справа №619/5522/14-к
провадження №1-кп/619/60/15
ВИРОК
іменем України
29 грудня 2015 року м. Дергачі
Дергачівський районний суд Харківської області
у складі: головуючого судді - ОСОБА_1
секретаря судового засідання - ОСОБА_2
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Вільшани Дергачівського району Харківської області, громадянина України, не працюючого, не одруженого, маючого середню освіту, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого: 20.05.2014 року Ленінським районним судом м. Харкова за ст. 186 ч. 2 КК України до 4 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільненого від відбування покарання з іспитовим строком 2 роки,
у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1 ст.187, ч. 2 ст. 187 КК України,
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Лозова Харківської області, громадянина України, не працюючого, не одруженого, маючого середню спеціальну освіту, проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_3 , раніше не судимого,
у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 187, ч. 2 ст. 187, ч. 1 ст. 190 КК України,
за участю: прокурорів - ОСОБА_5 ,
ОСОБА_6 ,
захисників - ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,
обвинувачених - ОСОБА_3 , ОСОБА_4
потерпілого - ОСОБА_9
19 вересня 2014 року близько 16 год. 40 хв. ОСОБА_3 разом зі своїм товаришем ОСОБА_4 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, йшли по АДРЕСА_1 , де побачили малолітнього ОСОБА_10 на велосипеді, після чого почали до нього чіплятися.
У цей же день близько 16 год. 50 хв. ОСОБА_10 втік з вищевказаним велосипедом до хвіртки свого двору АДРЕСА_4 та покликав матір ОСОБА_11 , яка почала робити зауваження ОСОБА_3 з ОСОБА_4 . ОСОБА_3 , маючи умисел, спрямований на відкрите викрадення чужого майна, переслідуючи корисливу мету наживи, здійснив напад на ОСОБА_11 , витягнувши ніж з кишені та почавши погрожувати ним, вимагаючи віддати велосипед б/в ТМ «Vento» вартістю, згідно висновку товарознавчої експертизи № 252 від 18.10.2014 року, 1620 грн., який належить потерпілій, та тягнучи його руками, а коли ОСОБА_11 почала кричати та вдарила ОСОБА_3 палкою, то він з ОСОБА_4 зникли з місця пригоди.
Крім цього, 20 вересня 2014 року близько об 11 год. 30 хв. ОСОБА_3 разом зі своїм товаришем ОСОБА_4 та іншими товаришами у стані алкогольного сп`яніння йшли по вулиці Свердлова у с. Вільшани Дергачівського району Харківської області.
У цей же час ОСОБА_3 з ОСОБА_4 побачили на перехресті вул. Свердлова та вул. Кірова у с. Вільшани Дергачівського району Харківської області ОСОБА_12 , після чого ОСОБА_3 спитав у нього щодо наявності цигарок та грошей. Коли ОСОБА_12 відповів, що не має цигарок та грошей, ОСОБА_3 , який раніше скоїв розбій, та ОСОБА_4 , маючи умисел, спрямований на відкрите викрадення чужого майна, переслідуючи корисливу мету наживи, здійснили напад на ОСОБА_12 . ОСОБА_3 витягнув ніж з кишені та почав погрожувати потерпілому, а потім разом з ОСОБА_4 вони нанесли удари потерпілому, шукаючи також у кишенях цінності та гроші, а коли ОСОБА_12 почав кричати, ОСОБА_3 з ОСОБА_4 зникли з місця пригоди.
20 вересня 2014 року близько о 12 год. 30 хв. ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , перебували у центрі с. Вільшани Дергачівського району Харківської області у стані алкогольного сп`яніння у компанії з іншими знайомими хлопцями та дівчатами.
У цей же час ОСОБА_3 з ОСОБА_4 , перебуваючи поблизу магазину «Гастрономчик» по вул. Радянській № 2-Б у с. Вільшани Дергачівського району Харківської області, побачили ОСОБА_13 , після чого ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , які раніше вчинили розбій, маючи умисел, спрямований на відкрите викрадення чужого майна, переслідуючи корисливу мету наживи, здійснили напад на потерпілого ОСОБА_13 , почавши його бити та завдавши, згідно висновку судово-медичної експертизи №123/14/Д від 09.10.2014 року, середнього ступеню тяжкості тілесних ушкоджень у вигляді перелому лівої зовнішньої гомілки, а потім ОСОБА_3 , погрожуючи ножем потерпілому, заволодів з ОСОБА_4 його мобільним телефоном «Nokia 206» вартістю 632 грн., карткою пам`яті вартістю 70 грн. та грошима на суму 800 грн., завдавши ОСОБА_13 із урахуванням висновку товарознавчої експертизи № 252 від 18.10.2014 року матеріальну шкоду на загальну суму 1502 грн., після чого зникли з місця пригоди та розпорядилися викраденим на власний розсуд.
