АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Провадження № 11-кп/790/1627/15 Головуючий І-ої інстанції
Категорія: п.п.4,10 ч.2 ст.115 КК України Доповідач: ОСОБА_2

УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
29 жовтня 2015 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Харківської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_3 ,

суддів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

при секретарі ОСОБА_6 ,

за участю: прокурора ОСОБА_7 ,

потерпілого ОСОБА_8 ,

захисника адвоката ОСОБА_9 ,

обвинуваченого ОСОБА_10 ,
розглянувши у закритому судовому засіданні в залі суду в місті Харкові кримінальне провадження по обвинуваченню ОСОБА_10 за апеляційними скаргами прокурора у кримінальному проваджені ОСОБА_11 та захисника адвоката ОСОБА_9 на вирок Московського районного суду м. Харкова від 25 травня 2015 року, -

В С Т А Н О В И Л А:
Зазначеним вироком
ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Харкова, громадянин України, із середньою освітою, не одружений, дітей не має, офіційно не працевлаштований, раніше не судимий, зареєстрований та проживав до обрання відносно нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою за адресою: АДРЕСА_1 ,-
визнаний винним у вчиненні злочину, передбаченого п.п.4,10 ч.2 ст.115 КК України та йому призначено покарання 15 років позбавлення волі.
Запобіжний захід у відношенні ОСОБА_10 до набрання вироком законної сили залишено тримання під вартою.
Частково задоволено цивільний позов потерпілого ОСОБА_8 та стягнуто з ОСОБА_10 на його користь в якості відшкодування моральної шкоди грошові кошти у розмірі 300 000грн.
Постановлено стягнути з ОСОБА_10 на користь держави витрати на проведення експертиз в загальному розмірі 3520,80грн.
Долю речових доказів вирішено у порядку ст.100 КПК України.
Як встановив суд, ОСОБА_10 в ніч з 26.09.2014 року на 27.09.2014 року разом зі своїм товаришем ОСОБА_12 та своєю знайомою ОСОБА_13 вживав спиртні напої за місцем проживання ОСОБА_12 , а саме в квартирі АДРЕСА_2 .
27.09.2014 року приблизно о 03-00 год., ОСОБА_10 разом з ОСОБА_13 вийшли з вказаної квартири та пішли сходами зазначеного будинку, оскільки ліфт не працював. На сходовому майданчику 14-го поверху будинку АДРЕСА_3 у ОСОБА_10 виник намір вступити в статевий зв`язок із ОСОБА_13 , але остання відмовила йому в цьому, відштовхнувши його. В зв`язку з наведеним ОСОБА_10 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, на грунті раптово виниклих неприязних відносин, пов`язаних із відмовою ОСОБА_13 вступити з ним у статевий зв`язок, діючи за раптово виниклим умислом, спрямованим на протиправне заподіяння смерті ОСОБА_13 , з особливою жорстокістю, усвідомлюючи факт завдання ОСОБА_13 , яка була жива, особливих фізичних страждань, руками схопив ОСОБА_13 за волосся та почав наносити їй із значною силою множинні удари головою о бетонні сходи, доки вона не втратила змоги чинити йому належного опору. Після цього ОСОБА_10 , продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу, спрямованого на протиправне заподіяння смерті ОСОБА_13 , з особливою жорстокістю, бажаючи задовольнити насильницьким шляхом статеву пристрасть неприродним способом, стягнув з неї брюки і труси та ввів кисть своєї правої руки не менше трьох разів у пряму кишку ОСОБА_13 , імітуючи статевий акт. Потім ОСОБА_10 , продовжуючи свої злочинні дії, спрямовані на протиправне заподіяння смерті ОСОБА_13 , діючи з особливою жорстокістю, усвідомлюючи факт завдання ним ОСОБА_13 , яка була ще жива, особливих фізичних страждань, бажаючи задовольнити насильницьким шляхом статеву пристрасть неприродним способом, знайшов на сходовому майданчику 14-го поверху вказаного вище будинку фрагмент дерев`яного древка (фрагмент плінтусу) довжиною 72,5 см., шириною 4,4 см., висотою 3,0 см. і, тримаючи його правою рукою за вільний бік та імітуючи статевий акт, умисно ввів його у пряму кишку ОСОБА_13 та виконав із значною силою множинні штовхання цього фрагмента древка всередині тіла ОСОБА_13 на глибину приблизно 55,0 см., пошкоджуючи тим самим її життєво важливі органи та спричиняючи їй значні больові відчуття. Після цього, усвідомивши, що ОСОБА_13 ще жива, ОСОБА_10 , продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел на позбавлення життя, долонею лівої руки затулив органи дихання ОСОБА_13 , взяв в праву руку осколок дзеркала та спричинив ним ОСОБА_13 множинні колото-різані та різані рани на передній поверхні шиї останньої.
Від вказаних дій ОСОБА_10 , які були спрямовані на умисне протиправне, з особливою жорстокістю, заподіяння смерті ОСОБА_13 та поєднані із насильницьким задоволенням статевої пристрасті неприродним способом, 27.09.2014 року приблизно о 03-30год., на сходовому майданчику 14-го поверху будинку АДРЕСА_3 настала смерть ОСОБА_13 .
Згідно висновків експерта №1845-С/14 від 10.11.2014 року, №465/1845-С/14 від 10.11.2014 року, причиною смерті ОСОБА_13 явилася поєднана травма грудей, живота, порожнини таза у вигляді множинних ушкоджень (розривів, розтрощення) внутрішніх органів, що ускладнилося розвитком травматичного шоку, що і стало безпосередньою причиною смерті (гістологічно-нерівномірне кровонаповнення у внутрішніх органах аж до недокрів`я, спазм артеріального русла, шунтування кровотоку в нирках, порушення реологічних властивостей крові, вогнищевий набряк головного мозку, вогнищевий набряк легенів; поширені вогнища деліпідізації в корі надниркових залоз, клітини Краєвського в печінці).
При експертизі трупу ОСОБА_13 були встановлені наступні тілесні ушкодження:
- голови: травма голови у вигляді лінійних переломів потиличної кістки (три лінійних переломи, що виходять з точки, розташованої на 3,0 см. вправо від внутрішнього гребеня потиличної кістки і 2,0 см догори від борозни поперечного синуса справа), субдурального крововиливу (крововиливу під твердою мозковою оболонкою) в області передньої черепної ямки з поширенням на середню і задню черепні ямки ліворуч, субарахноїдального крововиливу (крововиливу під м`якими мозковими оболонками) на базальній поверхні лівої скроневої і потиличної часток, вогнищ забою головного мозку лівої скроневої частки з наявністю крововиливу в лобно-скронево-тем`яній області справа і в потиличній області (донизу від зовнішнього потиличного бугра, крововиливу в правий скроневий м`яз на всьому протязі; дві забиті рани в лобовій області справа в проекції лобного бугра, забита рана в проекції правої надбровної дуги в середній частині, синець в області верхньої повіки правого ока з переходом на праву скроневу область, синець і дві забиті рани в області підборіддя і нижньої губи, забита рана в лобовій області безпосередньо вліво від умовної серединної лінії тіла, синець в лобовій області зліва в проекції лівого лобового бугра, множинні смугастовидні садна в області спинки носа справа і в лівій виличній області, синець і смугастовидні садна в правій виличній області, чотири забиті рани на підборідді зліва (відповідно 2 зубу нижньої щелепи), забита рана безпосередньо донизу від червоної облямівки нижньої губи (відповідно 2, 3, 4 зубам нижньої щелепи праворуч), на червоній облямівці нижньої губи, у правого кута рота з переходом на червону облямівку нижньої губи, множинні крововиливи, розриви і розтрощення слизової оболонки нижньої і верхньої губи;
- шиї: 10 колото-різаних ран (рани №1,2,3,4,5,6,10,11,12,13) на передній поверхні шиї (рана №1 (нумерація ран довільна) на підборідді праворуч на 2,5см вправо від умовної серединної лінії, на 0,5см донизу від проекції тіла нижньої щелепи і на 145,0см догори від рівня підошовної поверхні стоп, рана №2 на 1,5см вліво і на 0,5 см догори від лівого кінця рани №1 на 147,0 см догори від рівня підошовної поверхні стоп, рана №3 на 0,5 см вліво від лівого кінця рани №2, на 147,0 см догори від рівня підошовної поверхні стоп, рана №4 на 0,8 см донизу від нижнього краю рани №2, на 146,0 см догори від рівня підошовної поверхні стоп, рана №5 на 0,5 см донизу від нижнього краю рани №2 і на 145,0 см догори від рівня підошовної поверхні стоп, рана №6 на 2,0 см вліво і на 1,5 см донизу від лівого кінця рани №3 та на 145,0 см догори від рівня підошовної поверхні стоп, рана №10 на 3,5 см вправо від умовної серединної лінії тіла, на 4,0 см догори від проекції правої ключиці в середній третині та на 140,0 см догори від рівня підошовної поверхні стоп, рана №11 на 0,5 см вправо від умовної серединної лінії, на 4,5 см догори від проекції яремної вирізки грудини і на 136,0 см догори від рівня підошовної поверхні стоп, рана №12 на 1,0 см донизу і на 0,5 см вліво від нижнього краю рани №11 та на 144,0см догори від рівня підошовної поверхні стоп, рана №13 на 0,5 см вліво від умовної серединної лінії тіла, на 2,0 см догори від проекції яремної вирізки грудини і на 134,0 см догори від рівня підошовної поверхні стоп); множинні різані рани (23 різані рани, 12 з яких поверхневі) на передній поверхні шиї (після відновлення шкірного клаптя з ранами за методом Ратневського при медико-криміналістичній експертизі) з наявністю крововиливів в м`які тканини шиї в області ран; травма органів шиї у вигляді крововиливів в товщі правої слинної залози, правої частки щитовидної залози, правого великого рога під`язикової кістки;
- тулуба: поєднана травма грудей, живота, порожнини таза у вигляді крововиливу в черевну порожнину (близько 500,0 мл. рідкої крові), розриву правого купола діафрагми в середній частині, множинних розривів брижі ободової кишки, брижі тонкого кишечника, крововиливи в праву плевральну порожнину (міститься близько 1000,0 мл. рідкої крові, множинні невизначеної форми розтрощені фрагменти паренхіми печінки і петлі тонкого кишечника), забиття нижньої долі правої легені по нижньому його краю, множинних розривів і розтрощення стінки тонкого кишечника, руйнування правої частки печінки, крововиливу в параметральну клітковину (жирова клітковина порожнини малого тазу), відриву і розтрощення прямої кишки, множинних розривів сфінктера прямої кишки: 4 колото-різаних рани на передній поверхні грудної клітки і живота (рана № 14 на 6.0 см. вправо від умовної серединної лінії тіла, на 1,0 см. донизу від проекції правої ключиці в середній третині і на 133.0 см. догори від рівня підошовної поверхні стоп, рана № 15 па 1.5 см. вправо від умовної серединної лінії тіла, на 3.0 см. донизу від проекції яремної вирізки грудини і на 127,0 см. догори від рівня підошовної поверхні стоп, рана № 16 на 0,5 см. вправо від умовної серединної лінії тіла, на 18,0 см. донизу від проекції мечоподібного відростка грудини і па 100,0 см. догори від рівня підошовної поверхні стоп, рана № 17 на 1,0 см. вправо від умовної серединної лінії тіла, на 19.0 см. донизу від проекції мечоподібного відростка грудини і на 98.0 см догори від рівня підошовної поверхні стоп).
Крім того, було встановлено комплекс загальноасфіктичних ознак у вигляді крововиливів в сполучні оболонки очей, рідкого стану крові, подепікардіальних крововиливів, гістологічно - в легенях ділянки внутрішньоальвеолярних крововиливів і вогнища емфіземи.
Всі встановлені ушкодження є прижиттєвими та утворилися в термін до 30 хвилин до настання смерті, на що вказують морфологічні особливості ушкоджень, а також дані судово- гістологічної експертизи.
Зазначені множинні садна, синці, крововиливи і забиті рани на голові утворилися в результаті неодноразового впливу тупих твердих предметів (предмета), найімовірніше за механізмом удару-тертя. Індивідуальні особливості впливаючих поверхонь яких в пошкодженнях не відобразились, або при ударах об такі, на що вказують характер і морфологічні особливості ушкоджень. Керуючись п. 4.8 «Правил судово-медичною визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених наказом № 6 МОЗ України від 17.01.95 року, дані ушкодження як кожне окремо, так і в сукупності мають ознаки легких тілесних ушкоджень (згідно п. 2.3 "Правил ...).
Зазначена травма голови (у вигляді переломів кісток черепа, крововиливів в порожнину черепа, забою головного мозку) утворилася в результаті неодноразової ударної дії тупих твердих предметів (предмета), найімовірніше, з точкою прикладання сили в потиличну область голови, індивідуальні особливості впливаючих поверхонь яких в ушкодженнях не відобразились, або при ударах об такі, на що вказують характер і морфологічні особливості ушкоджень. Керуючись п. 4.8 «Правил судово-медичного визначення ступенів тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених наказом № 6 МОЗ України від 17.01.95 року, дана травма голови має ознаки тяжких тілесних ушкоджень (згідно п. 2.1.1. та 2.1.3. б, в". "г" Правил ...").
Зазначені множинні колото-різані і різані рани на шиї, грудній клітині та животі утворились, найімовірніше, від впливу плоского гострого предмету, що мав ребра нерівномірного ступеню гостроти, а також виступаючі багатогранні елементи з гострими ребрами. Керуючись п. 4.8 «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених наказом № 6 МОЗ України від 17.01.95 року, дані ушкодження як кожне окремо, так і в сукупності мають ознаки легких тілесних ушкоджень (згідно п. 2.3 Правил ...).
Зазначена травма органів шиї утворилася в результаті здавлення шиї (переважно правої бокової її поверхні). Вказане здавлення органів шиї призвело до розвитку механічної асфіксії і виникнення вищеописаних загальноасфіктичних ознак в строк не більше 30 хвилин до настання смерті, на що вказують дані судово-гістологічної експертизи. Керуючись п. 4.8 «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених наказом № 6 МОЗ України від 17.01.95 року, дана травма органів шиї має ознаки тяжких тілесних ушкоджень за критерієм небезпеки для життя (згідно п.п. 2.1.1 і 2.1.3 у Правил…)
Поєднана травма грудей, живота, порожнини тазу утворилася в результаті травматичного впливу зі значною силою тупого твердого предмета (предметів), індивідуальні особливості впливаючої поверхні (поверхонь) якого (яких) у наявних пошкодженнях не відобразились, послідовність виникнення їх складається з натягу, перерозтяження і розриву (відриву). При цьому, простежено «рановий канал», що починається в області множинних розривів сфінктера прямої кишки, який проходить в порожнині малого тазу, черевної порожнини з пошкодженням стінки прямої кишки, брижі ободової кишки, тонкого кишечника, петель тонкого кишечника, розтрощення правої частки печінки, правого купола діафрагми, нижньої долі правої легені, «рановий канал» спрямований знизу вгору, декілька зліва направо і декілька спереду назад довжиною близько 55,0 см. Керуючись п. 4.8 «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних пошкоджень», затверджених наказом № 6 МОЗ України від 17.01.95 року, зазначена поєднана травма груди, живота, порожнини таза має ознаки тяжких тілесних ушкоджень за критерієм небезпеки для життя (згідно п.п. 2.1.1 та 2.1.3 й, "к, л, "о" "Правил ...).
В апеляційній скарзі прокурор просить скасувати вирок у зв`язку з невідповідністю призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого та ухвалити новий вирок, призначивши ОСОБА_10 покарання у виді довічного позбавлення волі. Просить врахувати, що обвинувачений вчинив особливо тяжкий злочин проти життя особи. Вказує, що суспільна небезпека вчиненого ОСОБА_10 злочину полягає в тому, що відбулося саме свідоме, з особливою жорстокістю посягання на життя особи, злочинні умисні дії обвинуваченого призвели до незворотних наслідків у вигляді настання смерті потерпілої. Крім того, злочин вчинено при обтяжуючих обставинах, а саме: в стані алкогольного сп`яніння.
В апеляційній скарзі захисник адвокат ОСОБА_9 просить змінити вирок, перекваліфікувавши дії ОСОБА_10 на ч.2 ст.121, ч.2 ст.15, п.9 ч.2 ст.115 КК України та призначивши мінімальне покарання в межах санкцій цих статей КК України, а також відмовити у задоволенні цивільного позову. Захисник вказує, що згідно з поясненнями ОСОБА_10 , він не мав умислу заподіювати потерпілій будь-які пошкодження та від самого початку не мав особливого бажання вступити з потерпілою у статевий зв`язок. Тому вважає, що суд дійшов до необґрунтованих висновків, що дії ОСОБА_10 були пов`язані з насильницьким задоволенням статевої пристрасті неприродним способом, оскільки настання тяжких наслідків від своїх дій ОСОБА_10 не бажав, а смерть потерпілої наступила саме від травматичного шоку, тому просить дії ОСОБА_10 з п.10 ч.2 ст.115 КК України перекваліфікувати на ч.2 ст.121 КК України. Крім того, захисник зазначає, що обвинувачений, здійснюючи вище зазначені маніпуляції рукою, а потім палкою, не міг передбачити та не бажав настання тяжких наслідків для потерпілої, оскільки все відбувалося вночі, на неосвітлених сходах. Захисник також зазначає, що умисел на вбивство виник у ОСОБА_10 вже після зазначених маніпуляцій, коли він усвідомив та припустив, що ОСОБА_13 піде в міліцію, тобто він був впевнений, що ніяких травм він їй не заподіяв. Разом з тим, захисник вважає, що судом не встановлено мотив злочину. Крім того, захисник вважає незаконним та необґрунтованим задоволення судом цивільного позову на суму 300 000грн, оскільки жодного документа на обґрунтування заявленої суми потерпілим не надано. Просить врахувати, що ОСОБА_10 протягом досудового розслідування та судового провадження щиро розкаювався, активно допомагав слідству встановити істину, викриваючи себе у вчиненому, раніше не затримувався правоохоронними органами, за місцем проживання характеризується позитивно, а тому, на думку захисника, обвинуваченому можливо призначити більш м`яке покарання навіть в межах санкції ч.2 ст.115 КК України.
Заслухавши доповідь судді, обвинуваченого та його захисника, які просили задовольнити апеляційну скаргу з викладених в ній підстав, прокурора, який підтримав апеляційну скаргу прокурора у кримінальному проваджені, а апеляційну скаргу захисника вважав необґрунтованою, потерпілого ОСОБА_8 , який погодився з доводами апеляційної скарги прокурора і просив відмовити в задоволенні апеляційної скарги захисника, дослідивши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів дійшла наступних висновків.
Як видно з матеріалів кримінального провадження, висновки суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_10 у вчиненні злочину, передбаченого п.п.4,10 ч.2 ст.115 КК України за обставин, вказаних у вироку є обґрунтованими, оскільки підтверджені зібраними по справі та перевіреними в ході судового слідства доказами в їх сукупності.

