Первомайський міськрайонний суд Харківської області
Справа № 632/2784/13-к
провадження № 1-кп/632/12/16

10 лютого 2016 р.
Вирок
Іменем України
10.02.2016 року Первомайський міськрайонний суд Харківської області у складі :
головуючого - судді : ОСОБА_1 ,
за участі секретаря : ОСОБА_2 ,
прокурора : ОСОБА_3 ,
обвинувачених : ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6
представника неповнолітнього обвинуваченого : ОСОБА_7 ,
захисників : ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,
представника потерпілого : ОСОБА_10
розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження за обвинуваченням
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Первомайський Харківській області, громадянина України, раніше судимого: 30.05.2013 року Первомайським міськрайонним судом Харківської області за ч.2 ст.307 КК України строком на 5 років позбавлення волі, на підставі ст.75 КК України звільнений від призначеного покарання з іспитовим строком на 3 роки; зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,
у вчиненні кримінальних правопорушень злочинів передбачених за ч.2 ст. 307, ч.2 ст. 186, ч.2 ст.146 КК України,-
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м.Первомайський Харківській області, громадянина України, раніше не судимого; зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,
у вчиненні кримінальних правопорушень злочинів передбачених ч.2 ст. 186, ч.2 ст. 146 КК України,-
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженця м.Первомайський Харківській області, громадянина України, раніше не судимого; зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_3 ,
у вчиненні кримінальних правопорушень злочинів передбачених ч.2 ст.186, ч.2 ст. 146 КК України, -
ВСТАНОВИВ:
Згідно обвинувального акту ОСОБА_4 пред`явлено обвинувачення у скоєнні кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст.307 КК України, а саме незаконне придбання, зберігання та збут особливо небезпечних наркотичних засобів, вчинене повторно, за наступних обставин :
24.04.2013 року приблизно о 15 годині 00 хвилин, в м.Первомайському Харківської області, ОСОБА_4 зустрів знайомого який назвався ОСОБА_11 , він же ОСОБА_11 , 1993 року народження, який виступав в якості покупця в рамках негласної слідчої (розшукової) дії, оперативна закупівля особливо небезпечної наркотичної речовини марихуани, санкціонованої прокурором Первомайської міжрайонної прокуратури Харківської області з метою отримання від ОСОБА_4 особливо небезпечного наркотичного засобу - канабісу (марихуани). Останній повідомив, що ОСОБА_4 неодноразово пропонував купити канабіс (марихуану). На його пропозицію ОСОБА_11 відмовився, та ОСОБА_4 прохав його, щоб він знайшов іншого чоловіка для покупки канабіса (марихуани).
23.05.2013 року приблизно о 16-00 годин, ОСОБА_11 зустрівся на 1/2 мікрорайоні м.Первомайський Харківської області з ОСОБА_4 , де в ході бесіди ОСОБА_11 спитав, чи може він знайти та продати наркотичну речовину канабіс (марихуану).
ОСОБА_4 сказав, що у нього є наркотична речовина марихуана, для придбання якої необхідно заплатити 100 гривень. ОСОБА_11 , погодився та передав 100 гривень ОСОБА_4 для придбання особливо небезпечної наркотичної речовини марихуани. При передачі грошей ОСОБА_4 запропонував зустрітися пізніше.
В той же день, 23.05.2013 року, приблизно о 18 годині 40 хвилин, ОСОБА_4 на 3 мікрорайоні м.Первомайський Харківської області, знову зустрівся з ОСОБА_11 та маючи умисел на незаконний збут наркотичних засобів, повторно незаконно збув один паперовий згорток з речовиною рослинного походження у висушеному і в подрібненому вигляді, яка згідно висновку судово-хімічної експертизи № 849 від 27.05.2013 року являється особливо небезпечним наркотичним засобом - канабісом із домішками тютюну масою 1,1535 грама.
Суд, враховуючи, що допустимими і такими що можуть використовуватися як докази в кримінальному провадженні є тільки фактичні дані, отримані в порядку та у відповідності до вимог кримінального процесуального законодавства, вважає не доведеним пред`явлення зазначеного обвинувачення за ч.2 ст.307 КК України ОСОБА_4 з наступних підстав :
В судовому засіданні ОСОБА_4 вину у скоєнні злочину передбаченого ч.2 ст.307 КК України не визнав, та зазначив що влітку 2013 року, було свято «День молоді», о 5 годині вечора до нього прийшли робітники міліції попросили пройти з ними у райвідділ. Він прийшов і там його почали звинувачувати у продажі наркотиків і примушувати підписувати якісь папери. Слідчий погрожував. Потім, вже приблизно в 21-22 години його привели додому, ночували в нього. Їх було двоє. О 5-й годині ранку його знов повели в райвідділ міліції. Там знову почали на нього психологічний та фізичний тиск, щоб він підписав, що він продав наркотики якомусь ОСОБА_11 . Після того його відвели до суду на санкцію, дали домашній арешт і він пішов додому. Все це було після того як у його відношенні, 30.05.2013 року було винесено вирок. Насправді наркотичні засоби він нікому не продавав і в нього їх не було.
В якості доказу вчинення ОСОБА_4 вищезазначеного кримінального правопорушення, прокурор посилається на показання свідка відносно якого застосовані заходи безпеки ОСОБА_11 , який в судовому засіданні пояснив, що 23.05.13 року він брав участь в оперативних заходах Первомайського РВ УМВС, він повинен був купити «траву» за допомогою камери та диктофону. Він отримав 100 грн., для цієї закупки. Він зустрічався з ОСОБА_12 на 3-му мікрорайоні. Час не пам`ятає. В нього він придбав «траву» в газеті, та коробок від сірників. Заплатив 100 грн. Далі вони розійшлися. Траву йому запропонував купити сам ОСОБА_13 за тиждень до покупки. Про це він повідомив райвідділ міліції письмовою заявою. Він дав письмову згоду на оперативну закупку. Гроші йому видали в авто, купюри не пам`ятає. Своїх грошей в нього не було. Він розписувався в процесуальних документах. ОСОБА_4 в його присутності не затримувався. Зустрічався він з ОСОБА_4 в той день один раз, з камерою і диктофоном ходив один день. Коли він передавав пакет біля лікарні, були присутні пойняті. Пакет було упаковано в поліетиленовий пакет і закріплено биркою. Були присутні оперативники та слідчий. Участь в слідчий дії він брав за власною ініціативою, тиску на нього не було. В той час стосовно нього справ в міліції не було.
Вказані показання свідка ОСОБА_11 , який в теперішній час знаходиться в місцях позбавлення волі, суд вважає такими, що не підтверджують вчинення злочину передбаченого ст.307 КК України ОСОБА_4 , оскільки з точки зору їх взаємозв`язку, вони не узгоджуються належним чином з іншими доказами обвинувачення, в значній їх частині мають значні протиріччя з ними та входять в пряме протиріччя з показаннями обвинуваченого.
Також за ініціативою сторони обвинувачення на підтвердження винуватості ОСОБА_4 в судовому засіданні були допитані свідки, які пояснили зокрема наступне:
Свідок ОСОБА_14 вказала, що приблизно в 2013 році вона приймала участь в перегляді відео в якості понятої. Що демонстрували на тому відео вона не пам`ятає. На відео фігурували чоловіки, про щось вони розмовляли, але про що саме не пам`ятає.
Свідок ОСОБА_15 суду пояснила, що в травні 2013 року працювала в Первомайському райвідділі міліції. В травні 2013 року, вона приймала участь, в якості пойнятої при проведенні слідчої дії при огляді шприца, який знаходився в пакеті. В шприці була рідина темного кольору. Кому належав цей пакет їй не казали, і їй це не відомо.
Покази даних свідків суд вважає неналежними, оскільки вони не підтверджують жодних фактичних обставин справи. Окрім того, в матеріалах наданих суду немає жодних даних про вилучення чи огляд будь якого шприца, з рідиною чи без такої.
Свідок ОСОБА_16 суду пояснив, що був пойнятим, його запросили працівники міліції. На «закупному» були якісь спецзасоби для проведення відеозйомки, які на закупного помістив спеціаліст. Вони з робітниками міліції і ще одним пойнятим чекали біля будинку АДРЕСА_4 . Закупний прийшов туди і видав речовину, яка знаходилась в газеті чи бумазі. Це була зелена подрібнена речовина, близько жмені. Цю речовину поклали в поліетиленовий пакет, опечатали та повідомили, що спрямують її на експертизу. Було складено акт, який він прочитав та розписався в ньому. Також в його присутності закупному давались якісь гроші. Також він був присутній при проведенні слідчих дій в Первомайському райвідділі міліції.
Покази вказаного свідка суд вважає неналежними, оскільки свідок жодним чином не підтверджує зв`язок дій здійснених «закупним» з діями обвинуваченого викладеними в обвинувальному акті, а лише констатує факт проведення слідчих дій працівниками органів внутрішніх справ.
Свідок ОСОБА_17 пояснив, що був пойнятим при перегляді відео зйомки. З ним була понятою також жінка. На відео зйомці було видно, як зустрічалися двоє молодих чоловіків. Потім на другій зустрічі один одному чоловіки пожали руки і начебто один другому щось передав. Відео було на флеш накопичувачі. Було це в 2013 році влітку чи восени. Флешку оглянули та опечатали. Окрім цього він ще раз запрошувався в якості понятого, тоді оглядався чорний пакет, в якому, як йому здається була якась трава. Права йому роз`яснювались, складався якийсь документ, який він підписав.
Покази вказаного свідка суд вважає такими, що не мають жодного доказового значення за обвинуваченням ОСОБА_4 за ч.2 чт.307 КК України, оскільки підтверджують лише факт наявності відеозапису оперативно-розшукових дій, який ніким з учасників процесу не оспорюється.
Також в якості доказу стороною обвинувачення надано суду відеозапис оперативно-розшукової дії, який був переглянутий в судовому засіданні, на якому як зазначає сторона обвинувачення міститься підтвердження незаконного зберігання та збуту особливо небезпечних наркотичних засобів обвинуваченим ОСОБА_4 . Однак, при відтворенні вказаного відеозапису в судовому засіданні встановлено, що на відеозапису відсутні чіткі та однозначні підтвердження скоєння будь-якою особою протиправних дій. На відео міститься запис вчинення якихось дій ОСОБА_11 , а саме його пересування містом Первомайський, його зустріч з ОСОБА_4 , а також моменти його виходу з автомобіля правоохоронців, та його повернення туди, при цьому значна частина відео не містить будь якого звукового супроводу окрім шипіння. На відео відсутній запис дій та слів, які б свідчили про наявність у ОСОБА_4 наркотичних засобів та здійснення дій щодо їх збуту. На відео присутній єдиний момент який можливо розцінити як безпосередній контакт між ОСОБА_11 та ОСОБА_4 , це рукостискання при зустрічі, однак самого моменту контакту рук на відео не зафіксовано, а лише зустріч ОСОБА_4 та ОСОБА_11 і лише через декілька секунд після зустрічі ОСОБА_11 демонструє на камеру паперовий згорток, не демонструючи його змісту, при цьому джерело походження цього згортку згідно відеозапису встановити не можливо. Момент передачі грошей ОСОБА_11 ОСОБА_4 , якщо такий мав місце, також на відео відсутній. В момент коли ОСОБА_11 після зустрічі з ОСОБА_4 сідає в автомобіль правоохоронців та передає їм паперовий згорток, деякий час взагалі відсутнє зображення, а тому не можливо зробити однозначний висновок, що саме передає ОСОБА_11 працівникам міліції і чи передає він щось взагалі. Звуковий ряд відео також не містить жодних підтверджень наявності факту зберігання чи збуту наркотичної речовини з боку будь яких осіб. На одному з моментів відео ОСОБА_4 каже ОСОБА_11 «ми трохи взяли покурили, добре…», однак зробити однозначний висновок про що йде мова з відеозапису не можливо. На підставі зазначеного суд вважає, що відеозапис слідчої дії за участі ОСОБА_11 не може бути визнаним належним доказом підтвердження скоєння ОСОБА_4 будь якого злочину.
Окрім того стороною обвинувачення на підтвердження винуватості ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст.307 КК України надано суду письмові докази, а саме :
Згідно протоколу огляду від 23.05.2013 року, у закупного ОСОБА_11 був вилучений «бумажний паперовий згорток» з речовиною сіро-зеленого кольору, при цьому в протоколі не зазначено, чи опечатувався під час огляду цей згорток та чи завірялося це опечатування підписами осіб, які брали участь у проведенні огляду.
Згідно висновку судової експертизи звуко і відеозапису №94 від 28.08.2013 року, досліджені фонограми що зафіксовані на картці пам`яті «micro SDHC 4GB» є оригіналом, ознак монтажу не виявлено. Даний висновок експертизи сам по собі не може бути доказом за фактом вчинення ОСОБА_4 придбання, зберігання, збуту наркотичної речовини, а лише служить підтвердженням відсутності монтажу на відеозаписах слідчих дій. При цьому відсутність такого монтажу та автентичність відеозаписів ніхто з учасників процесу під сумнів не ставив.
Згідно висновку судово-хімічної експертизи №849 від 27.05.2013 року, надана на дослідження речовина рослинного походження, є особливо небезпечним наркотичним засобом канабісом з домішками тютюну загальною масою 1,1535 грама, однак вказаний висновок експертизи сам по собі, без його взаємозв`язку з іншими доказами, не є підтвердженням скоєння ОСОБА_4 придбання, зберігання, збуту цієї речовини та взагалі його причетності до неї.
Як вказано в дослідженні експерта, на судово-хімічну експертизу був наданий опечатаний поліетиленовий пакет. Горловина пакету обклеєна липкою стрічкою синього кольору, та з допомогою цієї ж стрічки до пакету приклеєна смужка паперу з пояснювальним написом. Тобто на експертизу був направлений пакет який був опечатаний, при цьому жодних даних про те, яким чином опечатувався паперовий згорток з речовиною вилучений у ОСОБА_11 та чи опечатувався він взагалі, ані протокол огляду від 23.05.2013 року, ані інші письмові докази не містять. При відкритті пакету експертом встановлено, що в ньому знаходиться паперовий згорток з подрібненою речовиною рослинного походження зелено-коричневого кольору, в той час як у постанові про призначення експертизи йде мова про направлення на експертизу речовини сіро-зеленого кольору.
В протоколах огляду покупця ОСОБА_11 , протоколі огляду і вручення грошових купюр, від 23.05.2013 року, зазначено, що огляд покупця і вручення йому грошових коштів проходили в приміщенні РВВС в каб. №29 по вул.Харківська №1 в м.Первомайський Харківської області. При цьому під час допиту ОСОБА_11 , останній вказав на той факт, що все відбувалося на вулиці на 3 мікрорайоні, більш того ОСОБА_11 вказав, що коли йому давали гроші, то це було в машині, в якій знаходилися тільки 2 працівника міліції, а пойнятих не було, що грошові купюри при ньому не ксерокопіювали, йому ніхто не вказував про походження коштів, як покупця його ніхто не оглядав.
Суд не оцінює джерело та законність походження коштів оглянутих та помічених протоколом від 23.05.2013 року з 17.20 год. до 17.30 год. в розмірі 100 гривень (6 купюр по 20 гривень), за які згідно обвинувального акту ОСОБА_11 придбав наркотичну речовину , оскільки жодних доказів наявності вказаних грошових коштів суду не надано, в якості речових доказів ці кошти суду не надавалися.
Вказані протиріччя в наданих суду доказах є суттєвими і такими, що не були усунуті в судовому засіданні, а тому ставлять під сумнів достовірність вищевказаних письмових доказів, та не дають суду змоги вважати їх достовірними.
Також стороною обвинувачення дії ОСОБА_4 кваліфіковані за ч.2 ст.307 КК України з об`єктивної сторони як незаконне придбання та зберігання наркотичних засобів, при цьому стороною обвинувачення не враховано, що придбання наркотичних засобів або психотропних речовин - це їх купівля, отримання в обмін на інші товари і речі, у вигляді позички, дарунка, нагороди, сплати боргу, привласнення знайденого, збирання дикоростучих конопель і маку (їх частин), а також післяжнивних залишків неохоронюваних посівів наркотиковмісних рослин, відходів виробництва, які містять наркотичні речовини, тощо. Зберігання - це будь-які умисні дії, пов`язані з незаконним перебуванням наркотичних засобів або психотропних речовин у володінні винної особи. При цьому обвинувальний акт не містить жодних відомостей про вчинення ОСОБА_4 зазначених дій. В судовому засіданні сторона обвинувачення жодним чином не довела наявність зазначених обставин в діях ОСОБА_4 не надавши жодних доказів і навіть не описавши дії обвинуваченого в цій частині обвинувачення.
