Подільський районний суд міста Києва
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
17 листопада 2015 року Подільський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

законного представника ОСОБА_5

розглянувши у судовому засіданні клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру у кримінальному провадженні № 0003595, внесеного до ЄРДР 29.05.2015 року відносно

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_1 , уродженки м. Києва, українки, громадянки України, освіта середня, інваліда 2-гої групи загального захворювання з 1993 року, одружену, маючу двох малолітніх дітей сина ОСОБА_7 , 2004 р.н., та сина ОСОБА_8 , 2007 р.н., зареєстровану за адресою АДРЕСА_1 та проживаючу за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судиму,

якій повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 186 КК України, -

В С Т А Н О В И В :
24 вересня 2015 року до Подільського районного суду міста Києва від прокурора прокуратури Подільського району м. Києва ОСОБА_9 надійшло клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру у кримінальному провадженні № 0003595, внесеного до ЄРДР 29.05.2015 року відносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , якій повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 186 КК України.

Згідно клопотання, 28 травня 2015 року близько 13 год. 40 хв. ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , знаходячись в приміщенні кабінету № 206 романо-германської гімназії №123, яка розташована за адресою: м. Київ, вул Копилівська, 23, в ході спілкування з учителем вказаної гімназії ОСОБА_10 , побачила на письмовому столі мобільний телефон «Nokia 225 Black», який належить ОСОБА_10 та у неї виник умисел на відкрите викрадення вказаного мобільного телефону.

Реалізуючи свій злочинний умисел, з корисливих спонукань, діючи відкрито для ОСОБА_10 , ОСОБА_6 схопила зі столу мабільний телефон «Nokia 225 Black» вартістю 600 грн., із встановленою сім карткою мобільного оператора «МТС», яка вартості не становить на рахунку якої знаходилось 40 грн. та з місця вчинення злочину зникла, розпорядившись викраденим на власний розсуд.

А всього ОСОБА_6 відкрито викрала майно ОСОБА_10 на загальну суму 640 грн., заподіявши останній майнову шкоду.

Дії ОСОБА_6 виразились у відкритому викраденні чужого майна (грабіж), а саме вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч 1 ст 186 КК України.

У судовому засіданні прокурор підтримав клопотання за обставин викладених у ньому, захисник, законний представник та обвинувачена не заперечували проти задоволення клопотання прокурора.

Суд, вислухавши думку учасників судового процесу, дослідивши та проаналізувавши матеріали справи, прийшов до висновку про можливість задоволення клопотання з наступних підстав.

Згідно висновку судово-психіатричного експерта № 755 від 01.09.2015 р. ОСОБА_6 на момент часу, до якого відноситься правопорушення, у відношенні якого вона підозрюється, страждала стійким хронічним психічним розладом у вигляді Параноїдної шизофренії, безперервний тип перебігу, виражений апато-дисоціативний дефект, а яким-небудь тимчасовим хворобливим розладом психічної діяльності не страждала.

За своїм психічним станом на той час підекспертна не могла усвідомлювати свої дії та керувати ними.

ОСОБА_6 на даний час також страждає стійким хронічним психічним розладом у вигляді Параноїдної шизофренії, безперервний тип перебігу, виражений апато-дисоціативний дефект і за своїм психічним станом не може усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними.

ОСОБА_6 за своїм психічним станом у даний час потребує надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку в психіатричному диспансері за місцем її проживання.

ОСОБА_6 алкогольною чи якою-небудь наркотичною залежністю не страждає і проведення їй якого-небудь лікування з вищезазначених приводів, не потребує.

З урахуванням положень статей 3, 25 Закону № 1489-ІІІ, а також п. 5 принципу 18 додатка до Резолюції Генеральної Асамблеї ООН від 18 лютого 1992 р. № 46/119 "Захист осіб із психічними захворюваннями та поліпшення психіатричної допомоги", якими передбачено, що пацієнт і його представник мають право бути присутніми на будь-якому слуханні, брати в ньому участь та бути вислуханими.

Згідно п. 10 Постанови Пленуму ВСУ «Про практику застосування судами примусових заходів медичного характеру та примусового лікування» № 7 від 03.06.2005 р. суди повинні забезпечувати участь у судовому засіданні захисника та особи, щодо якої вирішується питання про застосування примусових заходів медичного характеру (за винятком випадків, коли цьому перешкоджає характер її захворювання), або ж отримувати письмову відмову в разі її небажання бути присутньою. У разі участі особи в судовому засіданні при розгляді справи суду належить опитувати її про обставини вчинення суспільно небезпечного діяння та давати відповідну оцінку цим показанням з урахуванням інших зібраних у справі доказів.