Так, обвинувачений ОСОБА_10 в судовому засіданні визнав вину частково, підтвердив вчинення ним вищевказаних дій, внаслідок яких настала смерть ОСОБА_13 , підтвердивши що в пред`явленому йому обвинуваченні вірно та правильно зазначені час, місце, спосіб та інші фактичні обставини кримінального правопорушення, в тому числі характер та послідовність вчинених ним відносно ОСОБА_13 фактичних дій, в той же час вказував, що умисел на позбавлення життя ОСОБА_13 у нього виник після того, як ним було здійснено дії щодо введення фрагменту дерев`яного древка (фрагменту плінтусу) в пряму кишку останньої і з метою реалізації цього умислу ним спричинено ОСОБА_13 колото-різані рани осколком дзеркала. Також зазначав, що його дії не були спрямовані на задоволення статевої пристрасті неприродним способом.
Про обставини скоєного обвинувачений суду зокрема показав, що вийшовши з квартири ОСОБА_12 , останній проводив їх до ліфту. Оскільки, як виявилося, ліфт не працював, вони з ОСОБА_13 пішли по сходах будинку вниз. Потім ОСОБА_13 розвернулась та почала рухатись вгору по сходах, він пішов за нею. Вони піднялись на декілька поверхів вгору та зупинились на одному з поверхів, який, як потім з`ясувалось, був чотирнадцятим. Він вирішив вступити із ОСОБА_13 у статевий зв`язок та схопив правою рукою ОСОБА_13 в області грудей, лівою рукою в області сідниць, ОСОБА_13 при цьому знаходилась спиною до нього. Проте коли він торкнувся руками до вказаних частин тіла ОСОБА_13 , остання, обернувшись, відштовхнула його. При цьому, ОСОБА_13 , можливо, попала рукою по його обличчю. Після цього він, розізлившись, підійшов до ОСОБА_13 , схопив її, повалив на підлогу, взяв правою рукою за волосся та почав бити головою об підлогу, всього спричинивши 3-4 удари її головою об підлогу. Амплітуда вказаних ударів була незначною, але він прикладав при їх нанесенні зусилля. Він не пам`ятає, щоб ОСОБА_13 при цьому чинила йому опір та кричала. Потім він стягнув із ОСОБА_13 спочатку джинси, потім труси, при цьому ОСОБА_13 також не чинила опору. Після цього він взяв ОСОБА_13 за ноги та відтягнув приблизно на один метр в бік ліфту. Навіщо він її перетягнув, він пояснити не зміг, але йому в той момент здалося, що відчув якийсь шум. Зазначені події відбувались на сходовій клітині, а не біля входу до квартир. Відтягнувши ОСОБА_13 та реалізуючи свою злість, він вставив свою руку в її пряму кишку, здійснив декілька маніпуляцій, після чого висунув руку та спробував вставити її до піхви ОСОБА_13 , проте зазначене йому не вдалось. При цьому зазначені маніпуляції рукою в прямій кишці ОСОБА_13 не були імітацією статевого акту, ерекції в нього в цей момент не було, він не знімав з себе одяг та не намагався вступити з нею в статевий зв`язок. Десь з боку він випадково зачепив рукою палку, яку після цього взяв в руки і також декілька разів вставив в пряму кишку ОСОБА_13 , тобто вчинив декілька маніпуляцій вказаною палкою. Потім він засунув свою руку до сумки ОСОБА_13 , для того, щоб взяти звідти сигарети, оскільки хотів покурити. Сигарети в сумці він не знайшов, проте наштовхнувся в сумці на дзеркало. Він вирішив вбити ОСОБА_13 , для чого розбив вказане дзеркало, взяв його осколок в праву руку, лівою рукою закрив рот та ніс ОСОБА_13 . Після цього наніс перший удар осколком дзеркала в шию ОСОБА_13 , траєкторія удару при цьому була горизонтальною. Йому здалось, що осколок дзеркала не ріже, і він став наносити колючі удари осколком дзеркала в передню поверхню шиї ОСОБА_13 , нанісши, як йому здається, приблизно 3-4 таких ударів. Коли він зрозумів, що ОСОБА_13 не дихає та померла, то спробував викликати ліфт. Оскільки ліфт не працював, він спустився сходами вниз та пішов додому. Також ОСОБА_10 зазначив, що не може пояснити, чому він виражав свою злість саме шляхом введення спочатку руки, а потім палки в пряму кишку ОСОБА_13 . Проте, коли він вчиняв вказані дії рукою та палкою, то відчував лише злість. Сексуальне збудження при цьому було відсутнє. Так, бажання вступити в статевий зв`язок із ОСОБА_13 в нього пропало після того, як він її роздягнув та усвідомив, що в нього відсутня ерекція. Коли він перетягував ОСОБА_13 , вводив їй в пряму кишку власну руку та палку, ОСОБА_13 опору не чинила та не кричала, вона перестала реагувати на його дії приблизно після другого удару головою о підлогу. На його думку, вона в цей час була без свідомості. Намір вбити ОСОБА_13 виник у нього після того, як він вчинив маніпуляції з палкою. Так, побачивши, що вона жива, він вирішив її вбити, щоб вона не поскаржилась на нього до міліції. В момент введення руки та палки в пряму кишку ОСОБА_13 він не переслідував намір її вбивати.
Вина обвинуваченого ОСОБА_10 у скоєному кримінальному правопорушенні, підтверджується також іншими перевіреними в судовому засіданні доказами, а саме показаннями потерпілого ОСОБА_8 , свідка ОСОБА_12 , допитаної в якості свідка матері обвинуваченого ОСОБА_14 , даними протоколів слідчих дій, висновками експертів, які суд визнав узгодженими та послідовними, правдивими та достовірними. Зібрані в ході досудового розслідування докази, в тому числі висновки експертів, не заперечуються стороною захисту, будь-яких зауважень щодо дотримання стороною обвинувачення встановленого порядку отримання цих доказів сторона захисту не мала. Оцінюючи досліджені у судовому засіданні докази за своїм внутрішнім переконанням з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку, суд першої інстанції правильно дійшов висновку про те, що вина обвинуваченого ОСОБА_10 у вчиненні інкримінованого йому злочину, є доведеною в повному обсязі та правильно кваліфікував його дії за п.п.4,10 ч.2 ст.115 КК України.
Доводи сторони захисту про те, що у обвинуваченого ОСОБА_10 щодо нанесення ударів головою о підлогу, введення в пряму кишку руки та дерев`яного древка необхідно кваліфікувати за ч.2 ст.121 КК України, а подальші його дії щодо нанесення ран ОСОБА_13 осколком дзеркала за ч.2 ст.15, п.9 ч.2 ст.115 КК України, оскільки умисел на позбавлення життя ОСОБА_13 виник у нього вже після введення в її пряму кишку дерев`яного древка, і з метою реалізації вказаного умислу він став наносити їй удари осколком дзеркала, були детально проаналізовані судом першої інстанції.

Згідно з висновком експерта, травма голови ОСОБА_13 у вигляді переломів кісток черепа, крововиливів в порожнину черепа, забою головного мозку, має ознаки тяжких тілесних ушкоджень, тобто відноситься до ушкоджень, що небезпечні для життя. Як пояснював ОСОБА_10 , він прикладав зусилля під час нанесення ним головою ОСОБА_13 , яка є життєво важливим органом, множинних ударів о бетонні сходи. Таким чином, дії ОСОБА_10 щодо ОСОБА_13 від самого початку, коли він став бити її головою о підлогу, носили характер загрозливих для її життя.

В подальшому, здійснюючи введення дерев`яного древка розміром 72,5х4,4х3,0см в пряму кишку ОСОБА_13 на глибину 55,0см, ОСОБА_10 , як повнолітня людина з певним життєвим досвідом, не міг не передбачати невідворотне настання смерті ОСОБА_13 від вказаних дій, а також не мав будь-яких підстав розраховувати на те, що вказані наслідки можуть бути відвернуті. Здійснювані ОСОБА_10 дії мали безперервний характер, що свідчить про охоплення їх єдиним умислом, саме на позбавлення життя ОСОБА_13 , а ставлення ОСОБА_10 до наслідків своїх дій не могло характеризуватися необережністю. Такі обставини, спростовують доводи захисника, що обвинувачений не міг передбачити та не бажав настання тяжких наслідків для потерпілої, а умисел на вбивство виник у ОСОБА_10 вже після маніпуляцій рукою та палкою, коли він усвідомив та припустив, що ОСОБА_13 піде в міліцію, тобто на той час він був впевнений, що ніяких травм він їй не заподіяв.
Згідно з роз`ясненнями, які викладені в п.14 Постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 07.02.2003р. «Про судову практику в справах про злочини проти життя та здоров`я особи», умисне вбивство тягне відповідальність за п.10 ч.2 ст.115 КК України, якщо воно було поєднане із зґвалтуванням потерпілої або насильницьким задоволенням статевої пристрасті неприродним способом, тобто мало місце в процесі здійснення зазначеного злочину чи одразу ж після нього.