Згідно положень ст.62 Конституції України ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
Суд, виходячи із вказаних положень Конституції України та загальних засад кримінального судочинства: верховенства права, законності, презумпції невинуватості та забезпечення доведеності вини, створивши необхідні умови для реалізації сторонами кримінального провадження їхніх процесуальних прав та обов`язків, оцінивши всі докази в їх сукупності з точки зору достатності та взаємозв`язку, та встановивши, що під час судового провадження не здобуто та не надано безсумнівних доказів, які б свідчили про вчинення кримінального правопорушення ОСОБА_4 , а тому доходить до висновку про те, що він не винуватий в скоєнні даного кримінального правопорушення за обставин викладених в обвинувальному акті, та вважає за необхідне виправдати його за ч.2 ст.307 КК України.
Згідно обвинувального акту ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 пред`явлено обвинувачення у скоєнні кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст.146 КК України, а саме незаконне позбавлення волі, вчинене з корисливих мотивів, за попередньою змовою групою осіб, що супроводжувалося заподіянням потерпілому фізичних страждань протягом тривалого часу, за наступних обставин :
Крім того, в цей же день о 4.30 годині, неповнолітній ОСОБА_6 за попередньою змовою з ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_18 знаходились в приміщенні кафе «Фортуна», яке розташоване на 3 м-ні м.Первомайського, Харківської області, де розпивали спиртні напої.
Перебуваючи в кафе, вони побачили раніше незнайомого ОСОБА_19 , який був у стані алкогольного сп`яніння, та у них раптово виник умисел, направлений на відкрите викрадення майна ОСОБА_19 шляхом застосування насильства, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого.
Так, неповнолітній ОСОБА_6 , ОСОБА_4 , ОСОБА_18 знаходячись в автомобілі під керуванням ОСОБА_5 - ВАЗ-2106 реєстраційний номер НОМЕР_1 , дочекавшись коли ОСОБА_19 залишить приміщення кафе, простежили за ним до вулиці неподалік від приміщення Нового громадського центру розташованого на 3 м-ні м. Первомайський, Харківської області.
Неповнолітній ОСОБА_6 , вийшов з автомобіля назустріч ОСОБА_19 та запропонував йому присісти до автомобіля на що ОСОБА_19 відмовився, але ОСОБА_4 вийшовши з автомобіля, із застосуванням насильства, яке не небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, затягнув його до салону автомобілю тим самим позбавили волі потерпілого, що виразилося в протиправному перешкоджанні ОСОБА_19 обирати за своєю волею місце свого перебування.
Після чого, автомобіль під керуванням ОСОБА_5 в якому знаходились: на передньому пасажирському сидінні ОСОБА_18 на задньому сидінні справа неповнолітній ОСОБА_6 , посередині потерпілий ОСОБА_19 і зліва ОСОБА_4 поїхали по вул.Кондратьєва м.Первомайський, де під час руху ОСОБА_4 та ОСОБА_5 почали вимагати у потерпілого оплату за проїзд в автомобілі у розмірі 50 грн.
ОСОБА_19 пояснив, що грошей у нього не має і ОСОБА_4 почав висловлюватися в його адресу нецензурною лайкою та переслідуючи поставлену заздалегідь перед собою мету, наніс два удари рукою по голові ОСОБА_19 , примушуючи його віддати їм гроші.
Продовжуючи свої незаконні дії, неповнолітній ОСОБА_6 , ОСОБА_5 , ОСОБА_4 і ОСОБА_18 привезли потерпілого проти його волі на автомобілі до банкомату, розташованого у супермаркеті «АТБ» по вул. Маршала Гречко 5, м.Первомайський, Харківської області, де ОСОБА_19 під впливом ОСОБА_4 , був вимушений зняти з банківської кредитної картки «ПриватБанку» грошові кошти.
На їх вимоги ОСОБА_19 декілька разів спробував зняти гроші з банкомату, вставляючи картку, але банкомат не приймав її. Після того, як гроші не вдалося зняти з рахунку, ОСОБА_4 рукою наніс ще два удари ОСОБА_19 по голові, після чого збив потерпілого з ніг та наніс лежачому чотири удари ногами по голові та шиї.
Після чого, продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел, направлений на незаконне позбавлення волі потерпілого, неповнолітній ОСОБА_6 , ОСОБА_5 , і ОСОБА_18 нанесли ОСОБА_19 по одному удару ногами в область тулубу та, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, продовжуючи протиправно перешкоджати ОСОБА_19 обирати за своєю волею місце свого перебування, неповнолітній ОСОБА_6 , ОСОБА_4 , ОСОБА_20 і ОСОБА_5 заштовхали потерпілого в багажний відсік автомобіля, який закрили на ключ та вивезли його на пустир с.Високе, Первомайського району, Харківської області, де продовжили вчотирьох наносити удари, в результаті чого ОСОБА_4 наніс близько 5 ударів ногами по обличчю та іншим частинам тіла потерпілого вимагаючи гроші, у цей час неповнолітній ОСОБА_6 , ОСОБА_5 та ОСОБА_18 нанесли по одному удару ногами в область тулубу.
Знаходячись близько 1 години у замкнутому просторі, у виснажливих умовах, ОСОБА_19 відчував фізичні страждання, а саме: згідно висновку судово-медичної експертизи №237-ПР/13 від 28.11.2013 йому завдали більш ніж 20 саден на лиці та шиї, три синці на лиці, що за ступенем тяжкості відносяться до легких тілесних ушкоджень.
Знаходячись у багажному відсіку автомобіля, ОСОБА_19 не міг самостійно вийти, був вимушений в таких умовах проти власної волі їхати з м. Первомайський на пустир в с. Високе, Первомайського району Харківської області, чим ОСОБА_6 , ОСОБА_18 , ОСОБА_5 та ОСОБА_4 перешкодили йому вибирати за всласною волею місце перебування.
Після цього неповнолітній ОСОБА_6 , ОСОБА_18 , ОСОБА_5 та ОСОБА_4 залишили потерпілого ОСОБА_19 на пустирі та з місця вчинення кримінального правопорушення зникли, обернувши викрадене, а саме: мобільний телефон марки «Nokia 500», у якому знаходилась карта пам`яті micro SD НС об`ємом 4 Gb, дві сім-карти мобільних операторів «МТС» та «Лайф»; 15 гривень та банківську кредитну картку «ПриватБанка» № НОМЕР_2 на ім`я потерпілого, на рахунку якої перебували грошові кошти в сумі 1300 грн., на свою користь.
Суд вважає кваліфікацію дій ОСОБА_6 , ОСОБА_5 та ОСОБА_4 за ч.2 ст.146 КК України не доведеною з наступних підстав.
Згідно висновку судово-медичної експертизи № 237-ПР/13 від 28.11.2013 року у потерпілого ОСОБА_19 мали місце тілесні ушкодження, які відносяться до легких тілесних ушкоджень. Тілесні ушкодження які б спричили короткочасний розлад здоров`я або незначну втрату працездатності, як і більш тяжкі тілесні ушкодження експертизою встановлені не були.
Згідно п.5 Постанови Пленуму Верховного суду України № 1- від 6.11.2009 року « Про судову практику у справах про злочини проти власності» під насильством, що не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого при грабежі, слід розуміти умисне заподіяння легкого тілесного ушкодження, що не спричинило короткочасного розладу здоров`я або незначної втрати працездатності, а також вчинення інших насильницьких дій (завдання удару, побоїв, незаконне позбавлення волі) за умови, що вони не були небезпечними для життя чи здоров`я в момент заподіяння. Такі насильницькі дії, вчинені
під час грабежу, повністю охоплюються частиною другою статті 186
КК України і додаткової кваліфікації за іншими статтями КК не потребують.
Окрім того, злочин передбачений ст.146 КК України є злочином що вчиняється з прямим умислом, а згідно показань обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_5 та ОСОБА_4 , їх метою при вчиненні насильницьких дій відносно ОСОБА_19 , в тому числі і дії по обмеженню його права вільно обирати місце перебування та вільно пересуватися, було отримання від нього коштів, тобто їх дії не були спрямовані саме на незаконне позбавлення потерпілого свободи, а були способом досягнення мети незаконного заволодіння його майном.
На підставі зазначеного, враховуючи, що перевезення в салоні та багажнику автомобіля потерпілого ОСОБА_19 при вчиненні відносно нього протиправних дій, це насильницькі дії застосовані відносно нього задля здійснення грабежу, при цьому потерпілому були завдані легкі тілесні ушкодження, а тому, враховуючи роз`яснення Пленуму Верховного суду України, додаткової кваліфікації за ст.146 КК України дії обвинувачених не потребують, оскільки повністю охоплюються ч. 2 ст.186 КК України. Тому, зважаючи на доводи захисників, які прохали виправдати підзахисних за ч.2 ст.146 КК України, та не зважаючи на визнання вини за цією статтею обвинуваченими ОСОБА_5 та ОСОБА_6 які є особами що не мають юридичної освіти та не можуть юридично обґрунтовано кваліфікувати та оцінювати свої дії, враховуючи вищезазначене, суд доходить висновку про те, що обвинувачені не винуваті в скоєнні даного кримінального правопорушення за обставин викладених в обвинувальному акті, та вважає за необхідне виправдати ОСОБА_6 , ОСОБА_5 та ОСОБА_4 за ч.2 ст.146 КК України.
