АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Провадження №11кп/790/1501/15 Головуючий 1 інстанції: ОСОБА_1
Справа №635/3747/15-к Доповідач: ОСОБА_2
Категорія: умовно-дострокове звільнення
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
23 листопада 2015 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Харківської області у складі:
головуючого судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі - ОСОБА_5 ,

за участю прокурора - ОСОБА_6 ,

засудженого - ОСОБА_7 ,

представника виправного центру - ОСОБА_8 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні апеляційного суду Харківської області апеляційну скаргу прокурора на ухвалу Харківського районного суду Харківської області від 3 липня 2015 року, -

В С Т А Н О В И Л А:
15 травня 2015 року до Харківського районного суду Харківської області надійшло подання начальника Хролівського виправного центру управління Державної пенітенціарної служби України в Харківській області №140, узгоджене зі спостережною комісією при Харківській районній державній адміністрації Харківської області про умовно-дострокове звільнення засудженого ОСОБА_7 від відбування покарання на підставі ст.81 КК України.

Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 3 липня 2015 року подання задоволено та засудженого звільнено умовно-достроково від подальшого відбування покарання на невідбутий строк 7 місяців 15 днів.

В апеляційній скарзі прокурор просить скасувати зазначену ухвалу суду, вважаючи її незаконною та необґрунтовано, такою, що не відповідає нормам кримінально-виконавчого законодавства.

Вказує при цьому, що засуджений ОСОБА_7 є особою, яка відбуває покарання в порядку заміни невідбутої частини покарання більш м`яким, а саме в порядку заміни невідбутої частини покарання у виді позбавлення волі на покарання у виді обмеження волі, є особою, яка направлена у місця обмеження волі у випадку, передбаченому ст.82 КК України, ч.3 ст.154 КВК України. Проте, враховуючи, що ухвала про направлення ОСОБА_7 у місця обмеження волі винесена районним судом 23 жовтня 2014 року і з дня винесення ухвали ще не минув один рік, а отже засуджений на час винесення рішення не міг бути звільнений умовно-достроково із наведених обставин.

Заслухавши доповідь судді, прокурора, який приймав участь в апеляційному розгляді та не підтримав подану апеляцію, засудженого, який заперечував проти задоволення апеляції прокурора, та представника Хролівського виправного центру, який погодився з думкою засудженого ОСОБА_7 , перевіривши матеріали справи, доводи апеляції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Як убачається з матеріалів справи, в поданні зазначено, що засуджений ОСОБА_7 за період відбування покарання зарекомендував себе з позитивної сторони, як особа, яка своєю поведінкою та сумлінною працею довела своє виправлення, має 5 заохочень, позитивно характеризується адміністраціє виправного центру, до праці ставиться сумлінно, проявляє ініціативу, на заходи виховного характеру реагує правильно.

Таким чином, колегія суддів вважає доведеним, що ОСОБА_7 своєю сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення.

Відповідно до ч.8 ст.154 КВК України, особи, звільнені від відбування покарання з випробуванням або в порядку заміни невідбутої частини покарання більш м`яким, якщо вони були направлені у місця обмеження волі або позбавлення волі у випадках, передбачених законом, можуть бути знову представлені до умовно-дострокового звільнення від відбування покарання або заміни невідбутої частини покарання більш м`яким не раніше як через 1 рік з дня винесення ухвали про направлення у місця обмеження волі або позбавлення волі.
На відміну від інших видів звільнення особи від покарання та його відбування, при заміні покарання більш м`яким, особа фактично не звільняється, а продовжує відбувати покарання, хоча й іншого виду, і не втрачає статус засудженого. Крім того, замінити можна лише те покарання, яке раніше вже було призначене обвинувальним вироком суду.

Згідно до ч.5 ст.82 КК України, до осіб, яким покарання замінене більш м`яким, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення за правилами, передбаченими ст.81 цього Кодексу.

Відповідно до положень ст.81 КК України, до осіб, що відбувають покарання в тому числі у виді обмеження волі може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання. Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.
Згідно роз`яснень, які містяться у п.6 Пленуму Верховного Суду України №2 від 26 квітня 2002 року «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким», особи, яким покарання було замінено більш м`яким, можуть бути умовно-достроково звільнені і від цього більш м`якого покарання за правилами, передбаченими ст.81 КК.
Тобто ст.81 КК України не має обмежень щодо застосування умовно-дострокового звільнення у разі попереднього застосування заміни покарання більш м`яким, якщо особа сумлінною поведінкою та ставленням до праці доводить своє виправлення.
Разом з тим, як вбачається зі змісту ч.8 ст.154 КВК України, однорічний строк встановлений цією статтею для представлення особи, у відношення якої було замінено покарання більш м`яким, до умовно-дострокового звільнення рахується з дня винесення ухвали про направлення у місця обмеження волі. Така ухвала щодо ОСОБА_7 винесена 23.10.2014 року. Зазначена норма поширюється тільки на осіб, які звільнені від відбування покарання з випробовуванням або в порядку заміни невідбутої частини покарання більш м`яким, якщо вони були направлені у місця обмеження волі або позбавлення волі у випадках, передбачених законом.
За таких обставин, застосування до засудженого, який став на шлях виправлення, заміни покарання більш м`яким, не може, у разі доведення останнім сумлінною поведінкою та ставленням до праці свого виправлення, закривати йому перспективу умовно-дострокового звільнення від відбування покарання при настанні умов, передбачених ст.81 КК України.
Крім того, на день розгляду апеляційної скарги прокурора, після винесення ухвали про заміну невідбутої частини покарання у виді 1 року 4 місяців 5 днів позбавлення волі на обмеження волі на той самий строк, минуло більше 1 року. Таким чином, доводи апеляційної скарги прокурора щодо неможливості умовно-дострокового звільнення ОСОБА_7 з підстав, передбачених ч.8 ст.154 КВК України, є безпідставними, а тому його апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Беручи до уваги наведене, керуючись ст.405, 407, 419 КПК України, колегія суддів

П О С Т А Н О В И Л А:
Ухвалу Харківського районного суду Харківської області від 3 липня 2015 року щодо ОСОБА_7 залишити без змін, а апеляцію прокурора без задоволення.

Ухвала набирає чинності з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом трьох місяців з дня проголошення, а засудженим, що тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії ухвали.

Головуючий

Судді: