Справа № 461/224/16-к
Провадження № 1-кс/461/153/16
в с т а н о в и в :
В обґрунтування скарги покликається на те, що 21 грудня 2015 року, 28 грудня 2015 року, 29 грудня 2015 року ним були подані до слідчого СВ прокуратури Львівської області ОСОБА_6 клопотання про виклик для допиту підозрюваного в якості свідка, 04 січня 2016 року було подане клопотання про закриття кримінального провадження. Однак, всупереч ст.220 КПК України, скаржника не повідомлено про результати розгляду його клопотань.
У судовому засіданні захисник скаржника скаргу підтримав з підстав, викладених у фабулі скарги. Захисник додатково зазначив, що на час розгляду скарги ним не отримано жодної інформації щодо розгляду клопотань. Просив задоволити скаргу.
Слідчий в судовому засіданні проти скарги заперечив, мотивуючи тим, що клопотання сторони захисту належним чином розглянуті, про що було повідомлено скаржника. Просив відмовити у задоволенні скарги за безпідставністю.
Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали скарги, суд вважає, що скаргу адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_5 слід задоволити з наступних підстав.
Відповідно до ст.55 Конституції України, кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Саме в запроваджені механізму реального захисту громадянами своїх прав у суді полягає здійснення функцій правової держави та її утвердження як такої.
17 грудня 2015 року ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчинення вищевказаного злочину.
Як видно із матеріалів скарги, 28 грудня 2015 року, 29 грудня 2015 року та 04 січня 2016 року захисником скаржника були направлені слідчому СВ прокуратури Львівської області ОСОБА_6 письмові клопотання про вчинення ряду слідчий дій (а.с.6-8).
Згідно ч.1 ст.9 КПК України, під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства.
Відповідно до ч.2 ст.9 КПК України, слідчий зобов`язаний всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.
Статтею 91 КПК України встановлено обставини, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, зокрема, подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення); винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення; вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, а також розмір процесуальних витрат.
Відповідно до ч. 2 ст. 91 КПК України доказування полягає у збиранні, перевірці та оцінці доказів з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження.
Згідно з ч.1 ст.92 КПК України, обов`язок доказування обставин, передбачених статтею 91 цього Кодексу, за винятком випадків, передбачених частиною другою цієї статті, покладається на слідчого, прокурора та в установлених цим Кодексом випадках, - на потерпілого.
Частинами 1 та 2 ст.93 КПК України передбачено, що збирання доказів здійснюється сторонами кримінального провадження, потерпілим у порядку, передбаченому цим Кодексом. Сторона обвинувачення здійснює збирання доказів шляхом проведення слідчих (розшукових) дій та негласних слідчих (розшукових) дій, витребування та отримання від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, службових та фізичних осіб речей, документів, відомостей, висновків експертів, висновків ревізій та актів перевірок, проведення інших процесуальних дій, передбачених цим Кодексом.
Згідно положень ст.220 КПК України, клопотання сторони захисту, потерпілого і його представника чи законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, про виконання будь-яких процесуальних дій слідчий, прокурор зобов`язані розглянути в строк не більше трьох днів з моменту подання і задовольнити їх за наявності відповідних підстав. Про результати розгляду клопотання повідомляється особа, яка заявила клопотання. Про повну або часткову відмову в задоволенні клопотання виноситься вмотивована постанова, копія якої вручається особі, яка заявила клопотання, а у разі неможливості вручення з об`єктивних причин - надсилається їй.
У судовому засіданні достовірно встановлено, що клопотання сторони захисту від 28 грудня 2015 року, 29 грудня 2015 року та 04 січня 2016 року не були розглянуті в строки, визначені ст.220 КПК України.
Більше того, суд не приймає до уваги покликання слідчого про те, що клопотання сторони захисту були розглянуті належним чином, та про результати їх розгляду було повідомлено скаржника, оскільки на час розгляду скарги судом не здобуто належних доказів на підтвердження відправлення чи вручення стороні захисту відповідей на клопотання. Жодних належних доказів, які б могли свідчити про належний розгляд заяви та повідомлення сторони захисту про результати розгляду таких, слідчим не представлено, а отже, і не спростовані доводи скаржника.
Таким чином, судом встановлено, що слідчим СВ прокуратури Львівської області ОСОБА_6 не було у встановленому порядку повідомлено скаржника про результати розгляду клопотань від 28 грудня 2015 року, 29 грудня 2015 року та 04 січня 2016.
Статтею 2 КПК України передбачено, що завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
Відповідно до ч.1 ст.22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом.
Відповідно до ч. 1 ст.307 КПК України за результатами розгляду скарг на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора постановляється ухвала, яка згідно ч.2 цієї статі може бути про: скасування рішення слідчого чи прокурора; зобов`язання припинити дію; зобов`язання вчинити певну дію; відмовити у задоволенні скарги.
Керуючись ст.ст.2,22,91-93,220,303,304,306,307,318-380 КПК України, слідчий суддя
Ухвала остаточна та оскарженню не підлягає. Заперечення проти неї можуть бути подані під час підготовчого провадження в суді.

Слідчий суддя ОСОБА_1