Крім того, в судовому засіданні встановлено, що 26.11.2013 року о 4 годині 30 хвилин, неповнолітній ОСОБА_6 разом з ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та особою, матеріали щодо якої виділені в окреме провадження, знаходились в приміщенні кафе «Фортуна», яке розташоване на 3 м-ні м.Первомайського, Харківської області, де розпивали спиртні напої. Перебуваючи в кафе, вони побачили раніше незнайомого ОСОБА_19 , який був у стані алкогольного сп`яніння та у них раптово виник умисел, спрямований на відкрите заволодіння майном ОСОБА_19 , шляхом застосування насильства.
Реалізуючи свій злочинний намір, неповнолітній ОСОБА_6 , за попередньою змовою з ОСОБА_5 , ОСОБА_4 та особою, матеріали щодо якої виділені в окреме провадження, після вживання алкогольних напоїв, з корисливих мотивів, вступили у злочину змову між собою з метою незаконного заволодіння майном ОСОБА_19 , поєднаного із застосуванням насильства.
Так, ОСОБА_4 , ОСОБА_18 , неповнолітній ОСОБА_6 та особа, матеріали щодо якої виділені в окреме провадження, знаходячись в автомобілі ВАЗ-2106 реєстраційний номер НОМЕР_1 , дочекавшись коли ОСОБА_19 залишив приміщення кафе, стежили за ним до вулиці неподалік від приміщення Нового громадського центру, розташованого на 3 м-ні м. Первомайський, Харківської області.
Неповнолітній ОСОБА_6 вийшов з автомобіля назустріч ОСОБА_19 та запропонував йому присісти до автомобіля на що ОСОБА_19 відмовився, але ОСОБА_4 вийшовши з автомобіля, із застосуванням насильства, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, затягнув його до салону автомобілю.
Після чого, автомобіль під керуванням ОСОБА_5 , в якому знаходились: на передньому пасажирському сидінні особа, матеріали щодо якої виділені в окреме провадження, на задньому сидінні справа неповнолітній ОСОБА_6 , посередині потерпілий ОСОБА_19 і зліва ОСОБА_4 , поїхали по вул.Кондратьєва м.Первомайський, де під час руху ОСОБА_4 та ОСОБА_5 почали вимагати у потерпілого оплату за проїзд в автомобілі у розмірі 50 грн.
ОСОБА_19 пояснив, що грошей у нього немає і ОСОБА_4 почав висловлюватися на його адресу нецензурною лайкою та переслідуючи поставлену заздалегідь перед собою мету, наніс два удари рукою по голові ОСОБА_19 , примушуючи його віддати їм гроші.
Продовжуючи свої незаконні дії неповнолітній ОСОБА_6 , ОСОБА_5 , ОСОБА_4 та особа, матеріали щодо якої виділені в окреме провадження, привезли потерпілого на автомобілі до банкомату, розташованого у супермаркеті «АТБ» по вул. Маршала Гречко 5, м.Первомайський, Харківської області, де ОСОБА_19 під впливом ОСОБА_4 , намагався зняти з своєї банківської кредитної картки «ПриватБанку» грошові кошти. На їх вимоги ОСОБА_19 декілька разів спробував зняти гроші з банкомату, вставляючи картку, але банкомат не приймав її.
Після того, як гроші не вдалося зняти з рахунку, вони знов сіли в автомобіль та прослідували до супермаркета «Брусниця» розташованого в будівлі Нового громадського центру м.Первомайський, з метою спробувати там зняти гроші з банкомата. Коли вони під`їхали до супермаркету «Брусничка», ОСОБА_4 , ОСОБА_6 та ОСОБА_19 вийшли з машини. Коли вони відійшли від машини, потерпілий з метою втекти, відштовхнув від себе ОСОБА_4 і оскільки було слизько той впав. ОСОБА_19 почав відмахуватися руками від ОСОБА_6 і в цей момент з машини вийшла особа, матеріали справи відносно якої виділені в окреме провадження та наніс потерпілому удар рукою в обличчя, і той впав.
Після чого, продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел, направлений на відкрите викрадення майна потерпілого, неповнолітній ОСОБА_6 , ОСОБА_5 та особа, матеріали щодо якої виділені в окреме провадження, нанесли ОСОБА_19 по одному удару ногами в область тулубу. ОСОБА_4 рукою наніс ще два удари ОСОБА_19 по голові, після чого наніс лежачому чотири удари ногами по голові та шиї.
Разом з тим, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, продовжуючи свої протиправні дії, неповнолітній ОСОБА_6 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та особа, матеріали щодо якої виділені в окреме провадження поклали потерпілого в багажний відсік автомобіля, який закрили на ключ та вивезли його на пустир с.Високе, Первомайського району, Харківської області, де достали потерпілого з багажника та продовжили вчотирьох наносити удари, при цьому ОСОБА_4 наніс близько 5 ударів ногами по обличчю та іншим частинам тіла потерпілого вимагаючи гроші, у цей час неповнолітній ОСОБА_6 , ОСОБА_5 та особа, матеріали щодо якої виділені в окреме провадження, нанесли по одному удару ногами в область тулубу. ОСОБА_4 продовжуючи вимагати гроші наніс близько 4 ударів ногами в область тулубу потерпілого, при цьому вимагаючи номер пін-коду банківської картки потерпілого.
Таким чином, своїми діями ОСОБА_6 , ОСОБА_5 , ОСОБА_4 та особа матеріали справи відносно якої виділені в окреме провадження, подавили волю потерпілого ОСОБА_19 і скориставшись тим, що він не в змозі чинити опір та піднятись з землі після отриманих тілесних ушкоджень, ОСОБА_4 заволодів майном потерпілого, а саме: мобільним телефоном марки «Nokia 500», б/в, вартість якого, згідно висновку судово-товарознавчої експертизи № 3938 від 04.12.2013 року складає 641 гривня, в якому знаходилась карта пам`яті micro SD НС об`ємом 4 Gb, б/у, вартість якої, згідно висновку судово-товарознавчої експертизи № 3938 від 04.12.2013 року складає 61 гривня та двома сім-картами мобільних операторів «МТС» та «Лайф» вартістю 10 гривень кожна на загальну вартість 20 гривень; 15 гривнями та банківською кредитною картою «ПриватБанка» № НОМЕР_2 на ім`я потерпілого, на рахунку якої перебували грошові кошти в сумі 1300 грн., чим спричинили ОСОБА_19 матеріальну шкоду на загальну суму 2 тисячі 37 гривень.
В результаті нанесення тілесних ушкоджень, згідно висновку судово-медичної експертизи № 237-ПР/13 від 28.11.2013 року, ОСОБА_19 було завдано більш ніж 20 саден на лиці та шиї, три синці на лиці, що за ступенем тяжкості відноситься до легкого тілесного ушкодження.
Такі злочинні дії неповнолітнього ОСОБА_6 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , та особи матеріали справи відносно якої виділені в окреме провадження, тривали в період часу з 05 години 00 хвилин по 06 годину 00 хвилин 26 листопада 2013 року.
