АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/774/1532/15 Справа № 205/5194/14-к Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - ОСОБА_2

У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
25 серпня 2015 року м. Дніпропетровськ
Колегія суддів судової палати з кримінальних справ апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:
Головуючого-судді ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
за участю:
секретаря ОСОБА_5
прокурора ОСОБА_6
обвинуваченої ОСОБА_7
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську кримінальне провадження за апеляційною скаргою обвинуваченої ОСОБА_7 на вирок Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 03 червня 2015 року відносно::
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Дніпропетровська, громадянки України, яка має неповнолітнього сина, ІНФОРМАЦІЯ_2 , проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимої:
- 30.03.2010 року Кіровським районним судом м. Дніпропетровська за ст.185 ч.2, 15 ч.2, 76-1 ч.2, 76-1 ч.3, 76-1 ч.4 КК України на 4 роки позбавлення волі. Згідно ст.ст.75,76 КК України з іспитовим строком на 2 роки;
- 11.03.2011 року Красногвардійським районним судом м. Дніпропетровська за ст.ст.15 ч.3, 185 ч.2, 185 ч.2. 186 ч.1, 70 ч.1 КК України на 2 роки позбавлення волі. На підставі ст.70 ч.4 КК України вирок Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 30.03.2010 року виконувати самостійно;
- 12.12.2013 року Ленінським районним судом м. Дніпропетровська за ст.ст. 185 ч.2, 15 ч.3, 185 ч.2, 70 ч.1 КК України на 2 роки 6 місяців позбавлення волі. Ухвалою Дніпропетровського апеляційного суду від 06.05.2014 року звільненої від відбування покарання по ст.1, п. «в» ЗУ «Про амністію» від 18.04.2014 року; 11.07.2014 року Кіровським районним судом м. Дніпропетровська за ч.2 ст.15 ч.2 ст.185 КК України, ст.ст.75,76 КК України на 3 роки позбавлення волі, з іспитовим строком - 3 роки;
- 29.09.2014 року Амур-Нижньодніпровським районним судом м. Дніпропетровська за ч.2 ст.15 ч.2 ст.185, ст.71 КК України до 3 років 1 місяця позбавлення волі;
- 17.02.2015 року Красногвардійським районним судом м. Дніпропетровська за ч.2 ст.15 ч.2 ст.185 КК України на 1 рік позбавлення волі, ч.1, ч.4 ст.70 КК України на 3 роки 1 місяць 1 день позбавлення волі,
засудженого за ч.1 ст.185 КК України на 2 роки позбавлення волі.
На підставі ст. 70 ч. 4 КК України призначене покарання поглинене покаранням у вигляді 3 років 1 місяця 1 дня позбавлення волі, призначеним вироком Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 17 лютого 2015 року і остаточно до відбування призначено покарання - 3 роки 1 місяць 1 день позбавлення волі.
В С Т А Н О В И Л А:
Згідно вироку суду ОСОБА_7 визнано винною та засуджено за вчинення злочину за таких обставин.
28.05.2014 року, близько 17 годин 00 хвилин, вона, знаходячись в приміщенні магазину «ПроСтор-104», розташованого за адресою м. Дніпропетровськ, пров. Парусний, 7, маючи намір, спрямований на таємне викрадення чужого майна, скориставшись тим, що за її діями ніхто не спостерігає, діючи таємно, з корисливих мотивів та особистої зацікавленості, наблизилась до торгівельних полиць вказаного магазину, звідки таємно викрала майно, належне ТОВ «СТИЛЬ Д», - туалетну воду торгівельної марки «Gucci Rush-2» , в кількості 2 шт., об`єм по 50 мл., вартість однієї становить 799 гривень, загальною вартістю 1598 гривень, спричинивши ТОВ «Стиль Д» матеріальну шкоду на вищевказану суму. Після цього остання з викраденим майном з місця злочину зникла.
В апеляційній скарзі:
-обвинувачена просить застосувати до неї ст.69 КК України та зменшити строк призначеного покарання. З вироком суду не згодна, так як є ряд пом`якшуючих обставин, які суд першої інстанції не взяв до уваги, зокрема, повне визнання нею своєї вини, щире каяття, те, що на її утриманні знаходиться неповнолітній син, 2006 року народження та пристаріла мати-пенсіонерка, 1949 року народження, яким потрібна її увага та турбота.
