Барвінківський районний суд Харківської області

Справа № 1 155/10
ВИРОК
Іменем України
26 листопада 2010 року. Барвінківський районний суд Харківської області
головуючого судді ОСОБА_1
секретаря ОСОБА_2 , ОСОБА_3
за участю прокурора ОСОБА_4
захисника: ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Барвінкове Харківської області кримінальну справу за обвинуваченням:
ОСОБА_6 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Барвінкове Харківської області, українця, громадянина України, що має середню освіту, одруженого, приватного підприємця, не судимого, який проживає в АДРЕСА_1 ,
у скоєнні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України,
10 жовтня 2010 року близько 8 00 години, керуючи технічно справним автомобілем «Деу-Нубіра» реєстраційний номер НОМЕР_1 , підсудний ОСОБА_7 рухався по автодорозі Барвінкове Близнюки Лозова з сторони Барвінкове по напрямку до м. Близнюки.
ОСОБА_7 , рухаючись автомобілем в районі розташування 41 км + 500метрів вказаної автодороги на території Барвінківського району Харківської області із швидкістю 110 130 км/год., перевищив допустиму швидкість руху свого транспортного засобу, грубо порушивши вимоги Правил дорожнього руху України, а саме:
- п. 12.6 «поза населеними пунктами на всіх дорогах та на дорогах, що проходять через населені пункти, позначені знаком 5.47, дозволяється рух із швидкістю: г1 ) іншим транспортним засобам: на а автомагістралях не більше 130 км/год., на дорогах для інших автомобілів - не більше 110 км/год., на інших автомобільних дорогах - не більше 90 км/год..»
- п. 12.9 «водієві забороняється:б) перевищувати максимальну швидкість, зазначену пунктами 12.4-127, на ділянці дороги, де встановлено дорожні знаки 3.29, 3.31, або на транспортному засобі, на якому встановлено розпізнавальний знак відповідно до підпункту «И» пункту 30.3 цих Правил»
- п. 1.5 «дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків»
- п. 10.1 «Перед початком руху, перестроюванням та будь якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам дорожнього руху»
- п. 14.2 «перед початком обгону водій повинен переконатися в тому, що: в) смуга зустрічного руху, на яку він буде виїжджати, вільна від транспортних засобів в достатній для обгону відстані», проявив неуважність, перед початком обгону автомобіля, який рухався у попутному напрямку, не переконавшись у тому, що смуга зустрічного руху, на яку він виїзд жав, вільна від транспортних засобів в достатній для обгону відстані, перейшов до виконання манера обгону, виїхав на смугу зустрічного руху, створив небезпеку для інших учасників дорожнього руху і допустив зіткнення з автомобілем «Деу - Сенс», який рухався у зустрічному напрямку.
В результаті ДТП водію автомобіля «Деу - Сенс» потерпілому ОСОБА_8 було заподіяно тілесні ушкодження середньої тяжкості у вигляді закритого перелому лучової кістки зліва а пасажиру вказаного автомобіля потерпілому ОСОБА_9 було заподіяно тілесні ушкодження у вигляді множиних переломів ребер лівої половини грудної кістки зліва, крововилива в перикард, субепирадикально на серце, субплевральних ран між верхніми та нижніми долями і по задній поверхні нижньої долі лівої легені і крововиливу в легеневу тканину біля ран, а також внутрішньо легеневої гематоми нижньої долі лівої легені, які потягли за собою смерть потерпілого.
Допитаний в судовому засіданні підсудний ОСОБА_7 в інкримінованому йому злочині винним себе визнав частково і пояснив, що 10 жовтня 2009 року він, керуючи автомобілем «Деу Нубіра» рухався по автодорозі Барвінкове Близнюки Лозова. При русі, спереду підсудний на а автодорозі побачив мікроавтобус, який рухався у попутному напрямку і вирішив його обігнати. Пересвідчившись у безпечності вказаного маневру, ОСОБА_7 ,виїхав на смугу зустрічного руху і коли його автомобіль порівнявся з мікроавтобусом, побачив, що у зустрічному напрямку по своїй смузі руху, рухався автомобіль «Деу Сенс». Вказаний автомобіль підсудний побачив зненацька, як вважає, в зв`язку з поглибленням на автодорозі. З метою попередження зіткнення з автомобілем, підсудний застосувавши гальмування, спрямував свій автомобіль вліво по ходу свого руху, де на узбіччі зіткнувся з автомобілем під керуванням потерпілого ОСОБА_8 .. При цьому підсудний не пам`ятає з якою швидкістю він рухався по автодорозі при здійсненні маневру обгону мікроавтобуса. Признаючи вину частково, підсудний посилався на те, що з його боку було прийнято всі міри для запобігання ДТП. Проте він не міг передбачити, що потерпілий стане виконувати маневр вправо у сторону узбіччя.
