Справа № 1-43
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 червня 2010 року Заліщицький районний суд Тернопільської області

в складі головуючого Антоновського О.О.

з участю секретаря Николайчук З.М.

прокурора Лазенги О.М.

підсудного ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Заліщики справу про обвинувачення ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця і жителя ІНФОРМАЦІЯ_2, громадянина України, українця, ІНФОРМАЦІЯ_3, приватного підприємця, одруженого, не військовозобовязаного, урядових нагород немає, раніше не судимого, у злочині, передбаченому ст. 172 ч. 1 КК України,

ВСТАНОВИВ:

07.05.2007 року ОСОБА_1 зареєстрований як субєкт підприємницької діяльності фізична особа для здійснення роздрібної торгівлі продовольчими товарами.

Під час здійснення підприємницької діяльності у належних йому торгівельних павільйонах, які знаходяться у м. Заліщики по вул. Маковея, 16 та по вул. С.Бандери, 88А, всупереч вимогам п.6 ст.24 КЗпП України, наказу Міністерства праці та соціальної політики України від 08.06.2001 року № 260 «Про затвердження трудового договору між працівником та фізичною особою» та Порядку реєстрації трудового договору між працівником та фізичною особою: з найманими працівниками ОСОБА_2 та ОСОБА_3 не уклав трудового договору у письмовій формі та не зареєстрував їх в Заліщицькому центрі зайнятості.

Крім того, в порушення вимог ст.ст. 48, 79 КЗпП України, ч.2 ст. 30 Закону України «Про оплату праці», вимог ст. 4 Указу Президента України від 03.07.1998 р. № 727/98 «Про спрощену систему оподаткування, обліку та звітності субєктів малого підприємництва» не здійснив запису про працевлаштування до трудових книжок працівників, не забезпечив достовірний облік виконуваної працівниками роботи та бухгалтерський облік витрат на оплату праці, не встановив графіку наданих щорічних відпусток, чим порушив їх право на соціальні гарантії з охорони та забезпечення належних умов праці.

Підсудний ОСОБА_1 свою винність у скоєному злочині визнав повністю і суду пояснив, що він дійсно прийняв на роботу двох дівчат, яким виплачував мінімальну заробітну плату та не оформив їх згідно трудового законодавства України, як працюючих.

Суд вважає, що органи досудового слідства правильно кваліфікували дії підсудного ОСОБА_1 за ст. 172 ч. 1 КК України, так як він вчинив грубе порушення законодавства про працю. Все це знайшло своє повне підтвердження у судовому засіданні матеріалами справи, показами самого підсудного.

Обираючи покарання підсудному ОСОБА_1, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, а саме те, що він вперше притягується до кримінальної відповідальності, щиро розкаюється у вчиненому, активно сприяв розкриттю злочину, що це людина молодого віку. А тому, суд прийшов до переконання, що підсудному слід обрати покарання у вигляді штрафу в межах санкції, передбаченої ст. 172 ч. 1 КК України.

Керуючись ст.ст. 322 - 324 КПК України, суд

ЗАСУДИВ:

Визнати винним ОСОБА_1 у скоєнні злочину, передбаченого ст.172 ч.1 КК України та обрати йому покарання за даною статтею - 510 грн. штрафу в дохід держави.

Міру запобіжного заходу щодо засудженого ОСОБА_1 залишити попередню підписку про невиїзд до вступу вироку у законну силу.

Вирок може бути оскаржений в апеляційний суд Тернопільської обл. на протязі 15 діб через Заліщицький районний суд.

Головуючий: підпис

Вирок вступив в законну силу 08.07.2010 року

Копія вірна:

Суддя Заліщицького

районного суду ОСОБА_4