Заслухавши доповідь судді, думку прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, пояснення обвинуваченої, яка просила не задовольняти апеляційну скаргу, перевіривши матеріали кримінального провадження, в межах поданої апеляції, обговоривши її доводи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга обвинуваченої не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Згідно зі ст.409 КПК України підставами для скасування або зміни судового рішення судом апеляційної інстанції є: неповнота судового розгляду; невідповідність висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження; істотне порушення вимог кримінального процесуального закону; неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність; невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого через м`якість або через суворість.
Відповідно до ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції перевіряє законність та обґрунтованість судового рішення суду першої інстанції в межах апеляційних скарг.
Висновки суду про доведеність винуватості ОСОБА_7 у вчиненні зазначеного у вироку кримінального правопорушення та правильність кваліфікації її дій за ч.1 ст.185 КК України в апеляційній скарзі не оспорюється.
Доводи обвинуваченої ОСОБА_7 про необхідність застосування щодо неї ст.69 КК України, колегія суддів вважає непереконливими.
Згідно зі ст.65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для виправлення та попередження нових злочинів. Це покарання має відповідати принципам справедливості, співмірності, індивідуалізації. Для його вибору суд повинен урахувати ступінь тяжкості злочину, конкретні обставини його вчинення, форму вини, наслідки цього діяння, дані про винну особу, обставини, що впливають на забезпечення відповідності покарання характеру й тяжкості вчиненого злочину.
Відповідно до ст.69 КК призначення основного покарання, нижчого від найнижчої межі, передбаченої законом за вчинений злочин, може мати місце за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості цього злочину, з урахуванням особи винного.
Під час розгляду кримінального провадження достатніх підстав для застосування щодо ОСОБА_7 ст.69 КК України, судом не встановлено і в апеляційній скарзі обвинуваченою також не наведено. Ті обставини, на які вказала обвинувачена в апеляційні скарзі, зокрема її повне визнання вини, щире каяття, те, що на її утриманні знаходиться неповнолітній син, 2006 року народження та пристаріла мати-пенсіонерка, 1949 року народження, яким потрібна її увага та турбота, колегія суддів не може визнати пом`якшуючими, так як обвинувачена раніше була неодноразово судима, останній раз 17.02.2015 року, відповідних висновків для себе не зробила, на шлях виправлення не стала.
В даному провадженні, як видно з його матеріалів, не встановлено обставин, які б давали підстави вважати, що покарання ОСОБА_7 призначено із порушенням визначених у законі загальних засад.
Усупереч доводам у скарзі суд, обираючи покарання ОСОБА_7 , поряд із ступенем тяжкості вчиненого злочину, врахував ступінь суспільної небезпеки вчиненого нею злочину, який віднесено до категорії середньої тяжкості, її каяття та сприяння розкриттю злочину, а також дані, що характеризують її особу, а саме те, що ОСОБА_7 суспільно-корисною працею не займалася та схильна продовження протиправної поведінки, але вчинили злочин до винесення відносно неї попереднього вироку суду.
З огляду на все це суд, дотримуючись вимог статей 50,65 КК України призначив ОСОБА_7 покарання у виді позбавлення волі із застосуванням вимог ч.4 ст.70 КК України, оскільки остання вчинила злочин до винесення відносно неї попереднього вироку Красногвардійського районного суду від 17 лютого 2015 року, тому підстав вважати таке покарання явно несправедливим унаслідок суворості немає.
За таких обставин призначене судом покарання ОСОБА_7 за своїм видом та розміром є необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченої та запобігання вчиненню нею нових кримінальних правопорушень.
Враховуючи наведене, колегія суддів не вбачає підстав для зміни вироку та пом`якшення їй покарання із застосуванням положень ст.69 КК України, і відповідно не знайшла підстав для задоволення апеляційної скарги ОСОБА_7 .
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 404, 407 КПК України, колегія суддів, -
П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційну скаргу обвинуваченої ОСОБА_7 залишити без задоволення.
Вирок Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 03 червня 2015 року відносно ОСОБА_7 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.
Ухвала може бути оскаржена і на неї може бути подана касаційна скарга у Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом трьох місяців з моменту проголошення, а засудженій в той самий строк з моменту отримання нею копії ухвали апеляційного суду

Судді: