УКРАЇНА
Апеляційний суд Житомирської області

Справа №274/4467/15-к Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Категорія ст. 368 ч.3 КК України Доповідач ОСОБА_2

УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
04 грудня 2015 року Апеляційний суду Житомирської області в складі:
головуючого - судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
з участю секретарів ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,
прокурора ОСОБА_7 ,
обвинувачених ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,
захисника ОСОБА_10 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі, матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою прокурора військової прокуратури Житомирського гарнізону ОСОБА_11 на ухвалу Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 13 жовтня 2015 року про повернення прокурору обвинувального акта стосовно ОСОБА_8 та ОСОБА_9 ,
Цією ухвалою обвинувальний акт стосовно
ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Титусівка
Козятинського району Вінницької області,
громадянина України, зареєстрованого в
АДРЕСА_1 , фактично проживаючого в
АДРЕСА_2 , начальника відділу офіцерів запасу і
кадрів Бердичівського ОМВК Житомирської
області, призваного 20.03.2015 року під час
мобілізації на особливий період, не
судимого,
ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця с. Глухівці Козятинського
району Вінницької області, громадянина України,
АДРЕСА_3 , приватного
підприємця, не судимого
повернуто прокурору для усунення виявлених в ході підготовчого судового засідання недоліків.
У задоволенні клопотання прокурора про продовження строку дії попередньо обраних щодо обвинувачених запобіжних заходів відмовлено.
Згідно змісту ухвали суду, обвинувальний акт не відповідає вимогам ст. 291 КПК України.
Суд першої інстанції прийшов до висновку, що викладені у обвинувальному акті формулювання обвинувачення суперечить його правовій кваліфікації.
Так дії обвинуваченого ОСОБА_9 стороною обвинувачення кваліфіковано за ст. 368 ч.3 КК України, як одержання службовою особою неправомірної вигоди для себе, за вчинення ОСОБА_8 в інтересах ОСОБА_12 дій з використанням наданого йому службового становища, вчинене за попередньою змовою групою осіб, поєднане з вимаганням неправомірної вигоди.
Разом з тим, відповідно до змісту обвинувачення, викладеного у обвинувальному акті, ОСОБА_9 службовою особою не являвся та не являється нею на даний час. У зв`язку з цим його дії за ст.368 ч.3 КК України можуть кваліфікуватись лише в разі одночасного застосування норм ст. 27 КК України, що передбачає види співучасників злочину ( ст. 29 ч.2 КК України).
Окрім цього, виклад фактичних обставин скоєного кримінального правопорушення повинен містити вказівки на дії особи, які дозволяють визначити вид її співучасті у скоєнні інкримінованого діяння. Цього обвинувальний акт також не містить.
На думку суду першої інстанції, встановити, яку саме шкоду завдано потерпілому ОСОБА_12 внаслідок скоєння службового злочину ОСОБА_8 і ОСОБА_9 зі змісту обвинувального акту неможливо.
За умови існування таких суперечностей та недоліків у поданому до суду обвинувальному акті, розгляд його по суті не представляється можливим. У зв`язку з цим, суд приходить до висновку про наявність підстав для застосування норми, передбаченої ст. 314 ч.3 п.3 КПК України та повернення обвинувального акту прокурору, у зв`язку з його невідповідністю вимогам цього кодексу.
Вирішуючи питання про наявність підстав для продовження строку дії попередньо обраних щодо обвинувачених запобіжних заходів, на переконання суду, продовжити строк ОСОБА_8 , який закінчився є процесуально неможливим. Такий строк можна лише встановити заново, за умови звернення із відповідним клопотанням стороною обвинувачення.
Зважаючи на те, що стороною обвинувачення суду не надано будь-яких доказів факту встановлення щодо обвинуваченого ОСОБА_9 запобіжного заходу у виді особистого зобов`язання, вирішити питання про продовження строку його дії на даний час є також неможливим.
В апеляційній скарзі прокурор просить ухвалу Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 13 жовтня 2015 року про повернення прокурору обвинувального акту стосовно обвинувачених ОСОБА_8 та ОСОБА_13 по кримінальному провадженню скасувати, у зв`язку із істотним порушенням вимог кримінально процесуального закону.
