Справа № 452/1760/15-к Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/783/970/15 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 грудня 2015 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Львівської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

секретаря судового засідання ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Львові кримінальне провадження № 0000290 про обвинувачення

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Терло, Старосамбірського району, Львівської області, жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, розлученого, не працюючого, з середньою освітою, раніше не судимого,
- у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 3 ст. 186 КК України,

за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_6 на вирок Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 12 жовтня 2015 року,

за участю учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_7

захисника ОСОБА_8

обвинуваченого ОСОБА_6

потерпілої ОСОБА_9

встановила:
вироком Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 12 жовтня 2015 року ОСОБА_6 визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 3 ст. 186 КК України і призначено йому покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

Застосовано щодо обвинуваченого ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді взяття під варту в залі суду.

Строк відбування покарання рахувати з 12.10.2015 року.

Вирішено питання з речовими доказами.

Згідно вироку, ОСОБА_6 , 25.03.2015 року біля 20 години 30 хвилин, маючи умисел на відкрите викрадення чужого майна, попередньо одягнувши на голову маску сірого кольору, зайшов на територію подвір`я, яке належить ОСОБА_9 , та знаходиться в с. Гординя Самбірського району Львівської області, після чого дочекавшись потерпілу, яка поверталася із хліву, проник за нею в приміщення її будинку, де застосував до ОСОБА_9 фізичне насильство, яке не є небезпечним для життя та здоров`я потерпілого, а саме штовхнув її від чого остання втратила рівновагу та впала на підлогу, після чого зловив руками за шию та обличчя, декілька раз вдарив головою до підлоги, чим спричинив останній, згідно висновку судово-медичної експертизи № 57/15 від 27.03.2015 року, синець в тім`яній ділянці зліва, синець на переніссі, чотири синці на лівій щоці, синець на верхній губі зліва, синець на слизовій оболонці губи, садно на задній поверхні правої вушної раковини, синець на верхній поверхні лівого плечового суглобу, які відносяться до категорії легкого тілесного ушкодження, після чого пред`явив потерпілій ОСОБА_9 усну вимогу про передачу йому грошових коштів, на що потерпіла відмовилась та зняла йому маску з голови, і впізнала його, після чого ОСОБА_6 втік з місця вчинення вказаного злочину, а тому не довів свій злочинний умисел до кінця з причин, що не залежали від його волі.
На вирок суду обвинувачений ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу в якій просить його виправдати, оскільки нападу на потерпілу він не вчиняв. В обґрунтування вказує, що тілесні ушкодження на його тілі, утворились внаслідок падіння на колючу стерню, падіння бачили свідки ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , проте суд у вироку перекрутив їх покази. Зазначає, що у вироку покази потерпілої невірно вказані, оскільки остання зазначала, що зриваючи маску з нападника подряпала один раз йому чоло, а у вироку вказано, що подряпала лице. Підкреслює, що проведена по справі експертиза не вказала на нього, що судом не було взято до уваги. Наголошує на тому, що у вечері в день вчинення злочину був вдома, про що підтвердив його син.

Заслухавши доповідь судді, думку обвинуваченого ОСОБА_6 та його захисника, які підтримали подану апеляційну скаргу, міркування прокурора та потерпілої, які заперечили апеляційну скаргу обвинуваченого, розглянувши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи із наступного.

Згідно ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, суд першої інстанції всупереч покликанням в апеляційній скарзі обвинуваченого, правильно встановив фактичні обставини вчиненого ним кримінального правопорушення. Висновки суду щодо його вини ґрунтуються на досліджених у судовому засіданні доказах, які детально викладені у вироку і яким суд дав належну оцінку.

В судовому засіданні в суді апеляційної інстанції ОСОБА_6 свою вину у скоєнні злочину заперечив та пояснив, що 25.03.2015 року у потерпілої не був, а пошкодження на його тілі утворились внаслідок падіння з підводи. Надані потерпілою тапки меншого розміру ніж він носить.