Крім того встановлено, що ОСОБА_4 з 2011 року по теперішній час будучи знайомим з ОСОБА_9 , з яким разом навчався в ПТУ № 32 м. Харкова та мешкаючи в одному гуртожитку АДРЕСА_5 , будучи впевненим в беззастережній довірі до себе зі сторони ОСОБА_9 , знаючи, що у останнього у користуванні є телефон «Samsung С 3011», попрохав ОСОБА_9 надати йому для користування вищезазначений телефон приблизно на 10 хвилин, повідомивши при цьому заздалегідь неправдиві відомості про те, що планує комусь зателефонувати, хоча насправді нікому телефонувати не збирався, а вирішив заволодіти вищезазначеним телефоном. ОСОБА_9 , довіряючи ОСОБА_4 та не підозрюючи про його злочинний намір та обман з його сторони, погодився на пропозицію ОСОБА_4 , помиляючись в його намірах, довіряючи останньому та не передбачаючи обману з його сторони, добровільно передав у тимчасове користування ОСОБА_4 належний йому телефон «Samsung С 3011», згідно висновку судово-товарознавчої експертизи № 159 від 06.06.2014 року вартістю 552 грн. Після чого ОСОБА_4 телефон ОСОБА_9 не повернув. На прохання ОСОБА_9 повернути належний йому телефон, не реагував, повертати майно не збирався та 15.05.2014 року ОСОБА_4 , не маючи намірів щодо повернення чужого майна, яке належить ОСОБА_9 , діючи умисно, з корисливих мотивів, продав телефон «Samsung С 3011», який належав ОСОБА_9 в м. Лозова раніше незнайомому йому чоловікові, без згоди на це ОСОБА_9 , тим самим розпорядився телефоном «Samsung С 3011» на свій розсуд. В результаті умисних протиправних дій ОСОБА_14 потерпілому ОСОБА_9 , згідно висновку судово-товарознавчої експертизи № 159 від 06.06.2014 року, була спричинена матеріальна шкода на загальну суму 552 грн.
Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою вину у вчиненні інкримінованих йому злочинів визнав повністю, у вчиненому щиро розкаявся, підтвердив факт і обставини вчинення злочинів так, як це зазначено вище.
Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні інкримінованих йому злочинів визнав повністю, у вчиненому щиро розкаявся, підтвердив факт і обставини вчинення злочинів так, як це зазначено вище.
Оскільки учасники судового розгляду не заперечували, суд відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються, та з урахуванням вимог ч. 4 ст. 349 КПК України, обмежився допитом обвинувачених та дослідженням доказів, які характеризують їх особи.
Вина обвинувачених ОСОБА_3 та ОСОБА_4 у скоєнні вищезазначених злочинів доведена в повному обсязі і підтверджується доказами, які є в матеріалах кримінального провадження і обвинуваченими не оспорюються.
Дії обвинуваченого ОСОБА_3 за епізодом від 19 вересня 2014 року, які виразилися у нападі з метою заволодіння чужим майном, поєднаним із погрозою застосування насильства, небезпечного для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу (розбій), суд кваліфікує за ч. 1 ст. 187 КК України; за епізодом від 20 вересня 2014 року, які виразилися у вчиненні нападу з метою заволодіння чужим майном, поєднаним із застосуванням та погрозою застосування насильства, небезпечного для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу (розбій), вчиненого особою, яка раніше вчинила розбій, суд кваліфікує за ч. 2 ст. 187 КК України; за епізодом від 20 вересня 2014 року, які виразилися у вчиненні нападу з метою заволодіння чужим майном, поєднаним із застосуванням та погрозою застосування насильства, небезпечного для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу (розбій), вчиненого особою, яка раніше вчинила розбій, суд кваліфікує за ч. 2 ст. 187 КК України.
Дії обвинуваченого ОСОБА_4 за епізодом від 20 вересня 2014 року, які виразилися у вчиненні нападу з метою заволодіння чужим майном, поєднаним із застосуванням та погрозою застосування насильства, небезпечного для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу (розбій), суд кваліфікує за ч. 1 ст. 187 КК України; за епізодом від 20 вересня 2014 року, які виразилися у вчиненні нападу з метою заволодіння чужим майном, поєднаним із застосуванням та погрозою застосування насильства, небезпечного для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу (розбій), вчиненого особою, яка раніше вчинила розбій, суд кваліфікує за ч. 2 ст. 187 КК України; за епізодом від 12 травня 2014 року, які виразилися у заволодінні чужим майном шляхом обману та зловживання довірою (шахрайство), суд кваліфікує за ч. 1 ст. 190 КК України.
При вирішенні питання про вид і міру покарання обвинуваченим ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , суд враховує щире каяття обвинувачених, що відповідно до ст. 66 КК України визнається судом обставиною, яка пом`якшує їх покарання. У відповідності до ст. 66 ч. 2 КК України при призначенні покарання суд може визнати такими, що його пом`якшують, і інші обставини, не зазначені в частині першій цієї статті. Суд визнає обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченим, їх молодий вік, життєві та сімейні обставини, а саме, що вони зростали та виховувалися в інтернаті, так як мати ОСОБА_3 була позбавлена батьківських прав, батько проживає не відомо де і долею сина не опікувався, а ОСОБА_4 є сиротою, злочин, передбачений ст. 190 ч. 1 КК України скоїв у неповнолітньому віці. Частково обвинувачені відшкодували матеріальні збитки потерпілим, тому останні не зверталися з цивільними позовами, а потерпілий ОСОБА_9 не наполягав на строгому покаранні обвинуваченого ОСОБА_4 .
Обставиною, яка обтяжує покарання обвинуваченим ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , відповідно до ст. 67 КК України, суд визнає скоєння злочинів у нетверезому стані.
Вивченням даних про особу ОСОБА_3 встановлено, що він на обліку у лікаря психіатра і лікаря нарколога не перебуває, за місцем проживання характеризується посередньо, раніше судимий.
Вивченням даних про особу ОСОБА_4 встановлено, що він на обліку у лікаря психіатра і лікаря нарколога не перебуває, за місцем проживання характеризується посередньо, раніше не судимий, злочин, передбачений ст. 190 ч. 1 КК України, скоїв у неповнолітньому віці.
При призначенні покарання ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , суд відповідно до вимог ст. 65 КК України, бере до уваги характер та ступінь тяжкості вчиненого кожним обвинуваченим злочину, особу кожного обвинуваченого та обставини, що пом`якшують та обтяжують їх покарання.
Відповідно до ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.
Враховуючи наявність обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченим та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кожним злочину, які наведено вище, ставлення винних до скоєного, дані про їх особу і конкретні обставини справи, суд вважає за можливе застосувати до обвинувачених ст. 69 КК України та призначити покарання з ізоляцією від суспільства, але нижче від найнижчої межі. Суд вважає, що таке покарання буде достатнім і необхідним для виправлення обвинувачених та попередження вчинення ними нових злочинів. Стосовно обвинуваченого ОСОБА_4 , то за ст. 190 ч. 1 КК України, йому необхідно призначити покарання у вигляді штрафу з застосуванням ст. 72 ч. 3 КК України з самостійним виконанням, так як при призначенні покарання за сукупністю злочинів штраф, як основне покарання, складанню не підлягає.
Цивільні позови потерпілими не заявлені. Процесуальні витрати у справі відсутні.
Долю речових доказів у справі вирішити у відповідності до ст. 100 КПК України.
Керуючись ст.ст. 368, 370, 374, 376, 377 КПК України, суд,
ОСОБА_3 визнати винуватим у скоєнні злочинів, передбачених ст.ст. 187 ч. 1, 187 ч. 2 КК України та призначити йому покарання:
за ч. 1 ст. 187 КК України у виді чотирьох років позбавлення волі;
за ч. 2 ст. 187 КК України з застосуванням ст. 69 КК України нижче від найнижчої межі у виді п`яти років позбавлення волі з конфіскацією всього особисто йому належного майна.
У відповідності до ст. 70 ч. 1 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим призначити ОСОБА_3 покарання у виді п`яти років позбавлення волі з конфіскацією всього особисто йому належного майна.
На підставі ст. 71 КК України за сукупністю вироків шляхом часткового складання призначених покарань за даним вироком та за вироком Ленінського районного суду м. Харкова від 20.05.2014 року остаточно призначити ОСОБА_3 покарання у виді п`яти років трьох місяців позбавлення волі з конфіскацією всього особисто йому належного майна.
ОСОБА_4 визнати винуватим у скоєнні злочинів, передбачених ст.ст. 187 ч. 1, 187 ч. 2, 190 ч. 1 КК України та призначити йому покарання:
за ч. 1 ст. 187 КК України у виді чотирьох років позбавлення волі;
за ч. 2 ст. 187 КК України з застосуванням ст. 69 КК України нижче від найнижчої межі у виді п`яти років позбавлення волі з конфіскацією всього особисто йому належного майна;
за ч. 1 ст. 190 КК України у виді штрафу у розмірі п`ятдесяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян в сумі 850 (вісімсот п`ятдесят) грн.
У відповідності до ст. 70 ч. 1 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим призначити ОСОБА_4 у покарання у виді п`яти років позбавлення волі з конфіскацією всього особисто йому належного майна та штрафу у розмірі п`ятдесяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян в сумі 850 (вісімсот п`ятдесят) грн. На підставі ст. 72 ч. 3 КК України покарання підлягають самостійному виконанню.
Запобіжний захід ОСОБА_3 та ОСОБА_4 до набрання вироком законної сили залишити кожному без змін тримання під вартою у Харківській установі виконання покарань управління Державної пенітенціарної служби України в Харківській області (№ 27).
Строк відбування покарання ОСОБА_3 рахувати з 20 вересня 2014 року, тобто з моменту його фактичного затримання.
Строк відбування покарання ОСОБА_4 рахувати з 23 вересня 2014 року, тобто з моменту його фактичного затримання.
Речові докази у справі: велосипед ««Vento», який знаходиться на зберіганні у потерпілої ОСОБА_11 , - залишити останній, мобільний телефон «Nokia 206», який знаходиться на зберіганні у потерпілого ОСОБА_13 , - залишити останньому.
Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Харківської області через Дергачівський районний суд Харківської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченим та прокурорам. Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя ОСОБА_1