Суд зазначає, що показання в частині, з якою швидкістю рухався підсудний під час скоєння ДТП, підсудний в ході досудового слідства давав інші (а.с. 187).
Крім часткового визнання підсудним своєї вини в скоєному злочині, його винність підтверджується наступними зібраними по справі та дослідженими в судовому засіданні доказами:
- показаннями в суді потерпілого ОСОБА_8 , який пояснив, що 10 жовтня 2009 року він на автомобіля «Деу Сенс» рухався по автодорозі Барвінкове Близнюки Лозова. В я кості пасажира на передньому сидінні автомобіля знаходився його батько потерпілий ОСОБА_9 .. Близько 8 00 години, потерпілий, рухаючись автомобілем із швидкістю близько 90 км/год. , побачив, як виконуючи маневр обгону, на смугу зустрічного руху із швидкістю близько 140 км/год, виїхав автомобіль, яким керував підсудний. В цей час, ОСОБА_8 , зрозумівши, що виникла аварійна ситуація, став застосовувати гальмування. Проте, відстань між його автомобілем та автомобілем яким керував підсудний, стала швидко зменшуватися і він, зрозумівши, що зіткнення не уникнути, направив свій автомобіль вправо, у сторону узбіччя. Але, зразу ж зустрічний автомобіль також став рухатися в сторону узбіччя, де і зіткнувся з автомобілем потерпілого.
- показаннями в суді потерпілого ОСОБА_10 , який пояснив, що 10 жовтня 2010 року зі слів брата потерпілого ОСОБА_8 йому стало відомо про ДТП, яке сталося з участю автомобіля, яким керував брат та ОСОБА_7
- показаннями в суді свідка ОСОБА_11 , який пояснив, що на досудовому слідстві потерпілий ОСОБА_12 давав показання добровільно без будь-якого тиску, на хворобливий стан не скаржився і по його вигляду не було видно, що він перебував у такому стані. Також по відношенні до ОСОБА_7 будь якого тиску при дачі ним показань не застосовувалося. Останній добровільно давав всі показання.
- висновком судово-медичної експертизи № 177 від 20 листопада 2009 року згідно якого ОСОБА_8 заподіяно тілесні ушкодження середньої тяжкості у вигляді закритого перелому лучової кістки зліва (а.с. 39-40).
- висновком судово-медичної експертизи № 63т від 7 грудня 2009 року згідно якого ОСОБА_9 тілесні ушкодження у вигляді множиних переломів ребер лівої половини грудної кістки зліва, крововилива в перикард, субепирадикально на серце, субплевральних ран між верхніми та нижніми долями і по задній поверхні нижньої долі лівої легені і крововиливу в легеневу тканину біля ран, а також внутрішньо легеневої гематоми нижньої долі лівої легені, які потягли за собою смерть потерпілого (а.с. 44-53).
- протоколом огляду місця події від 10 жовтня 2009 року - автодороги 41 км.+500м. Барвінкове Лозова, згідно якого зіткнення транспортних засобів сталося на узбіччі автомобіля «Деу Сенс» (а.с. 5-10).
- протоколом відтворення обстановки і обставин ДТП з водієм ОСОБА_7 , в ході якого з його слів був встановлений механізм зіткнення транспортних засобів (а.с. 66-69).
