Справа № 443/1560/15-к
Провадження №1-кс/443/268/15
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 вересня 2015 року м. Жидачів
Жидачівський районний суд Львівської області в складі: слідчого судді ОСОБА_1
з участю секретаря ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м.Жидачеві скаргу ОСОБА_3 на протиправну бездіяльність прокурора Жидачівського району Львівської області ОСОБА_4 щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР та невизнання її потерпілою,-

встановив:
11.09.2015 року ОСОБА_3 звернулась до суду із скаргою на бездіяльність прокурора Жидачівського району Львівської області ОСОБА_4 щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР та невизнання її потерпілою. В огрунтування скарги посилається на те, що 28.08.2015 року на адресу прокуратури Жидачівського району Львівській області нею скерована заява про кримінальне правопорушення, скоєне гр. ОСОБА_5 , яке полягає у викраденні ним дитини. На момент звернення до суду із скаргою жодних відповідей із прокуратури Жидачівського району щодо внесення відомостей до ЄРДР за наслідками розгляду вказаної заяви вона не отримувала. Вважає, що протиправною бездіяльністю посадових осіб прокуратури Жидачівського району заяву про вчинення кримінального правопорушення не внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань, не розпочато досудове розслідування за її зверненням та не визнано її потерпілою.

Відповідно до ч.4 ст.214 КПК України слідчий, прокурор, інша службова особа, уповноважена на прийняття заяв і повідомлень про кримінальне правопорушення, зобов`язані прийняти та зареєструвати таку заяву чи повідомлення. Відмова у прийнятті та реєстрації заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення не допускається.

У судовому засіданні скаржник ОСОБА_3 вимоги скарги підтримала та просила їх задовольнити.

Прокурор ОСОБА_4 вимоги скарги заперечив, пояснивши, що дійсно 04.09.2015 року до Жидачівського РВ ГМВСУ у Львівській області із прокуратури Жидачівського району поступила заява скаржника ОСОБА_3 про вчинення кримінального правопорушення, яка прийнята та зареєстрована в Журналі єдиного обліку заяв і повідомлень про вчинені кримінальні правопорушення та інші події Жидачівського РВ ГУМВС України у Львівській області того ж дня за №2795, оскільки не містила ознак кримінального правопорушення. 15.09.2015 року Жидачівським РВ ГМВСУ у Львівській області за результами розгляду вказаного звернення складено висновок, відповідно до якого розгляд звернення скаржниці припинено та останню 15.09.2015 року повідомлено про результати розгляду звернення.

Заслухавши пояснення скаржника, прокурора, перевіривши матеріали скарги, слідчий суддя дійшов наступного висновку.

Інститут оскарження рішень, дій чи бездіяльності на стадії досудового розслідування, якому присвячено гл. 26 КПК України є важливою гарантією захисту прав учасників кримінального процесу і відповідно до ст.7 КПК України однією із засад кримінального провадження.

Окремими пунктами ч.1 ст.303 КПК України визначено предмети оскарження і залежно від цього їх суб"єкти, зокрема бездіяльність слідчого, прокурора щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР оскаржується заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, володільцем тимчасово вилученого майна.

Застосований у ч.1 ст.303 КПК України підхід дозволяє впорядкувати та максимально конкретизувати підстави і порядок оскарження чітко визначеними суб"єктами відповідних процесуальних рішень.

Відповідно до вимог ст.214 КПК України після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, слідчий зобов"язаний внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань та розпочати розслідування. Досудове розслідування розпочинається з моменту внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань, порядок формування та ведення якого затверджується Генеральною прокуратурою України.

Згідно Положень про порядок ведення Єдиного реєстру досудових розслідувань, затверджених Наказом Генерального прокурора України від 17.08.2012 року № 69, відомості про кримінальне правопорушення, викладені у заяві, повідомленні чи виявлені з іншого джерела повинні відповідати вимогам п.4 ч.5 ст.214 КПК України, зокрема мати короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення. Заяви, що не містять ознак кримінального правопорушення, вносяться до Журналу єдиного обліку заяв і повідомлень про вчинені кримінальні правопорушення та інші події та розглядають в порядку, передбаченому Законом України "Про звернення громадян".

З огляду на зазначені норми закону, обов"язок внесення до Єдиного реєстру досудових розслідувань стосується лише тих відомостей, що можуть свідчити про вчинення особою кримінального правопорушення.

Відповідно до ч.1 ст.11 КК України злочином є передбачене цим Кодексом суспільно-небезпечне винне діяння (дія або бездіяльність), вчинене суб"єктом злочину.

За змістом ст.146 КК України об"єктом даного злочину є особиста воля.

З об"єктивної сторони злочин виражається у формі: незаконного позбавлення волі та викраденні людини.

Суб"єктивна сторона злочину характеризується прямим умислом,

Суб"єкт даного злочину загальний.

Як вбачається зі скарги та доданих до неї матеріалів, а саме копії заяви ОСОБА_3 від 28.08.2015 року та копії відповіді прокуратури Жидачівського району від 02.09.2015 року №04-3р-15 - 02 вересня 2015 року заява поступила до прокуратури Жидачівського району, в якій ОСОБА_3 просила зареєструвати дану заяву про кримінальне правопорушення у ЄРДР; визнати її потерпілою; направити їй відповідні повідомлення про вчинені процесуальні дії та залучити її до участі у кримінальному провадженні.

Аналізуючи приведені вище норми законодавства, подана до суду скарга ОСОБА_3 від 28.08.2015 року на дії прокуратури Жидачівського району Львівської області, не містить відомостей щодо обставин, які відповідно до чинного законодавства можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст.146 КК України.

Крім зазначення в заяві, що ОСОБА_5 , як батько дитини, силоміць із 05.08.2015 року утримує у своєму житлі їхню спільну дитину- сина ОСОБА_6 2009 року народження, тобто скоїв кримінальне правопорушення, відповідальність за яке передбачена ст.146 КК України, інших відомостей не містить.

Вказана заява була прийнята та зареєстрована в Журналі єдиного обліку заяв і повідомлень про вчинені кримінальні правопорушення та інші події Жидачівського РВ ГУМВСУ у Львівській області 04.09.2015 року за №2795.

Заява ОСОБА_3 розглянута відповідно до вимог Закону України "Про звернення громадян" та за наслідками її розгляду зроблено висновок.

За таких обставин, з урахуванням положень ст.214 КПК України, слідчий суддя приходить до висновку, що дії прокурора Жидачівського району ОСОБА_4 відповідають вимогам чинного законодавства, оскільки заява ОСОБА_3 від 28.08.2015 року була прийнята, зареєстрована та розглянута у встановленому законом порядку, тому у задоволенні скарги ОСОБА_3 на бездіяльність прокурора Жидачівського району ОСОБА_4 , слід відмовити.

На підставі викладеного, керуючись статтями 303-307,369-372 КПК України, слідчий суддя,-

ухвалив:
В задоволенні скарги відмовити.

Ухвала оскарженню в апеляційному порядку не підлягає.

Слідчий суддя _______________________________
21 вересня 2015 року