АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Провадження № 11-кп/790/2130/15 Головуючий І-ої інстанції
Справа № 616/613/15-к ОСОБА_1
Категорія: ч.2 ст.185 КК України Доповідач: ОСОБА_2

УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
30 листопада 2015 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Харківської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_3 ,

суддів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

при секретарі ОСОБА_6 ,

за участю: прокурора ОСОБА_7 ,

захисника адвоката ОСОБА_8 ,

обвинуваченого ОСОБА_9
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Харкові кримінальне провадження по обвинуваченню ОСОБА_9 за апеляційною скаргою обвинуваченого на вирок Великобурлуцького районного суду Харківської області від 16 вересня 2015 року, -
В С Т А Н О В И Л А :
Зазначеним вироком
ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець с.Підвисоке Снятинського району Івано-Франківської області, громадянин України, з повною загальною середнньою освітою, не працюючий, проживаючий по АДРЕСА_1 , раніше судимий:

- 21.06.2004р. Київським районним судм м.Харкова за ч.2 ст.185 КК України до 2 років 6 місяців позбавлення волі, звільнений умовно-достроково 15.09.2006р.;

- 12.08.2009р. апеляційним судом Харківської області за ч.2 ст.185, ч.3 ст.185, ч.1 ст.70 КК України до 5 років позбавлення волі, звільнений 02.09.2011р. на підставі Закону України «Про амністію» від 08.07.2011р.;

- 05.04.2012р. Великобурлуцьким районним судом Харківської області за ч.2 ст.289 КК України до 5 років позбавлення волі із застосуванням ст.75 КК України з іспитовим строком 3 роки, -
визнаний винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України та йому призначено покарання 1 рік позбавлення волі.

На підставі ст.ст.71,78 КК України до призначеного покарання частково приєднано невідбуте покарання за вироком Великобурлуцького районного суду Харківської області від 05.04.2012р. і остаточно призначено покарання 5 років 1 місяць позбавлення волі.

Запобіжний захід у відношенні ОСОБА_9 у виді тримання під вартою продовжено до 10.11.2015р., або до набрання вироком законної сили, якщо ця подія настала раніше.

Долю речових доказів вирішено в порядку ст.100 КПК України.

