Справа №678/41/15-к
Провадження №1-кп-678-49/15
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 жовтня 2015 року смт. Летичів

Летичівський районний суд Хмельницької області в складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участю секретарів: ОСОБА_2 ,

ОСОБА_3 ,

ОСОБА_4 ,

ОСОБА_5 ,

прокурорів: ОСОБА_6 ,

ОСОБА_7 ,

ОСОБА_8 ,

потерпілих: ОСОБА_9 ,

ОСОБА_10 ,

обвинуваченого ОСОБА_11 ,

захисника ОСОБА_12 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт. Летичів кримінальні провадження, внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 22 лютого 2015 року за №0000077, 30 липня 2015 року за №0000352, про обвинувачення ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, непрацюючого, освіта середня-спеціальна, неодруженого, раніше судимого 29 грудня 2014 року Летичівським районним судом Хмельницької області за ч. 2 ст. 289 КК України до 5 років позбавлення волі, без конфіскації майна. На підставі ст. 75 КК України від відбування покарання звільнений з випробуванням, встановлено іспитовий строк терміном 2 роки із покладенням на нього обов`язків, передбачених п.п. 2, 3 ст. 76 КК України. Невідбута міра покарання станом на 28 жовтня 2015 року становить 5 років позбавлення волі,

- за ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 289 КК України,

ВСТАНОВИВ:

21 лютого 2015 року близько 20 год. ОСОБА_11 , після вживання алкогольних напоїв, з метою незаконного заволодіння транспортним засобом, через металеву хвіртку зайшов на територію господарства АДРЕСА_1 , де, за допомогою завчасно підготовленої для вчинення злочину металевої монтировки, зірвав навісний замок гаража, після чого проник в його приміщення. Відчинивши незаперті дверцята автомобіля ВАЗ 2107, державний номер НОМЕР_1 , який знаходився в гаражі і на праві приватної власності належить ОСОБА_10 , під водійським сидінням знайшов залишені власником ключі, з їх допомогою привів двигун транспортного засобу у функціонуючий стан та розпочав рух, таким чином незаконно, без дозволу та відома власника, заволодів транспортним засобом ринковою вартістю 34040,21 грн. чим заподіяв потерпілому ОСОБА_10 матеріальної шкоди на вказану суму. Протягом двох годин ОСОБА_11 використовував автомобіль у власних цілях і близько 22 год. поставив транспортний засіб в гараж, з якого таємно заволодів ним.

03 березня 2015 року близько 21 год. ОСОБА_11 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, з метою незаконного заволодіння транспортним засобом, через металеву хвіртку зайшов на територію господарства АДРЕСА_1 , де за допомогою металевого прута, який знайшов на території господарства, зірвав навісний замок гаража, після чого проник в його приміщення. Відчинивши незаперті дверцята автомобіля ВАЗ 2107, державний номер НОМЕР_1 , який знаходився в гаражі і на праві приватної власності належить ОСОБА_10 , виявив у замку запалювання ключі від вказаного автомобіля, з їх допомогою привів двигун транспортного засобу у функціонуючий стан та розпочав рух, таким чином повторно незаконно, без дозволу та відома власника, заволодів транспортним засобом ринковою вартістю 34040,21 грн. чим заподіяв потерпілому ОСОБА_10 матеріальної шкоди на вказану суму. Протягом однієї години ОСОБА_11 використовував автомобіль для своїх власних потреб, однак був виявлений сільськими жителями, які припинили його протиправні дії.

19 липня 2015 року близько 17 год. ОСОБА_11 , ніде не працюючи, маючи потребу у коштах, з метою покращити своє матеріальне становище шляхом викрадення майна, через незамкнені двері проник в житловий будинок свого сусіда ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що знаходиться по АДРЕСА_2 , де скориставшись відсутністю господаря з веранди таємно викрав бувший у використанні подрібнювач кормів марки «ИКОР-04» вартістю 1478,80 грн. чим потерпілому ОСОБА_9 завдав матеріальної шкоди на вказану суму. 20 липня 2015 року близько 07 год. 30 хв. ОСОБА_9 виявив зникнення належного йому агрегату, в зникненні запідозрив ОСОБА_11 , тому відразу ж повідомив йому про це, висунувши вимогу негайного повернення викраденого. Злякавшись викриття своєї злочинної діяльності та настання відповідальності за вчинене, ОСОБА_11 повернув власнику викрадений подрібнювач кормів «ИКОР-04», який зберігав в гаражі власного господарства без відома та дозволу членів своєї сім`ї.

28 липня 2015 року близько 14 год. ОСОБА_11 приніс трьохлітрову банку з молоком до будинку свого сусіда ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що знаходиться по АДРЕСА_2 , який в той час порався в хліві біля своїх кіз. ОСОБА_9 через обмежені фізіологічні можливості пересування у зв`язку з своїм похилим віком попросив ОСОБА_11 занести молоко до будинку. Обравши доставку молока потерпілому, як спосіб проникнення до його будинку, де зберігається предмет злочину, маючи умисел на повторне викрадення чужого майна, з метою покращити своє матеріальне становище, ОСОБА_11 через незамкнені двері проник до вказаного будинку звідки таємно повторно викрав бувший у використанні подрібнювач кормів марки «ИКОР-04» вартістю 1478,80 грн. чим потерпілому ОСОБА_9 завдав матеріальної шкоди на вказану суму. Викрадений агрегат цього ж дня близько 16 год. ОСОБА_11 власним велосипедом відвіз до ОСОБА_13 , яка проживає по АДРЕСА_3 , якій його продав за 600 грн., запевнивши її, що є власником майна.

