АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Провадження № 11-кп/790/1098/15 Головуючий 1 інстанції - ОСОБА_1
Категорія: ч.4 ст.187 КК України
УХВАЛА

Іменем України

03 вересня 2015 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі - ОСОБА_5 ,

за участю прокурора - ОСОБА_6 ,

потерпіла - ОСОБА_7 ,

захисника - ОСОБА_8 ,

обвинуваченого - ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові кримінальне провадження за апеляційними скаргами прокурора, потерпілого, обвинуваченого та захисника на вирок Московського районного суду м. Харкова від 30.03.2015р. стосовно ОСОБА_9 ,-

ВСТАНОВИЛА:

Указаним вироком

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Харкова, громадянин України, з середньою освітою, не одружений, не працює, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимий:

-4.10.1986р. Московським районним судом м. Харкова за ч.2 ст.140 КК України (1960) до 3років позбавлення волі з конфіскацією майна;

-16.07.1992р. Московського районним судом м. Харкова по ст.140, ст.229-6 ч.2, ст.43 до 2років виправних робіт;

-20.07.1994р. Московським районним судом м. Харкова за ч.2 ст.229-6, 43 КК України до 1року 6місяців позбавлення волі;

-06.05.1999р. Московським районним судом м. Харкова за ч.1 ст. 229-6 КК України до 2р. позбавлення волі;

-28.05.2013р. Московським районним судом м. Харкова за ч.1 ст.263, ч.4 ст.296, ч.1 ст.309, ч.2 ст.355, ч.2 ст.307, ст.69, 70 ч.1 КК України до 4років 9місяців позбавлення волі,

засуджений за ч.4 ст.187 КК України до 12(дванадцяти) років позбавлення волі, з конфіскацією майна.

Крім того, цим же вироком вирішені питання щодо процесуальних витрат та речових доказів у порядку передбаченому ст.ст.124, 100 КПК України та задоволений цивільний позов потерпілої.

Згідно вироку 05.08.2014р., о 14год. 30хв., ОСОБА_9 , знаходячись біля торговельного кіоску, який розташований навпроти будинку АДРЕСА_2 , діючи з корисливих спонукань, маючи злочинний намір, спрямований на відкрите заволодіння чужим майном шляхом підпалу з проникненням в торговий кіоск, з раніше заготовленою легкозаймистою сумішшю, підійшов до вікна вказаного торгового кіоску та для привертання уваги продавця ОСОБА_7 постукав у вікно.

ОСОБА_7 відкрила вікно торгового кіоску і в цей час ОСОБА_9 вилив на вікно та віконну раму торгового кіоску легкозаймисту суміш, яку перед цим підпалив. Підпалена легкозаймиста суміш потрапила на тіло ОСОБА_7 , внаслідок чого, остання отримала великі глибокі опіки голови, обличчя, шиї, тулуба, нижніх кінцівок ЗАБ-4, ступеню 45 (30%) поверхні тіла, ураження дихальних шляхів, які утворились від дії термічного агенту - полум`я та відносяться до тяжких тілесних пошкоджень по критерію небезпечності для життя в момент їх заподіяння.

Після чого, ОСОБА_9 , не чекаючи результату від підпалу та побачивши, що його дії стали очевидними для людей, які перебували поблизу місця злочину, не бажаючи бути затриманим, з місця скоєння злочину зник.

В поданих апеляційних скаргах:

-прокурора йдеться про те, що суд першої інстанції недостатньо врахував при призначенні покарання особу обвинуваченого та призначив занадто м`яке покарання, у зв`язку з чим цей апелянт просить вирок суду скасувати та ухвалити новий, яким призначити за інкримінованим злочином обвинуваченому 15 років з конфіскацією всього майна;

-потерпіла зазначає, що в ході судового слідства вина обвинуваченого знайшла своє підтвердження не тільки за ч.4 ст.187 КК України а й ще за ст.135 КК України. Крім того, просить врахувати, що з показів свідків, ОСОБА_9 , під час вчинення злочину, перебував у ставні алкогольного сп`яніння, а тому вважає що він заслуговує максимальне покарання, передбачене санкцією ч.4 ст.187 КК України;

-обвинувачений, посилаючись на те, що суд не правильно встановив фактичні обставини справи, вважає себе невинуватим, на підставі чого просить вирок суду скасувати та призначити новий судовий розгляд;

-захисник вказує, що вирок суду є не законним, не обґрунтованим, у зв`язку з невідповідністю висновків суду фактичним обставинам провадження, оскільки відсутні прямі докази винуватості обвинуваченого, а тому просить вирок суду скасувати та призначити новий судовий розгляд.

Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора та потерпілої в підтримку своїх апеляцій та сторони захисту, в підтримку своїх апеляцій, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши апеляційні доводи, колегія суддів вважає, що апеляції не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Так, згідно ч.ч.1, 2 ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги і він вправі вийти за межі апеляційних вимог, якщо цим не погіршується становище обвинуваченого.

З вироку суду вбачається, що обвинувачений в районному суді свою винуватість у скоєні злочину не визнав, стверджував, що злочин він не скоював.

Проте не дивлячись на вищевказану позицію обвинуваченого його вина була доведена дослідженими в суді доказами, які знайшли своє відображення у вироку суду.

Так, потерпіла ОСОБА_7 дала суду показання, згідно яких 05.08.2014р. вдень вона знаходилась в приміщенні торговельного кіоску, коли на стук вона відчинила вікно, то на неї полилась підпалена суміш. Вона добре побачила ОСОБА_9 , якій був постійним покупцем протягом певного часу та неодноразово купував в цьому кіоску розчинник, насіння. Саме ОСОБА_9 ще двічі бризнув з баклажки на неї речовиною, внаслідок чого у неї запалився одяг. Вона відчинила двері, вибігла з кіоску і побачила, що ОСОБА_9 та ще двоє чоловіків тікають. На вулиці полум`я поширилось, у неї згорів одяг, білизна, обличчя, волосся, і вона отримала глибокі опіки тіла, ураження дихальних шляхів.

Вищенаведені показання потерпілої були підтверджені свідком ОСОБА_10 , яка пояснила, що вона проживала разом з ОСОБА_9 , що він вживає наркотики та у серпні 2014р. під час сварки, він розповів їй, що облив підпаленим розчинником продавця кіоску, де продавали насіння маку для того, щоб продавець вибігла з приміщення, а він зміг би вкрасти насіння. Аудіо-запис цієї розмови приєднаний до матеріалів кримінального провадження та досліджувався районним судом.

На підставі наведених вище прямих доказів винуватості обвинуваченого у вчинені злочину, при встановлених судом першої інстанції обставинах, у сукупності з іншими дослідженими судом доказами та наведеними у вироку, колегія суддів робить висновок про надуманість та безпідставність доводів апеляцій сторони захисту.

Таким чином, оскільки, ОСОБА_9 скоїв напад на потерпілу ОСОБА_7 , з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із насильством небезпечним для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу, із заподіянням їй тяжких тілесних ушкоджень, то колегія суддів вважає вірним правову кваліфікацію цього діяння за ч.4 ст.187 КК України.

При призначенні покарання районний суд вказав на відсутність обставин, які обтяжують чи пом`якшують покарання.

Відповідно до ст.65 КК України суд призначає покарання у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, за винятком випадків передбачених ч.2 ст.53 цього Кодексу, відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

При призначенні покарання обвинуваченому районний суд врахував: характер та ступінь тяжкості скоєного злочину, який відповідно до ст.12 КК України є особливо тяжким злочином; дані про особу обвинуваченого, який неодноразово засуджувався; тяжкість наслідків від скоєного злочину у вигляді спотвореного обличчя потерпілої, які неможливо виправити та отримання нею 2-ої групи інвалідності; думку потерпілої, прийняв до уваги фактичні обставини вчиненого та прийшов до правомірного висновку про призначення покарання в межах санкції статті КК України, за якою засуджується.

Так, санкція ч.4 ст.187 КК України передбачає відповідальність у виді позбавлення волі на строк від восьми до п`ятнадцяти років позбавлення волі з конфіскацією майна.

Виходячи з положення ст.414 КПК України невідповідним ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого визнається таке покарання, яке хоч і не виходить за межі, встановлені відповідною статтею (частиною статті) закону України про кримінальну відповідальність, але за своїм видом чи розміром є явно несправедливим через м`якість або через суворість.

З наведеного, колегія суддів приходить до висновку, що призначене ОСОБА_9 покарання - 12(дванадцять) років позбавлення воли, з конфіскацією майна неможна вважати явно несправедливим через м`якість.

Таким чином, оскільки апеляційною інстанцією не встановлені порушення кримінального закону, не виявлені істотні порушення кримінального процесуального закону, а доведена безпідставність доводів апеляцій, то колегія суддів вважає, що вирок районного суду слід залишити без змін, визнавши його правомірним.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст.405, 407, 419 КПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційні скарги прокурора, потерпілого, обвинуваченого та захисника залишити без задоволення, а вирок Московського районного суду м. Харкова від 30.03.2015р. стосовно ОСОБА_9 без змін.

Ухвала апеляційного суду Харківської області набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим, в тай самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Головуючий

Судді