Справа № 711/8544/15-к
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 жовтня 2015 року Придніпровський районний суд м. Черкаси в складі:

головуючого: судді ОСОБА_1 ;
за участі:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ;
прокурора ОСОБА_3 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Черкаси кримінальне провадження, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0000061 від 07 січня 2015 року, відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Білозір`я, Черкаського району, Черкаської області, українця, громадянина України, офіційно не працюючого, не маючого на утриманні малолітніх дітей, освіта середня, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого.

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 27, ч.3 ст.185 КК України,

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця с.Білозір`я, Черкаського району, Черкаської області, українця, громадянина України, тимчасово непрацюючого, одруженого та маючого на утриманні малолітніх дітей, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_3 , раніше несудимого.
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженця м.Черкаси, українця, громадянина України, тимчасово непрацюючого, неодруженого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_4 , раніше несудимого,

обвинувачених у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 27, ч.3 ст.185 КК України,

із участю в судовому розгляді:

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

захисника обвинуваченого ОСОБА_7 ,

В С Т А Н О В И В:
Обвинувачені ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, 05.01.2015 близько 23 години спільно і за попередньою змовою з ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , відносно яких матеріали даного кримінального провадження виділені в окреме провадження, шляхом проникнення у складське приміщення, з охоронюваної території, що за адресою: АДРЕСА_5 , скоїли таємне викрадення чужого майна, яке належить ТОВ «Аксіома-Агро» та в подальшому збули дане майно покупцю, при наступних обставинах. Так, наприкінці грудня 2014 року ОСОБА_4 , маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, організував вчинення даного злочину, запропонувавши своєму товаришу ОСОБА_5 скоїти викрадення аміачної селітри у значному об`ємі зі складського приміщення, яке знаходиться на охоронюваній території за адресою: АДРЕСА_5 , на що останній погодився, так як раніше працював охоронцем вказаного приміщення та добре там орієнтувався. В подальшому ОСОБА_4 домовився з ОСОБА_5 підмовити для участі в скоєнні крадіжки ОСОБА_8 , який тоді працював охоронцем на вищевказаній території та мав підпоїти горілкою іншого охоронця, щоб останній не завадив вчиненню злочину. Також, ОСОБА_4 запропонував ОСОБА_5 , щоб останній підмовив ще когось з знайомих узяти участь у викраденні селітри. В свою чергу ОСОБА_5 запропонував своєму товаришу ОСОБА_6 за грошову винагороду прийняти участь в скоєнні крадіжки, на що останній погодився, при цьому ОСОБА_5 попрохав ОСОБА_6 задіяти ще когось для участі в викраденні, на що ОСОБА_6 запропонував залучити їх спільного знайомого ОСОБА_9 , на що ОСОБА_5 погодився. Надалі ОСОБА_6 розповів про заплановане викрадення селітри ОСОБА_9 , пообіцявши грошову винагороду та висловив пропозицію прийняти участь у цьому, на що останній погодився. Крім того, у ході організації вчинення злочину ОСОБА_4 підшукав особу, яка погодилась придбати викрадене майно приватного підприємця ОСОБА_10 , який не знав що вказане майно буде здобуте злочинним шляхом. Та 05.01.2015 під вечір ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_9 зібрались в будинку ОСОБА_5 в м. Черкаси, де ОСОБА_4 розподілив роль кожного з спільників у скоєнні злочину, а ОСОБА_8 був сповіщений про свою роль завчасно. При цьому ОСОБА_4 по стільниковому зв`язку повідомив