Обвинувальний акт з додатками до нього направити до Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області на новий судовий розгляд в суді першої інстанції.
В обґрунтування апеляційної скарги посилається на те, що ухвала Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 13 жовтня 2015 року підлягає скасуванню, у зв`язку із істотним порушенням вимог кримінально процесуального закону внаслідок чого, ухвала суду є незаконною, необгрунтованою, невмотивованою та такою, що не відповідає інтересам кримінального судочинства.
Прокурор зазначає, що обвинувальний акт відносно ОСОБА_8 та ОСОБА_9 містить такі відомості:1) найменування кримінального провадження та його реєстраційний номер; 2) анкетні відомості кожного обвинуваченого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство); 3) анкетні відомості кожного потерпілого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство); 4) прізвище, ім`я, по батькові та займана посада слідчого, прокурора; 5) виклад фактичних обставин кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення; 6) обставини, які обтяжують чи пом`якшують покарання; 7) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням; 7-1) підстави застосування заходів кримінально-правового характеру щодо юридичної особи, які прокурор вважає встановленими; 8) розмір витрат на залучення експерта ( у разі проведення експертизи під час досудового розслідування); 9) дату та місце його складення та затвердження.
Крім того, обвинувальний акт підписаний слідчим та прокурором у провадженні, до обвинувального акту додано: реєстр матеріалів досудового розслідування, розписки підозрюваних про отримання копії обвинувального акту і реєстрів матеріалів досудового розслідування.
На думку апелянта, всі законні вимоги, передбачені ст. 291 КПК України, яким повинен відповідати обвинувальний акт, що подається до суду першої інстанції слідчим та прокурором дотримано.
Апелянт зазначає, що суддею Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області ОСОБА_14 не звернуто увагу на лист Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 223-1430/0/4-12 від 03 жовтня 2012 року «Про порядок здійснення підготовчого судового провадження відповідно до Кримінально процесуального кодексу України, який видано з метою однакового застосування всіма судами загальної юрисдикції кримінального процесуального законодавства та уникнення неоднозначного тлумачення норм права.
Апелянт вважає, що суддя Бердичівського міськрайонного суду фактично порушив вимоги ст. 314 КПК України, в якій прямо зазначено перелік питань, що підлягають вирішенню на стадії підготовчого засідання та, фактично порушуючи встановлені норми КПК України, перейшов фактично до судового розгляду, по суті, фактично дослідивши матеріали кримінального провадження.
Заслухавши доповідача по справі, прокурора, який підтримав подану апеляційну скаргу з наведених мотивів, обвинувачених ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , захисника ОСОБА_10 , які заперечували проти задоволення апеляційної скарги прокурора, вважаючи ухвалу суду першої інстанції законною та обґрунтованою, дослідивши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню з наступних підстав.
Належним чином досліджуючи та оцінюючи зміст обвинувального акту, суд першої інстанції прийшов до необґрунтованого висновку про його невідповідність вимогам ст. 291 КПК України, виходячи з наступного.
Відповідно до вимог п.5 ч.2 ст. 291 КПК України обвинувальний акт має містити такі відомості:
1)найменування кримінального провадження та його реєстраційний номер;
2)анкетні відомості кожного обвинуваченого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство);
3)анкетні відомості кожного потерпілого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство);
4)прізвище, ім`я, по батькові та займана посада слідчого, прокурора;
5)виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення;
6)обставини, які обтяжують чи пом`якшують покарання;
7)розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням;
8)розмір витрат на залучення експерта ( у разі проведення експертизи під час досудового розслідування);
9)дату та місце його складення та затвердження;
Обґрунтованість фактичних обставин, викладених органами досудового розслідування в обвинувальному акті певні юридичні висновки щодо доведеності вини обвинувачених та відповідна кваліфікація їх дій можливі лише на стадії судового слідства, тобто судового розгляду вказаного кримінального провадження по суті.
Як вбачається зі змісту обвинувального акту, зазначені вимоги закону органами досудового розслідування були дотримані, а вище перелічені дані та відомості внесені у повному об`ємі.
