печерський районний суд міста києва
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 вересня 2013 року Печерський районний суд м. Києва в складі:

слідчого судді: Кирилюк І.В.,
при секретарі:Гурніку А.І.,
за участю:
особи, яка подала скаргу:ОСОБА_3,
прокурора:не з'явився,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві провадження за скаргою ОСОБА_3 на бездіяльність Прокуратури м. Києва, яка полягає у невнесені відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_3 (далі - особа, яка подала скаргу, ОСОБА_3.) звернувся до суду із скаргою на бездіяльність Прокуратури м. Києва (далі - прокурор), яка полягає у невнесені відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

В обґрунтування скарги ОСОБА_3 зазначає, що 05.07.2013 року ним було направлено до Генеральної прокуратури України заяву про скоєння злочину Начальником Департаменту митної справи Міністерства доходів і зборів України ОСОБА_4 за ст.. 366 КК України, відомості за якою, в порушення ст.. 214 КПК України, не були внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 27.08.2013 року відкрито провадження за скаргою ОСОБА_3 на бездіяльність Прокуратури м. Києва, яка полягає у невнесені відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань, та справу призначено до судового розгляду.

Згідно ч. 1 ст. 107 КПК України, за рішенням слідчого судді здійснювалось фіксування провадження технічними засобами.

ОСОБА_3 в судовому засіданні підтримав вимоги скарги з викладених у ній підстав та просив їх задовольнити.

Прокурор в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду провадження за скаргою повідомлений належним чином, причини неявки суду невідомі.

Оскільки, відповідно до ч. 3 ст. 306 КПК України, відсутність слідчого чи прокурора не є перешкодою для розгляду скарги, слідчий суддя визнав можливим розглянути скаргу за відсутності прокурора, бездіяльність якого оскаржується.

Вислухавши пояснення особи, яка подала скаргу, дослідивши матеріали провадження за скаргою, слідчий суддя вважає, що у задоволені скарги слід відмовити, враховуючи наступне.

Так, 05.07.2013 року ОСОБА_3 звернувся до Генеральної прокуратури України із заявою про вчинення злочину Начальником Департаменту митної справи Міністерства доходів і зборів України ОСОБА_4 за ст.. 366 КК України.

Згідно ч. 1 ст. 214 КПК України, слідчий, прокурор, невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов'язаний внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань та розпочати розслідування.

Частиною ч. 4 ст. 214 КПК України визначено, що слідчий, прокурор, інша службова особа, уповноважена на прийняття та реєстрацію заяв і повідомлень про кримінальні правопорушення, зобов'язані прийняти та зареєструвати таку заяву чи повідомлення.

Відтак, слід розмежовувати поняття внесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань у відповідності до положень ч. 1 ст. 214 КПК України та поняття зареєструвати (прийняти) відповідну заяву, про що йдеться у ч. 4 ст. 214 КПК України.

Так, заява ОСОБА_3 була зареєстрована, що відповідає вимогам ч. 4 ст. 214 КПК України.

Згідно ч. 1 ст. 216 КПК України, слідчі органів внутрішніх справ здійснюють досудове розслідування кримінальних правопорушень, передбачених законом України про кримінальну відповідальність, крім тих, які віднесені до підслідності інших органів досудового розслідування.

Відповідно до ч. 1 ст. 218 КПК України, досудове розслідування здійснюється слідчим того органу досудового розслідування, під юрисдикцією якого знаходиться місце вчинення кримінального правопорушення.

Аналогічне положення закріплене у Положенні про порядок ведення Єдиного реєстру досудових розслідувань, затвердженого наказом Генерального прокурора України № 69 від 17.08.2012 року, відповідно до п. 2.6 якого, облік кримінальних правопорушень, осіб, які їх учинили, проводиться за територіальним принципом його вчинення (юрисдикцією місця вчинення кримінального правопорушення).

Кримінальне правопорушення про яке йдеться в заяві ОСОБА_3 від 05.07.2013 року було вчинено на території м. Києва, що знаходиться під юрисдикцією Прокуратури м. Києва.

Згідно п. 3.6 Інструкції про порядок приймання, реєстрації та розгляду в органах прокуратури України заяв, повідомлень про вчинені кримінальні правопорушення, затвердженої наказом Генерального прокурора України від 03.12.2012 року № 125, заяви, повідомлення про вчинені кримінальні правопорушення, що віднесені до підслідності органів прокуратури та надійшли на розгляд прокуратур АРК, областей, міст Києва і Севастополя, спеціалізованих прокуратур на правах обласних, Генеральної прокуратури України, керівниками підрозділів апаратів направляються для організації досудового розслідування з дотриманням територіального принципу до прокуратури відповідного рівня.

Отже, Генеральна прокуратура України, керуючись наведеними нормами чинного законодавства, направила заяву ОСОБА_3 від 05.07.2013 року до Прокуратури м. Києва, під юрисдикцією якої знаходиться місце вчинення кримінального правопорушення.

За наслідками розгляду заяви ОСОБА_3 від 05.07.2013 року Прокуратура м. Києва надала йому 13.08.2013 року відповідь в порядку Закону України «Про звернення громадян».

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КК України, підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад злочину, передбачений цим Кодексом.

Системний аналіз положень ч. 1 ст. 214 КПК України та ст. 2 КК України дає підстави для висновку, що реєстрації в Єдиному реєстрі досудових розслідувань підлягають не будь-які заяви чи повідомлення, а лише ті з них, які містять достатні відомості про кримінальне правопорушення.

Отже, підставами вважати заяву чи повідомлення саме про злочин є наявність в таких заявах або повідомленнях об'єктивних даних, які дійсно свідчать про ознаки злочину. Такими даними є фактичне існування доказів, що підтверджують реальність конкретної події злочину (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення злочину). Якщо у заявах чи повідомленнях таких даних немає, то вони не можуть вважатися такими, які мають бути обов'язково внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Разом з тим, заява ОСОБА_3 щодо скоєння злочину Начальником Департаменту митної справи Міністерства доходів і зборів України ОСОБА_4, передбаченого ст.. 366 КК України, за своїм змістом та суттю не є повідомленням про злочин, оскільки у ній не наведено даних про вчинення діянь, які містять ознаки злочину. Вказана заява містить виключно суб'єктивні твердження та міркування ОСОБА_3 щодо непогодження з викладеними у листі позиціями Начальника Департаменту митної справи Міністерства доходів і зборів України ОСОБА_4

Згідно п. 2.3 та п. 3.13 Інструкції про порядок розгляду і вирішення звернень та особистого прийому в органах прокуратури України, затвердженої Наказом Генерального прокурора України № 9гн-2011, скарги, які не містять даних про наявність ознак злочину, вирішуються шляхом надання мотивованої відповіді.

Отже, розглянувши заяву ОСОБА_3 від 05.07.2013 року в порядку Закону України «Про звернення громадян», Прокуратура м. Києва діяла в межах наданих їй повноважень, відповідно до норм чинного законодавства.

Аналізуючи викладене, скарга ОСОБА_3 на бездіяльність Прокуратури м. Києва, яка полягає у невнесені відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань, є необґрунтованою та в її задоволені слід відмовити.

Враховуючи викладене, керуючись ст. ст. 303, 305, 307, 309 Кримінального процесуального кодексу України, слідчий суддя, -

У Х В А Л И В :

В задоволенні скарги ОСОБА_3 на бездіяльність Прокуратури м. Києва, яка полягає у невнесені відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань, - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя І.В.Кирилюк