Після цього, неповнолітній ОСОБА_6 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та особа матеріали справи відносно якої виділені в окреме провадження, залишили ОСОБА_19 на пустирі та з місця вчинення кримінального правопорушення зникли, обернувши викрадене на свою користь.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 , свою вину у скоєнні кримінального правопорушення-злочину за вищевикладених обставин визнав повністю, у скоєному розкаявся, та пояснив що :
- 26.11.2013 року, близько 23-ї години він прийшов в кафе «Фортуна» м.Первомайський Харківської області з ОСОБА_13 та ОСОБА_21 . Там вони випивали слабоалкогольні напої. Близько 4-ї години ранку бармен попросила їх вийти, тому що кафе зачинялося. Вони вийшли і сіли до ОСОБА_22 в машину. Підійшов потерпілий ОСОБА_19 , якого на той момент вони не знали, спитав: «чи це таксі?». ОСОБА_22 відповів ствердно, і потерпілий сів в машину. Вибігла бармен та віддала потерпілому шапку, яку той забув в кафе. Після чого вони поїхали в бік 3-го мікрорайону м.Первомайський Харківської області, і коли їхали потерпілий поговорив по телефону, потім сказав, що в нього немає грошей і він платити не буде. ОСОБА_13 дав йому пару стусанів і той сказав: «поїхали до «АТБ», я зніму гроші». Біля магазину «АТБ» ОСОБА_22 з потерпілим пішли до банкомату, щось у них там не вийшло і вони поїхали до магазину «Брусничка». ОСОБА_23 машині між потерпілим та ними почалася сварка, вони нецензурно лаялися один на одного. Біля магазину «Брусничка» він, ОСОБА_13 та потерпілий вийшли з машини та пішли до банкомату. Він повернув голову і побачив, як потерпілий хапає ОСОБА_13 і той упав. Він підійшов до них і почав з потерпілим штовхатися і також впав. В цей час підійшов ОСОБА_21 і вдарив потерпілого по обличчю. ОСОБА_21 поклав потерпілого на плече та поніс до машини, відкрив багажник та поклав туди потерпілого, де зачинив. Всі вони сіли в машину і поїхали на вул. Октябрська м. Первомайський Харківської області. Там ОСОБА_21 достав потерпілого з багажника, вони стояли спілкувалися. Він відійшов в туалет, коли повернувся одразу сів в машину, і вони поїхали залишивши потерпілого на місці. Вони приїхали до будинку ОСОБА_22 і звідти пішли з ОСОБА_13 та ОСОБА_21 до магазину «АТБ». Коли йшли, ОСОБА_13 дістав банківську картку і сказав, що знайшов її. В магазині «АТБ» вони хотіли по картці купити коньяку і ще щось, однак це не вдалося, оскільки на касі запросили код. Вони вийшли з магазину «АТБ» і пішли у бік 4-го мікрорайону м. Первомайський Харківської області, на ринок, сходили в туалет та він пішов додому. Особисто він потерпілого не бив, а тільки штовхав, стусани давав йому ОСОБА_13 . Як бив його ОСОБА_21 , він не бачив, так само він не бачив, як бив його хтось на вул. Октябрській м. Первомайський Харківської області.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 , свою вину у скоєнні кримінального правопорушення-злочину за вищевикладених обставин визнав повністю, у скоєному розкаявся, та пояснив що :
- 22.11.2013 року о тертій годні ранку приїхав в кафе «Фортуна» м. Первомайський Харківської області, на автомобілі ВАЗ - 2106, д/н не пам`ятає. В середині кафе зустрів ОСОБА_24 , ОСОБА_13 та ОСОБА_21 , пив каву сидячи з ними. О четвертій годині підійшла бармен та попросила покинути приміщення. Він забрав ОСОБА_13 , який спав за столом та інших, і вийшли на вулицю, де біля автомобіля стояв потерпілий ОСОБА_25 , спитав: « чи це таксі?» і попросив відвести його на 3-й мікрорайон м. Первомайський Харківської області. Він погодився, той сів в машину і поїхали у бік магазину «АТБ», де той повинен був зняти кошти у банкоматі. Банкомат не приймав його картку. Хтось, скоріше за все ОСОБА_21 , вдарив потерпілого долонею по обличчю і вони поїхали до магазину «Брусничка». Там біля магазину «Брусничка» в них почалася сварка, вони почали один одного штовхати. ОСОБА_21 вийшов з машини та вдарив потерпілого кулаком в лице. Він під`їхав до них і спитав: «що сталося?». ОСОБА_21 поклав потерпілого в багажник та закрив його. Вони проїхали близько 2-х кілометрів, він зупинився і сказав, щоб витягували потерпілого з багажника. Його витягнули, він розвернувся, та всі окрім потерпілого сіли в машину і поїхали додому. Що відбувалося коли він розвертався, він не бачив. Він висадив всіх біля свого будинку АДРЕСА_5 . Конфлікт виник у них з потерпілим через те, що він не хотів платити за проїзд. Біля будинку ОСОБА_13 віддав 11 гривень, які випали у потерпілого коли його витягували з багажника. Пізніше взнав, що ОСОБА_13 забрав також у потерпілого телефон та картку.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 , свою вину у скоєнні кримінального правопорушення-злочину передбаченого ч.2 ст.186 КК України за вищевикладених обставин визнав повністю, у скоєному розкаявся, у вчиненні кримінального правопорушення-злочину передбаченого ч.2 ст.146 КК України не визнав та пояснив що :
- 25.11.2013 р., вони відпочивали в кафе «Фортуна» м. Первомайський Харківської області з ОСОБА_24 , ОСОБА_22 та ОСОБА_21 , розпивали слабоалкогольні напої. Він та ОСОБА_24 заснули за столом, і о п`ятій ранку їх розбудили і вони вийшли та сіли в автомобіль ВАЗ 2106, який належав ОСОБА_22 , з шашкою «Таксі». До них підійшов незнайомій, до вікна водія, де сидів ОСОБА_22 , та спитав: «чи ти таксі ?». ОСОБА_22 відповів: «таксі», і той присів у машину. В цей момент з кафе вибігала бармен і віддала йому шапку, яку він забув. Вони поїхали до магазину «АТБ». ОСОБА_22 почав вимагати гроші за проїзд, а потерпілий договорив по телефону і сказав, що грошей в нього немає, платити він не буде. ОСОБА_13 дав йому долонею стусана. Потерпілий запропонував проїхати до магазину «АТБ» в банкомат, пояснивши, що в нього на картці є гроші. Вони приїхали до магазину «АТБ» і потерпілий з ОСОБА_22 пішли знімати гроші. Банкомат не приймав картку і потерпілий знов сказав, що платити не буде. ОСОБА_22 запропонував проїхати до нього додому за грошима, той сказав, що дома грошей немає. Потерпілий запропонував проїхати в інший банкомат і вони проїхали в супермаркет «Брусничка». ОСОБА_23 машині потерпілий почав виражатися на їх адресу нецензурною лайкою. Він та ОСОБА_24 також на нього почали кричати. Вони під`їхали до супермаркету «Брусничка», він, ОСОБА_24 і потерпілий вийшли з машини. Тільки вони відійшли від машини, потерпілий його відштовхнув, було слизько і він впав. Потерпілий почав махати руками на ОСОБА_24 . В цей момент вийшов з машини ОСОБА_21 і наніс потерпілому серйозний удар рукою в обличчя, і той впав. ОСОБА_21 його підняв, поклав на плече і сказав: «ти нас вже дістав». Він відкрив багажник та поклав туди потерпілого. Той чинив спротив, але ОСОБА_21 закрив багажник і вони поїхали в бік дачних селищ вул. Октябрської м. Первомайський Харківської області. Приїхали до лісосмуги, витягнули з багажника потерпілого. Він почав наносити удари потерпілому руками. Один в лице, один в тулуб. Той впав, він ще два рази вдарив його ногами в тулуб, він впав, нецензурно лаявся. У нього випав телефон, платіжна картка і близько 11 гривень. Вони сіли в машину і уїхали до будинку АДРЕСА_5 . Він забрав все, що випало у потерпілого. 11 грн. він віддав ОСОБА_22 , і ОСОБА_22 пішов додому. ОСОБА_26 він, ОСОБА_24 та ОСОБА_21 пішли в магазин «АТБ» взяли коньяк, сік. На касі спробували щось купити через картку потерпілого, але не купили, оскільки це потребувало коду. Вони поставили товар назад та пішли на 4-й мікрорайон м. Первомайський Харківської області. Потім намагались продати телефон, однак не знайшли покупця. Він віддав картку ОСОБА_21 і той викинув її на ринку м.Первомайський на кришу. А телефон він віддав ОСОБА_21 . В салоні авто він бив потерпілого щоб той віддав гроші за проїзд.
