки не спілкується, з сусідами відносини не підтримує, в суспільному житті мікрорайону участі не приймає.

При обранні виду та міри покарання обвинуваченій ОСОБА_5 суд приймає до уваги, що обвинувачена не працює, тому доходить до висновку, що призначення покарання у вигляді виправних робіт є неможливим, а у вигляді штрафу не доцільним. Отже, обвинуваченій необхідно призначити покарання у вигляді громадських робіт. Також, суд приймає до уваги характер протиправних дій, ті обставини, що обвинувачена ОСОБА_5 скоїла дане кримінальне правопорушення відносно особи похилого віку, раніше засуджена не була, до кримінальної відповідальності не притягувалась, за місцем мешкання характеризується позитивно, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває та доходить до висновку, що обвинуваченій необхідно призначити покарання у вигляді громадських робіт на рівні, приближеному до максимальної межі санкції інкримінованої їй статті.

При вирішенні питання щодо задоволення цивільного позову, пред`явленого потерпілою ОСОБА_4 , суд виходить з наступного.

Частиною першою ст. 1166 ЦК України встановлено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. В судовому засіданні з достовірністю встановлено, що безпосередньо потерпілій ОСОБА_4 діями обвинуваченої матеріальна шкода спричинена не була, оскільки була пошкоджена не її річ, а річ її сина. Тому, суд доходить до висновку, що вимога потерпілої ОСОБА_4 про відшкодування матеріальної шкоди задоволенню не підлягає.

Відповідно до ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків встановлених законом.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у пункті 3 своєї Постанови «Про судову практику в справах про відшкодування моральної /немайнової/ шкоди» № 4 від 31.03.1995 року під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. В своїй позовній заяві ОСОБА_4 обґрунтовує наявність моральної шкоди душевними стражданнями, у зв`язку з тим, що обвинувачена порушує її право на вільне волевиявлення; в неї порушився нормальний уклад життя, вона не може в повній мірі займатися своїми трудовими обов`язками, оскільки вимушена відвідувати органи внутрішніх справ, юридичну консультацію, суд. Довготривалість страждань та повишена чутливість викликають у неї емоційну напругу, внаслідок чого потерпіла перебуває в депресивному стані, порушений її сон та душевний стан. Розмір моральної шкоди ОСОБА_4 оцінений в 20000,00 грн.

З даним ствердженням ОСОБА_4 суд погоджується частково та вважає, що в своїй позовній заяві потерпіла навела достатньо доводів для часткового задоволення вимоги про стягнення моральної шкоди.

Пункт 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» (зі змінами та доповненнями) роз`яснює, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин, навівши в рішенні відповідні мотиви.

Приймаючи до уваги встановлені при розгляді справи безспірні обставини: факт спричинення обвинуваченою ОСОБА_5 потерпілій тілесних ушкоджень внаслідок скоєння нею кримінального правопорушення під час святкування Дня Незалежності України, суд доходить до висновку, що це безумовно вплинуло на емоційний стан потерпілої, викликало депресію, порушення сну та душевного стану, а тому вимога про стягнення моральної шкоди підлягає задоволенню частково. Проаналізувавши обставини справи, з`ясувавши характер та глибину пов`язаних з цим моральних страждань, виходячи з засад розумності, виваженості і справедливості, суд встановлює суму відшкодування моральної шкоди у розмірі 2000,00 гривень.

Відповідно до положень частини 3 статті 23 Цивільного кодексу України моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Положеннями частини 4 наведеної вище норми права передбачено, що моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. З огляду на положення частини 5 статті 23 Цивільного кодексу України моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.

Речовим доказом по справі є DVD диск з відеозаписами.

Процесуальні витрати по справі відсутні.

Запобіжний захід відповідно до видів, передбачених ст. 176 КПК України не обирався.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 369-370, 374 КПК України, суд

З А С У Д И В:
Визнати ОСОБА_5 винуватою в скоєнні кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України та призначити їй покарання у вигляді 150 годин громадських робіт.

Стягнути з ОСОБА_5 , ІПН НОМЕР_1 , в рахунок відшкодування моральної шкоди на користь ОСОБА_4 2000 (дві тисячі ) грн.00 коп.

Речовий доказ по справі - DVD диск з відеозаписами - залишити в матеріалах кримінального провадження.

Запобіжний захід ОСОБА_5 не обирати.

Апеляційна скарга на вирок суду подається до судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Донецької області через Слов`янській міськрайонний суд Донецької області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченій та прокурору.

Вирок складено та надруковано в єдиному примірнику у нарадчій кімнаті.
Суддя Слов`янського

міськрайонного суду ОСОБА_1