За змістом положень КК України, законів від 22 лютого 2000 р. № 1489-ІІІ "Про психіатричну допомогу" та від 19 листопада 1992 р. № 2801-ХІІ "Основи законодавства України про охорону здоров`я" метою застосування примусових заходів медичного характеру і примусового лікування є:

1) вилікування чи поліпшення стану здоров`я осіб, названих у статтях 19, 20, 76, 93 та 96 КК;

2) запобігання вчиненню зазначеними особами нових суспільно небезпечних діянь (злочинів), відповідальність за які передбачена нормами КК.

Виходячи з принципу презумпції невинуватості у вчиненні злочину, закріпленого у ст. 62 Конституції, ст. 2 КК, ч. 2 ст. 15 КПК, а також із сформульованого у ст. 3 Закону № 1489-ІІІ принципу презумпції психічного здоров`я людини (згідно з яким кожна особа вважається такою, що не має психічного розладу, доки наявність такого розладу не буде встановлено на підставах і в порядку, передбачених зазначеним та іншими законами) судам слід мати на увазі, що до набрання законної сили судовим рішенням про неосудність особи і застосування до неї примусових заходів медичного характеру вона не обмежується в правах, якими наділена згідно з Конституцією і законами України.

З огляду на вимоги статей 19, 94 КК, ст. 19 Закону № 1489-ІІІ до осіб, визнаних судом неосудними, залежно від характеру і тяжкості захворювання, тяжкості вчиненого діяння та ступеня небезпечності психічно хворого для себе або інших осіб може бути застосована госпіталізація до психіатричних закладів зі звичайним, посиленим чи суворим наглядом .

Враховуючи вищевказане, суд прийшов до висновку, що клопотання підлягає задоволенню.

Міра запобіжного заходу не обиралась.

Також у кримінальному провадженні потерпілою ОСОБА_10 подано цивільний позов на суму 600,00 грн.

Під час судового розгляду судом встановлено, що обвинувачена ОСОБА_6 в повному обсязі відшкодувала заявлений цивільний позов, що підтверджується копією квитанції № 0129 від 09.09.2015 року про електронний переказ на ім`я та адресу потерпілої ОСОБА_10 грошових коштів в сумі 1000,00 грн.

Враховуючи повне відшкодування цивільного позову, він не підлягає задоволенню.

Згідно ч.3 ст.19 КК України ОСОБА_6 після одужання може підлягати покаранню, тому суд вважає за необхідне речові докази у даній справі зберігати.

Відповідно до ст.124 КПК України процесуальні витрати стягуються з обвинуваченого лише у разі ухвалення обвинувального вироку. Стягнення процесуальних витрат при застосуванні примусових заходів медичного характеру КПК України не передбачено. Тому процесуальні витрати у сумі 1107,00грн. підлягають компенсації за рахунок коштів державного бюджету.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 19, 93-94 КК України, ст.ст. 512-513 КПК України, законів від 22 лютого 2000 р. № 1489-ІІІ "Про психіатричну допомогу" (далі - Закон № 1489-ІІІ) та від 19 листопада 1992 р. № 2801-ХІІ "Основи законодавства України про охорону здоров`я" (далі - Закон № 2801-ХІІ), п. 10 Постанови Пленуму ВСУ «Про практику застосування судами примусових заходів медичного характеру та примусового лікування» № 7 від 03.06.2005 р., , ст.19 ЗУ "Про психіатричну допомогу", статей 3, 25 Закону № 1489-ІІІ, а також п. 5 принципу 18 додатка до Резолюції Генеральної Асамблеї ООН від 18 лютого 1992 р. № 46/119 "Захист осіб із психічними захворюваннями та поліпшення психіатричної допомоги", суд, -

У Х В А Л И В :
Застосувати до ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_1 , уродженки м. Києва, українки, громадянки України, освіта середня, одружену, маючу двох малолітніх дітей, зареєстровану за адресою АДРЕСА_1 та проживаючу за адресою: АДРЕСА_2 примусові заходи медичного характеру у вигляді амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку в психіатричному диспансері за місцем її проживання.

Міра запобіжного заходу не обиралась.

Цивільний позов не задовольняти.

Процесуальні витрати у сумі 1107 грн. 00 коп - прийняти на рахунок державного бюджету.

Речові докази у кримінальному провадженні - зберігати.

На ухвалу до Апеляційного суду міста Києва через Подільський районний суд міста Києва може бути подано апеляційну скаргу протягом 30 діб з дня її проголошення. Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

СуддяОСОБА_1