Справа № 591/7651/15-к
Провадження № 1-кп/591/437/15
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 листопада 2015 року Зарічний райсуд м. Суми в складі: головуючого судді ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , з участю прокурора ОСОБА_3 ,
розглянув у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження за №0000136, по обвинуваченню:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Чернівці, одруженого, освіта середня, військовослужбовця, українця, громадянина України, мешканця АДРЕСА_1 раніше засуджувався, 22.06.2011 року за ст. 185 ч.3, до трьох років позбавлення волі, за ст. 70 ч.4 КК України частково приєднано не відбуту частину покарання у вигляді 6 місяців за попереднім вироком від 26.01.2011 року , згідно ст.71 КК України частково приєднано не відбуту частину покарання за попереднім вироком від 23.11.2010 року і остаточно призначено покарання у вигляді п`яти років позбавлення волі, звільнений від відбуття покарання 13.06.2014 року умовно-достроково на не відбуту частину покарання один рік шість місяців 24 дні, обвинуваченого за ст. 407 ч. 4 КК України,
ВСТАНОВИВ:
Обвинувачений ОСОБА_4 , скоїв кримінальне правопорушення при наступних обставинах:
Так 5 серпня 2015 року на підставі Указу Президента України «Про часткову мобілізацію» молодший сержант ОСОБА_4 . Чернівецьким МВК Чернівецької області призваний на військову службу під час мобілізації та направлений для подальшого проходження військової служби до військової частини польова пошта НОМЕР_1 , яка дислокується за адресою: АДРЕСА_2 .Наказом командира військової частини польова пошта НОМЕР_1 від 16 вересня 2015 року №178 молодшого сержанта ОСОБА_4 зараховано до списків особового складу військової частини польова пошта НОМЕР_1 на усі види забезпечення та з цього числа він прийняв справи та посаду і приступив до виконання службових обов`язків за посадою.
Відповідно до вимог ст.ст. 1, 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст.ст. 2, 9, 11, 16, 127, 128, 216-222 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст. 1-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, молодший сержант ОСОБА_4 під час проходження військової служби повинен свято та непорушно дотримуватись Конституції України і законів України. Однак, молодший сержант ОСОБА_4 , в порушення закону усвідомлюючи наявність особливого періоду, самовільно залишив територію військової частини польова пошта НОМЕР_1 , без відповідних дозволів, близько 08.00 годячи 4 жовтня 2015 року,та до 10.00 години 9 жовтня 2015 року до місця служби не повертався, а отриманий у зв`язку із цим вільний час використовував на власний розсуд, не пов`язуючи його з виконанням обов`язків військової служби. 9 жовтня 2015 року, о 10.00 годині, молодший сержант ОСОБА_4 самостійно повернувся до військової частини польова пошта НОМЕР_1 та приступив до виконання обов`язків військової служби.
Будучи допитаним під час судового розгляду обвинувачений ОСОБА_4 , по кримінальному правопорушенню передбаченому ст.407 ч.4 КК України свою вину визнав повністю , суду пояснив, що дійсно 05.08.2015 року призваний на військову службу за шостою хвилею мобілізації відповідно до указу Президента України і направлений для проходження військової служби до військової частини - польова пошта НОМЕР_1 . Наказом командира по стройовій частині призначений на посаду водія.04 жовтня 2015 року він без дозволу командування військової частини, не маючи поважних причин, самовільно залишив місце служби, повернувся до своєї дружини на місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 нікуди не відлучався, допомагав дружині, а 09.10.2015 року сам добровільно з`явився до військової частини, де продовжив виконання своїх службових обов`язків, просить суд суворо його не карати, врахувати, що він має неповнолітню дитину, щиро кається у скоєному . Таким чином суд вважає, що ОСОБА_4 , будучи військовослужбовцем військової служби , з метою тимчасово ухилитись від виконання обов`язків військової служби, без дозволу командування вказаної військової частини та поважних причин, самовільно залишив місце служби - розташування військової частини - польова пошта НОМЕР_1 за адресою: АДРЕСА_2 , чим вчинив самовільне залишення місця служби в умовах особливого періоду, тобто кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 407 КК України.
При призначенні обвинуваченому покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого, дані про особу обвинуваченого та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Обтяжуючих обставин відповідно до вимог ст. 67 КК України судом не встановлено . Пом`якшуючими обставинами відповідно до вимог ст. 66 КК України суд визнає, повне визнання своєї вини, щире каяття, активне сприяння в розкритті злочину, враховує суд і той факт, що тяжких наслідків від скоєння злочину не настало, обвинувачений щиро кається у скоєному, має сім`ю, утримує двох неповнолітніх дітей, одній дитині являється біологічним батьком.
З урахуванням декількох обставин , що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення , з урахуванням особи винного суд вважає необхідним призначити обвинуваченому ОСОБА_4 , покарання з застосуванням ст.69 КК України у вигляді арешту, з застосуванням ст. 71,72 КК України приєднавши частково не відбуту частину покарання за попереднім вироком Садгірського районного суду м. Чернівці від 22 червня 2011 року за яким ОСОБА_4 , засуджений за ст.ст.185 ч.3,71 КК України до п`яти років позбавлення волі, звільнений від відбуття покарання 13.06.2014 року ухвалою Менського райсуду Чернігівської області умовно-достроково на не відбуту частину покарання один рік шість місяців 24 дні, дане покарання буде необхідне і достатнє для його виправлення та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень. Цивільний позов по справі не заявлено. Процесуальні витрати, речові докази по справі відсутні.
Керуючись ст. ст. 368,370 КПК України, суд
ЗАСУДИВ :
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у скоєнні кримінального правопорушення передбаченого ч.4 ст.407 КК України та призначити йому за цим законом покарання з застосуванням ст.69 КК України у вигляді арешту на строк два місяці.
Відповідно до вимог ст.71,72 КК України до покарання за даним вироком частково приєднати не відбуту частину покарання у перерахунку з позбавлення волі на арешт два місяці призначеного за попереднім вироком Садгірського районного суду м. Чернівці від 22 червня 2011 року за яким ОСОБА_4 , засуджений за ст.ст.185 ч.3,71 КК України до п`яти років позбавлення волі, звільнений від відбуття покарання 13.06.2014 року ухвалою Менського райсуду Чернігівської області умовно-достроково на не відбуту частину покарання один рік шість місяців 24 дні, остаточно визначити до відбуття у вигляді арешту на строк чотири місяці.
Цивільний позов по справі не заявлено. Процесуальні витрати, речові докази по справі відсутні.
Вирок суду може бути оскаржено до апеляційного суду Сумської області через Зарічний районний суд м. Суми протягом 30 днів з дня його проголошення.
Суддя