Справа № 2030/1-1/11
проваждення № 1/632/1/16
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 лютого 2016 року м. Первомайський

Первомайський міськрайонний суд Харківської області у складі: головуючого судді ОСОБА_1 , за участю: секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду кримінальну справу за обвинуваченням ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Лозова Харківської області, громадянина України, раніше не судимого, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , в скоєнні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 368 КК України (в редакції липень 2003р), -
В С Т А Н О В И В:
В провадженні Первомайського міськрайонного суду Харківської області з 23 липня 2003 року знаходиться кримінальна справа за обвинуваченням ОСОБА_5 в скоєнні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 368 КК України ( в редакції липень 2003р.).

Досудове слідство по даній кримінальній справі проводилось Лозівською міжрайонною прокуратурою Харківської області.

На неодноразові виклики в судове засідання на протязі 2004 року підсудний ОСОБА_5 не з`являвся, в зв`язку з чим, судом ухвалювалися постанови про його привід. Згідно наданого рапорту інспектора Лозівського ГРО УМВС України в Харківській області ОСОБА_6 від 05 серпня 2004 року за місцем фактичного проживання ОСОБА_5 не проживає, встановити місцезнаходження підсудного не представляється можливим (а.с.106 том. 2).
Постановою Первомайського міськрайонного суду Харківської області від 06 серпня 2004 року ОСОБА_5 оголошено в розшук зі зміною запобіжного заходу з підписки про невиїзд на взяття під варту(а.с.108 том.2).

06 серпня 2004 року постанова про розшук була направлена для виконання до Лозівського МРВ УМВС України в Харківській області, однак до цього часу не виконана. На листи суду від 08 лютого 2006 року, 26 липня 2006 року, 10 липня 2007 року, 14 березня 2008 року, 20 травня 2008 року, 20 січня 2009 року, 10 вересня 2009 року, 17 березня 2010 року, 20 жовтня 2010 року, 24 червня 2011 року з вимогою надати інформацію про стан виконання постанови про розшук, керівництво Лозівського МРВ УМВС України в Харківської області направляло короткі відповіді про заведення оперативно-розшукової справи, а також про відсутність ОСОБА_5 за останнім відомим місцем проживання.

03 грудня 2015 року постановою Первомайського міськрайонного суду Харківської області розшук у відношенні підсудного ОСОБА_5 скасовано, провадження у справі відновлено.

За ініціативою суду на обговорення учасників процесу поставлено питання про направлення кримінальної справи на додаткове розслідування за мотивами неповноти судового слідства, яка не може бути усунена в судовому засіданні.

Заслухавши думку прокурора, захисника, які не заперечували проти направлення справи на додаткове розслідування, вивчивши матеріали досудового слідства, суд дійшов наступних висновків.

Згідно статті 281 КПК України (1960 р.) повернення кримінальної справи на додаткове розслідування може мати місце лише тоді, коли встановлена неправильність чи неповнота слідства і ця неповнота або неправильність не може бути усунута в судовому засіданні.

Як вбачається з п. 8 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 11.02.2005 року №2 «Про практику застосування судами України законодавства, що регулює повернення кримінальних справ на додаткове розслідування» (надалі Постанова), повернення справи на додаткове розслідування зі стадії судового розгляду справи допускається лише з мотивів неповноти або неправильності досудового слідства.

Досудове слідство визнається неповним тоді, коли під час його провадження всупереч вимогам ст. 22 КПК України(1960 р.) не були досліджені або були досліджені поверхово чи однобічно обставини, які мають істотне значення для правильного вирішення справи. Зокрема, коли не були з`ясовані з достатньою повнотою дані про особу обвинуваченого.

Відповідно до ст.ст. 22, 64 КПК України (1960 р.) при провадженні досудового слідства прокурор і слідчий зобов`язані вжити всіх передбачених законом заходів для всебічного, повного і об`єктивного дослідження обставин справи з метою доказування події злочину, обставини, що впливають на ступінь тяжкості злочину, а також обставини, що характеризують особу обвинуваченого, зокрема це достовірні дані про його місце фактичного проживання.

Як вбачається з матеріалів справи, ці вимоги закону органами досудового слідства не були виконані в повному обсязі. В ході розслідування кримінальної справи не було вжито можливих і передбачених законом заходів для з`ясування необхідних і достатніх даних про особу обвинуваченого, у зв`язку з чим, підсудний ОСОБА_5 ухилився від явки в суд і встановити його місце перебування суду не надається можливим.

Суд зважає, що не встановлення особи обвинуваченого, не вжиття заходів, які б унеможливили неналежну його поведінку, призвели до ухилення ОСОБА_5 від суду та відповідно оголошення його в розшук.

При цьому, суд також, звертає увагу, що при обранні запобіжного заходу у виді підписки про невиїзд орган досудового слідства не врахував відповідні ризики, та не забезпечив досягнення мети, передбаченої ст. 148 КПК України (1960 р.), а саме запобігти спробам ухилитися від суду і забезпечити виконання процесуальних рішень, обраний запобіжний захід у виді підписки про невиїзд не був дієвим та не забезпечив явку підсудного ОСОБА_5 до суду.

Отже, зазначене вище дає підстави зробити висновок, що під час провадження досудового слідства обставини, які мають істотне значення для правильного вирішення справи, були досліджені поверхово та однобічно, а саме, має місце недостатнє дослідження особи підсудного ОСОБА_5 та фактичного місця його проживання, що призвело до того, що в процесі слухання справи підсудний пропав, місце його перебування невідоме і на протязі тривалого часу не може бути встановлено.

Крім того, у пункті 9 Постанови зазначено, що повернення справи на додаткове розслідування зі стадії судового розгляду допускається лише тоді, коли неповнота або неправильність досудового слідства не може бути усунута в судовому засіданні.

