Справа № 646/7437/15-к
№ провадження 1-кс/646/2985/2015
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
20.08.15року м.Харків
Слідчий суддя Червонозаводського районного суду м.Харкова ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

заявника ОСОБА_4 ,

розглянувши скаргу ОСОБА_4 та ОСОБА_5 на постанову слідчого в ОВС першого слідчого відділу прокуратури Харківської області ОСОБА_6 від 28.05.2015р. про закриття кримінального провадження №0000011 від 05.12.2012р.,-

в с т а н о в и в :
Заявники звернулися до слідчого судді зі скаргою, яка була ними в подальшому уточнена (а.с.7).

Згідно цих уточнень скарга подана на постанову слідчого в ОВС першого слідчого відділу прокуратури Харківської області ОСОБА_6 від 28.05.2015р. про закриття кримінального провадження №0000011 від 05.12.2012р.

В обґрунтування скарги зазначено, що, на думку заявників, постанова винесена з порушенням вимог ст.ст.91, 92, 110 КПК України, а при проведенні досудового розслідування слідчим не проводилося доказування, не встановлено подію правопорушення, вину, вид та розмір шкоди, заподіяної правопорушенням, про початок досудового розслідування не повідомляв та копії процесуальних документів не видавав.

В судовому засіданні заявник ОСОБА_4 підтримала скаргу з урахуванням уточнень та додатково пояснила, що оскаржувана постанова винесена з метою звільнення винної особи (працівника міліції) від передбаченої законом відповідальності та перекладання провини за нанесення заявнику ОСОБА_4 тілесних ушкоджень на неї.

Так, 05.10.2009р. приблизно о 17.40 годині в той момент, коли вона підійшла впритул до вхідних дверей прокуратури Харківської області за адресою м.Харків вул.Б.Хмельницького 4, та мала намір увійти у відчинену ліву половину вхідних дверей, раптово відчинилася права половина дверей, та вона отримала сильний удар дверима по правій частині тіла, а саме, по ключиці, правому плечу, правій частині грудної клітини та ребер, правому боці. Ці тілесні ушкодження відображені у акті освідування №5352ая/09 ХОБСМЕ, яким встановлено легкі та середньої тяжкості тілесні ушкодження, а також у консультативному висновку від 05.10.2009р. №10/12052 лікарів-спеціалістів лікарні швидкої медичної допомоги ім.проф.А.І.Мещанінова, у довідці з управління швидкої медичної допомоги № 42/192 від 03.12.2009 р № 546, у медичному висновку №3314 поліклінічного відділення № 2 МКБ-1 від 13.11.2009р, в яких зазначено, що у неї були поламані кістки та нанесені інші ушкодження здоров`я. Свідком вказаної події події стала гр. ОСОБА_7 . З`ясувалося, що вказані тілесні ушкодження були спричинені діями громадянина ОСОБА_8 , який працює на посаді міліціонера з охорони об`єктів батальйону міліції Дзержинського відділу Державної служби охорони в м.Харкові ВДСО при ГУМВС України в Харківській області та знаходиться в прокуратурі Харківської області у зв`язку зі своїми службовими обов`язками.

05.10.2009р. з лікарні швидкої медичної допомоги ім.проф.А.І.Мещанінова надійшло повідомлення про вказану подію до Червонозаводського РВ ХМУ ГУ МВС України в Харківській області, співробітники якого в подальшому опитали ОСОБА_4 та гр. ОСОБА_7 та прийняли від заявника копію вищевказаного консультативного висновку від 05.10.2009р №10/12052, але напрямок на освідування не видали. При цьому ОСОБА_4 просила прийняти заходи відносно особи, що завдала їй ушкодження здоров`я та у зв`язку з цими подіями була знята з обліку в центрі зайнятості. Тобто подія 05.10.2009р. забрали у неї часта і здоров`я, позбавили засобів до існування.

10.10.2009р. оперативний черговий Червонозаводського РВ ХМУ ГУ МВС України в Харківській області видав ОСОБА_4 направлення на медичне освідування до ХОБСМЕ, за результатами якого було оформлено акт №5352ая/09 від 10.10.2009р., в якому зазначено про те, що їй були нанесені тілесні ушкодження середньої і легкої тяжкості, що полягають у переламі ключиці, синці 9x10 см на плечі правої руки, забою грудної клітини справа. Цей акт ХОБМСЕ поступив до Червонозаводського РВ.

Після звернення ОСОБА_4 з заявою від 09.10.2009р. за вказаними фактами почалася перевірка, але копія консультативного висновку від 05.10.2009р. №10/12052 яка 09.10.2009р. була передана заявником працівникам Червонозаводського РВ, зі справи була вилучена, а у винесеній працівником ОСОБА_9 постанові від 17.10.2009р. про відмову в порушенні кримінальної справи було зазначено, що нібито у телефонній розмові працівники лікарні швидкої медичної допомоги ім.проф.А.І.Мещанінова повідомили, що заявник туди не зверталася. При цьому ОСОБА_10 долучив до матеріалу перевірки підроблений рапорт про це. Також ОСОБА_10 зазначив, що заявник не зверталася для медичного освідування, долучивши про це довідку від 10.10.2009р.

Після отримання Червонозаводським РВ вищевказаного акту ХОБМСЕ №5352ая/09 30.11.2009р. матеріал перевірки було направлено до прокурора Червонозаводського району м.Харкова, який 17.12.2009р. скасував вищевказану постанову від 17.10.2009р., та перевірка тривала в прокуратурі Червонозаводського району м.Харкова, але реагування на фальсифікацію матеріалів перевірки від прокурора не відбулося.

Під час проведення подальшої перевірки помічник прокурора прокуратури Червонозаводського району м.Харкова ОСОБА_11 .Обихвості декілька разів виносила постанови про відмову в порушенні кримінальної справи, які скасовувалися судами.

При цьому матеріали з перевірки дій працівників міліції не були виділені в окреме провадження і на сьогодні знаходяться в матеріалах справи, це пояснення працівників канцелярії, листування з інших питань. Про ці документи було зазначено в судовому рішенні від 23.10.2011 р. (том 1 л.д.238).

Апеляційним судом Харківської області в ухвалі від 03.11.2011р. зазначалося про те, що кримінальна відповідальність за нанесення з необережності ушкоджень середньої тяжкості передбачена ст.128 КК України, що є підставою для притягнення охоронця ОСОБА_12 до кримінальної відповідальності за вказаною нормою.

В подальшому суди вказували на необхідність долучення копії цієї ухвали АСХО до матеріалу щодо подій від 05.10.2011р., але матеріали кримінального провадження не містили копії цього судового рішення, тому заявник особисто під час її допиту надала слідчому копію цього рішення.

Оскільки ОСОБА_12 є працівником міліції, то розслідування проводиться за ст.365 КК України, але у фабулі та у резолютивній частині не зазначено про те, що саме та яким саме чином вчинив ОСОБА_12 та наслідки його дій у вигляді тілесних ушкоджень заявнику.

Сам ОСОБА_12 неодноразово підтверджував факт нанесення ним удару дверима заявникові.

Так, 05.10.2009р. під час його допиту ОСОБА_12 повідомив, що підтверджує раніше дані ним свідчення, але потім змінював свої показання, пояснюючи, що, відкриваючи двері, він переконався, що за дверима нікого немає. В подальшому ж він пояснював, що не міг знати, що за дверима може хто-небудь перебувати.

Крім того, до цього часу не допитана гр. ОСОБА_13 , яка на час зазначених подій перебувала у прокуратурі області та стосовно якої ОСОБА_12 надавав свідчення, що відчиняв двері для неї, але насправді гр.. ОСОБА_13 у той момент знаходилася всередині прокуратури та спілкувалася з одним зі співробітників, особу якого орган досудового розслідування не встановлював.

