Справа № 11а-694/10 Головуючий у 1 інстанції: Павлів В.Р.
Провадження № 11а-694/10
Категорія ст.391 КК України Доповідач: Волинець М. М.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 вересня 2010 року Колегія суддів Судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого Леона О.І.

суддів Волинця М.М., Партики І.В.

за участю прокурора Шахрайчук Н.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові кримінальну справу за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_1 та адвоката ОСОБА_2 в інтересах засудженого ОСОБА_1 на вирок Миколаївського районного суду Львівської області від 06 липня 2010 року,-

встанови л а:

цим вироком:

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, українця, уродженця та жителя ІНФОРМАЦІЯ_2, раніше судимого: -05.07.2005 року вироком Шевченківського районного суду м. Львова за ст.ст. 187 ч.2. 69 КК України на 5(п'ять) років 6(шість) місяців позбавлення волі.

- визнано винним та засуджено за ст. 391 КК України на 1(один) рік позбавлення волі.

На підставі ст.71 КК України частково приєднано до призначеного покарання невідбуту частину покарання один місяць за вироком Шевченківського районного суду м.Львова від 05.07.2005 року і остаточно призначено покарання 1 (один) рік 1(один) місяць позбавлення волі.

Строк відбуття покарання засудженому ОСОБА_1 обчислюється з 28 травня 2010 року.

За вироком суду ОСОБА_1 визнано винним та засуджено за те, що відбуваючи покарання у виді позбавлення волі в Держівській виправній колонії №110 управління Державного департаменту України з питань виконання покарань у Львівській області вчинив злісну непокору законним вимогам адміністрації виправної установи.

Так, 28.04.2010 року ОСОБА_1 будучи 23.07.2009 року підданий стягненню у вигляді переведення в приміщення камерного типу (ПКТ) терміном па З(три) місяці, умисно вчинив злісну непокору законним вимогам адміністрації Держівської ВК-110, яка виразилась у відмові прибирати прогулянковий дворик дільниці посиленого контролю, при цьому будучи фізично здоровим та забезпеченим необхідним інвентарем для прибирання.

На вирок суду захисник ОСОБА_2 в інтересах засудженою ОСОБА_1 та сам засуджений ОСОБА_1 подали апеляції.

Захисник ОСОБА_2 просить змінити вирок Миколаївського районного суду Львівської області від 06 липня 2010 року в частині призначення покарання ОСОБА_1, а саме призначити йому покарання не пов'язане з позбавленням волі, застосувавши ст. 69 КК України.

Вважає, що при призначенні покарання ОСОБА_1 порушено принцип індивідуалізації покарання, не враховано, що засуджений не міг виконати вимогу представника адміністрації виправно-трудової установи за станом свого здоров'я, про що ним було повідомлено адміністрацію та що підтверджується відповідними медичними документами, які знаходяться в особовій справі ОСОБА_1, не було враховано поведінку засудженого після вчинення злочину, а відтак вирок суду підлягає зміні з підстав, передбачених ст. 372 КПК України.

Засуджений ОСОБА_1 в апеляції зазначає, що 28.04.2010 року він перебував в Миколаївській виправній колонії №110 і, за стапом здоров'я не міг виконати вказівки адміністрації. Просить змінити вирок суду, призначити більш м'яке покарання, оскільки він на той час хворів, а саме: його болів живіт, про що свідчить його медична картка.

Заслухавши доповідача, міркування прокурора про необґрунтованість апеляцій та залишення вироку без зміни, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляцій, колегія суддів вважає, що апеляції засудженого та його захисника задоволенню не підлягають з наступних підстав.

Висновок суду про доведеність винності засудженого вчиненні зазначених у вироку злочинних дій відповідає фактичним обставинам справи, підтверджується зібраними та перевіреними в судовому засіданні доказами і є обгрунтованим.

Покликання в апеляції адвоката ОСОБА_2 на те, що судом першої інстанції порушено принцип індивідуалізації покарання, і не враховано, що засуджений не міг виконати вимогу представника адміністрації виправно-трудової установи за станом свого здоров'я, про що ним було повідомлено адміністрацію та що підтверджується відповідними медичними документами, то колегія суддів, вважає, що такі покликання є необгрунтованими і не приймає доводи апеляції, оскільки будучи допитаним в якості свідка в судовому засіданні ОСОБА_3 показав, що перебуваючи на посаді фельдшера Держівської ВК 110, 28.04.2010 року близько 12 години він разом із іншими працівниками перебував в ДПК. Там був присутній. ОСОБА_1 - як засуджений. ОСОБА_1 відмовився прибирати прогулянковий дворик. Після цього, він провів обстеження засудженого ОСОБА_1, в ході якого встановив, що ОСОБА_1 здоровий. Скарг на час огляду відносно здоров'я від ОСОБА_1 не надходило.

На підставі аналізу всіх зібраних у справі доказів, яким дана належна оцінка відповідно до вимог ст. 67 КПК України, суд першої інстанції дійшов обгрунтованого висновку про доведеність винності ОСОБА_1 і правильно кваліфікував його дії за ст. 391 КК України.

Кваліфікація дій засудження ОСОБА_1 за ст. 391 КК України ніким не оспорюється.

При перевірці справи колегія суддів не виявила допущених істотних порушень кримінально-процесуального закону чи неправильне застосування кримінального закону, які тягнули б за собою скасування чи зміну вироку, про що порушується питання в апеляціях.

Що ж до покарання, таке засудженому призначене з дотриманням вимог ст. 65 КК

України, яке відповідає характеру тяжкості вчиненого злочину і даним про його особу

ОСОБА_1

Враховано ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, те, що він не відбувши міри покарання за попередній злочин, як обставину, що обтяжує покарання.

Обставин, що пом"якшують покарання, судом не встановлено.

Обране судом мінімальне покарання передбачено ст. 391 КК України, та остаточне покарання па підставі ст. 71 КК України на думку колегії суддів є необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.

Підстав для пом»якшення покарання засудженому ОСОБА_1, про що порушується питання в апеляціях, колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст. 362, 366 КК України, колегія суддів,-

у х в а л и л а:

Вирок Миколаївського районного суду Львівської області від 06 липня 2010 року відносно ОСОБА_1 залишити без зміни, а його апеляцію та апеляцію захисника ОСОБА_4 - без задоволення.

Головуючий

Судді: