Справа № № 585/3173/15-к
Номер провадження 1-в/585/184/15
У Х В А Л А
І М Е Н ЕМ У К Р АЇ Н И
18 грудня 2015 року м.Ромни

Роменський міськрайонний суд Сумської області

в складі: головуючого-судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Ромни в режимі відеоконференції клопотання адвоката ОСОБА_4 в інтересах засудженого:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця м. Краматорськ Донецької області, освіта середня, вдівця, до засудження не працював, мешканця до затримання АДРЕСА_1 , раніше судимого 29.12.1993 Славинським райсудом Донецької області за ч. 2 ст. 140, ч. 2 ст. 196-1 КК України (1960 року) до 4 років позбавлення волі; 04 грудня 1995 року Павлоградським райсудом за ч.3 ст. 140 КК України (1960 року) до 3 років позбавлення волі з конфіскацією майна; 10 липня 2001 року Шевченківським райсудом м. Запоріжжя за ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 141, 42 КК України до 3 років позбавлення волі; 20 вересня 2004 року Павлоградським районним судом Дніпропетровської області за ст. 395 КК України до 6 місяців арешту; відбуває покарання за вироком Павлоградського районного суду Дніпропетровської області від 28 жовтня 2005 року, за ч. 4 ст. 187, ч. 2 ст. 121 КК України до 12 років позбавлення волі з конфіскацією майна,

про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання,

В С Т А Н О В И В:
Адвокат ОСОБА_4 звернувся до суду в інтересах засудженого ОСОБА_5 з клопотанням про умовно-дострокове звільнення засудженого від відбування покарання, мотивуючи тим, що ОСОБА_5 відбув 3/4 частини призначеного йому покарання, своєю сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

У судовому засіданні засуджений ОСОБА_5 та його захисник ОСОБА_4 клопотання підтримали та просили його задовольнити.

ОСОБА_5 суду пояснив, що не працює у зв`язку зі станом здоров`я, а також через те, що на виробництві є тільки 130 місць і лише 30 з них оплачуваних, а працювати безоплатно він не бажає. При цьому не звертався до адміністрації установи з приводу працевлаштування, оскільки йому і так відомо, що роботи немає. Приймав участь у благоустрою будівель, красив вікна та підлогу, виконував інші роботи, які уважає нескладними і може виконувати їх за станом здоров`я, за що отримав три подяки. Улітку доглядає квітник біля житлового корпусу. Фізкультурно-оздоровчі заходи не відвідує, оскільки самостійно займається фізкультурою. Щодо заходів духовного відродження, то відвідує їх нерегулярно, через те, що не з усіма приїжджаючими бажає спілкуватись у зв`язку з різним віросповідання, спілкується переважно з православними християнами. Щодо заходів, які сприяють становлення на шлях правової поведінки, ходить не на усі, чому, пояснити не може. До лікарів не звертається давно, діагнозу свого не пам`ятає, пам`ятає лише, що лікар рекомендував робити фізичні вправи. Своє засудження уважає неправомірним, вирок оскаржує у різні інстанції і на даний час. Хоче швидше потрапити додому, щоб допомагати матері, яка є інвалідом, особою похилого віку і потребує догляду.

Представник Роменської ВК-56 ОСОБА_6 у судовому засіданні просила відмовити у задоволенні клопотання, так як вважає звільнення передчасним. Крім того засуджений повністю не довів своє виправлення і не заслуговує на умовно-дострокове звільнення, оскільки у нього було 3 стягнення, які на даний час погашені в установленому порядку. При цьому не працював на виробництві, мотивуючи станом здоров`я, але на виробництві є і легкі роботи від яких ОСОБА_5 відмовляється. Навіть при обмеженій кількості робочих місць, у випадку, якщо засуджений проявляє бажання працювати, їх працевлаштовують, але ОСОБА_5 працевлаштуватися не бажає. При цьому наголошує, що три подяки, надані ОСОБА_5 за благоустрій приміщення надавались для можливості переведення його в установу з менш суворим режимом тримання. Оцінка щодо виправлення надається на підставі співбесід та з урахуванням інших чинників, у тому числі характеристики на засудженого, які уважає об`єктивними.

Свідок ОСОБА_7 суду пояснив, що на даний час працює начальником відділення усього десять днів, тому характеристику на ОСОБА_8 фактично переписав із попередньої, яку на нього надавав колишній начальник відділення ОСОБА_9 за час спілкування із засудженим може сказати, що з цією характеристикою він як нинішній начальник відділення погоджується і переконаний, що звільнення цього засудженого є передчасним. ОСОБА_5 , дійсно, не бажає працевлаштовуватись, ним особисто доводилась до усіх засуджених відділення інформація про наявність вакантних місць на виробництві, але ОСОБА_10 не виявив бажання працювати. Крім того, в установі ведеться журнал особистих бесід із засудженими, де фіксуються планові бесіди раз на півроку, та усі звернення за бажанням засудженого. Звернень щодо працевлаштування не надходило, він взагалі не виявляє бажання ходити на співбесіди.