Крім того, обвинувальний акт підписаний слідчим та прокурором у провадженні, до обвинувального акту додано реєстр матеріалів досудового розслідування, розписки підозрюваних про отримання копій обвинувального акту та реєстрів матеріалів досудового розслідування.
Апеляційний суд вважає не суттєвими та не обґрунтованими вимоги суду першої інстанції відносно необхідності встановлення матеріальної шкоди завданої потерпілому ОСОБА_12 внаслідок скоєння службового злочину ОСОБА_8 і ОСОБА_9 та щодо обґрунтованості кваліфікації протиправних дій ОСОБА_9 за ч. 3 ст. 368 КК України, оскільки зазначені вимоги не охоплюються змістом ст. 291 КПК України.
Суд має право повернути обвинувальний акт, клопотання про застосування примусових заходів виховного або медичного характеру прокурору, якщо вони не відповідають вимогам статей 291, 292 КПК України, зокрема у таких випадках: якщо ці документи містять положення, що суперечать одне одному; у документах наведено недопустиму натуралізацію опису злочину; вони не підписані слідчим (крім випадків, коли прокурор склав їх самостійно) чи не затверджені прокурором; до них не долучено передбачені законом додатки.
Вищезазначені підстави у вищевказаному обвинувальному акті відсутні.
Є також безпідставними посилання суду першої інстанції на те, що викладені у обвинувальному акті формулювання обвинувачення суперечить його правовій кваліфікації, оскільки ОСОБА_9 службовою особою не являвся та не являється нею на даний час. Зазначені питання повинні вирішуватися судом під час розгляду кримінального провадження по суті.
У зв`язку з цим є також необґрунтованими вимоги суду до органів досудового розслідування щодо необхідності належної кваліфікації дій ОСОБА_9 за ст. 368 ч.3 КК України з одночасним застосуванням норм ст. 27 КК України, що передбачає види співучасників кримінального правопорушення.
Таким чином, виходячи зі змісту діючого кримінально процесуального Закону, вирішуючи питання можливості призначення кримінального провадження до судового розгляду, суд першої інстанції не вправі надавати юридичної оцінки зібраним по кримінальному провадженні доказам, їх достатності для доведеності вини обвинувачених у вчиненні інкримінованих їм кримінальних правопорушень, можливої, на думку суду, кваліфікації злочину, оскільки оцінку доказам та обставинам кримінального провадження суд може надати лише під час судового розгляду кримінального провадження по суті, на підставі об`єктивного, всебічного та повного дослідження матеріалів кримінального провадження.
У цьому зв`язку, апеляційний суд погоджується з доводами прокурора про те, що є помилковим висновок суду згідно якого органами досудового розслідування не було дотримано вимоги ст. 291 КПК України.
У даному випадку, суд також не наділений повноваженнями надання вказівок органам досудового розслідування щодо необхідності здійснення відповідної кваліфікації кримінальних правопорушень, встановлення наявності матеріальних збитків та інших обставин кримінального провадження, оскільки діючий кримінально-процесуальний Закон вимагає лише формального дотримання переліку викладених у обвинувальному акті відомостей, передбачених у дев`яти пунктах ст. 291 КПК України, зміст яких розширеному тлумаченню не підлягає.
Крім того, відповідно до змісту вимог ч.4 п.2 ст. 291 КПК України цивільний позов додається до обвинувального акту у тому разі, якщо він був пред`явлений під час досудового розслідування.
Таким чином, з урахуванням вищенаведеного, ухвала Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 13 жовтня 2015 року не може залишатися в силі та підлягає скасуванню з направленням вказаного кримінального провадження щодо обвинувачених ОСОБА_8 та ОСОБА_9 за ст. 368 ч.3 КК України у той же суд для розгляду зі стадії підготовчого судового засідання.
На підставі вищенаведеного та керуючись ст.ст. 404, 407, 408, 418, 419 КПК України, апеляційний суд, -
п о с т а н о в и в :
Апеляційну скаргу прокурора військової прокуратури Житомирського гарнізону ОСОБА_11 задовольнити.
Ухвалу Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 13 жовтня 2015 року щодо ОСОБА_8 та ОСОБА_9 скасувати, та призначити новий судовий розгляд кримінального провадження в тому ж суді зі стадії підготовчого судового засідання.
Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді: