№ провадження 1-в/646/586/2015
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30.11.2015 року м.Харків
Червонозаводський районний суд м.Харкова у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

представника Диканівської виправної колонії ОСОБА_4 ,

засудженого ОСОБА_5 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні у дистанційному режимі відеоконференції між Червонозаводським районним судом м. Харкова та Диканівською виправною колонією № 12 управління Державної пенітенціарної служби України в Харківській області заяву ОСОБА_5 про застосування відносно нього ст. 2 З.У. «Про амністію у 2014 році»,
ВСТАНОВИВ:

До Червонозаводського районного суду м. Харкова надійшла заява ОСОБА_5 про застосування відносно нього ст. 2 З.У. «Про амністію у 2014 році».

Відповідно до вимог п.1 ч.1 ст. 336 КПК України судове засідання здійснюється в режимі відеоконференції під час трансляції з Диканівської виправної колонії.

Засуджений заяву підтримав та просив задовольнити.

Прокурор проти задоволення заяви заперечував, посилаючись на те, що засуджений не підлягає звільненню на підставі З.У. «Про амністію у 2014 році».

Представник колонії просив прийняти рішення на розсуд суду.

Суд вислухавши доводи засудженого та прокурора, представника колонії, оглянувши матеріали справи приходить до наступного.

Як було встановлено, вироком від 25.04.2012 року Чернігівського районного суду Чернігівської області ОСОБА_5 засуджено за ч. 2 ст. 186 КК України до 4 років позбавлення волі та на підставі ст. 75 КК України звільнено від відбування покарання з випробуванням строком на 3 роки.

Вироком від 10.09.2013 року Новозаводського районного суду м. Чернігова ОСОБА_5 засуджено за ч. 2 ст. 186, 71 КК України до 4 років 6 місяців позбавлення волі.

У відповідності до ст. 12 КК України, злочин, передбачений ч. 2 ст. 186 КК України відноситься до тяжкого злочину.

Відповідно до п. в ст. 4 З.У. «Про застосування амністії в Україні» амністія не може бути застосована до осіб, які мають дві і більше судимості за вчинення умисних тяжких та/або особливо тяжких злочинів, крім випадків індивідуальної амністії.

Крім того, згідно п. в ст. 8 З.У. «Про амністію у 2014 році» амністія не застосовується до осіб які звільнені судом від відбування покарання з випробуванням і до закінчення визначеного судом іспитового строку знову вчинили умисний тяжкий або особливо тяжкий злочин.

Відповідно до роз`яснення Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ в інформаційному листі №233-757/0/4-14 від 26 травня 2014 року "Про деякі питання застосування амністії у 2014 році з урахуванням останніх законодавчих змін", амністія не застосовується до осіб, які до закінчення визначеного судом іспитового строку внаслідок звільнення від відбування покарання з випробуванням знову вчинили умисний злочин не будь-якої тяжкості, а саме умисний тяжкий чи особливо тяжкий. Крім того, слід звернути увагу, що формулювання «знову вчинили тяжкий та особливо тяжкий злочин» з огляду на його семантичне тлумачення свідчить, що попередньо вчинений злочин особою, яка до закінчення визначеного судом іспитового строку знову вчинила умисний тяжкий або особливо тяжкий злочин, має також бути не лише умисним, а й за класифікацією злочинів відноситись до категорії тяжких чи особливо тяжких злочинів.

Таким чином, ОСОБА_5 має дві судимості за вчинення тяжких злочинів, а також вчинив злочин, передбачений ч. 2 ст. 186 КК України, яким його було засуджено вироком Новозаводського районного суду м. Чернігова, в період іспитового строку, призначеного вироком Чернігівського районного суду Чернігівської області від 25.04.2012 року, яким його було засуджено за ч. 2 ст. 186 КК України.

Також у своїй заяві ОСОБА_5 просив врахувати, що він має захворювання ВІЛ та гепатит.

Відповідно до п. г ст. 1 З.У. «Про амністію у 2014 році» звільненню від відбування покарання у виді позбавлення волі на певний строк та від інших покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, підлягають засуджені за умисні злочини, які не є тяжкими або особливо тяжкими відповідно до ст. 12 КК України та за злочини, вчинені з необережності, які не є особливо тяжкими відповідно до ст. 12 КК України, яких на день набрання чинності чим Законом в установленому порядку визнано зокрема хворими на активну форму туберкульозу, СНІД та інші тяжкі хвороби.

Таким чином, стаття 1 З.У. «Про амністію у 2014 році» передбачає звільнення осіб, засуджених за умисні злочини, які не є тяжкими або особливо тяжкими відповідно до ст. 12 КК України та за злочини, вчинені з необережності, які не є особливо тяжкими.

ОСОБА_5 в свою чергу був засуджений за вчинення злочинів, передбачених ч. 2 ст. 186 КК України, що є тяжким злочином.

Враховуючи вищевикладене, заява ОСОБА_5 про застосування відносно нього ст. 2 З.У. «Про амністію у 2014 році» задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 539 КПК України, З.У. «Про амністію у 2014 році», суд
УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_5 про застосування відносно нього ст. 2 З.У. «Про амністію у 2014 році» залишити без задоволення.
Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду Харківської області через Червонозаводський районний суд м.Харкова протягом семи днів з дня її проголошення.

Суддя ОСОБА_1