Апеляційний суд Черкаської області
Справа № 11-338/10 Головуючий по 1 інстанції
Категорія ст. 368 ч. 2 ОСОБА_1
КК України Доповідач в апеляційній інстанції
ОСОБА_2 УХВАЛА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"18"травня 2010 р. Колегія суддів судової палати в кримінальних справах
апеляційного суду Черкаської області в складі:
головуючого НЕДІЛЬКА М.І.
суддів ЯТЧЕНКА М.О., ЛИГИ М.П.
за участю прокурора СВИЩ Л.А.
розглянула кримінальну справу за апеляцією старшого помічника Золотоніського міжрайонного прокурора на вирок Золотоніського міськрайонного суду від 17.03.2010 р., яким
ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, раніше не судимий, -засуджений за ст. 190 ч. 1 КК України на три роки обмеження волі.
На підставі ст. 75 КК України від відбуття покарання він звільнений з випробуванням з іспитовим строком два роки з покладенням на нього зобов'язання повідомляти органи КВС про зміну місця проживання та роботи.
Із засудженого ОСОБА_3 стягнуто за проведення хімічної та криміналістичної експертиз відповідно 234 грн. 60 коп. та 225 грн. 36 коп.
Вирішена доля речових доказів по справі.
За вироком суду ОСОБА_3 засуджений за те, що він 3.09.2009 р., діючи умисно, з корисливих мотивів, шляхом обману, заволодів чужим майном, одержавши від ОСОБА_4 гроші в сумі 5000 грн. за наступних обставин.
Так, він, працюючи з 27.10.2007 р. згідно наказу № 192 о/с начальником сектору дільничних інспекторів міліції Чорнобаївського райвідділу ГУ МВС України в Черкаській області, маючи спеціальне звання - майор міліції і, таким чином, являючись службовою особою, але фактично діючи не як службова особа, оскільки за посадовими обов'язками не мав можливості вплинути на результат прийняття рішення в порядку ст.97 КПК України підпорядкованим йому дільничним інспектором міліції Чорнобаївського РВ ГУ МВС України в Черкаській області перевірки повідомлення, зареєстрованого в ЖРПЗ за № 1379 від 31.08.2009 р., про вчинення крадіжки з дачі в с. Ж.Промінь Чорнобаївського району, яка мала місце 31.08.2009 р., під приводом того, що поряд з місцем пригоди у вказаний час очевидці бачили ОСОБА_4 і, таким чином, на підставі цих даних наполягають на тому, що останній нібито причетний до скоєння даного злочину, - 2.09.2009 р. близько 13 годин, перебуваючи в салоні автомобіля ВАЗ-2106 держномер Р12-77ВС, під власним керуванням і який знаходився навпроти кафе «Затишок» на виїзді з смт. Чорнобай, вимагав від ОСОБА_4 передати через нього в якості хабара для керівництва Чорнобаївського РВ ГУ гроші в сумі 5 тис. грн. за сприяння у вирішенні питання про непорушення відносно нього кримінальної справи та непритягнення до кримінальної відповідальності за вчинення даного злочину.
ОСОБА_5, з врахуванням зазначених ОСОБА_3 обставин та усвідомлюючи, що в разі незгоди на передачу хабара для керівництва Чорнобаївського РВ ОСОБА_3 може бути притягнутий до кримінальної відповідальності за вчинення вищевказаного злочину, якого він не вчиняв, погодився на передачу грошей.
3.09.2009 р. близько 17 год. 30 хв. ОСОБА_3, перебуваючи в салоні автомобіля ВАЗ-2106, держномер Р12-77ВС, яким він керує за дорученням і який знаходився на автомобільній стоянці біля приміщення «Ощадбанку» в смт. Чорнобай по вул. Леніна, 134, з корисливих мотивів та для власних потреб, шляхом обману, не маючи на меті фактично сприяти у вирішенні питання про непорушення відносно ОСОБА_4 кримінальної справи та непритягнення його до кримінальної відповідальності за фактом вчинення 31.08.2009 р. крадіжки шиферу з дачі в с. Ж.Промінь, оскільки не мав службової можливості впливу на результат перевірки по даному факту, одержав від останнього за начебто вказане сприяння шляхом передачі хабара для керівництва Чорнобаївського РВ гроші в сумі 5000 гри., що на час вчинення злочину в 16,53 рази перевищувало неоподаткований мінімум доходів громадян.
В поданій апеляції прокурор, який приймав участь у розгляді справи в суді першої інстанції, просить вказаний вирок суду скасувати в зв'язку з невідповідністю висновків суду фактичним обставинам справи та неправильним застосуванням кримінального закону.
Просить також постановити новий вирок, яким ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ст. 368 ч. 2 КК України і призначити йому покарання у вигляді п'яти років позбавлення волі з позбавленням права обіймати посади, пов'язані з організаційно-розпорядчими та адміністративно-господарськими функціями на два роки та конфіскацією всього майна, що належить йому на праві приватної власності.
При цьому зазначив, що при кваліфікації дій засудженого ОСОБА_3 за ст. 190 ч. 1 КК України судом було неправильно визначено спрямованість умислу, який був у нього при вчиненні злочину.
При цьому учасники злочину усвідомлювали, що особа дає хабар, тобто ОСОБА_5, з метою задоволення тих чи інших власний інтересів або інтересів третіх осіб.
В апеляції прокурор також звертає увагу, що не визнаючи себе винним у вчиненні вказаного злочину та відмовляючись давати покази взагалі, ОСОБА_3 в останньому слові зазначив, що він пояснював ОСОБА_4 про те, що кошти він повинен був віддати йому за сприяння у не порушенні кримінальної справи та не притягнення його, ОСОБА_4, до кримінальної відповідальності для подальшої передачі їх керівництву райвідділу міліції.
Проте суд, в зв'язку з цими показами, судового слідства не відновив і цих пояснень не перепровірив.
З урахуванням службового становища ОСОБА_3, його службових повноважень та обставин отримання хабара вважає, що цей злочин був ним вчинений як службовою особою і тому його дії підлягають кваліфікації за ст. 368 ч. 2 КК України.
Заслухавши доповідача, прокурора, підтримавшого апеляцію, вислухавши засудженого, який погодився із висновком суду про кваліфікацію його дій за ст. 190 ч. 1 КК України та дослідивши матеріали справи колегія суддів приходить до висновку про часткове задоволення апеляції прокурора.
Так, у відповідності до вимог ст. 323 КПК України вирок суду повинен бути законним і обґрунтованим.
Суд обґрунтовує вирок лише на тих доказах, які були розглянуті в судовому засіданні.
Як випливає із матеріалів даної справи, ці вимоги закону при винесенні судового рішення судом першої інстанції виконані не були.
Так, визнаючи ОСОБА_3 винним у вчиненні цього злочину, суд, як на одні із доказів, зіслався на покази свідків ОСОБА_6 та ОСОБА_7, дані ними на досудовому слідстві та нібито досліджених в суді, про що зазначено у вироку.
Проте вивченням справи встановлено, що ці дані не відповідають дійсності, оскільки а. с. 91-94, 12-114, 117-118, 97-99, 109-111, 117-118, на які, як досліджені, посилається суд, в дійсності не досліджувалися.
Це підтверджується протоколом судового засідання від 9.02.2010 р., в якому відсутні дані про дослідження зазначених вище аркушів справи.
Таким чином, при винесенні вироку були допущені неповнота та однобічність судового слідства, що істотно вплинула на правильне вирішення справи. Тому вирок підлягає скасуванню з направленням справи на новий розгляд.
Перевіркою матеріалів справи також встановлено, що однобічність та неповнота проявилась і в неналежному та неповному допиті всіх осіб, причетних до даної кримінальної справи.
Зокрема, із матеріалів справи належним чином не встановлено, при яких обставинах і де ОСОБА_4 та іншої особою відбувалась крадіжка шиферу в с. Ж.Промінь, враховуючи, що за показами останнього вони на полі косили траву, чи порушувалася по даному факту кримінальна справа і чи притягнуті винні особи до відповідальності.
ОСОБА_5 в судовому засіданні з цього приводу та відносно тих подій, які відбувалися в подальшому, в райвідділі міліції був допитаний неповно. Належним чином не вияснялися обставини нанесення йому там тілесних ушкоджень ОСОБА_7 та вимагання через ОСОБА_3, який там знаходився, передачі 5000 грн.
Про обставини нанесення тілесних ушкоджень, вимагання грошей він письмово заявив начальнику УСБУ області.
Проте ці обставини суд ретельно не дослідив як зовсім не дослідив і постанову про відмову в порушенні кримінальної справи відносно ОСОБА_7 за ст. 368 КК України та не дав їй відповідної оцінки.
Передчасним, на думку колегії суддів, є і висновок суду першої інстанції про те, що ОСОБА_8, працюючи на вказаній посаді, не мав можливості вплинути на результат прийняття рішення дільничним інспектором міліції стосовно ОСОБА_4
Це питання в судовому засіданні належним чином не досліджувалося і такий висновок судом зроблений без повного аналізу всіх обставин справи.
Посилання в апеляції прокурора на те, що в останньому слові ОСОБА_3 вказував, що пояснював ОСОБА_4 про те, що отримані від нього гроші передасть керівництву райвідділу міліції, протоколом судового засідання не підтверджені і вони потребують перевірки в суді.
Тому при новому розгляді справи вказані обставини, а в разі необхідності і інші, підлягають ретельній перевірці з подальшим вирішенням питання доведеності вини ОСОБА_3 у вчиненні вказаного злочину.
Керуючись ст. ст. 365, 366 КПК України, колегія суддів, -
Апеляцію старшого помічника Золотоніського міжрайонного прокурора задовольнити частково.
Вирок Золотоніського міськрайонного суду від 17.03.2010 р. відносно ОСОБА_3 скасувати, в зв'язку з однобічністю та неповнотою судового слідства і справу направити на новий судовий розгляд в той же суд в іншому складі суду.