Судами неодноразово скасовувалися постанови слідчих про закриття кримінального провадження, але вказівки судів слідчими до уваги не приймаються.

Так, до цього часу не усунуто неповноту досудового розслідування, яка полягає у тому, що було допитано працівника прокурати, який проводив прийом громадянки на інвалідному візку та не допитана сама ця громадянка; не з`ясовані питання про наявність матеріальної та моральної шкоди; до матеріалів безпідставно долучені матеріали перевірки за заявою від 11.12.2011р. щодо працівників міліції та ця перевірка не проведена; не з`ясовані питання нанесення ушкоджень, на які можна відповісти із залученням фахівців; не враховано пояснень ОСОБА_14 ; не надано оцінку тій обставині, що нанесення одночасно пошкоджень легкої та середньої тяжкості може свідчити про велику силу удару, проте, за цією обставиною експерти не залучалися. Крім того, в оскаржуваній постанові відсутнє посилання на постанову апеляційного суду Харківської області від 03.11.2011р., де зазначено на застосування статті 128 КК України.

Також заявник вважає, що фабула ЄРДР складена з порушеннями вимог Положення про ведення ЄРДР, оскільки не містить зазначення дати, часу, способу та інших обставин вчинення правопорушення, особи, яка його вчинила, розміру шкоди.

Крім того, оскаржувана постанова містить висновки, які не відповідають дійсності. Так, зокрема, слідчий зазначив, що заявник нібито повідомила, що ОСОБА_12 при відкритті дверей штовхнув її, внаслідок чого вона отримала тілесні ушкодження. Це твердження дій не відповідає дійсності, оскільки вона повідомила, що ОСОБА_12 вдарив її дверима та одним цим ударом завдав їй легкі тілесні ушкодження (гематома 10х9 см), тілесні ушкодження середньої тяжкості (перелам ключиці), удари грудної клітини.

Також у в оскаржуваній постанові зазначено про неможливість проведення перевірки обставин у зв`язку з заміною у 2009р. доводчика дверей. Крім того, у своїх показаннях ОСОБА_12 вказує на заміну дверей в 2011р. Але ці обставини належним чином не перевірені.

Також не проведено відтворення подій з усіма учасниками (заявник, ОСОБА_12 , ОСОБА_13 та особа, яка приймала останню на прийомі в прокуратурі області під час події 05.10.2009р.; не встановлено цю особу); не виконані вказівки процесуального керівника; до протоколу слідчого експерименту долучено принтерні роздруківки фотографій низької якості.

Слідчим не надано оцінки показань ОСОБА_12 про те, що він відчиняв двері на прохання ОСОБА_13 , щоб допомогти їй заїхати в приміщення прокуратури області. В той час як в момент нанесення ним удару дверима заявнику гр. ОСОБА_13 перебувала всередині прокуратури та розмовляла з працівником прокуратури, і допомоги ОСОБА_12 для в`їзду в двері не потребувала.

Орган досудового розслідування не допитав ОСОБА_14 , ОСОБА_13 , не встановив та не допитав особу, яка проводила прийом ОСОБА_13 , проігнорував вказівки судів про встановлення виду і розміру шкоди.

У оскаржуваній постанові не зазначено наявність декількох спричинених ОСОБА_4 ушкоджень, ступінь їх тяжкості.

Подані нею слідчому документи проігноровані, у оскаржуваній постанові не міститься на них посилань.

При цьому у постанові слідчий посилається на випадок, який звільняє особу від відповідальності.

Заявник ОСОБА_5 в судове засідання не з`явився, подавши заяву про розгляд скарги за його відсутності.

Слідчий, процесуальне рішення якого оскаржується, також не з`явився в судове засідання з невідомих суду причин.