покупця, який хотів придбати селітру, про те, щоб ввечері його вантажний автомобіль прибув для завантаження товару до м. Черкаси. Того ж дня, близько 21.00 год. усі вищевказані спільники на автомобілі ОСОБА_4 під`їхали до території, що за адресою: м. Черкаси, вул. В. Чорновола, 277 з боку проїжджої частини вулиці Різдвяної. Виконуючи свою роль у спільному умислі на таємне викрадення майна, ОСОБА_11 , за завчасно підготовленим ОСОБА_4 планом, пішов до вказаної охоронюваної території, узявши з собою алкогольні напої та сік, де через деякий час підпоїв свого знайомого охоронця ОСОБА_12 , що знаходився на чергуванні, який заснув в приміщенні для охоронців. Після цього ОСОБА_11 повідомив своїм спільникам, що охоронець спить і останні разом, керуючись спільним умислом на таємне викрадення чужого майна, проникли під зачиненими воротами на вищевказану територію, де ОСОБА_5 , продовжуючи реалізацію спільного умислу, перекусив заготовленими кусачками навісний замок в`їзних воріт, таким чином відчинивши ворота, після чого перегнав кару завантажувач до складу з селітрою, щоб в подальшому завантажувати селітру в вантажний автомобіль. Потім ОСОБА_4 з ОСОБА_6 на автомобілі поїхали зустрічати вантажний автомобіль покупця, а решта спільників залишились на території. Надалі ОСОБА_6 пересів за вказівкою ОСОБА_13 до вантажного автомобіля «Камаз» та показав водію дорогу до вищевказаної території, а ОСОБА_13 на своєму автомобілі повернувся до решти спільників. Того ж дня, близько 23.00 год. вантажний автомобіль заїхав на вказану територію та припаркувався біля складу з селітрою, де ОСОБА_5 на карі почав підвозити мішки з селітрою до вантажівки, при цьому ОСОБА_11 та ОСОБА_9 завантажували їх до кузова автомобіля, а ОСОБА_4 з ОСОБА_6 стежили за тим, щоб не прокинувся охоронець та за обстановкою навколо, з метою попередження співучасників злочину у разі появи сторонніх осіб. Після того, як вантажівка була завантажена аміачною селітрою в кількості 13 тон, то ОСОБА_5 , за вказівкою ОСОБА_4 , сів до вантажівки та разом з водієм виїхали за межі території і в подальшому направились на зустріч з покупцем, а ОСОБА_4 , ОСОБА_6 , ОСОБА_9 та ОСОБА_11 , зачинивши за собою ворота також залишили дану територію на автомобілі ОСОБА_4 . В подальшому ОСОБА_4 , залишивши ОСОБА_11 в м. Черкаси, а ОСОБА_6 та ОСОБА_9 в с. Білозіря, Черкаського р-ну, поїхав за вантажівкою та в подальшому зустрівся з покупцем селітри неподалік м. Кам`янка, Черкаської області і продав йому викрадену аміачну селітру. В подальшому отримані грошові кошти за продаж селітри в сумі 52 000 грн. ОСОБА_4 розподілив між усіма співучасниками скоєння даного злочину. Таким чином ОСОБА_4 таємно умисно, з корисливих мотивів, спільно та за попередньою змовою з ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , шляхом проникнення у приміщення, викрали чуже майно, яке належить ТОВ «Аксіома-Агро», а саме: 13 тон аміачної селітри, вартістю 7000 гривень за 1 тону , а всього на суму 91000 гривень, що більше ніж в 149 разів перевищує неоподаткований мінімум доходів громадян, чим заподіяли зазначеному товариству значної матеріальної шкоди.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 вину визнав в повному обсязі, визнав всі фактичні обставини, які йому пред`явлено в обвинуваченні. Розкаявся та просив суворо не карати.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 вину визнав в повному обсязі, визнав всі фактичні обставини, які йому пред`явлено в обвинуваченні та пояснив, що 05.01.2015 року він здійснив крадіжку силітри за попередньою змовою із ОСОБА_4 , ОСОБА_6 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 . Організатором злочину був ОСОБА_4 , який домовився і про збут силітри. Крадіжку здійснював він з ОСОБА_8 . Водій «Камаза», на якому вивозили силітру, не знав, що відбувається крадіжка.

