Справа №639/8355/15-к
Провадж. №1-в/639/850/15
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
17 грудня 2015 року Жовтневий районний суд м. Харкова у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 , за участю: секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , захисника адвоката ОСОБА_4 , представників Холодногірської виправної колонії №18 ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові в режимі відеоконференції між Жовтневим районним судом м.Харкова та Холодногірською виправною колонією №18 провадження за клопотанням ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. МогильовПодільський Вінницької області, громадянина України, українця, з середньо - спеціальною освітою, розлученого, проживаючого до затримання за адресою: АДРЕСА_1 , засудженого вироком Калінінського районного суду м. Горлівки Донецької області від 16.04.2008 року за ч.4 ст.117, ч.2 ст. 118, ст.121, ст. 42 КК України (в редакції 1960 року) до 12 років позбавлення волі, відбуваючого покарання у Холодногірській виправній колонії УДПтС України в Харківській області №18,

про умовно дострокове звільнення на підставі ст. 81 КК України,
в с т а н о в и в :
До Жовтневий районний суд м. Харкова надійшло клопотання ОСОБА_7 , в порядку ст. 81 КК України, про умовно-дострокове звільнення від покарання, призначеного йому вироком Калінінського районного суду м. Горлівки Донецької області від 16.04.2008.

В обґрунтування клопотання ОСОБА_7 посилався на те, що вказаним вироком його засуджено за ч.4 ст.117, ч.2 ст. 118, ст.121, ст. 42 КК України (в редакції 1960 року) до 12 років позбавлення волі. Він відбув значну частину строку покарання. При цьому, до праці він не залучався, у зв`язку з досягненням пенсійного віку. ОСОБА_7 також посилався на давність строків скоєних ним злочинів; вважав надану йому Холодногірською виправною колонією №18 характеристику необґрунтованою, такою, що не відповідає дійсним даним про його особу. Також засуджений відзначав, що на нього дисциплінарні стягнення було накладено необґрунтовано та вони погашені у встановленому законом порядку, у зв`язку з чим просив звільнити його від призначеного покарання умовно-достроково.

Захисник ОСОБА_7 адвокат ОСОБА_4 просила клопотання засудженого задовольнити з наведених вище підстав.

Від участі в судовому розгляді клопотання як в режимі відеоконференції, так і безпосередньо в залі суду ОСОБА_7 відмовився. Просив розглянути справу за його відсутності, направивши йому копію ухвали, постановленої за результатом розгляду його клопотання.

Представники Холодногірської виправної колонії №18 в судовому засіданні проти клопотання ОСОБА_7 заперечував, посилаючись на те, що він характеризується негативно та не довів свого виправлення.

Прокурор в судовому засіданні також проти клопотання засудженого заперечував з підстав, аналогічних доводам представників Холодногірської виправної колонії №18.

Вислухавши думку прокурора, представника Холодногірської виправної колонії №18, захисника засудженого, дослідивши надані матеріали особової справи засудженого, суд приходить до такого.

Судовим розглядом встановлено, що ОСОБА_7 засуджений вироком Калінінського районного суду м. Горлівки Донецької області від 16.04.2008 року за ч.4 ст.117, ч.2 ст. 118, ст.121, ст. 42 КК України (в редакції 1960 року) до 12 років позбавлення волі.

Відповідно до ст. 12, п. 18 Розділу ІІ Прикінцевих та перехідних положень КК України (2001 року), ст. 7-1 КК України (1960 року) злочини, передбачені ч.4 ст.117, ч.2 ст. 118 КК України (1960), за які засуджено ОСОБА_7 , є умисними тяжкими.

Умовно-дострокове звільнення може бути застосовано до осіб, засуджених за вчинення умисного тяжкого злочину, якщо вони відбули не менше двох третин строку покарання, та сумлінною поведінкою та ставленням до праці довели своє виправлення (ч. 2, п. 2 ч. 3 ст. 81 КК України).

Початок строку відбування покарання ОСОБА_7 рахується з 30.03.2005, кінець строку відбування покарання - 30.03.2017 року.

Отже, на момент розгляду клопотання засуджений відбув більш ніж 3/4 строку покарання 10 років 8 місяців 17 днів, невідбута частина покарання - 1 рік 3 місяці 13 днів.

Надаючи оцінку вимогам клопотання в частині матеріального критерію доведеності сумлінною поведінкою та ставленням до праці факту виправлення ОСОБА_7 , необхідно зазначити таке.

