Справа № 570/4499/15-к
номер провадження 1-кп/570/246/2015
В И Р О К
іменем України
30 листопада 2015 року м. Рівне
Рівненський районний суд Рівненської області
в особі судді ОСОБА_1
при секретарі судового засідання ОСОБА_2
з участю прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
захисника ОСОБА_5 ,
розглянувши у підготовчому судовому засіданні кримінальне провадження №0000187 по обвинуваченню
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Маневичі Волинської області, громадянина України, який: має повну вищу освіту, є одруженим, на утриманні має двох малолітніх дітей, є військовозобов`язаним, працював начальником відділу соціально-виховної та психологічної роботи Городоцького ВЦ УДПтС України в Рівненській області, є майором внутрішньої служби, є не судимий, проживає по АДРЕСА_1 , зареєстрований по АДРЕСА_2
у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 368 КК України,
в с т а н о в и в :
ОСОБА_4 , працюючи на посаді начальника відділу соціально-виховної та психологічної роботи Городоцького виправного центру УДПтС України в Рівненській області, будучи службовою особою, яка постійно обіймає в державній установі посаду, пов`язану з виконанням організаційно-розпорядчих функцій та згідно вимог ст. 6 Закону України «Про Державну кримінально-виконавчу службу України» постійно здійснює функції представника влади, а також згідно вимог ст. 2 ч. 1 п. 1 Закону України «Про державний захист працівників суду і правоохоронних органів» є працівником правоохоронного органу, до повноважень якого відповідно п. 3.3 його посадової інструкції належить участь у засіданні комісії установи з питань умовно-дострокового звільнення від покарання, висловлення при цьому своїх пропозицій щодо доцільності прийняття тих чи інших рішень відносно засуджених, згідно п. 3.4 - внесення керівництву установи пропозицій щодо застосування до засуджених заходів заохочення, а відповідно п. 13 обов`язок складення характеристик на засуджених для розгляду питань щодо умовно-дострокового звільнення від покарання, 28 жовтня 2015 року в с. Городок Рівненського району Рівненської області одержав неправомірну вигоду за вчинення в інтересах засудженого ОСОБА_6 , який відбуває в Городоцькому ВЦ № 131 покарання у вигляді обмеження волі, дій з використанням наданої йому влади та свого службового становища при наступних обставинах.
Так, 28 жовтня 2015 року о 09 год. 05 хв. ОСОБА_4 , діючи умисно, з корисливих мотивів та з метою протиправного особистого збагачення, в приміщенні свого службового кабінету Городоцького ВЦ № 131 за адресою: с. Городок Рівненського району, вул. Барона Штейнгеля, 92а, одержав від ОСОБА_6 неправомірну вигоду у вигляді грошових коштів в розмірі 400 доларів США, що згідно офіційного курсу Національного банку України становило 9145,30 грн., за вчинення в його законних інтересах дій з використанням наданої йому влади та свого службового становища, а саме - за сприяння в умовно-достроковому звільненні ОСОБА_6 від покарання шляхом ініціювання та внесення керівнику установи пропозиції про застосування до ОСОБА_6 заходу заохочення, складання позитивної характеристики засудженого ОСОБА_6 та подачі її на розгляд комісії установи з питань умовно-дострокового звільнення від покарання, а також висловлення на засіданні даної комісії пропозиції щодо наявності підстав для умовно-дострокового звільнення ОСОБА_6 від покарання.
13 листопада 2015 року між прокурором прокуратури Рівненської області ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 , з участю захисника ОСОБА_5 укладена угода про визнання винуватості.
Суд, вивчивши обвинувальний акт, переконавшись у добровільності укладення угоди, вважає, що укладена сторонами угода про визнання винуватості повністю відповідає вимогам законодавства, оскільки: умови угоди не суперечать вимогам КПК України та іншим Законам; слідчими органами правильно дана правова кваліфікація дій обвинуваченого; умови угоди відповідають інтересам суспільства та принципам гуманізму; умови угоди не порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб; є всі обґрунтовані підстави вважати, що укладення угоди було добровільним; обвинувачений має можливість виконати взяті на себе за угодою зобов`язання; є всі фактичні підстави для визнання винуватості, узгодженні сторонами вид і міра покарання не є такими, що не відповідають ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого.
Таким чином, дії ОСОБА_4 вірно кваліфіковано за ч. 1 ст. 368 КК України як одержання службовою особою неправомірної вигоди для себе за вчинення такою службовою особою в інтересах того, хто надає неправомірну вигоду будь-якої дії з використанням наданої їй влади та службового становища.
У підготовчому засіданні обвинувачений, якому зрозумілі права та наслідки укладення угоди, в присутності захисника безумовно та беззастережно пояснив про повне визнання вини та всіх фактичних обставин інкримінованого йому злочину.
Сторонами узгоджено, що при затвердженні угоди ОСОБА_4 буде призначене покарання за ч. 1 ст.368 КК України у виді штрафу у розмірі однієї тисячі двохсот неоподаткованих мінімумів доходів громадян у сумі 20 400 (двадцять тисяч чотириста) гривень з позбавленням права обіймати посади, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих функцій в органах та установах Державної пенітенціарної служби України строком на 3 роки та з позбавленням спеціального звання - майор внутрішньої служби.
Крім того, відповідно до вимог ч. 4 ст. 53 КК України, з урахуванням майнового стану обвинуваченого ОСОБА_4 , основне покарання останньому у виді штрафу в розмірі 1 200 (однієї тисячі двісті) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, тобто 20 400 (двадцять тисяч чотириста) гривень, сторони погодили призначити з розстрочкою виплати в рівних частинах строком на 1 рік, тобто з щомісячною сплатою в розмірі 1 700 грн.