В судовому засіданні допитаний обвинувачений ОСОБА_6 вину визнав повністю та в повному обсязі, визнав всі фактичні обставини, які йому пред`явлено в обвинуваченні та пояснив, що він здійснив 05.01.2015 року крадіжку силітри за обставин, що викладені в обвинувальному акті. Розкаявся, просив суворо не карати.

В судове засідання не з`явився представник потерпілого, хоч був належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду кримінального провадження, про що свідчить витяг з телефонограми. Будь яких клопотань від представника потерпілого до суду не надходило.

Відповідно до положень ст.325 КПК України суд визнає за можливе з`ясувати всі обставини кримінального провадження за відсутності представника потерпілого, враховуючи беззаперечну позицію учасників кримінального провадження.

Показання ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 відповідають фактичним обставинам обвинувачення і учасниками процесу не оспорюються.

Відповідно до ч.3 ст.349 КПК України суд, за згодою всіх учасників судового розгляду, визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються. При цьому судом з`ясовано, чи правильно учасники судового розгляду розуміють зміст цих обставин, чи добровільною та істинною є їх позиція, а також їм роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини.

Вина обвинуваченого ОСОБА_4 підтверджується як його показами даними ним в судовому засіданні, так і тими доказами які були зібрані органами досудового розслідування і які він визнав в судовому засіданні відповідно до ч.3 ст.349 КПК України.

Тому дії обвинуваченого ОСОБА_4 , суд кваліфікує за ч.3 ст. 27, ч. 3 ст. 185 КК України, як організація таємного викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене за попередньою змовою групою осіб, поєднане з проникненням у приміщення, що завдало значної шкоди потерпілому.

Вина обвинуваченого ОСОБА_5 підтверджується як його показами даними ним в судовому засіданні, так і тими доказами які були зібрані органами досудового розслідування і які він визнав в судовому засіданні відповідно до ч.3 ст.349 КПК України.

Тому дії обвинуваченого ОСОБА_5 суд кваліфікує за ч. 2 ст. 27, ч. 3 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене за попередньою змовою групою осіб, поєднане з проникненням у приміщення, що завдало значної шкоди потерпілому.

Вина обвинуваченого ОСОБА_6 підтверджується як його показами даними ним в судовому засіданні, так і тими доказами які були зібрані органами досудового розслідування і які він визнав в судовому засіданні відповідно до ч.3 ст.349 КПК України.

Тому дії обвинуваченого ОСОБА_6 суд кваліфікує за ч. 2 ст. 27, ч. 3 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене за попередньою змовою групою осіб, поєднане з проникненням у приміщення, що завдало значної шкоди потерпілому.

Призначаючи покарання ОСОБА_4 , суд, згідно з вимогами ст.65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, особу винного, межі, установлені санкції статті КК України.

Згідно ст.66 КК України, пом`якшуючою його відповідальність обставиною, суд визнає щире каяття у вчиненому.

Згідно ст.67 КК України, обставини, що обтяжують покарання обвинуваченого, суд не вбачає.

Суд, обираючи вид покарання ОСОБА_4 , враховує ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, яке відповідно до ч.4 ст.12 КК України є тяжким злочином, особу обвинуваченого, його роль у вчиненому діянні, а саме організацію в скоєнні даного кримінального правопорушення, на спеціальних обліках не перебуває. Таким чином, суд приходить до висновку про необхідність засудження ОСОБА_4 до покарання, пов`язаного із позбавленням волі.

Однак, враховуючи конкретні, досліджені в ході судового розгляду обставини справи, зокрема наявності постійного місця проживання, визнання вини, відсутності у представника потерпілого претензій, його молодий вік, відношення до вчиненого, поведінку після вчиненого злочину, наявність пом`якшуючої та відсутність обтяжуючої відповідальність обставини, думку сторони обвинувачення про можливість звільнення від відбування покарання із іспитовим строком, суд встановлює за можливе звільнити його від відбування призначеного покарання з випробуванням згідно ст.75 КК України з покладанням на нього обов`язків передбачених ст.76 цього Кодексу.