Окрім повного визнання вини обвинуваченими ОСОБА_6 , ОСОБА_5 , та ОСОБА_4 , їх вина у скоєнні кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст.186 КК України за вищевикладених обставин підтверджується іншими дослідженими в судовому засіданні доказами :
Показаннями потерпілого ОСОБА_19 , який в судовому засіданні пояснив, що 26 листопада 2013 року, о 4.30, він прийшов в кафе «Фортуна», м. Первомайський Харківської області. Біля кафе стояв автомобіль ВАЗ 2106. Він зайшов в кафе, за столом сиділи 4 чоловіка, йому не знайомі. Приблизно через півгодини вони вийшли з кафе і він вийшов за ними. За ним вийшла бармен та віддала йому його шапку. 4 чоловіка сіли в автомобіль, ОСОБА_24 запропонував його підвезти, але він відмовився. Бармен ОСОБА_27 бачила, як він пішов до 6-ї школи. Пройшов близько 30 метрів і під`їхав той самий автомобіль ВАЗ 2106, зупинився в метрі від нього. З автомобіля вийшов ОСОБА_24 і сказав: «присаджуйся, підвеземо». За ним з авто вийшов ОСОБА_13 , і схватив його за руку та затягнув в салон машини. Справа від нього сидів ОСОБА_24 , зліва ОСОБА_13 . ОСОБА_13 сказав: «ти попав, зараз тебе покатаємо». Вони під`їхали до магазину «АТБ», ОСОБА_13 сказав: «за проїзд 50 гривень». Він зрозумів, що існує погроза його життю, витягнув з кармана близько 15 гривень і віддав їм. Алімєєву виявилося мало і він вдарив його два рази в голову кулаком. Він запропонував зняти гроші в банкоматі «Приватбанк». Всі вийшли і стояли навкруг нього. Він спробував зняти гроші, але банкомат не приймав картку. ОСОБА_13 знову два рази вдарив кулаком в голову і він впав. Вони четверо почали бити його ногами по тулубу та голові. Потім ОСОБА_13 запропонував ОСОБА_22 погрузити його в багажник. ОСОБА_22 відкрив багажник. ОСОБА_21 з ОСОБА_13 поклали його в багажник, закрили і поїхали. Його відвезли в с. Високе Первомайського району Харківської області, за 6-м мікрорайоном, витягнули з багажника і пояснили, що раз немає грошей, вони залишать його там. Потім ОСОБА_13 наніс йому чотири удари ногами, заліз до нього в карман, витягнув мобільний телефон, картку «Приватбанку», та 15 гривень, які вони до цього не взяли у нього. Після чого вони сіли в авто і уїхали залишивши його на пустирі. Він полежав близько 30 хвилин та пішов додому. До Мороза претензій не має, а до ОСОБА_22 та ОСОБА_13 є претензії. До ОСОБА_5 заявляє позов на суму 20 000 грн. у відшкодування моральної шкоди, та 495 грн. у відшкодування матеріальних збитків. До ОСОБА_4 заявляє позов на суму 20 000 грн. у відшкодування моральної шкоди, та 495 грн. у відшкодування матеріальних збитків.
Дослідженими в судовому засіданні письмовими доказами :
-Протоколами впізнання за участю ОСОБА_19 від 26.11.2013 року, в ході яких потерпілий впізнав ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , та вказав на них, як на осіб, які вчинили відносно нього протиправні дії.
-висновком судово-медичної експертизи № 237-ПР/13 від 28.11.2013 року, згідно якої у потерпілого ОСОБА_19 мали місце 20 саден на лиці, шиї, три синці на лиці, які утворилися внаслідок ударної дії тупих предметів, та могли виникнути в строк та у спосіб вказаний в обставинах справи, та відносяться як поодинак так і в комплексі, до легких тілесних ушкоджень.
-Протоколами слідчих експериментів від 17.12.2013 року, 08.01.2014 року та 13.01.2014 року із застосуванням відеозапису, в ході яких потерпілий ОСОБА_19 та обвинувачені підтвердили кожен свої показання, які не містять суттєвих протиріч, які б впливали на кваліфікацію дій обвинувачених, та показали на місці обставини скоєння кримінального правопорушення.
-Протоколом одночасного допиту потерпілого та обвинувачених від 30.12.2013 року, згідно якого вони підтвердили свої показання.
- Протоколом огляду автомашини ВАЗ 2106 д/н НОМЕР_1 від 26.11.2013 року, в ході якого в у багажному відсіку, на гумовому килимі виявлені плями бурого кольору схожі на кров та був вилучений вказаний гумовий килим.
- Протоколом огляду вказаного гумового килима від 13.12.2013 року.
- Протоколом огляду від 27.11.2013 року, в ході якого було оглянуто та вилучено мобільний телефон «Nokia 500».
- Протоколом відібрання зразків крові у потерпілого ОСОБА_19 від 14.12.2013 року.
-Висновком судово-медичної експертизи, згідно якої на фрагменті килима вилученого 26.11.2013 року при огляді автомобіля виявлена кров людини, походження якої від потерпілого ОСОБА_19 не виключається.
-Висновком товарознавчої експертизи № 3938 від 04.12.2013 року, згідно якої ринкова вартість мобильного телефону «Nokia 500» становить 641 грн, а вартість карти пам`яті - 61 грн.
-довідками мобільних операторів, згідно яких вартість стартових пакетів «МТС» та «Lifе» складає 10 гривень за один пакет.
- Речовим доказом по справі: банківською карткою «Приватбанку» на ім`я ОСОБА_19 , яка була об`ектом злочинних дій, та оглянута в судовому засіданні та протоколом її огляду від 8.01.2014 року.
В судовому засіданні також встановлено, що 04.11.2013 року близько 18 години 30 хвилин, неповнолітній ОСОБА_6 , будучи у стані алкогольного сп`яніння та перебуваючи поблизу будинку АДРЕСА_6 , зустрів неповнолітнього ОСОБА_28 . В ході розмови між ними ОСОБА_6 з`ясував, що у неповнолітнього ОСОБА_28 є при собі гроші та мобільний телефон. Після чого в нього виник умисел на відкрите заволодіння майном неповнолітнього. ОСОБА_6 маючи намір на відкрите заволодіння чужим майном, поєднане з насильством, яке не є небезпечним для життя та здоров`я потерпілого, навмисно, з корисливих мотивів, наніс один удар рукою в голову ОСОБА_28 , при цьому подавивши волю неповнолітнього ОСОБА_28 на опір, вимусив дістати з карману гроші в сумі 50 гривень, якими шляхом ривку заволодів. Продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел направлений на заволодіння майном неповнолітнього ОСОБА_28 , ОСОБА_6 примусив його дістати з кишені мобільний телефон марки «Samsung GT-C3200», б/в, вартість якого, згідно висновку судово-товарознавчої експертизи № 3771 від 26.11.2013 року складає 226 гривень, яким також шляхом ривку заволодів.
Після цього, ОСОБА_6 з місця вчинення кримінального правопорушення зник, обернувши викрадене на свою користь, чим спричинив неповнолітньому ОСОБА_28 матеріальну шкоду на загальну суму 276 гривень.
В судовому засіданні ОСОБА_6 вину у скоєнні вказаного кримінального правопорушення визнав повністю, розкаявся у вчиненому, та пояснив що :
- 4 листопада 2013 року він йшов біля 5 та 6 школи м. Первомайський Харківської області, з ОСОБА_29 , ОСОБА_30 , та ОСОБА_31 . Мимо них проходили 4 чи 5 чоловіків, ОСОБА_32 чи ОСОБА_33 поцікавився чи є в них сигарети, ті нічого не відповіли і пішли далі. Вони пішли за тими чоловіками і через 10 метрів ті зупинилися, вони почали спілкуватися, питати чому ті проігнорували їх питання. В ході бесіди він відвів ОСОБА_34 у бік, та спитав, чи є в нього гроші, він відповів, що є. Тоді, він спитав, чи дасть він йому грошей, ОСОБА_35 спочатку відмовився, а потім погодився, і дістав гроші, близько 30-50 гривень. Далі вони розмовляли, йому щось не сподобалось та він потерпілого штовхнув в грудну клітину. В ході бесіди він поцікавився, чи є у потерпілого телефон, той відповів ствердно. Він сказав: «давай» і той дістав з кармана телефон марки «Самсунг», та віддав йому і вони припинили розмову. Він пообіцяв занести телефон в ліцей де той навчається. Потім вони всі разом пішли у бік кафе «Золотий шар». Біля кафе вони постояли хвилин 10-15 та розійшлися. Телефон через день він заніс в ліцей та віддав одногрупнику, а гроші залишилися у нього. Він розумів, що потерпілий віддав йому гроші та телефон тільки тому, що боявся. У скоєному розкаюється.