В ході проведення слідчого експерименту ОСОБА_10 зазначив, що він почав приставати до ОСОБА_13 , щоб вступити з нею в інтимний зв`язок, однак остання його відштовхнула, після чого він підійшов до неї, взяв за волосся та вдарив головою о підлогу. Коли вона втратила свідомість, він почав її роздягати зняв джинси та труси, задрав кофту, хотів вступити з нею в статевий зв`язок, але у нього не вийшло, він був сильно п`яний і у нього не було ерекції, після чого він вирішив зробити це рукою в анальний отвір, а потім палкою. Таким чином, з пояснень обвинуваченого вбачається, що після того, як через відсутність ерекції він не зміг вступити в статевий зв`язок з ОСОБА_13 , він вирішив зробити це неприродним способом за допомогою руки та палки. При цьому його рука рухалась вперед-назад, і таких рухів було багато. Крім того, ОСОБА_10 показів, що багато разів вводив палку в пряму кишку ОСОБА_13 , після чого спробував ввести свою руку в піхву ОСОБА_13 , але це йому не вдалось. Аналізуючи дані, отримані в ході слідчого експерименту, в їх послідовності та логічному взаємозв`язку, а також у сукупності з локалізацією тілесних ушкоджень ОСОБА_13 , суд дійшов правильного висновку, що дії ОСОБА_10 щодо введення в пряму кишку ОСОБА_13 спочатку кісті руки, а потім дерев`яного древка були об`єднані єдиною метою та пов`язані саме із реалізацією його бажання вступити в статевий зв`язок із ОСОБА_13 та задовольнити статеву пристрасть у неприродний спосіб.