Прокурор ОСОБА_3 , який є процесуальним керівником у кримінальному провадженні, в судовому заперечував проти скарги, посилаючись на те, що досудове розслідування проведене у повному обсязі та належним чином, органом досудового розслідування досліджено всі обставини справи та прийняте законне рішення про закриття кримінального провадження. Дії охоронця ОСОБА_12 не є злочинними, оскільки він не бачив заявника ОСОБА_4 за дверима прокуратури області, які відчиняв, та не знав, що за ними хтось стоїть. Рішення про закриття кримінального провадження приймалося саме за ст..365 КК України, оскільки ОСОБА_12 виконував службові повноваження та ніс службу на тому об`єкті. У фабулі у ЄРДР зазначено всі необхідні відомості, які передбачені законом. Доводи заявника про те, що інші органи неналежно проводили досудове розслідування, не мають відношення до предмету оскарження. Заявником не зазначено, у чому саме полягає матеріальна шкода. При цьому, якщо вона вважає, що діями співробітників прокуратури Харківської області їй було заподіяно шкоду, вона не позбавлена права звернутися з відповідним позовом. У даному ж випадку має місце казус, який звільняє особу від кримінальної відповідальності.

Вислухавши заявника ОСОБА_4 та прокурора, дослідивши матеріали скарги та матеріали кримінального провадження, приходжу до наступного.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, 05.12.2012р. прокуратурою Червонозаводського району м.Харкова було внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомості за №0000011 за заявою ОСОБА_4 за ч.1 ст.122 КК України з наступною фабулою: «постановою Червонозаводського районного суду м.Харкова від 23.10.2012 скасовано постанову про відмову в порушенні кримінальної справи відносно молодшого сержанта міліції Дзержинського відділу ДСО в м.Харкові при ГУМВС України в Харківській області ОСОБА_15 за фактом заподіяння ОСОБА_4 тілесних ушкоджень».

В подальшому досудове розслідування у цьому кримінальному провадженні проводилося прокуратурою Харківської області та постановою слідчого в ОВС першого слідчого відділу прокуратури Харківської області ОСОБА_6 від 28.05.2015р. було закрите.

Проте, проаналізувавши матеріали кримінального провадження, не можна погодитися з цим процесуальним рішенням слідчого, оскільки досудове розслідування було проведено не повно.

Так, попередня постанова слідчого прокуратури області від 15.08.2014р. про закриття кримінального провадження була скасована ухвалою слідчого судді Червонозаводського районного суду м.Харкова від 26.02.2015р. з підстав передчасності такого процесуального рішення без всебічного, повного та неупередженого дослідження всіх обставин кримінального провадження, без попереднього встановлення, дослідження та оцінки слідчим зібраних доказів, які стосуються цього провадження, у їх сукупності.

Як, зокрема, зазначено у мотивувальній частині ухвали слідчого судді від 15.08.2014р., орган досудового розслідування не виконав вказівки слідчого судді, які містилися в ухвалі, якою було скасовано постанову про закриття кримінального провадження від 19.08.2013р.

Неповнота проведеного досудового розслідування полягає також у тому, що слідчим не проаналізовано обставин події від 05.10.2009р. на предмет наявності чи відсутності у діях ОСОБА_15 складу кримінального правопорушення, передбаченого ст..128 КК України.

Так, в ухвалі апеляційного суду Харківської області від 03.11.2011р. зазначено про необхідність врахування роз`яснень, викладених у п.26 Постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 07 лютого 2003 року «Про судову практику в справах про злочини проти життя та здоров`я особи», а саме те, що у випадках, коли особа, яка позбавила потерпілого життя чи заподіяла йому тяжке або середньої тяжкості тілесне ушкодження, передбачала можливість настання шкідливих наслідків своїх дій чи бездіяльності, або легковажно розраховувала на їх відвернення (злочинна самовпевненість), або ж не передбачала можливості настання таких наслідків, хоча повинна була й могла їх передбачити (злочинна недбалість), її дії слід кваліфікувати як убивство через необережність чи заподіяння необережного тяжкого або середньої тяжкості тілесного ушкодження та кваліфікувати відповідно за ст..119 чи ст..128 КК України".