Суд вважає, що підстав для застосування обвинуваченому ОСОБА_4 ст.69 КК України не вбачається, так як він схильний до вчинення кримінальних правопорушень.

В об`єктивній стороні інкримінованого діяння ОСОБА_4 вбачається також виконання вчиненого злочину, що передбачається ч.2 ст.27 КК України та інкримінується двом іншим обвинуваченим, тому дії також повинні бути кваліфіковані і з посиланням на ч.2 ст.27 цього Кодексу. Однак суд не здійснює дане пере кваліфікування обвинувачення, так як зобов`язаний здійснювати розгляд кримінального провадження в межах висунутого обвинувачення.

Призначаючи покарання ОСОБА_5 , суд, згідно з вимогами ст.65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, особу винного, межі, установлені санкції статті КК України.

Згідно ст.66 КК України, пом`якшуючою його відповідальність обставиною, суд визнає щире каяття у вчиненому.

Згідно ст.67 КК України, обставини, що обтяжують покарання обвинуваченого, суд не вбачає.

Суд, обираючи вид покарання ОСОБА_5 , враховує ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, яке відповідно до ч.4 ст.12 КК України є тяжким злочином, особу обвинуваченого, який має постійне місце проживання, на спеціальних обліках не перебуває. Таким чином, суд приходить до висновку про необхідність засудження ОСОБА_5 до покарання, пов`язаного із позбавленням волі.

Однак, враховуючи конкретні, досліджені в ході судового розгляду обставини справи, зокрема наявності постійного місця проживання, визнання вини, розкаяння, відсутності у представника потерпілого претензій, його молодий вік, відношення до вчиненого, наявність на утриманні двох неповнолітніх дітей, відмітка про яких мається в паспорті в «спеціальних відмітках», поведінку після вчиненого злочину, наявність пом`якшуючої та відсутність обтяжуючої відповідальність обставини, думку сторони обвинувачення про можливість звільнення від відбування покарання із іспитовим строком, суд встановлює за можливе звільнити його від відбування призначеного покарання з випробуванням згідно ст.75 КК України з покладанням на нього обов`язків передбачених ст.76 цього Кодексу.

Суд вважає, що підстав для застосування обвинуваченому ОСОБА_5 ст.69 КК України не вбачається, так як він схильний до вчинення кримінальних правопорушень.

Призначаючи покарання ОСОБА_6 , суд, згідно з вимогами ст.65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, особу винного, межі, установлені санкції статті КК України.

Згідно ст.66 КК України, пом`якшуючою його відповідальність обставиною, суд визнає щире каяття у вчиненому.

Згідно ст.67 КК України, обставини, що обтяжують покарання обвинуваченого, суд не вбачає.

Суд, обираючи вид покарання ОСОБА_6 , враховує ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, яке відповідно до ч.4 ст.12 КК України є тяжким злочином, особу обвинуваченого, який має постійне місце проживання, на спеціальних обліках не перебуває, Таким чином, суд приходить до висновку про необхідність засудження ОСОБА_6 до покарання, пов`язаного із позбавленням волі.

Однак, враховуючи конкретні, досліджені в ході судового розгляду обставини справи, зокрема наявності постійного місця проживання, за яким компрометуючих даних на особу не здобуто, визнання вини, відсутності у представника потерпілого претензій, його молодий вік, відношення до вчиненого, поведінку після вчиненого злочину, наявність пом`якшуючої та відсутність обтяжуючої відповідальність обставини, думку сторони обвинувачення про можливість звільнення від відбування покарання із іспитовим строком, суд встановлює за можливе звільнити його від відбування призначеного покарання з випробуванням згідно ст.75 КК України з покладанням на нього обов`язків передбачених ст.76 цього Кодексу.

