Справа № 11-141/12 Головуючий у І інстанції Савченко О.А.
Категорія - ст.368 ч.2 КК Доповідач Трейтяк О. П.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 лютого 2012 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Чернігівської області в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_1
суддів ВОРОНЦОВОЇ С.В., МИРОНЦОВА В.М.,

з участю прокурора ГЕРАСИМЕНКО Т.М.

захисника ОСОБА_2

засудженого ОСОБА_3

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Чернігові кримінальну справу за апеляцією захисника ОСОБА_2 в інтересах засудженого ОСОБА_3 на вирок Менського районного суду Чернігівської області від 03 листопада 2011 року.

Цим вироком ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженець ІНФОРМАЦІЯ_2, українець, громадянин України, одружений, має на утриманні двох неповнолітніх дітей, заступник директора газети «Наше слово», Заслужений журналіст України, мешканець м. Мена вул. Гагаріна, буд.5 Менського району Чернігівської області, раніше не судимий,

засуджений за ст. 368 ч.2 КК України до штрафу в сумі 12 750 грн., з позбавленням права обіймати посади повязані з виконанням організаційно - розпорядчих функцій строком на 1 рік 6 місяців..

Доля речових доказів вирішена відповідно до вимог ст.81 КПК України.

Судом ОСОБА_3 визнаний винним та засуджений за те, що він, будучи рішенням третьої сесії двадцять четвертого скликання Менської районної ради від 24 вересня 2002 року призначений редактором Менської районної газети «Наше слово», тобто являючись службовою особою комунального підприємства, яка здійснює організаційно-розпорядчі функції, якими наділена повноважним органом місцевого самоврядування, одержав хабара за наступних обставин.

Так, в кінці липня 2011 року до ОСОБА_3 звернувся ОСОБА_4 з приводу оформлення його позаштатним кореспондентом газети «Наше слово» та видачі відповідного посвідчення. ОСОБА_3 погодився оформити ОСОБА_4 позаштатним кореспондентом газети «Наше слово» та видати відповідне посвідчення, за умови сплати йому хабара в розмірі 500 доларів США.

03.08.2011 року, реалізуючи свій намір на одержання хабара, ОСОБА_3 виготовив посвідчення № 22/11 на ім'я ОСОБА_4, згідно якого останній являється позаштатним кореспондентом газети «Наше слово», відповідно до наказу № 33 від 01.08.2011 року, яке підписав та скріпив печаткою редакції газети. Також, ОСОБА_3 виписав довідку № 29/11 від 03.08.2011 року, якою посвідчується те, що ОСОБА_4 дійсно є позаштатним кореспондентом газети «Наше слово».

15.08.2011 року, близько 15 год. 20 хв., перебуваючи в своєму робочому кабінеті, який розташований по вул.. Робітничій, 2 у м. Мена Чернігівської області, ОСОБА_3 видав ОСОБА_4 вищезазначені документи, після чого одержав від нього в якості хабара грошові кошти в сумі 3 000 грн.

Після одержання хабара, ОСОБА_3 був викритий співробітниками Управління СБУ України в Чернігівській області і у нього було вилучено предмет хабара.

В апеляції захисник ОСОБА_2, не оспорюючи фактичні обставини справи та кваліфікацію дій засудженого, просить вирок суду змінити, призначити менш суворе покарання із застосуванням ч.1,2 ст. 69 КК України у вигляді штрафу в меншому розмірі, ніж зазначено в санкції ч.2 ст. 368 КК України, не призначати додаткове покарання у вигляді позбавлення права обіймати посади, повязані з виконанням організаційно-розпорядчих функцій. Посилається на те, що обираючи міру покарання суд першої інстанції не врахував всі помякшуючі обставини, а саме: активне сприяння розкриттю злочину, раніше до адміністративної та кримінальної відповідальності не притягувався, має на утриманні двох неповнолітніх дітей, один з яких є інвалідом дитинства та дружину, яка не працює, має звання Заслуженого журналіста України, нагороджений Почесною грамотою Кабінету Міністрів України, має близько 10 нагород та грамот від державних органів та недержавних організацій. Крім того, при призначенні додаткового покарання у вигляді позбавлення права обіймати посади, повязані з виконанням організаційно-розпорядчих функцій, суд не врахував клопотання трудового колективу газети «Наше слово» про передачу підсудного на поруки трудовому колективу.

Заслухавши доповідача, засудженого та його захисника ОСОБА_2, які просили задовольнити апеляцію, прокурора, який вважає вирок суду законним та обґрунтованим, а апеляцію захисника такою, що не підлягає задоволенню, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляції, колегія суддів вважає, що апеляція захисника ОСОБА_5 підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

Висновок суду про доведеність винності ОСОБА_3 у вчиненні зазначеного у вироку діяння за обставин, зазначених судом у вироку, відповідає фактичним обставинам справи і є обґрунтованим. Фактичні обставини справи, доведеність винності та кваліфікація дій ОСОБА_6 в судовому засіданні суду першої інстанції ніким, в тому числі підсудним, не оспорювались і згідно ст. 299 КПК України не досліджувались.

Відповідно до ч.3 ст.299 КПК України у випадку розгляду справи без дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються, учасники судового розгляду позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини та розмір цивільного позову в апеляційному порядку.

Ці наслідки були розяснені всім учасникам судового розгляду, в тому числі і підсудним, і він добровільно погодився на скорочений порядок судового слідства.

Сам засуджений ОСОБА_3 як на досудовому слідстві, так і судовому засіданні вину у скоєні інкримінованого йому злочину визнав у повному обсязі і докладно розповідав про обставини одержання хабара.

Дії ОСОБА_3, які виразилися в одержанні службовою особою хабара в розмірі 3000 грн. за виконання в інтересах того, хто дає хабара дій, повязаних з використанням наданого їй службового становища, органом досудового слідства і судом кваліфіковані за ст.368 ч.2 КК України.

Диспозиція ч.2 ст.368 КК України передбачає відповідальність за одержання хабара у значному розмірі.

В постанові про притягнення ОСОБА_3 як обвинуваченого (т.1 а.с.180-181), в обвинувальному висновку (т.1 а.с.209-217) зазначено, що умисні дії ОСОБА_3, які виразились в одержанні службовою особою хабара в розмірі 3000 гривень за виконання в інтересах того, хто дає хабара дій, повязаних з використанням наданого їй службового становища, необхідно кваліфікувати за ст.368 ч.2 КК України.

В названих вище документах слідчий, виклавши зміст диспозиції ч.1 ст.368 КК України, жодного разу не вказав кваліфікуючу ознаку ч.2 ст.368 КК України у значному розмірі.

Визнаючи ОСОБА_3 винним в одержанні хабара суд першої інстанції також визнав ОСОБА_3 винним в одержанні службовою особою хабара в розмірі 3000 гривень за виконання в інтересах того, хто дає хабара дій, повязаних з використанням наданого їй службового становища, і кваліфікував його за ст.368 ч.2 КК України, не зазначивши кваліфікуючу ознаку ч.2 ст.368 КК України значний розмір отриманого хабара.

За таких обставин колегія суддів вважає необхідним перекваліфікувати дії засудженого ОСОБА_3 з ч.2 ст.368 КК України на ч.1 ст.368 КК України.

Покарання засудженому ОСОБА_3 необхідно також призначити в межах санкції ч.1 ст.368 КК України.

Обставинами, що помякшують покарання ОСОБА_3, суд визнає щире каяття та активне сприяння в розкритті злочину, наявність на його утриманні тяжко хворої дитини - інваліда.

Обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_3, колегія суддів не встановила.

ОСОБА_3 за місцем проживання та роботи характеризується позитивно, вперше притягується до кримінальної відповідальності, має на утриманні двох неповнолітніх дітей, один з яких є інвалідом дитинства та дружину, яка не працює, має звання Заслуженого журналіста України, нагороджений Почесною грамотою Кабінету Міністрів України, має близько 10 нагород та грамот від державних органів та недержавних організацій.

Відповідно до вимог ст. 65 КК України суд враховує характер та суспільну небезпеку скоєного злочину, особу винного та обставини, що помякшують та обтяжують покарання, і вважає можливим призначити ОСОБА_3 мінімальне покарання, передбачене санкцією ч.1 ст.368 КК України у вигляді штрафу.

Разом з тим, на думку колегії суддів, наведені вище обставини, що помякшують покарання, істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, та враховуючи виключно позитивні дані про особу ОСОБА_3, суд вважає можливим відповідно до положень ст.69 КК України призначити йому покарання без обовязкового додаткового покарання, передбаченого санкцією ч.1 ст.368 КК України.

Істотних порушень норм кримінально-процесуального законодавства, які б притягли за собою безумовне скасування вироку, по справі не встановлено.

Враховуючи наведене, керуючись ст.ст. 365, 366 КПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляцію адвоката ОСОБА_2 задовольнити частково.

Вирок Менського районного суду Чернігівської області від 03 листопада 2011 року щодо ОСОБА_3 змінити.

Перекваліфікувати дії ОСОБА_3 з ч.2 ст.368 КК України на ч.1 ст.368 КК України.

ОСОБА_3 вважати засудженим за ч.1 ст.368 КК України із застосуванням ст.69 КК України до штрафу в сумі 8500 (вісім тисяч пятсот) гривень без позбавлення права обіймати посади, повязані з виконанням організаційно розпорядчих функцій.

В решті цей же вирок залишити без зміни.

СУДДІ:

ОСОБА_7 ОСОБА_1 ОСОБА_8