Свідок ОСОБА_11 суду пояснив, що працює лікарем у ВК № 56. ОСОБА_5 має діагноз, який дозволяє йому працювати на легких роботах, наприклад прибиральником, тощо, оскільки внаслідок травми ноги він дещо обмежений у рухах. З питанням про встановлення обмеження чи втрати працездатності не звертався, у випадку такого звернення був би направлений до спецлікарні на обстеження СМЕ. У цьому році до нього ОСОБА_5 взагалі не звертався. Звертався до іншого лікаря один раз у червні 2015 року з приводу захворювання шлунку, йому було призначено лікування та дієтичний стіл. Лікування ОСОБА_5 не приймав, думає, що засуджений звернувся за лікуванням формально - з метою отримання дієтичного харчування.

Крім того пояснив, що діагноз матері засудженого, зазначений у довідці, яка знаходиться у матеріалах справи дозволяє такій особі пересуватись самостійно, без сторонньої допомоги. Це вікові хвороби.

Прокурор проаналізувавши обставини справи, вважає, що клопотання засудженого ОСОБА_5 не підлягає задоволенню, оскільки його поведінка не свідчить про те, що засуджений став на шлях виправлення, отже не відповідає вимогам ст. 81 КК України, заперечує проти його умовно-дострокового звільнення.
Суд, вислухавши пояснення засудженого та його захисника, представників ВК-56, думку прокурора, прийшов до наступного висновку.
Судом встановлено, що ОСОБА_5 по даній справі засуджений вироком Павлоградського районного суду Дніпропетровської області від 28 жовтня 2005 року ч.4 ст. 187, ч. 2 ст.121, ч.ч. 1, 4 ст. 70 КК України до 12 років 6 місяців позбавлення волі з конфіскацією всього особистого майна.

Відповідно до п. 11 Розділу ХІ Перехідні положення КПК України (2012 року) усі кримінальні справи, які до дня набрання чинності цим Кодексом надійшли до суду від прокурорів з обвинувальним висновком, мають розглядатися судами всіх інстанцій в порядку, який діяв до набрання чинності цим Кодексом.

Кримінальна справа, у якій ОСОБА_5 був засуджений і відбуває покарання надійшла до суду з обвинувальним висновком у порядку КПК 1960 року.

Виконання вироку - це стадія кримінального процесу, в якій суд, вирішує усі питання, які виникають у зв`язку зі зверненням цього рішення до виконання та його фактичним виконанням.

При цьому суд уважає можливим розглянути дане клопотання за заявою захисника, що не було передбачено КПК 1960 року, оскільки це покращує становище засудженого.

Відповідно до ч. 2 ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Згідно ч. 3 ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосовано після фактичного відбуття засудженим не менше 3/4 строку покарання.

Згідно довідки ВК - 56 засуджений ОСОБА_5 станом на 17.12.2015 року відбув 11 років 7 місяців 1 день, не відбув 4 місяці 29 днів (а.с. 44).

На момент розгляду справи засуджений відбув більше як 3/4 призначеного строку покарання.

Однак фактичне відбуття, зазначеної у законі частини покарання не є безумовною підставою умовно-дострокового звільнення.

Судом також встановлено, що за період перебування в Роменській ВК (№56) ОСОБА_5 мав 3 стягнення, які погашені в установленому порядку та 3 заохочення, які надавались ОСОБА_5 02.07.2012 року, 29.09.2012 року та 30.12.2013 року за участь у роботах по благоустрою ( а.с. 12).

Із матеріалів особової справи вбачається, що на засіданнях комісії ВК-56 18.05.2012 року та 11.02.2013 року, 20.05.2013 року ОСОБА_5 відмовлено у поданні матеріалів по заміні невідбутої частини покарання більш м`яким та застосуванні умовно-дострокового звільнення (т. 2 а.о.с. 154, 221, а.с. 28). Період, за який цьому засудженому виносились подяки відповідає періоду розгляду щодо нього питань про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким. Після 2013 року ОСОБА_5 заохочень не мав, що свідчить про поведінку участь ОСОБА_5 . У благоустрою з формальних підстав, а саме - заради отримання заохочень які враховуються при вирішенні питання про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким чи умовно-дострокове звільнення.

Ухвалою Роменського міськрайонного суду Сумської області від 11 червня 2014 року, яка залишена в силу Ухвалою Апеляційного суду Сумської області (т. 3 а.о.с. 39, 58-59), що ОСОБА_5 на час винесення ухвали, тобто на 11 червня 2014 року не довів своє виправлення.

