справа № 208/5244/15-к
№ провадження 1-кп/208/423/15
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 вересня 2015 р. м. Дніпродзержинськ

Заводський районний суд міста Дніпродзержинська Дніпропетровської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
за участю: прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
потерпілої ОСОБА_5 ,
Розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпродзержинську матеріали кримінального провадження, внесеного в Єдиний реєстр досудових розслідувань № 0001333 від 04.07.2015 р., відносно:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпродзержинська, громадянина України, маючого середньо-технічну освіту, офіційно не працюючого, офіційно не одруженого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимий:
-19.01.2009 р. Заводським районним судом м. Дніпродзержинська, за ч.1 ст.164 КК України до 1 року обмеження волі, за ст.75 КК України іспитовий строк 1 рік;
-25.11.2009 р. Заводським районним судом м. Дніпродзержинська за ч.1 ст.190 КК України, ч.1 ст.71 КК України 1 рік 6 місяців обмеження волі, 27.12.2010 р. умовно-достроково звільнений на підставі Постанови Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 18.12.2010 р., невідбута частина покарання 6 місяців 21 день;
-10.01.2012 р. Баглійським районним судом м. Дніпродзержинська за ч.2 ст.185 КК України до 3 років позбавлення волі, за ст.75 КК України іспитовий строк 2 роки;
-16.05.2012 р. Заводським районним судом м. Дніпродзержинська за ч.3 ст.185 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі, за ст.75 КК України іспитовий строк 2 роки;
-26.12.2013 р. Заводським районним судом м. Дніпродзержинська за ч.1 ст.164 КК України штраф в розмірі 2000,00 гривень, вирок Заводського районного суду м. Дніпродзержинська від 16.05.2012 р. виконувати самостійно, штраф не сплачено;
у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.164 КК України, -
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_4 , будучи особою раніше судимою за ч.1 ст. 164 КК України, належних висновків для себе не зробив, на шлях виправлення не став та продовжував ухилятися від сплати аліментів на утримання неповнолітньої дитини.

Згідно рішення Заводського районного суду міста Дніпродзержинська від 27 червня 2007 року ОСОБА_4 зобов`язаний до сплати аліментів на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 1/4 частини заробітку щомісячно, але не менш 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 05 червня 2007 року, щомісячно, до досягнення нею повноліття.

Однак ОСОБА_4 , достовірно знаючи про свій обов`язок щодо утримання дитини шляхом виплати аліментів, будучи попередженим державним виконавцем про кримінальну відповідальність 06.07.2012 року за злісне ухилення від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання дитини (аліментів), діючи умисно, вдався до ухилення від сплати встановлених рішенням суду аліментів на утримання дитини, допустивши таким чином заборгованість зі сплати аліментів.

Відповідно до довідки про заборгованість по аліментам на боржника ОСОБА_4 , наданою Заводським відділом державної виконавчої служби Дніпродзержинського міського управління юстиції, ОСОБА_4 повинен сплачувати аліменти в наступному розмірі:

- жовтень 2014 року 860,00 грн.; листопад 2014 року 860,0 грн., грудень 2014 року 860,00 грн., січень 2015 року 860,00 грн.; лютий 2015 року 860,0 грн.; березень 2015 року 860,0 грн.; квітень 2015 року 860,0 грн.; травень 2015 року 860,0 грн.; липень 2015 року 860,0 грн., проте не зробив жодної проплати в рахунок погашення заборгованості.

Однак, в період часу з жовтня 2014 року по липень 2015 року ОСОБА_4 ніде офіційно не працював і постійного заробітку не мав, проте працював без офіційного оформлення трудових відносин та мав неофіційний заробіток від виконання робіт за замовленням приватних осіб. Про факти свого працевлаштування та наявність доходів від виконання робіт ОСОБА_4 органи державної виконавчої служби Заводського району м. Дніпродзержинська не повідомив, внаслідок чого аліменти із отриманого ОСОБА_4 доходу не стягувались. Аліменти на утримання малолітньої ОСОБА_6 добровільно не виплачував, матеріальної допомоги на утримання дитини не надавав, в службу зайнятості населення міста Дніпродзержинська з питання працевлаштування не звертався і допустив заборгованість зі сплати аліментів за даний період часу.

Таким чином, ОСОБА_4 злісно ухилився від сплати аліментів у період часу з 01 жовтня 2014 року по червень 2015 року включно і допустив заборгованість зі сплати аліментів за 9 місяців, або у твердій грошовій сумі 7 740,00 (Сім тисяч сімсот сорок) гривень.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.164 КК України визнав повністю, з фактичними обставинами, викладеними в обвинувальному акті, погодився, нових фактів суду не повідомив. Окрім того пояснив суду, що вироком Заводського районного суду міста Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 26.12.2013 р. його було визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.164 КК України, призначено покарання у вигляді штрафу 2000,00 гривень, який ним не сплачено у зв`язку з відсутністю коштів.

Потерпіла ОСОБА_5 в судовому засіданні з фактичними обставинами, викладеними в обвинувальному акті, погодилась, додатково нічого не повідомила.
У відповідності до ч.3 ст.349 КПК України, суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. В судовому засіданні встановлено, що викладені фактичні обставини справи ніким не оспорюються, обвинувачена та інші учасники судового розгляду правильно розуміють зміст цих фактичних обставин і у суду немає сумнівів у добровільності їх позиції, тому суд визнав недоцільним дослідження інших доказів відносно фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються.

Враховуючи викладене, суд вважає, що вина ОСОБА_4 у вчиненні злочину, а саме у злісному ухиленні від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання дітей /аліментів/, особою раніше судимою за злочин, передбачений ст.164 КК України, встановлена та доведена. Дії обвинуваченого ОСОБА_4 слід кваліфікувати, за ч.2 ст.164 КК України, як злісне ухилення від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання дітей/аліментів/ особою, раніше судимою за злочин, передбачений ст.164 КК України.

При призначенні обвинуваченому покарання, суд враховує характер та ступінь громадської небезпеки скоєного злочину, особу обвинуваченого, всі обставини справи, та обставини, що обтяжують або пом`якшують його відповідальність.
Злочин, вчинений ОСОБА_4 є злочином невеликої тяжкості.
Обставин, які обтяжують відповідальність ОСОБА_4 , в силу ст. 67 КК України, судом не встановлені.
Як обставини, що пом`якшують відповідальність обвинуваченого ОСОБА_4 , у відповідності до ст. 66 КК України, суд враховує визнання обвинуваченим своєї вини та щире каяття.
З урахуванням викладеного, суд вважає за необхідне призначити обвинуваченому покарання, не пов`язане з обмеженням волі.
Враховуючи що злочин, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_4 вчинено до повного відбуття покарання, призначеного вироком Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 26.12.2013 р. у вигляді штрафу в розмірі 2000,00 (Дві тисячі) гривень, яке в силу положень ч. 3 ст. 72 КК України за сукупністю вироків складанню з іншими видами покарань не підлягає, суд вважає за необхідне призначити самостійне виконання покарань, призначених за цим вироком та вироком Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 26.12.2013 р.
Речові докази та процесуальні витрати по справі відсутні.
Цивільний позов не розглядався, оскільки позивач відмовилась від позову.
Заходи забезпечення кримінального провадження особисте зобов`язання.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 65, 66, 68, 71, 72, ч.2 ст. 164 КК України, ст.ст. 94, 349, 368, 370,371, 374, 376 КПК України, суд -
З А С У Д И В:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у скоєнні злочину, передбаченого ч.2 ст.164 КК України і призначити йому покарання у вигляді громадських робіт строком 120 годин.
На підставі ст. 71 КК України з урахуванням того, що відповідно до положень ч.3 ст. 72 КК України основне покарання у вигляді штрафу при призначенні покарань за сукупністю вироків складанню з іншими видами покарань не підлягає, суд визначає остаточне покарання у виді сукупності невідбутої частини покарання за вироком Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 26.12.2013 р. у вигляді штрафу в розмірі 2000,00 (Дві тисячі) гривень та покарання за цим вироком у вигляді 120 годин громадських робіт, які слід виконувати самостійно.
Цивільний позов залишено без розгляду.
Запобіжний захід особисте зобов`язання скасувати.
Вирок може бути оскаржений обвинуваченим, прокурором, представником цивільного позивача до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Заводський районний суд м. Дніпродзержинська протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Копію вироку після його проголошення негайно вручити обвинуваченому та прокурору.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Головуючий суддя ОСОБА_1