Суд вважає, що підстав для застосування обвинуваченому ОСОБА_6 ст.69 КК України не вбачається, так як він схильний до вчинення кримінальних правопорушень.

Суд вважає таке покарання необхідним і достатнім для виправлення обвинувачених та попередження вчинення ними нових злочинів.

Дана позиція також викладена у Постанові Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання».

З приводу запобіжних заходів, обраних обвинуваченим, беручи до уваги мотивування застосування звільнення від відбування покарання, суд обґрунтовує за можливе змінити ОСОБА_4 запобіжний захід із тримання під вартою на особисте зобов`язання, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 із домашнього арешту на особисте зобов`язання.

Витрати при проведенні досудового розслідування у кримінальному провадженні складають: за проведення трасологічної експертизи №59 від 27.02.2015 року в сумі 245,52 гривні та за проведення трасологічної експертизи №66 від 11.03.2015 року в сумі 245,52 гривні, що в загальній сумі складає 491,04 гривні.

Доля речових доказів повинна бути вирішена на підставі ст.100 КПК України.

Інших заяв та клопотань з приводу дослідження будь-яких доказів чи врахування будь-якої інформації при ухваленні вироку від сторін кримінального провадження не надходило.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст.100, 325, 326, 337, 368-371, 374, 377 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:
Визнати ОСОБА_4 винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 27, ч.3 ст.185 КК України та призначити йому покарання у виді 4 років позбавлення волі.
На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбуття покарання з випробуванням, якщо він протягом іспитового строку 2 роки не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.

На підставі п.п.2-4 ст.76 КК України зобов`язати ОСОБА_4 не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти цю інспекцію про зміну місця проживання, роботи або навчання та з`являтися в цю інспекцію для реєстрації.

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_4 змінити з тримання під вартою на особисте зобов`язання, який скасувати по набранню вироком законної сили.

Звільнити ОСОБА_4 з-під варти у залі судового засідання у відповідності до ч.1 ст.377 КПК України.

Визнати ОСОБА_5 винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 27, ч.3 ст.185 КК України та призначити йому покарання у виді 3 років позбавлення волі.
На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбуття покарання з випробуванням, якщо він протягом іспитового строку 1 рік 6 місяців не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.

На підставі п.п.2-4 ст.76 КК України зобов`язати ОСОБА_5 не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти цю інспекцію про зміну місця проживання, роботи або навчання та з`являтися в цю інспекцію для реєстрації.

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_5 змінити з домашнього арешту на особисте зобов`язання, який скасувати по набранню вироком законної сили.

Визнати ОСОБА_6 винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 27, ч.3 ст.185 КК України та призначити йому покарання у виді 3 років позбавлення волі.
На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_6 від відбуття покарання з випробуванням, якщо він протягом іспитового строку 2 роки місяців не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.

На підставі п.п.2-4 ст.76 КК України зобов`язати ОСОБА_6 не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти цю інспекцію про зміну місця проживання, роботи або навчання та з`являтися в цю інспекцію для реєстрації.

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_6 змінити з домашнього арешту на особисте зобов`язання, який скасувати по набранню вироком законної сили.

Стягнути із обвинувачених ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 в дохід Держави процесуальні витрати при проведенні експертиз солідарно по 163 гривні 68 коп. з кожного.

Речові докази по кримінальному провадженню:

- 260 мішків з мінеральними добривами передані під зберігаючу розписку власнику даних міндобрив ОСОБА_14 , залишити за належністю;

- вантажний автомобіль «Камаз», д.н.з. НОМЕР_1 - переданий під зберігаючу розписку власнику даної вантажівки - ОСОБА_10 , залишити за належністю;

- письмові матеріали, які були досліджені в ході судового розгляду за клопотанням прокурора та обвинувачених зберігати при матеріалах кримінального провадження.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Черкаської області через Придніпровський районний суд м. Черкаси протягом 30 днів - учасниками процесу з дня його проголошення.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Головуючий: ОСОБА_1