Потерпіла ОСОБА_9 пояснила в судовому засіданні в суді апеляційної інстанції що 25.03.2015 року, на неї напав ОСОБА_6 , який є її сусідом, підстав оговорювати його в неї немає, зірвавши маску з обличчя вона впізнала його і по голосу і по обличчю, так, як його знає. Втікаючи від неї він загубив резинові капці та шкарпетку. В приміщенні було світло, тому вона добре його побачила. З призначеним покаранням обвинуваченому погоджується, вважає його вірним, враховуючи зухвалість його дій, вона є його сусідкою, літньою жінкою, на її благання припинити повалив її на землю і наніс тілесні ушкодження.

Щодо доводів апелянта, що долучені на досудовому слідстві капці менші від розміру його ноги, то допитана в судовому засіданні в суді апеляційної інстанції потерпіла ствердила, що капці були резинові, пальці обвинуваченого стирчали, а відтак вони могли бути меншого розміру.

На переконання колегії суддів, суд першої інстанції обґрунтовано виклав у вироку покази потерпілої ОСОБА_9 та свідка ОСОБА_10 , покази експерта ОСОБА_12 , дані ними в судовому засіданні щодо обставин подій, дані висновків експерта № 57/15 від 27.03.2015 року та № 58/15 від 27.03.2015 року, не довіряти яким колегія суддів підстав не має, і суд першої інстанції обґрунтовано визнав їх об`єктивними та достовірними, оскільки вони узгоджуються між собою та іншими наявними у кримінальному провадженні доказами.

Покази обвинуваченого ОСОБА_6 щодо невизнання ним вини у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення перевірялись судом і суд обґрунтовано розцінив їх як такі, що дані ОСОБА_6 з метою уникнути кримінальної відповідальності.

Щодо доводів апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції приймаючи рішення не врахував показів свідків ОСОБА_11 та ОСОБА_10 , які підтвердили його падіння з підводи в суді.

То, допитаний в суді першої інстанції, свідок ОСОБА_10 вказав, що коли ОСОБА_6 падав з підводи на праву сторону, піднявся, ніяких ушкоджень на ньому не було, він падав на траву.

Свідок ОСОБА_11 , також ствердив, що ОСОБА_6 падав на праву сторону на траву, піднявся, на обвинуваченого він не дивився.

Доводи ОСОБА_6 про те, що ушкодження на його тілі утворились внаслідок падіння з підводи спростовуються також показами допитаного в судовому засіданні експерта, який ствердив, що пошкодження в нього виявлені на лівій стороні, а він згідно показів свідків падав на праву сторону і фірман обов`язково би побачив подряпини, бо появились би краплі крові.

Допитаний в судовому засіданні суді апеляційної інстанції в присутності законного представника ОСОБА_13 - неповнолітній ОСОБА_14 , пояснив, що 25.03.2015 року батько прийшов додому близько 19.00 години, готував котлети, протягом вечора нікуди не відлучався, вони дивились концерт, бачив рану на голові батька, яка гоїлася. Більше в той день він з батьком спільно нічого не робив.

Разом з тим, як ствердив в суді апеляційної інстанції обвинувачений ОСОБА_6 , перед допитом сина, 25.03.2015 року він прийшов додому в обідній час і разом з сином ремонтував вдома велосипед.

Дані покази неповнолітнього свідка ОСОБА_14 , колегія суддів оцінює критично, оскільки останній є сином обвинуваченого і дані з метою створення алібі його батькові, а тому відхиляє.

Таким чином, колегія суддів вважає, що кваліфікація дій обвинуваченого ОСОБА_6 за ч. 2 ст. 15, ч. 3 ст. 186 КК України відповідає встановленим обставинам кримінального провадження, оскільки обвинувачений ОСОБА_6 вчинив закінчений замах на відкрите викрадення чужого майна (грабіж), поєднаний з насильством, яке не є небезпечним для життя та здоров`я потерпілого та поєднаний з проникненням в житло.

Істотних порушень вимог кримінально-процесуального закону України, які були б підставою для скасування вироку суду першої інстанції, колегією суддів не встановлено.

З огляду на викладене, колегія суддів, визнає, що доводи апеляційної скарги є безпідставними, не спростовують правильних висновків суду і приходить до висновку, що апеляційну скаргу обвинуваченого слід залишити без задоволення, а вирок без змін.

Керуючись ст.ст. 404, 407, 419 КПК України, колегія суддів

ухвалила:
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 залишити без задоволення, а вирок Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 12 жовтня 2015 року - без зміни.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим, який утримується під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Судді :

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4