Справа № 1 765 /10 р.
ЛЕНІНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 жовтня 2010 року м. Миколаїв

Ленінський районний суд. м.Миколаєва в складі:

головуючого по справі судді - Олефір М.В.,

при секретарі судового засідання - Семеновій О.О.,

з участю прокурора Сугак Л.Є.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Миколаєві кримінальну справу по обвинуваченню:

ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, мешканця ІНФОРМАЦІЯ_3, українця, громадянина України, ІНФОРМАЦІЯ_4, не одруженого, не працюючого, раніше судимого:

1. 22 лютого 2006 року Центральним районним судом м. Миколаєва за ст.ст. 15 ч.2, 186 ч.2 КК України до 4 років позбавлення волі звільнений від відбуття покарання 21 жовтня 2008 року умовно достроково на 1 рік 1 місяць 6 днів, в злочині передбаченому ст.186 ч.2 КК України,

В С Т А Н О В И В:

22 липня 2010 року, близько 22 год. 40 хв. ОСОБА_1, знаходячись в стані алкогольного спяніння, перебуваючи на зупинці громадського транспорту на перехресті вул. Будівельників та пр. Миру в м. Миколаєві, діючи повторно, по раптово виниклому умислу, направленому на відкрите викрадення чужого майна, підійшов до сидячого на лавочці ОСОБА_2 та відкрито викрав належне йому майно, а саме: барсетку вартістю 105 гривень, мобільний телефон марки «Нокія 1650» вартістю 449 гривень зі стартовим пакетом оператора мобільного звязку «МТС», що не представляє матеріальної цінності, два ДВД диски загальною вартістю 30 гривень, два маркери загальною вартістю 3 грн., дискету вартістю 3 гривні, на загальну суму 590 гривень, чим завдав потерпілому матеріальні збитки на вказану суму. З викраденим майном з місця події зник, в подальшому розпорядився ним на власний розсуд.

В судовому засіданні підсудний ОСОБА_1 свою вину у предявленому обвинуваченні визнав повністю, суду пояснив, що ввечері 22 липня 2010 року на зупинці громадського транспорту «Будівельників» він побачив чоловіка на лавочці, який засинав, а поряд з ним знаходилась барсетка. Вказану барсетку він викрав та почав йти з місця події, але почув, що власник майна почав кричати, вимагаючи, щоб він повернув речі, але на його вимоги він не прореагував.

Суд вважає, що вина підсудного ОСОБА_1 у скоєні злочину передбаченого ст.186 ч.2 КК України, крім його власного визнання, підтверджується письмовими доказами:

-Протоколом виїмки від 23.07.2010 року /а.с.11/, відповідно до якого в присутності понятих ОСОБА_1 добровільно видав працівникам міліції викрадену ним барсетку із майном, що знаходилося в ній;

-Рахунком фактурою від 22 липня 2010 року /а.с.14/, відповідно до якої вартість мобільного телефону марки «Нокія 1650» становить 449,00 гривень;

-Протоколом огляду предметів від 24 липня 2010 року /а.с. 25/, відповідно до якого в присутності понятих оглянуто речі, що були вилучені у ОСОБА_1;

-Розпискою потерпілого /а.с.27/, відповідно до якої він отримав від працівників міліції викрадені у нього речі;

Атому суд вважає, що дії ОСОБА_1 органами досудового слідства кваліфіковані вірно за ст.186. ч.2 КК України, так як він вчинив відкрите викрадення чужого майна /грабіж/, повторно, а тому по даній статті він і повинен нести кримінальну відповідальність.

При призначенні підсудному ОСОБА_1 покарання, суд враховує, що ним скоєний злочин, що відноситься до категорії тяжких злочинів, за місцем проживання він характеризується посередньо; враховуючи обставини, що обтяжують покарання, а саме те, що він вчинив злочин перебуваючи в стані алкогольного спяніння; враховуючи обставини, що помякшують покарання, а саме щире розкаяння у вчиненому, активне сприяння розкриттю злочину, відшкодування матеріальної шкоди потерпілому.

А тому, суд вважає, що виправлення та перевиховання підсудного ОСОБА_1, можливе

з застосуванням до нього ст. ст. 75 та 76 КК України.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 323, 324 КПК України, суд

З А С У Д И В:

ОСОБА_1 визнати винними у вчиненні злочину, передбаченому ст.. 186 ч. 2 КК України та призначити йому покарання по даній статті чотири роки позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_1, звільнити від відбування призначеного покарання з іспитовим строком на один рік.

На підставі ст. 76 КК України на ОСОБА_1 покласти обовязок повідомляти органи КВІ про зміну місця проживання та періодично зявлятися для реєстрації в органи КВІ.

Міру запобіжного заходу ОСОБА_1 змінити з утримання під вартою на підписку про невиїзд до вступу вироку в законну силу, зарахувати в строк відбування покарання знаходження під вартою з 23 липня 2010 року по 25 жовтня 2010 року. З під варти ОСОБА_1 звільнити в залі суду.

Вирок суду може бути оскаржено до Миколаївського апеляційного суду в 15 діб з дня його проголошення.

Головуючий по справі суддя М.В.ОЛЕФІР