- Висновком додаткової авто-технічної експертизи № 2886 від 28 січня 2010 року, проведеною в ХНДІСЕ ім. Бокаріуса, згідно якої водій автомобіля «Деу Нубіра» повинен діяти у відповідності до вимог п.п. 10.1, 12.6 « г1», 12.9 «б», 14.2 «в», Правил Дорожнього руху України. Водій ОСОБА_7 мав технічну можливість запобігти зіткнення шляхом виконання вимог п.п. 10.1,_ 12.6« г1», 12.9 «б», 14.2 «в», Правил Дорожнього руху України для чого не було перешкоди технічного характеру. В діях ОСОБА_7 не відповідали вимогам п.п. 10.1, 12.6 « г1», 12.9 «б», 14.2 «в», Правил Дорожнього руху України та знаходилися з технічної точки зору у причинному зв`язку з виникненням події вказаної пригоди.
Водій ОСОБА_8 не мав технічної можливості попередити зіткнення шляхом виконання вимог п.п. 10.1,12.3 Правил Дорожнього руху і в його діях не вбачається невідповідність вимог Правил Дорожнього руху, які з технічної точки зору знаходилися б в причинному зв`язку з подією. З урахуванням довжини слідів гальмування «Деу-Нубіра» (72.6 м.), швидкість цього автомобіля перед початком гальмування складала не менше 110 км./год. (а.с. 156 162).
Аналізуючи показання підсудного, які він давав в суді в частині в частині, того ,що він не пам`ятає, з якою швидкістю рухався при здійсненні маневру обгону мікроавтобуса, суд критично до них ставиться і вважає такими, як дані підсудним неправдивими, так як вони спростовуються показаннями, даними ним на досудовому слідстві в якості обвинувачуваного (а.с. 187 188), показаннями потерпілого ОСОБА_8 як на досудовому слідстві так і в суді. Причину протирічь в своїх показаннях в даній частині в суді підсудний пояснити не зміг. В цьому зв`язку3 суд приходить до висновку про правдивість показань підсудного в даній частині на досудовому слідстві.
Суд приймає до уваги висновок саме додаткової авто-технічної експертизи № 2886 від 28 січня 2010 року, проведеною в ХНДІСЕ ім. Бокаріуса, так як висновок підтверджується протоколом огляду міста події (довжина сліду гальмування автомобіля «Деу-Нубіра» 72.6 м.), показаннями потерпілого про те, що швидкість руху його автомобіля перед ДТП складала близько 90 км/год. Та й сам підсудний показував, що автомобіль потерпілого рухався швидко.
Суд вважає, що винність підсудного ОСОБА_7 у пред`явленому обвинуваченні повністю доведена і кваліфікує його дії за ч. 2 ст. 286 КК України, оскільки він, керуючи технічно справним автомобілем «Деу-Нубіра», вчинив порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту, що заподіяло потерпілому ОСОБА_8 тілесні ушкодження середньої тяжкості а також смерть потерпілого ОСОБА_9 ..
Вивченням особистості підсудного ОСОБА_7 встановлено, що він раніше не судимий, на обліках у лікаря нарколога і психіатра не перебуває, працює приватним підприємцем, за місцем проживання характеризується позитивно.
В якості обставин, які пом`якшують відповідальність підсудного суд приймає до уваги часткове відшкодування цивільного позову, знаходження на утриманні у підсудного трьох неповнолітніх дітей.
Обставин, обтяжуючих відповідальність підсудного також не встановлено.
При призначенні покарання підсудному ОСОБА_7 суд, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, наведені вище дані про його особу, знаходить необхідним для його виправлення, перевиховання та попередження нових злочинів призначити йому покарання у вигляді позбавлення волі в межах, необхідних для досягнення цих цілей, не застосовуючи максимальної санкції.
З урахуванням наведеного, суд приходить до висновку про призначення підсудному покарання у вигляді позбавлення волі з позбавленням його права керувати транспортних засобів.
Вартість проведених по справі судових експертиз суд визнає за необхідне віднести в рахунок судових витрат і стягнути їх з підсудного на користь держави.
Потерпілим ОСОБА_8 на досудовому слідстві заявлявся цивільний позов про відшкодування матеріальних збитків, моральної шкоди з підсудного на його користь.
Крім того, потерпілий просив стягнути з підсудного на його користь 500 000 грн. суми моральної шкоди.
У судовому засіданні підсудний позови визнав частково.