Обставини, встановлені судовим рішенням не підлягають доказуванню, тому судом при розгляді даного клопотання взяті до уваги характеристики на ОСОБА_5 , надані після винесення вищеназваної Ухвали.

Так з характеристик, наданих на ОСОБА_5 , зокрема, від 08.01.2015 року (т. 3 а.о.с. 90-92), вбачається, що він за характером егоїстичний, брехливий, нахабний та до себе не вимогливий. Такий психологічний портрет, у сукупності з невизнанням справедливості призначеного покарання, психологічною характеристикою, що міститься в матеріалах особової справи, дає суду підстави уважати, що ОСОБА_5 не дав належну оцінку вчиненому ним злочину, отже не може стати на шлях виправлення, оскільки уважає, що злочину не вчиняв, а особа не може виправитись за дії, які, на його думку, він не скоював, бо не маючи вини немає підстав виправлятись. Крім того названі риси характеру дають підстави уважати, що ОСОБА_5 , перебуваючи на волі не буде дотримуватись загальноприйнятих норм соціальної поведінки.

Це підтверджується також тим, що ОСОБА_5 не відвідує заходи, що сприяють становленню засуджених на життєву позицію, яка відповідає правовим нормам і вимогам суспільно-корисної діяльності, також не цікавиться суспільним життям відділення.

У названій характеристиці зазначено, що ОСОБА_5 не працевлаштований у зв`язку з відсутністю робочих місць та у зв`язку зі станом здоров`я. Проте цим не спростовуються висновки суду щодо небажання його працювати, оскільки такі висновки підтверджені поясненнями працівників ВК 56 про те, що у разі проявів бажання працювати ОСОБА_5 був би працевлаштований, довідкою про наявність вакантних робочих місць (а.с. 43).

У характеристиці від 14.04.2015 року (т. 3 а.о.с. 106) крім іншого зазначено, що ОСОБА_5 не працює через стан здоров`я, що також не суперечить висновкам суду щодо його небажання працювати, оскільки спростовується медичною довідкою про стан його здоров`я (а.с. 18), поясненнями лікаря ОСОБА_11 про те, що він може працювати на полегшеній праці, працівників ВК 56 про небажання ОСОБА_5 працювати та наявність робочих місць з полегшеними умовами.

При цьому в обох характеристиках зазначається, що ОСОБА_5 приймає участь у роботах по благоустрою території за що заохочувався. Суд приходить до висновку, що такі дані зазначені у характеристиці на підставі участі ОСОБА_5 у благоустрою, яка мала місце у період до 2013 року, за що був заохочений, оскільки представник ВК-56 ОСОБА_12 пояснила, що з 2013 року роботи по благоустрою приміщень для проживання не проводились, чого не заперечував і засуджений. Отже прогресивного покращення ставлення до праці судом не встановлено.

Характеристика від 29.10.2015 року (а.с. 11) відзначає, що ОСОБА_5 не працює через небажання працювати, не став на шлях виправлення.

У журналі індивідуальної програми соціального виховної та психологічної роботи із засудженим ОСОБА_5 жодного звернення з приводу працевлаштування немає, чим підтверджуються положення у характеристиці, що він не бажає працювати.

Жодної характеристики засуджений ОСОБА_5 не оскаржував, у суду також немає підстав ставити їх під сумнів, оскільки вони узгоджуються з письмовими матеріалами та поясненнями свідків.

При розгляді підстав умовно-дострокового звільнення від відбуття призначеного судом покарання засудженому ОСОБА_5 суд враховує дані про його поведінку, яка з часу винесення Ухвали суду, якою ОСОБА_5 відмовлено у застосуванні умовно-дострокового звільнення, не змінилась суттєво, отже немає підстав уважати, що він став на шлях виправлення.

Щодо стану здоров`я його матері, суд не піддає сумніву довідки про її стан здоров`я (а.с. 20, 42), але це не являється підставою для застосування УДО, крім того зазначено, що мати може пересуватись за допомогою палиці.

На підставі викладеного, суд вважає, що клопотання засудженого про умовно-дострокове звільнення не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.81 КК України, ст. 407 КПК (1960 року)України, суд

ПОСТАНОВИВ:
Відмовити адвокату ОСОБА_4 у задоволенні клопотання в інтересах ОСОБА_5 щодо умовно-дострокового звільнення ОСОБА_5 , засудженого вироком Павлоградського районного суду Дніпропетровської області від 28 жовтня 2005 року, за ч. 4 ст. 187, ч. 2 ст. 121 КК України до 12 років позбавлення волі з конфіскацією майна

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до апеляційного суду Сумської області через Роменський міськрайонний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом 7 днів з дня її оголошення, засудженим - з дня отримання копії ухвали.

Суддя: підпис …

Копія вірна:

СУДДЯ РОМЕНСЬКОГО МІСЬКРАЙОННОГО СУДУ ОСОБА_1