Згідно інформації адресно-довідкового підрозділу ГУДМС УДМС України, станом на 15 грудня 2015 року ОСОБА_5 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 182., том.2).

З матеріалів справи вбачається, що судом неодноразово направлялися судові повістки підсудному ОСОБА_5 , у тому числі на 17 та 24 грудня 2015 року, останній до суду не з`являвся, про поважність причини своєї неявки не повідомляв. Також виносились постанови про примусовий привід підсудного від 27 липня 2004 року (а.с. 97, том 2), від 24 грудня 2015 року (а.с. 199, том 2), про розшук підсудного (а.с. 108, том 2) зі зміною запобіжного заходу з підписки про невиїзд на взяття під варту.

Однак протягом більш як одинадцять років з моменту оголошення підсудного ОСОБА_5 в розшук його місцезнаходження не встановлено, постанова суду про його розшук не виконана. При цьому, суд відмічає, що всі повідомлення, отримані за зверненнями суду щодо проведення розшуку підсудного, носять формальний характер і не свідчать про проведення реальних дій по встановленню місцезнаходження підсудного ОСОБА_5 . До того ж, з червня 2011 року суду взагалі не надавалася інформація про результати оперативно-розшукових заходів ( а.с. 111, 113, 120,122, 127, 128, 131, 134, 137,140,143 том . 2).

Таким чином, зусилля суду по усуненню істотної неповноти досудового слідства, пов`язаної з встановленням даних щодо особи підсудного, результатів не дали, що унеможливлює розгляд справи, оскільки відповідно до вимог ст. 262 КПК України (1960 р.) явка підсудного до суду є обов`язковою, розгляд справи відбувається з його участю, крім випадків, передбачених ч. 2ст. 262 КК України (1960 р.).,

03 грудня 2015 року постановою Первомайського міськрайонного суду Харківської області розшук у відношенні підсудного ОСОБА_5 було скасовано, провадження у справі відновлено.

24 грудня 2015 року судом ухвалено постанову про примусовий привід підсудного в судове засідання на 05 січня 2016 року. Однак, привід щодо підсудного не виконаний. Первомайським відділенням поліції Зміївського відділу поліції Головного Управління Національної Поліції в Харківській області суду надано рапорт оперуповноваженого Первомайського ВП ГУНП України в Харківській області ОСОБА_7 , з якого вбачається, що працівниками поліції здійснено виїзд за адресою: АДРЕСА_1 , за результатами якого встановлено, що за зазначеною адресою мешкає мати підсудного - ОСОБА_8 , яка пояснила, що її син не проживає за місцем реєстрації, вона з ним довгий час не спілкувалася, де він знаходиться невідомо. Лозівський відділ поліції Головного Управління Національної поліції в Харківській області повідомив, що здійснити привід ОСОБА_5 не надається можливим, в зв`язку з відсутністю останнього за місцем реєстрації. З пояснень сусідів (прізвищ в рапорті немає) та голови квартального комітету ОСОБА_9 відомо, що ОСОБА_5 він не бачив більш двох років. (а.с. ).

Отже, відповіді направлені на адресу суду щодо неможливості виконання постанови суду від 24 грудня 2015 року про привід підсудного ОСОБА_5 також підтверджують формальність підходу та відсутність реальних оперативно-розшукових заходів, направлених на встановлення місцезнаходження ОСОБА_5 .

Згідно ст. 16-1 КПК України на суд покладається функція розгляду справи, недопустимим є покладення на нього функцій, які властиві слідчим органам. Суд в даному випадку в судовому засіданні не має дієвих повноважень для забезпечення проведення комплексу ефективних слідчих та оперативно розшукових дій з метою встановлення місцезнаходження підсудного.

Проведення такого обсягу дій прямо суперечитиме процесуальній природі судового розгляду, оскільки здійснення досудового слідства та збирання доказів, встановлення даних про особу обвинуваченого з дотриманням положень КПК України(1960р.) покладається на слідчих і проведення ними таких дій є обов`язковим.

Суд в судовому засіданні позбавлений можливості усунути вказані порушення вимог закону, про що свідчить тривалий час знаходження справи в суді в результаті відсутності дієвих заходів органів внутрішніх справ України по встановленню місцезнаходження підсудного.

З огляду на викладене, суд наголошує, що вищезазначені обставини свідчать про те, що має місце неповнота досудового слідства, яка не може бути усунена в судовому засіданні.

Виходячи з вимог п. 1 ст. 121, п.5 ч. 3 ст. 129 Конституції України, які покладають підтримання обвинувачення в суді на прокурора, суд вважає необхідним повернути справу прокурору для організації додаткового розслідування для встановлення місця проживання (перебування) ОСОБА_5 , застосування у зв`язку з цим ефективних слідчих дій та оперативно - розшукових заходів.

Керуючись розділом ХІ "Перехідні положення" КПК України (2012р.), ст.ст.273,274, 281 КПК України (у редакції 1960 року), суд,

ПОСТАНОВИВ:
Кримінальну справу за обвинуваченням ОСОБА_5 в скоєнні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 368 КК України (в редакції липень 2003р.) направити керівнику Лозівської місцевої прокуратури Харківської області для організації проведення додаткового розслідування, в ході якого слід виконати дії, вказані в описовій частині постанови.

Запобіжний захід у відношенні ОСОБА_5 підписку про невиїзд з постійного місця проживання залишити без змін.

Постанова може бути оскаржена до апеляційного суду Харківської області протягом 7 (семи) днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги через Первомайський міськрайонний суд Харківської області.

Суддя:ОСОБА_1 .