Вимогами п.2 постанови Пленуму Верховного Суду України Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким №2 від 26.04.2002 року визначено, що умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можливе лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого.

Матеріали про умовно-дострокове звільнення, мають відображати процес виправлення засудженого на протязі всього періоду відбування ним покарання, у зв`язку з чим дослідженню підлягають, окрім іншого, дані про попередні судимості, відшкодування матеріальних збитків тощо (п.13 постанови Пленуму ВСУ №2 від 26.04.2002 року).

Вимогами п.17 вказаної постанови Пленуму ВСУ №2 від 26.04.2002 року встановлено, що судам слід ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених виправно-трудової установи, а також його наміри щодо прилучення до суспільно корисної праці та потребу в наданні допомоги при обранні місця проживання і працевлаштування.

Засуджений ОСОБА_7 в місцях позбавлення волі знаходиться з 30.03.2005.

За час тримання у Артемівському слідчому ізоляторі ОСОБА_7 допустив порушення тримання, за що мав 1 (одне) стягнення. Заохочень не мав.

За час відбування покарання з 24.07.2009 у Волноваській виправній колонії №120 та в подальшому у Торезькій виправній колонії №28 ОСОБА_7 стягнень та заохочень не мав.

З 06.04.2010 ОСОБА_7 відбуває покарання у Холодногірській виправній колонії УДПтС України в Харківській області №18.

На виробництві установи ОСОБА_7 працевлаштований не був, адже є пенсіонером, а тому основним критерієм доведеності його виправлення є його поведінка.

Згідно характеристики, наданої адміністрацією Холодногірської виправної колонії №18, а також матеріалів особової справи ОСОБА_7 , останній лише під постійним наглядом і контролем дотримується встановлених санітарно-гігієнічних норм, спальне місце та при ліжкову тумбочку у задовільному стані, не завжди має охайний зовнішній вигляд. Характеризується негативно, порушує норми, які визначають порядку, умови відбування покарання та розпорядок дня установи, за що 8 (вісім) разів притягувався до дисциплінарної відповідальності 14.02.2011, 18.02.2011, 06.08.2011, 06.08.2012, 13.11.2012, 10.01.2013, 01.08.2014, 09.04.2015, з яких 2 (два) рази був поміщений до дисциплінарного ізолятору. Заохочень не має. Правомірних та ввічливих взаємовідносин з персоналом установи ОСОБА_7 дотримується лише з метою поблажливого ставлення до себе. За характером спокійний, врівноважений, хитрий та скритний. Участі у реалізації програми диференційованого виховного впливу «Професія» не приймає. До виконання робіт з благоустрою установи ставиться негативно. Вину у скоєні злочину не визнав. Згідно вироку суду має позов 822,24 грн., який не відшкодовує, хоча отримує пенсію у розмірі 1049 грн. щомісяця.

Певні правові наслідки, передбачені, зокрема ст. ст. 101, 133 КВК України, має та обставина, що на час розгляду клопотання відповідні стягнення погашені. Проте, це не спростовує факт систематичного допущення ОСОБА_7 за час відбування покарання порушень порядку, умов відбування покарання та розпорядку дня установи. Законність та обґрунтованість вказаних стягнень підтверджується матеріалами особової справи ОСОБА_7 , та тим фактом, що вони не скасовані.

На засіданнях атестаційної комісії 07.05.2013, 11.03.2014 та згідно річної характеристики від 07.04.2015 було зроблено висновки, що ОСОБА_7 не стає на шлях та не довів свого виправлення.

Враховуючи вищевикладені обставини в їх сукупності, зокрема і невизнання ОСОБА_7 вини у скоєних злочинах, суд дійшов висновку про відсутність підстав вважати, що цілі його покарання були досягнуті та виправлення засудженого настало раніше строку, визначеного судом при його призначенні.

Таким чином, в задоволенні клопотання ОСОБА_7 про його умовно-дострокове звільнення необхідно відмовити, адже судовим розглядом не встановлено, що він сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення.

Керуючись ст. ст. 537, 539 КПК України, ст. 81 КК України,

п о с т а н о в и в :
У задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , про умовно дострокове звільнення на підставі ст. 81 КК України відмовити.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Харківської області шляхом подачі апеляційної скарги через Жовтневий районний суд м. Харкова протягом семи днів з дня її оголошення, а засудженим ОСОБА_7 - з моменту вручення копії ухвали.

Суддя ОСОБА_1