При цьому у оскаржуваній постанові слідчий наводить міркування щодо правової кваліфікації дій ОСОБА_15 з точки зору статті 128 КК України, але відповідного висновку щодо наявності чи відсутності у діях ОСОБА_15 складу вказаного кримінального правопорушення оскаржувана постанова не містить.

Висновки постанови є суперечливими. Так, слідчим у мотивувальній частині наведено аргументи щодо наявності випадку як підстави, що виключає вину у поведінці особи, та міститься висновок про відсутність в діях молодшого сержанта міліції Дзержинського відділу ДСО в м.Харкові УДСО при ГУМВСУ в Харківській області ОСОБА_15 будь-яких ознак складу злочину, передбаченого ч.2 ст.365 КК України.

При цьому злочин, передбачений ч.2 ст.365 КК України, відноситься до злочинів у сфері службової діяльності.

І в той же час, мотивувальна частина постанови містить твердження про те, що до службових обов`язків ОСОБА_15 не входило відкриття дверей в адмінбудівлю прокуратури для відвідувачів, і він діяв, керуючись етичними принципами, для допомоги у в`їзді до цієї будівлі особі з обмеженими можливостями.

У резолютивній частин оскаржуваної постанови слідчого зазначено: «Кримінальне провадження №0000011 внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 05.12.2012 за фактом заподіяння сержантом міліції Дзержинського відділу служби охорони в м.Харкові УДСО при ГУ МВС України в Харківській області ОСОБА_15 тілесного пошкодження ОСОБА_4 за ч.2 ст.365 КК України, закрити на підставі п.2 ч.1 ст.384 КК України».

Так, згідно з п.2 ч.1 ст.284 КПК України кримінальне провадження закривається у разі, якщо встановлена відсутність в діянні складу кримінального правопорушення.

У даному ж випадку у резолютивній частині оскаржуваної постанови не зазначено такого висновку стосовно діяння конкретної особи та статті (частини статті) Кримінального кодексу України, яка передбачає кримінальну відповідальність за тим складом, відсутність якого встановлена органом досудового розслідування.

Також необхідно звернути увагу на те, що слідчим не зазначено стосовно якої редакції частини 2 статті 365 КК України ним прийняте рішення про закриття кримінального провадження: в редакції від 15.04.2008 року, яка була чинною на момент події від 05.10.2009р., або в редакції від 21.02.2014р., яка діє на теперішній час та була чинною на момент винесення оскаржуваної постанови.

Крім того, у оскаржуваній постанові слідчим не надано оцінки тим документам, які надані заявником ОСОБА_4 (к.п. т.2 а.с.51-60).

Також факти заміни вхідний дверей прокуратури Харківської області та їх доводчика, на що є посилання у оскаржуваній постанові, мають бути підтверджені належними доказами.

Неповнота досудового розслідування полягає і у непроведенні допитів ОСОБА_14 , ОСОБА_13 , а також співробітника прокуратури області, який приймав останню.

Що стосується доводів заявника про неповноту фабули у ЄРДР, то необхідно зазначити наступне.

Матеріали кримінального провадження не містять витягу з ЄРДР після скасування ухвалою слідчого судді від 26.02.2015р. попередньої постанови слідчого від 15.08.2014р. про закриття кримінального провадження.

Так, на аркуші №26 матеріалів кримінального провадження міститься витяг з ЄРДР станом на 24.06.2015р. за ч.2 ст.365 КК України з тією самою фабулою, яка вносилася до ЄРДР станом на 05.12.2012р., тобто без зазначення конкретних часу, місця, способу вчинення кримінального правопорушення та його конкретних наслідків, що суперечить положенням ч.5 ст.214 КПК України.

Також слід звернути увагу, що у витягу з ЄРДР невірно зазначено прізвище заявника « ОСОБА_16 » замість правильного « ОСОБА_17 ».

Що стосується доводів заявника про низьку якість роздрукованих за допомогою принтера фотографій, які додані до протоколу слідчого експерименту, то ілюстративний матеріал, доданий до цього протоколу, дійсно роздрукований за допомогою принтеру та на ньому зображені всі об`єкти, які описані у протоколі. Крім того, КПК України не містить вказівок щодо обов`язкового кольорового друку фотографій, які зроблені під час проведення слідчих дій.

Щодо доводів прокурора про проведення досудового розслідування в межах предмету, визначеного ч.2 ст.365 КК України, то у даному випадку, з урахуванням вищевказаної ухвали апеляційного суду Харківської області, орган досудового розслідування має перевірити обставини події також з точки зору наявності чи відсутності у діях ОСОБА_15 складу кримінального правопорушення, передбаченого ст.128 КК України.

Також оскаржуване рішення слідчого не містить достатнього правового обгрунтування наявності випадку (казусу) як підстави звільнення від кримінальної відповідальності, з урахуванням положень ст.ст.23-25 КК України.

Статтею 2 КПК України визначено, що завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Згідно з ч.2 ст.93 КПК України сторона обвинувачення здійснює збирання доказів шляхом проведення слідчих (розшукових) дій та негласних слідчих (розшукових) дій, витребування та отримання від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, службових та фізичних осіб речей, документів, відомостей, висновків експертів, висновків ревізій та актів перевірок, проведення інших процесуальних дій, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ст.94 КПК України слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення. Жоден доказ не має наперед встановленої сили.

Таким чином, проаналізувавши вищевказані обставини, приходжу до висновку, що слідчим не в повному обсязі було виконано вимоги ст.ст.2, 40, 93, 94 КПК України, не вичерпані всі процесуальні можливості та не проведені всі необхідні слідчі дії для перевірки обставин кримінального провадження.

Під час проведення досудового розслідування, окрім усунення вищевказаних недоліків, необхідно у повному обсязі виконати вказівки попередніх судових рішень, які приймалися стосовно цього кримінального провадження.

За таких обставин скарга в частині оскарження ОСОБА_4 постанови слідчого про закриття кримінального провадження підлягає задоволенню.

Що стосується доводів заявника ОСОБА_4 про фальсифікацію матеріалів перевірки попередніми органами досудового розслідування (дізнання), то ці обставини не входять до предмету даного кримінального провадження.

В частині ж оскарження постанови слідчого ОСОБА_5 скарга підлягає поверненню останньому, виходячи з наступного.

Так, відповідно до п.3 ч.1 ст.303 КПК України рішення слідчого про закриття кримінального провадження може бути оскаржене заявником, потерпілим, його представником чи законним представником.

Разом з тим, ОСОБА_5 не є однією з таких осіб.

Згідно з п.1 сч.2 ст.304 КПК України скарга повертається, якщо скаргу подала особа, яка не має права подавати скаргу.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 303, 304, 306, 307 КПК України, слідчий суддя

У Х В А Л И В :
Повернути ОСОБА_5 скаргу в частині оскарження ним постанови слідчого в ОВС першого слідчого відділу прокуратури Харківської області ОСОБА_6 від 28.05.2015р. про закриття кримінального провадження №0000011 від 05.12.2012р.

Задовольнити скаргу в частині оскарження ОСОБА_4 постанови слідчого в ОВС першого слідчого відділу прокуратури Харківської області ОСОБА_6 від 28.05.2015р. про закриття кримінального провадження №0000011 від 05.12.2012р.

Скасувати постанову слідчого в ОВС першого слідчого відділу прокуратури Харківської області ОСОБА_6 від 28.05.2015р. про закриття кримінального провадження №0000011 від 05.12.2012р.

Матеріали кримінального провадження повернути до прокуратури Харківської області для проведення досудового розслідування.

Ухвала може бути оскаржена лише в частині повернення скарги безпосередньо до апеляційного суду Харківської області протягом п`яти днів з дня її проголошення, а особами, які брали участь у справі, але не були присутні під час проголошення ухвали, - протягом п`яти днів з дня отримання її копії.

Слідчий суддя ОСОБА_1