Справа № 191/2568/15-к
Провадження № 1-кп/191/290/15
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
16 грудня 2015 року м. Синельникове

Синельниківський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Синельникове кримінальне провадження по обвинуваченню:

ОСОБА_4 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Гвардійське Первомайського району АР Крим, українця, громадянина України, освіта неповна середня, не одруженого, не працюючого, проживаючого та зареєстрованого в АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України,

а також за участю:

обвинуваченого ОСОБА_4

В С Т А Н О В И В :
07 травня 2015 року о 13-00 годині ОСОБА_4 , маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, шляхом вільного доступу, таємно, умисно, на власну користь, із корисних мотивів, прийшов на кладовище, що розташоване поблизу в с. Вербове Синельниківського району Дніпропетровської області, та викрав металеву огорожу, яка була раніше демонтована з могил, в яких поховані ОСОБА_5 (16.10.1963 р. - 28.03.2015 р.) та ОСОБА_6 (15.06.1938 р. - 03.05.2015 р.) при похованні та не була встановлена на місце близькими померлих, а зберігалася рядом біля поховання, та складалась з чотирьох частин розміром 0,8x3 м та хвіртки.

Після цього ОСОБА_4 , з викраденим з місця скоєння кримінального правопорушення зник, та розпорядився ним за власним розсудом, чим спричинив потерпілій ОСОБА_7 матеріальні збитки на загальну суму 350 гривень.

Обвинувачений ОСОБА_4 свою вину визнав повністю, щиро розкаявся в скоєному та пояснив, що все було так як викладено в обвинувальному акті. Також пояснив, що потерпіла попросила його викопати яму на кладовище для поховання її бабусі. Огорожа стояла поруч і він вирішив її розпилити та здав на пункт прийому металу, за що отримав 200 грн.

Оскільки учасники судового провадження не оспорювали обставин вчиненого кримінального правопорушення та не заперечували проти судового розгляду в порядку ч. 3 ст. 349 КПК України, відтак, у суворій відповідності до вимог ч.3 ст. 349 КПК України, суд визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорювалися. При цьому суд з`ясував, чи правильно розуміють зазначені особи зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснив їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку. За таких обставин суд прийняв рішення про проведення судового розгляду в порядку ч. 3 ст. 349 КПК України. Прийняття такого рішення свідчить про те, що обставини, які сторони не оспорюють, будуть вважатися встановленими в судовому засіданні і суд буде це враховувати при постановленні вироку.

Крім того, це повністю узгоджується з вимогами п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, розділу ІІІ Рекомендації № 6 R (87) 18 Комітету міністрів Ради Європи «Відносно спрощеного кримінального правосуддя» та практики Європейського Суду з прав людини щодо їх застосування, згідно яким суд повинен забезпечити належну реалізацію права на справедливий суд під час розгляду кримінальних проваджень шляхом спрощеного і скороченого розгляду.

Враховуючи викладене вище, суд, допитавши обвинуваченого, дослідивши матеріали, що характеризують особу обвинуваченого ОСОБА_4 , прийшов до висновку, що винуватість ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення при обставинах, викладених в обвинувальному акті, доведена повністю та встановлена винність обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка).

Суд, призначаючи покарання обвинуваченому, виходячи з принципу індивідуалізації покарання, враховує обставини вчинення кримінального правопорушення, тяжкість вчинення кримінального правопорушення, яке згідно з ст. 12 КК України відноситься до категорії злочинів середньої тяжкості, особу винного, який раніше не судимий, за місцем проживання характеризується позитивно, на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває, повністю визнав свою вину, розкаявся в скоєному, матеріальну та моральну шкоду потерпілій не відшкодував, але заявлений нею цивільний позов визнав повністю.

Обставин, що відповідно до вимог ст. 67 КК України обтяжують покарання, судом не встановлено.

Обставиною, що пом`якшує покарання згідно вимог ст. 66 КК України, суд враховує щире каяття.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів, а згідно з ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого.

Під час судового розгляду, детально проаналізувавши поведінку обвинуваченого після вчинення злочину, наслідки суспільно-небезпечного діяння, відсутність у обвинуваченого будь-яких намірів уникнути кримінальної відповідальності, суд дійшов висновку, що також при призначенні покарання має бути застосований принцип гуманізації відповідальності з врахуванням засад закріплених у Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка підлягає застосуванню згідно зі ст. 9 Конституції України та ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», а тому суд вважає, що виправлення обвинуваченого ОСОБА_4 можливо без його ізолювання від суспільства, а покарання йому повинно бути обрано необхідне та достатнє для його виправлення та попередження скоєння нових кримінальних правопорушень, а саме у вигляді позбавлення волі в межах санкції інкримінованої статті Кримінального Кодексу України, із застосуванням ст.. ст.. 75, 76 КПК України.

Заявлений потерпілою ОСОБА_7 цивільний позов про стягнення з обвинуваченого ОСОБА_4 матеріальної шкоди в розмірі 4000 грн. та моральної шкоди в розмірі 1000 грн. підлягає задоволенню, оскільки є обґрунтованим та повністю визнаний обвинуваченим.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 349, 369 - 371, 373 - 376 КПК України, суд,

У Х В А Л И В :
Визнати винним ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України та призначити йому покарання у виді 1 (одного) року позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити засудженого ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання з випробуванням, якщо він протягом визначеного судом іспитового строку 1 (один) рік не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.

На підставі ст. 76 КК України суд покладає на засудженого ОСОБА_4 обов`язки: повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції; періодично з`являтися на реєстрацію до кримінально-виконавчої інспекції.

Запобіжний захід ОСОБА_4 не обирався.

Стягнути з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ІПН НОМЕР_1 , на користь потерпілої ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , матеріальну шкоду в розмірі 4000 грн. та моральну шкоду в розмірі 1000 грн.

Вирок може бути оскаржений, з підстав, передбачених статтею 394 КПК України до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Синельниківський міськрайонний суд протягом 30 днів з дня його проголошення.

Суддя: ОСОБА_1