Крім того, правильною є кваліфікація дій ОСОБА_10 як таких, що вчинені з особливою жорстокістю. Згідно з висновком експерта №46/1845-С/14 від 10.11.2014р., після спричинення ОСОБА_13 тілесних ушкоджень (травми голови, шиї, тулубу), не виключено, що вона могла здійснювати самостійні дії (рухатись, пересуватись, кричати, чинити опір) в різко обмеженому обсязі протягом короткого проміжку часу у міру наростання явищ шоку, асфіксії, травми голови. Як пояснив ОСОБА_10 , станом на початок нанесення ним ударів осколком дзеркала ОСОБА_13 була жива. З цього слідує, що на момент спричинення потерпілій травм голови, а також спричинення дерев`яним древком поєднаної травми грудей, животу, порожнини тазу, вона була жива. Отже, враховуючи в сукупності характер, локалізацію та кількість тілесних ушкоджень, що були спричинені ОСОБА_13 , а також характер та спосіб дій ОСОБА_10 , яким він позбавив її життя, суд дійшов правильного висновку, що вказані дії відрізнялись особливою жорстокістю та здійснюючи їх, ОСОБА_10 не міг не усвідомлювати завдання внаслідок таких дій особливих страждань ОСОБА_13 .
За вказаних обставин посилання сторони захисту на те, що з самого початку у обвинуваченого не було умислу на заподіяння будь-яких пошкоджень ОСОБА_13 та на її вбивство, а також на те, що його дії при вбивстві ОСОБА_13 не були пов`язані з насильницьким задоволенням статевої пристрасті неприродним способом, колегія суддів розцінює як намагання обвинуваченого уникнути кримінальної відповідальності за п.п.4,10 ч.2 ст.115 КК України.
Таким чином, всупереч доводам сторони захисту щодо неправильності кваліфікації дій обвинуваченого, судом першої інстанції було повно та всебічно перевірено всі обставини кримінального провадження, враховано спосіб, кількість, характер і локалізацію нанесених ОСОБА_13 поранень та інших тілесних ушкоджень, при цьому суд правильно встановив, що суб`єктивне ставлення винного до наслідків своїх дій у виді настання смерті ОСОБА_13 з самого їх початку охоплювалося єдиним умислом винного на вбивство потерпілої.

Також, всупереч твердженням захисника, судом був встановлений мотив обвинуваченого на вчинення інкримінованого йому злочину, який пов`язаний з відмовою потерпілої вступити в статевий зв`язок з ОСОБА_10 , внаслідок чого злочин було вчинено на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин.
З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга захисника не містить в собі доводів, які б спростовували висновки суду першої інстанції, як щодо доведеності вини обвинуваченого у вчиненні інкримінованого йому злочину, так і правильності юридичної кваліфікації скоєного ним.
Згідно з ч.2 ст.50 КК України, покарання на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню ним нових злочинів.

В постанові від 24.10.2003р. №7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» Пленум Верховного Суду України звернув увагу судів на те, що вони при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, мають суворо додержуватись вимог ст.65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

Призначене ОСОБА_10 покарання відповідає вимогам ст.65 КК України. Судом враховано тяжкість злочину, який відповідно до ст.12 КК України відноситься до категорії особливо тяжких, дані про особу обвинуваченого, обтяжуючі та пом`якшуючі покарання обставини.

Зокрема, судом враховано дані про особу винного, який офіційно не працює, не одружений, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, раніше не судимий.

Обставинами, які пом`якшують покарання, суд обґрунтовано визнав щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину обвинуваченим, який добровільно повідомив працівників органів досудового розслідування про вчинення ним злочину, а також повідомив про місцезнаходження речей, які були визнані речовими доказами у кримінальному провадженні.

Обставиною, яка обтяжує покарання, на підставі ст.67 КПК України, суд визнав вчинення обвинуваченим злочину в стані алкогольного сп`яніння.

З урахуванням викладеного, суд дійшов обґрунтованого висновку про можливість призначення ОСОБА_10 покарання у виді позбавлення волі строком на 15 років, а не довічного позбавлення волі, як на тому наполягала сторона обвинувачення. Колегія суддів погоджується з такими висновками суду та з урахуванням викладених вище даних про особу винного та наявності поряд з обставиною, яка обтяжує покарання, декількох обставин, які його пом`якшують, вважає, що призначене покарання в межах, установлених у санкції статті КК України, що передбачає відповідальність за вчинений ОСОБА_10 злочин, є законним, справедливим, обґрунтованим, індивідуально зваженим, таким, яке є достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів, а тому колегія суддів не знаходить підстав для призначення ОСОБА_10 покарання у виді довічного позбавлення волі, як того вимагає прокурор в апеляційній скарзі, або пом`якшення покарання, як про це наголошує захисник.
Крім того, необґрунтованими є посилання захисника стосовно того, що доводи потерпілого щодо спричинення йому моральної шкоди є не підтвердженими.

Так, на відшкодування спричиненої злочином моральної шкоди, потерпілим був поданий цивільний позов, задовольняючи який частково, суд визнав доведеним, що потерпілому ОСОБА_8 внаслідок злочину була спричинена моральна шкода, яка полягає у стражданнях, яких він зазнав у зв`язку із протиправною поведінкою щодо його сестри ОСОБА_13 та смертю останньої, натомість визнав необґрунтованим та не підтвердженим посилання потерпілого про спричинення йому розладу здоров`я внаслідок вказаних подій. Враховуючи те, що внаслідок смерті ОСОБА_13 , яка була рідною сестрою потерпілого та його єдиним родичем, він пережив глибокий емоційний стрес, який призвів до негативних психосоматичних та психоемоційних змін в його житті, порушення актуальних життєвих планів та нормальних життєвих зв`язків, на що він посилається в поданій позовній заяві потерпілий, із врахуванням вимог ст.23 ЦК України, колегія суддів, виходячи з вимог розумності, виваженості та справедливості, із врахуванням глибини, характеру та обсягу фізичних, душевних і психічних страждань, яких зазнав потерпілий, характеру немайнових втрат, їх невідворотність, вважає обґрунтованим визначений судом розмір відшкодування спричиненої потерпілому моральної шкоди у сумі 300000грн.
Таким чином, оскільки будь-яких не перевірених судом першої інстанції обставин в апеляційній скарзі захисника не наведено, а підстав для призначення обвинуваченому більш суворого покарання, як того вимагає прокурор, колегія суддів не вбачає, то апеляційні скарги захисника та прокурора задоволенню не підлягають.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 404, 405, 407 КПК України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційні скарги прокурора і захисника адвоката ОСОБА_15 залишити без задоволення, а вирок Московського районного суду м. Харкова від 25 травня 2015 року у відношенні ОСОБА_10 без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.
Судді:

_________________ _________________ _________________

ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_5