У добровільному порядку, в рахунок відшкодування матеріальних збитків останнім відшкодовано потерпілому ОСОБА_8 5000 грн., ОСОБА_10 3500 грн.. Судом враховуються вказані суми при стягненні матеріальних збитків з підсудного на користь потерпілих.
Відповідно до вимог ст. 28 КПК України особа, яка зазнала матеріальної шкоди від злочину, вправі при провадженні в кримінальній справі пред`явити до обвинуваченого або до осіб, що несуть матеріальну відповідальність за дії обвинуваченого, цивільний позов, який розглядається судом разом з кримінальною справою.
Згідно зі ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Потерпілим ОСОБА_8 не надано доказів про призначення саме тих ліків, вартість яких просив стягнути потерпілий на свою користь. В цьому зв`язку, позов в частині стягнення з підсудного на користь потерпілого суми витрат на лікування, суми витрат на обстеження не підлягають відшкодування, як безпідставні. Не підлягають відшкодуванню і попередня вартість лікування, транспортні витрати, вартість додаткової комплектації автомобіля, сума обов`язкового страхування, проведення державного технічного огляду, попередня вартість повторної операції.
Потерпілим ОСОБА_10 надано суду докази про витрати понесені на поховання ОСОБА_9 , вартість пам`ятника та витрати на придбання медичних препаратів останньому.
В цьому зв`язку
Суд приходить до висновку, що діями ОСОБА_7 , потерпілим ОСОБА_13 . Та ОСОБА_10 заподіяна моральна шкода. Згідно з вимогами ч. 1 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними діями відшкодовується особою, яка її завдала за наявності її вини. Суд вважає, що в результаті неправомірних дій водія ОСОБА_7 потерпілим завдана моральна шкода. Суд прийшов до висновку виходячи з того, що потерпілі в результаті злочинних дій підсудного втратили батька, а ОСОБА_8 , крім того самому спричинено тілесні ушкодження середньої тяжкості.
Визнаючи розмір відшкодування моральної шкоди потерпілим, суд приймає до уваги всю глибину моральних страждань, які потерпілим довелося пережити із-зі втрати батька, спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_8 , а також тривалість моральних переживань, які можуть їх переслідувати тривалий час. Суд вважає, що на розмір моральної шкоди впливає і настання негативних змін у житті потерпілих: погіршення стану здоров`я, неможливість спілкування із-за пригніченого стану психіки з знайомими, друзями. Враховується і вік потерпілих. Разом з тим, при вирішенні питання про задоволення позову суд приймає до уваги, що моральна шкода потерпілим заподіяна злочином, який було вчинено з необережності.
Речові докази у справі суд визнає за необхідне визначити відповідно до вимог ст. 81 КПК України.
Суд вважає необхідним запобіжний захід у відношенні ОСОБА_7 змінити з підписки про невиїзд на утримання під вартою, взявши його під варту в залі суду.
Керуючись ст. ст. 321 - 325 КПК України, суд
ЗАСУДИВ:
ОСОБА_6 визнати винним у скоєнні злочину, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України і призначити йому покарання: 5 (п`ять) років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами на три роки.
Міру запобіжного заходу по відношенні до ОСОБА_7 змінити з підписки про невиїзд - на утримання під вартою, взявши під варту негайно при оголошенні вироку.
Початок відбування строку покарання ОСОБА_7 , рахувати з часу його затримання з 26 листопада 2010 року.
Стягнути з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_10 7100 (сім тисяч сто ) грн. суми матеріальних збитків та 20 000 (двадцять тисяч) суми моральної шкоди.
Стягнути з ОСОБА_7 на користь держави 7066 (сім тисяч шістдесят шість) грн.. 60 коп..
Речові докази: автомобіль «Деу Нубіра», який знаходиться на зберіганні у ОСОБА_7 та автомобіль «Деу Сенс», який знаходиться на зберіганні у ОСОБА_8 залишити там же.
Вирок може бути оскаржений протягом п`ятнадцяти діб засудженим ОСОБА_7 з дня вручення йому копії вироку, іншими учасниками судового розгляду у той же строк з дня проголошення вироку до апеляційного суду Харківської області через Барвінківський районний суд Харківської області.
Суддя ОСОБА_1 .