Окрім повного визнання вини обвинуваченим ОСОБА_6 , його вина у скоєнні кримінального правопорушення за вищевикладених обставин підтверджується іншими дослідженими в судовому засіданні доказами :
-Показаннями потерпілого ОСОБА_28 , який в судовому засіданні пояснив, що 4 листопада 2013 року, він з ОСОБА_36 , ОСОБА_37 та ОСОБА_38 йшли в районі 5-6 школи м. Первомайський. На зустріч їм шли ОСОБА_24 , ОСОБА_33 та ОСОБА_39 , які раніше були їм не знайомі. Хтось з них спитав у них сигарету, він відповів, що в них немає і пішли далі. Ті пішли за ними і почали вимагати зупинитися. Вони зупинилися, ОСОБА_24 та ОСОБА_33 відвели його в бік та почали питати чому вони не зупинилися, ОСОБА_24 спитав, чи є в нього гроші і вдарив в ухо. Він витягнув з кишені куртки гроші в сумі 50 гривень і віддав ОСОБА_24 . Той ще спитав, чи є в нього телефон, і він відповів, що є. Мороз сказав показати. Він дістав телефон і ОСОБА_24 взявши телефон марки «Samsung GT C-3200», поклав до себе в кишеню. Потім вони пішли до кафе «Золотий шар», там постояли близько 10 хвилин та пішли до гуртожитку. Через день йому віддав телефон в ліцеї одногрупник, та сказав, що його передав якийсь хлопець. До того, як йому повернути телефон, ОСОБА_40 звернувся до міліції, оскільки в нього забрав гроші хтось з друзів ОСОБА_24 . Мороз вдарив його до того, як він віддав телефон.
-Показаннями свідка ОСОБА_41 , який в судовому засіданні пояснив, що восени 2013 р., увечері, біля 5 школи м. Первомайський, в районі стоянки, він був з ОСОБА_42 , ОСОБА_43 , ОСОБА_44 . ОСОБА_33 свистом підізвав трьох хлопців, прізвищ їх не знає. До одного з хлопців підійшов ОСОБА_45 і забрав телефон. Після цього вони втрьох, окрім ОСОБА_32 пішли до магазину «АТБ». ОСОБА_33 наніс хлопцю у якого забирав телефон один удар. Після цього ОСОБА_24 показав телефон якого до цього в нього не було. Де він його взяв він не казав. В той день вони не пили.
-Показаннями свідка ОСОБА_46 , який в судовому засіданні пояснив, що в 2013 році, приблизно восени, він на вулиці в м. Первомайський, разом з ОСОБА_24 , ОСОБА_47 , ОСОБА_48 пили пиво на «Китайці», потім пішли в бік 3 м-ну м. Первомайський. Дійшли до будинку біля 5-6 школи, він відійшов і почув як його зве ОСОБА_45 , крикнув: « Рижий тримай їх». Вони зупинили чотирьох чи п`ятьох підлітків, як потім з`ясувалося учнів ПТУ, спитали, чи є в них гроші. Двоє з хлопців дали гроші 30 грн., та 40 грн. Морозу та ОСОБА_49 чи «Носу». Він пішов з ще одним на банкомат і він зняв 150 грн., які вони потратили удвох, решта залишилася у нього. Потім повернулися на місце, звідки пішли і вже нікого не було, пошукали і нікого не знайшли. ОСОБА_33 наніс удар одному з хлопців, а також одного вдарив ОСОБА_24 . Чи забирав телефон ОСОБА_24 він не бачив, але потім в них опинилося 2 телефони. Разом перед цим вони випили 4 літри пива, в тому числі і ОСОБА_24 .
- Протоколом впізнання осіб від 19.11.2013 року проведеного в період часу з 12.45 год. до 13.10 год., під час якого ОСОБА_28 вказав на ОСОБА_6 як на особу, яка скоїла відносно нього вищевказані неправомірні дії. А також впізнав свій телефон , яким незаконно заволодів ОСОБА_6
- Протоколом впізнання речей від 09.12.2013 року проведеного в період часу з 08.30 год. до 08.50 год., під час якого ОСОБА_28 серед пред`явлених телефонів, впізнав свій марки «Samsung GT C-3200», та протоколом огляду вказаного телефону від 09.12.2013 року.
-Протоколом одночасного допиту потерпілого ОСОБА_28 та обвинуваченого ОСОБА_6 від 13.01.2014 року, в ході якого вони надали показання, які не містять суттєвих протиріч, які б впливали на кваліфікацію дій обвинуваченого за даним епізодом.
-Висновком судово-товарознавчої експертизи №3771 від 26.11.2013 року, згідно якої вартість телефона марки «Samsung GT C-3200» складає 226 гривень.
Виходячи з викладеного, суд кваліфікує дії обвинувачених наступним чином :
ОСОБА_4 за ч.2 ст.186 КК України, а саме як відкрите викрадення чужого майна (грабіж), поєднаного з застосуванням насильства, яке не є небезпечним для життя, скоєне за попередньою змовою групою осіб.
ОСОБА_5 за ч.2 ст.186 КК України, а саме як відкрите викрадення чужого майна (грабіж), поєднаного з застосуванням насильства, яке не є небезпечним для життя, скоєне за попередньою змовою групою осіб.
ОСОБА_6 , за ч.2 ст.186 КК України, а саме як відкрите викрадення чужого майна (грабіж), поєднаного з застосуванням насильства, яке не є небезпечним для життя, скоєне за попередньою змовою групою осіб, вчинене повторно.
Судом досліджувалися особи обвинувачених і встановлено, що :
-Обвинувачений ОСОБА_4 , громадянин України, на обліку у лікаря-психіатра та лікаря нарколога не перебуває, за місцем проживання характеризується задовільно, проживає з матір`ю ОСОБА_50 яка перебуває на диспансерному обліку у лікаря з низкою захворювань, скоїв злочин в період іспитового строку призначеного при звільненні від покарання, призначеного за вироком Первомайського міськрайонного суду Харківської області від 30 травня 2013 року.
-Обвинувачений ОСОБА_5 громадянин України, на обліку у лікаря-психіатра та лікаря нарколога не перебуває, за місцем проживання характеризується задовільно, батько помер в 2006 році, проживає удвох з матір`ю ОСОБА_51 яка є пенсіонеркою, ветераном праці та страждає на гіпертонічну хворобу і остеохондроз, з приводу чого перебуває на диспансерному обліку у лікаря, раніше не судимий.
-Обвинувачений ОСОБА_6 громадянин України, згідно акту обстеження житлово-побутових умов ОСОБА_6 проживає з матір`ю ОСОБА_52 , яка працює, спиртного не вживає, з якою має задовільні взаємовідносини, за місцем проживання характеризується задовільно, за місцем навчання згідно характеристики має як позитивні так і негативні характеризуючи риси, раніше не судимий, до вчинення вказаних правопорушень на обліку у відділку міліції у справах дітей Первомайського РВ УМВС не перебував.
Призначаючи покарання обвинуваченим, суд враховує суспільну небезпеку скоєного злочину, особи обвинувачених, обставини, що впливають на їх відповідальність.
До обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 суд відносить щире каяття.
До обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 суд відносить скоєння кримінального правопорушення у стані алкогольного сп`яніння та рецидив злочинів.
До обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_5 суд відносить щире каяття.
До обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_5 суд відносить скоєння кримінального правопорушення у стані алкогольного сп`яніння.
До обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_6 суд відносить щире каяття, скоєння кримінального правопорушення в неповнолітньому віці, а також добровільне відшкодування завданого потерпілому збитку.
До обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_6 суд відносить скоєння кримінального правопорушення у стані алкогольного сп`яніння.
З урахуванням обставин що пом`якшують та обтяжують покарання, характеру скоєного злочину, який згідно зі ст. 12 КК України відноситься до категорії тяжких злочинів, особи обвинуваченого ОСОБА_4 , який хоча і розкаявся у вчиненому, однак скоїв злочин в період іспитового строку призначеного при звільненні від покарання, призначеного за вироком Первомайського міськрайонного суду Харківської області від 30 травня 2013 року, та враховуючи що його роль у скоєнні злочину була найбільш активною, суд вважає не можливим призначення покарання ОСОБА_4 не пов`язаного з його подальшою ізоляцією від суспільства. Враховуючи розкаяння ОСОБА_4 , те що він проживає з матір`ю яка хворіє на низку захворювань, за місцем мешкання характеризується задовільно, суд вважає можливим не призначати йому максимальну міру покарання передбачену ч.2 ст.186 КК України, а заважаючи на вчинення злочину в період іспитового строку, вважає необхідним призначити покарання згідно вимог ст.71 КК України, за сукупністю вироків, шляхом часткового складання покарань.
З урахуванням обставин що пом`якшують та обтяжують покарання, характеру скоєного злочину, який згідно зі ст. 12 КК України відноситься до категорії тяжких злочинів, особи обвинуваченого ОСОБА_5 , який вперше вчинив кримінальне правопорушення і раніше не судимий, розкаявся у вчиненому, проживає з матір`ю яка хворіє на низку захворювань, за місцем мешкання характеризується задовільно, зважаючи на те, що роль ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення була найменш активною, протягом досудового та судового слідства він тривалий час, з урахуванням положень ч.5 ст.72 КК України понад три роки, перебуває в умовах ізоляції від суспільства та з його слів встиг усвідомити негативний характер своїх дій та переосмислити свою поведінку та скорегувати її в плані позитивних намірів на подальше життя, суд вважає можливим призначити покарання ОСОБА_5 в межах санкції ч.2 ст.186 КК України, не пов`язане з його подальшою ізоляцією від суспільства, із звільненням його від відбування покарання в порядку положень ст.75 КК України, з покладенням на нього обов`язків передбачених ст.76 КК України.
З урахуванням обставин що пом`якшують та обтяжують покарання, характеру скоєних злочинів, які згідно зі ст. 12 КК України відносяться до категорії тяжких злочинів, особи обвинуваченого ОСОБА_6 , який вперше вчинив кримінальні правопорушення і раніше не судимий, розкаявся у вчиненому, вчинив кримінальні правопорушення в неповнолітньому віці, до вчинення вказаних правопорушень на обліку у відділку міліції у справах дітей Первомайського РВ УМВС не перебував, проживає з матір`ю яка працює та не вживає спиртні напої, тобто може здійснювати належне виховання свого сина в майбутньому, в цілому задовільно характеризується за місцем мешкання та навчання, зважаючи на те, що роль ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення у відношенні ОСОБА_19 була найменш активною, враховуючи думку потерпілого який прохав призначити йому покарання не пов`язане з позбавленням волі, суд вважає можливим призначити покарання ОСОБА_6 в межах санкції ч.2 ст.186 КК України, не пов`язане з його ізоляцією від суспільства, із звільненням його від відбування покарання в порядку положень ст.75 КК України, з покладенням на нього обов`язків передбачених ст.76 КК України.
По справі заявлено цивільний позов потерпілим ОСОБА_19 про відшкодування з ОСОБА_4 та ОСОБА_5 матеріальної шкоди в сумі 495 грн. з кожного та у сумі 20 000 грн. моральної шкоди з кожного. На момент розгляду справи судом, обвинуваченим ОСОБА_6 та особою, матеріали щодо якої виділені в окреме провадження, добровільно відшкодовано потерпілому частина позовних вимог пред`явлених до них і претензій матеріального чи морального характеру до них він не має.
Позовні вимоги потерпілого ОСОБА_19 суд вважає обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню з наступних підстав.
Сума матеріальної шкоди підтверджується наданими потерпілим письмовими доказами, а саме квитанціями №125,123,114 ЧП «ВЕКИТ», та не оспорюються обвинуваченими.
Суд доходить висновку, що діями обвинувачених ОСОБА_4 та ОСОБА_5 потерпілому ОСОБА_19 дійсно була завдана моральна шкода, оскільки внаслідок скоєного відносно нього злочину ним були перенесені моральні страждання через спричинення йому фізичних ушкоджень, ним був перенесений емоціональний стрес який супроводжувався почуттям розгубленості, образи, обурення, приниження гідності, тривоги, страху за своє здоров`я та життя. В наслідок зазначених подій змінився звичайний уклад життя потерпілого, та він вимушений був докладати додаткових зусиль, для відновлення втраченого фізичного стану та морального почуття . Після спричинення тілесних ушкоджень він був вимушений проводити лікування зубів, які втратив внаслідок протиправних дій обвинувачених.
На підставі зазначеного, суд вважає позовні вимоги ОСОБА_19 в частині стягнення моральної шкоди обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі.
Цивільний позов потерпілим ОСОБА_28 не заявлений.
Процесуальні витрати за проведення судово-товарознавчої експертизи № 3938 від 04.12.2013 року в розмірі 391 грн. 20 коп. суд вважає необхідним стягнути з обвинувачених ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 в долевому порядку, оскільки саме їх діями викликане проведення вказаної експертизи.
Процесуальні витрати за проведення судово-товарознавчої експертизи №3771 від 26.11.2013 року в розмірі 391 грн. 20 коп. суд вважає необхідним стягнути з обвинуваченого ОСОБА_6 , оскільки саме його діями викликане проведення вказаної експертизи.
Оскільки суд виправдовує ОСОБА_4 за ч.2 ст.307 КК України, процесуальні витрати за проведення судово-хімічної експертизи №849 від 27.05.2013 року та судової експертизи звуко і відеозапису № 94 від 28.08.2013 року вважає такими, що не підлягають задоволенню.
Долю речових доказів суд вирішує згідно ч.9 ст.100 КПК України.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 373, 374 КПК України, суд, -

З А С У Д И В :

ОСОБА_4 визнати не винуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч.2 ст. 307 КК України та ч.2 ст.146 КК України, та виправдати його за даними статтями.
ОСОБА_5 визнати не винуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч.2 ст.146 КК України, та виправдати його за даною статтею.
ОСОБА_6 визнати не винуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч.2 ст.146 КК України, та виправдати його за даною статтею.
ОСОБА_4 визнати винним за ч.2 ст. 186 КК України та призначити йому покарання у вигляді 5 (п`яти) років позбавлення волі.
На підставі ст. 71 КК України, за сукупністю вироків, шляхом часткового складання призначених покарань, до покарання призначеного за даним вироком, частково, у вигляді одного року позбавлення волі, приєднати не відбуте покарання за вироком Первомайського міськрайонного суду Харківської області від 30 травня 2013 року, та остаточно призначити ОСОБА_4 покарання у вигляді 6 (шести) років позбавлення волі.
Строк відбування покарання ОСОБА_4 обчислювати з 26 листопада 2013 року.
Відповідно до ч.5 ст.72 КК України, зарахувати ОСОБА_4 у строк призначеного покарання час попереднього ув`язнення з 26.11.2013 року по день набрання вироком чинності, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Запобіжний захід обраний ОСОБА_4 у вигляді тримання під вартою, залишити без змін, до набрання вироком чинності.
ОСОБА_5 визнати винним за ч.2 ст. 186 КК України та призначити йому покарання у вигляді 5 (п`яти) років позбавлення волі.
На підставі ст.75 КК України ОСОБА_5 від відбування призначеного покарання звільнити з випробуванням строком на ТРИ роки, якщо він протягом іспитового строку не скоїть нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.
Відповідно до ст.76 КК України покласти на ОСОБА_5 наступні обов`язки: не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу органу кримінально-виконавчої системи, повідомляти органи кримінально-виконавчої системи про зміну місця проживання, роботи.
Запобіжний захід обраний ОСОБА_5 у вигляді тримання під вартою, змінити на особисте зобов`язання, до набрання вироком чинності, звільнивши його з під варти в залі суду.
ОСОБА_6 визнати винним за ч.2 ст. 186 КК України та призначити йому покарання у вигляді 5 (п`яти) років позбавлення волі.
На підставі ст.75 КК України ОСОБА_6 від відбування призначеного покарання звільнити з випробуванням строком на ТРИ роки, якщо він протягом іспитового строку не скоїть нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.
Відповідно до ст.76 КК України покласти на обвинуваченого ОСОБА_6 наступні обов`язки: не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу органу кримінально-виконавчої системи, повідомляти органи кримінально-виконавчої системи про зміну місця проживання, роботи.
Запобіжний захід обраний ОСОБА_6 у вигляді особистого зобов`язання, залишити обраний, до набрання вироком чинності.
Цивільний позов ОСОБА_19 до ОСОБА_4 та ОСОБА_5 про стягнення моральної та матеріальної шкоди задовольнити в повному обсязі.
Стягнути з ОСОБА_6 процесуальні витрати на користь держави в сумі 391 (триста дев`яноста одна) гривня 20 коп.
Стягнути з ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 процесуальні витрати на користь держави, в рівних долях, по 130 (сто тридцять) гривень 40 коп. з кожного.
Речові докази: автомобіль марки ВАЗ-2106 реєстраційний номер НОМЕР_1 , який знаходиться на штрафному майданчику Первомайського РВ ГУМВС України в Харківській області, повернути законному власнику ОСОБА_53 , мобільний телефон «Samsung GT C-3200» повернути законному власнику ОСОБА_28 , мобільний телефон «Nokia 500» який знаходиться на зберіганні у ОСОБА_19 та банківську картку «Приватбанку» на ім`я ОСОБА_19 яка знаходиться в матеріалах кримінального провадження, повернути законному власнику ОСОБА_19 , фрагмент гумового килимка та зразки крові ОСОБА_19 зберігати при кримінальному провадженні.
Долю речових доказів вирішити після набрання вироком чинності.

Вирок може бути оскаржено до Апеляційного суду Харківської області через Первомайський міскрайонний суд Харківської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення, засудженим ОСОБА_4 з моменту отримання копії вироку в той самий строк.
Вирок надрукований у нарадчій кімнаті.
Суддя: ОСОБА_1