Постановлено стягнути з ОСОБА_9 на користь ПАТ «Підсереднє» у рахунок відшкодування завданої злочином майнової шкоди 282грн. 41коп.
Як встановив суд, ОСОБА_9 , який має непогашені судимості за злочини проти власності, разом з ОСОБА_10 і ОСОБА_11 , які засуджені вироком Великобурлуцького районного суду Харківської області від 30 вересня 2014 року за ч.2 ст.185 КК України, а також з ОСОБА_12 , кримінальне провадження відносно якого закрито ухвалою Великобурлуцького районного суду від 26.08.2014 року на підставі ст.48 КК України, діючи з корисливим мотивом, маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, за попередньою змовою 8 травня 2014 року приблизно о 12-00 год., на автомобілі ВАЗ-2102, реєстраційний номер НОМЕР_1 , з причепом, які належать ОСОБА_10 ,, приїхали до с. Сірий Яр, Великобурлуцького району, Харківської області, де за допомогою газового різака, що належить ОСОБА_11 , демонтували частину металевої ємкості, що знаходилась неподалік вул. Шевченка в с. Сірий Яр, Великобурлуцького району, Харківської області, та яка перебуває на балансі ПАТ «Підсереднє», остаточною балансовою вартістю 1129 грн. 63 коп.
Після чого вказані вище особи завантажили до причепу автомобіля демонтований метал та здали його на пункт прийому металобрухту.
Продовжуючи реалізовувати свій умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, 09 травня 2014 року близько 9-00 години ОСОБА_9 разом з вказаними вище особами, на тому ж автомобілі з причепом, які належать ОСОБА_10 , приїхали до с. Сірий Яр, Великобурлуцького району, Харківської області, де за допомогою газового різака, що належить ОСОБА_13 , демонтували залишену ними 08.05.2014 року частину металевої ємкості, після чого завантажили отриманий метал до причепу автомобіля та розпорядились викраденим на власний розсуд, а саме здали метал на пункт прийому металобрухту.
В результаті зазначених дій ПАТ «Підсереднє» було спричинено матеріальний збиток на загальну суму 1129 грн. 63 коп.
В апеляційній скарзі обвинувачений просить пом`якшити призначене йому покарання, врахувавши визнання ним своєї вини, неперешкоджання слідству, щире каяття у скоєному. Вказує, що після вчинення ним злочину його призвали на службу в зону АТО, а коли він з`явився на виклик оперативних співробітників, то його взяли під варту, не дивлячись на те, що він перебував у відрядженні, що не було враховано, на думку обвинуваченого, при постановленні вироку, як і те, що він є захисником Вітчизни і готовий йти на передову.
Заслухавши доповідь судді, обвинуваченого та його захисника, які просили задовольнити апеляційну скаргу обвинуваченого та пом`якшити призначене йому покарання, прокурора, який вважав вирок суду законним, а апеляційну скаргу необґрунтованою, дослідивши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів приходить до наступних висновків.
Фактичні обставини справи та винуватість ОСОБА_9 у вчиненні злочинів ніким не оспорюються, у зв`язку з чим суд апеляційної інстанції у відповідності зі ст. 404 КПК України рішення суду першої інстанції в цій частині не перевіряє та переглядає його в межах апеляційної скарги.
Відповідно до ст.50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами. Виходячи з положень ст.65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Судом першої інстанції ці вимоги закону були дотримані у повному обсязі.
Так, обґрунтовуючи висновок щодо виду і міри покарання ОСОБА_9 та призначаючи йому покарання у виді позбавлення волі, яке він має відбувати реально, суд виходив з того, що обвинувачений вчинив злочин середньої тяжкості, при цьому судом враховано вартість викраденого майна, а також дані про особу обвинуваченого, який характеризується позитивно, має три непогашені судимості та вчинив злочин у період іспитового строку, визначеного йому на підставі ст.75 КК України. Крім того, судом враховано обставину, яка пом`якшує покарання щире каяття обвинуваченого у вчиненому. Таким чином, судом враховано конкретні обставини кримінального провадження та дані про особу обвинуваченого, в тому числі і ті, на які він посилається в апеляційній скарзі.
Врахувавши всі зазначені обставини в сукупності, суд обґрунтовано дійшов висновку, що виправлення та перевиховання обвинуваченого можливе лише в умовах ізоляції його від суспільства, при цьому призначивши покарання в межах санкції ч.2 ст.185 КК України, а також остаточне покарання за сукупністю вироків шляхом часткового приєднання невідбутого покарання за попереднім вироком.
На думку колегії суддів, суд призначаючи ОСОБА_9 покарання, вимог статей 65-67 КК України не порушив, оскільки призначене йому покарання, як за новий злочин, так і остаточне покарання за сукупністю вироків, відповідає характеру і ступеню тяжкості вчинених злочинів, всім обставинам кримінального провадження і є необхідним для виправлення обвинуваченого та попередження нових злочинів, як це передбачено ст.65 КК України.
Та обставина, що ОСОБА_9 після скоєння злочину, до його затримання, проходив військову службу в зоні АТО, в сукупності з іншими викладеними обставинами, не може вважатись такою, що істотно знижує ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, а тому законні підстави для застосування ст.69 КК України відсутні.
Підстав вважати призначене ОСОБА_9 покарання явно несправедливим через його суворість, про що зазначає обвинувачений в апеляційній скарзі, не вбачається, як і не вбачається підстав для його пом`якшення або звільнення від його відбування з випробуванням.
Розглянувши кримінальне провадження в межах апеляційної скарги, на підставі викладеного, керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу обвинуваченого залишити без задоволення, а вирок Великобурлуцького районного суду Харківської області від 16 вересня 2015 року у відношенні ОСОБА_9 , без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом трьох місяців з дня її проголошення безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, а засудженим, який тримається під вартою, - у той же строк з дня отримання копії судового рішення.

Судді:

_________________ _________________ _________________

ОСОБА_2 ОСОБА_5 ОСОБА_4