Погоджено таким чином, що грошові кошти в сумі 400 доларів США (згідно офіційного курсу Національного банку України становило 9145,30 грн.) підлягають поверненню Управлінню захисту економіки в Рівненській області Департаменту захисту економіки Національної поліції України (Управління протидії злочинності у сфері економіки (УПЗСЕ) УМВС України в Рівненській області), з покладенням обов`язку повернення коштів на сторону обвинувачення (на прокуратуру Рівненської області).
Розглядаючи питання про затвердження угоди про визнання винуватості суд виходить з наступного: відповідно до ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості. Згідно з ч. 4 ст. 469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам.
Судом встановлено в судовому засіданні, що ОСОБА_4 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 368 КК України.
Судом перевірено, що ОСОБА_4 цілком розуміє положення ч.ч. 4 та 5 ст. 474 КПК України, а також усвідомлює наслідки невиконання угоди про визнання винуватості відповідно до ст. 476 КПК України.
На підставі пояснень обвинуваченого судом встановлено, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.
Судом встановлено, що умови угоди не суперечать вимогам КПК України та КК України, інтересам суспільства, а кримінальне провадження свідчить про наявність підстав для визнання винуватості.
Обвинувачений ОСОБА_4 погоджується на призначення узгодженого покарання.
Визначене сторонами покарання відповідає принципам призначення покарання та вимогам Закону.
При призначенні покарання суд враховує, що підсудний сприяв розслідуванню справи. Даних про обставини, що негативно характеризують підсудного матеріали справи не містять. Як пом`якшуючі покарання обставини суд визнає щире каяття, активне сприяння розкриттю та розслідуванню злочину. Суд приймає до уваги при призначенні покарання наявність на утриманні обвинуваченого двох неповнолітніх дітей.
Згідно п.1 ч.3 ст.314 КПК України, при прийнятті рішення у підготовчому судовому засіданні суд має право затвердити угоду.
Виходячи з викладеного суд дійшов висновку про наявність підстав для затвердження угоди про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченим ОСОБА_4 .
Відповідно до вимог ч. 5 ст. 96 КК України, спеціальна конфіскація не застосовується до грошей, цінностей та іншого майна, зазначених у цій статті, які згідно з законом підлягають поверненню власнику (законному володільцю).
З огляду на викладене, відповідно до вимог ст. 96-1, ч. 5 ст. 96-2 КК України та п. 5 ч. 9 ст. 100 КПК України, грошові кошти в сумі 400 доларів США (згідно офіційного курсу Національного банку України становило 9 145,30 грн), що одержані ОСОБА_4 внаслідок вчинення злочину, є його предметом, а також визнані речовим доказом та зберігаються в кімнаті речових доказів слідчого відділу прокуратури Рівненської області в місті Рівне, у порядку, передбаченому ч. 1 ст. 98 КПК України, на підставі п. 5 ч. 9 ст. 100 КІІК України, підлягають поверненню законному володільцю, а саме Управлінню захисту економіки в Рівненській області Департаменту захисту економіки Національної поліції України (колишнє Управління протидії злочинності у сфері економіки (УПЗСЕ) УМВС України в Рівненській області).
На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 368, 370, 374, 475 КПК України, суд
з а с у д и в :
Затвердити угоду про визнання винуватості, укладену 13 листопада 2015 року між прокурором прокуратури Рівненської області ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 з участю захисника ОСОБА_5 .
ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 368 КК України та призначити покарання у виді штрафу у розмірі 1200 (однієї тисячі двохсот) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, тобто 20400 (двадцять тисяч чотириста) гривень, з позбавленням права обіймати посади, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих функцій в органах та установах Державної пенітенціарної служби України строком на 3 роки та з позбавленням спеціального звання - майор внутрішньої служби.
Відповідно до вимог ч. 4 ст. 53 КК України, з урахуванням майнового стану обвинуваченого основне покарання засудженому ОСОБА_4 у виді штрафу в розмірі 1200 (однієї тисячі двісті) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, тобто 20400 (двадцять тисяч чотириста) гривень, призначити з розстрочкою виплати в рівних частинах строком на 1 рік, тобто з щомісячною сплатою в розмірі 1700 грн.
Вирішити питання про речові докази:
Грошові кошти в сумі 400 доларів США (згідно офіційного курсу Національного банку України становило 9145,30 грн), а саме: чотири купюри номіналом 100 доларів США з серійними номерами: LF17647514C, LL45081068E, HB1558446E, KB60386369I відповідно до вимог п. 5 ч. 9 ст. 100 КПК України, повернути власнику Управлінню захисту економіки в Рівненській області Департаменту захисту економіки Національної поліції України (Управління протидії злочинності у сфері економіки (УПЗСЕ) УМВС України в Рівненській області).
Формений головний убор повернути ОСОБА_4 , поклавши обов`язок повернення на сторону обвинувачення (прокуратуру Рівненської області).
Змиви з лівої та правої рук ОСОБА_4 , які зберегли на собі сліди злочину, та контрольний відріз бинта, відповідно до вимог п. 4 ч. 9 ст. 100 КПК України, - знищити.
Процесуальні витрати у кримінальному провадженні відсутні.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що вирок не набрав законної сили.
Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ч. 4 ст. 394 КПК України до Апеляційного суду Рівненської області через Рівненський районний суд Рівненської області протягом 30 днів з дня його проголошення. Обмеження права оскарження даного вироку визначені ч. 2 ст. 473 Кримінального процесуального кодексу України
Суддя ОСОБА_1