Обвинувачений ОСОБА_11 свою вину у вчиненні інкримінованих кримінальних правопорушень за ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 289 КК України визнав повністю і вказав, що не оспорює фактичні обставини, які вказані в обвинуваченні, в тому числі час, місце, спосіб, вартість речей, тощо, щиро кається, усвідомлює суспільну небезпечність вчиненого, подібних дій в майбутньому обіцяє не вчиняти, просить призначити не суворе покарання, яке не пов`язане з позбавленням волі із встановленням іспитового строку.

При цьому показав, що 21 лютого 2015 року близько 20 год., перебуваючи в стані алкогольного спяніння, попередньо дізнавшись, де знаходиться автомобіль ОСОБА_10 , підійшов до господарства ОСОБА_14 , у якому на той час нікого не було, підійшов до приміщення гаража, яке було зачинено, гвоздодером зірвав замок, відчинив таким чином двері та проник всередину, де знаходився належний ОСОБА_10 автомобіль «ВАЗ-2107». Відчишивши дверки під сидінням на коврику виявив ключі до автомобіля. Завівши авто розпочав рух, автомобіль деякий час використовував, потім завіз назад і поставив у гараж.

03 березня 2015 року близько 21 год., перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, знову прийшов до господарства ОСОБА_14 , підійшов до гаража і за допомогою металевого прута, який знайшов на території домогосподарства, зірвав замок дверей. Зайшовши всередину, завів автомобіль ключами, які були в замку запалювання, та розпочав рух. Автомобіль використовував деякий час, однак з`їхав на обочину і не зміг виїхати, тому в подальшому автомобіль допомогли поставити на місце жителі села.

Дозвіл від ОСОБА_10 на користування автомобілем у вказаний час не отримував, оскільки той був за межами України. Коли ОСОБА_10 був вдома, то давав йому дозвіл їздити автомобілем. Дозволу від ОСОБА_14 на користування автомобілем, належним ОСОБА_10 , що зберігався у її господарстві, також не отримував.

Визнає, що двічі незаконно, не маючи дозволу власника, заволодів транспортним засобом належним ОСОБА_10 , просить пробачення у потерпілого.

По епізодах таємного викрадення чужого майна 19 липня 2015 року, 28 липня 2015 року показав, що його сусід ОСОБА_9 , з яким має гарні відносини, давав йому дозвіл на використання своїм подрібнювачем кормів «ИКОР-04», в тому числі дозволяв брати його додому на декілька днів. Маючи дозвіл сусіда взяв агрегат з веранди і тримав його у себе приблизно 3 дні, потім ОСОБА_9 прийшов і спитав, де агрегат, на що йому його віддав, претензій сусід не висловлював. 28 липня 2015 року близько 14 год. заніс ОСОБА_9 молоко, мав умисел і намір викрасти подрібнювач кормів, що і зробив, а близько 16 год. цього ж дня велосипедом його завіз для ОСОБА_13 і за 600 грн. продав. В подальшому до нього звернувся внук сусіда і спитав де агрегат, однак йому нічого на це не відповів. Мав намір поїхати потім до ОСОБА_13 і забрати назад агрегат та віддати ОСОБА_9 , однак до нього додому приїхали працівники міліції та їм зізнався про продаж агрегата для ОСОБА_13 .

ОСОБА_9 давав йому дозвіл лише на використання його майна, але дозволу на продаж подрібнювача кормів не надавав.

Визнає, що і 19 липня 2015 року, і 28 липня 2015 року вчинив крадіжку з будинку ОСОБА_9 подрібнювача кормів, просить вибачення в потерпілого.

Дослідивши докази по справі суд вважає, що вина обвинуваченого є доведеною.

1. По епізоду від 21 лютого 2015 року

Потерпілий ОСОБА_10 показав, що у 2013 році придбав автомобіль «ВАЗ-2107», д.н.з. НОМЕР_1 . У першій декаді лютого 2015 року поїхав на тимчасові заробітки у Росію, автомобіль залишив на зберігання в гаражі, що по АДРЕСА_1 , власником якого є ОСОБА_15 . Приблизно через тиждень після цього дружина напарника ОСОБА_14 в телефонному режимі йому повідомила, що навісний замок в гаражі зірвано ОСОБА_11 , який заволодів його автомобілем та деякий час використовував у своїх цілях у зв`язку з чим про вказаний факт повідомила міліцію.

Вина обвинуваченого також підтверджується:

рапортами чергового та ДІМ Летичівського РВ УМВС України в Хмельницькій області про те, що 22 лютого 2015 року від ОСОБА_14 надійшло повідомлення по телефону, що 22 лютого 2015 року близько 01 год. ОСОБА_11 шляхом зриву навісного замка проник до гаража, належного ОСОБА_14 та заволодів автомобілем «ВАЗ-2107», д.н.з. НОМЕР_1 , належного ОСОБА_10 , який використовував на свій розсуд і близько 06 год. повернув авто в гараж (т. 3 а.с. 2, 3);

витягом з ЄРДР від 22 лютого 2015 року згідно якого підставою внесення відомостей є матеріали правоохоронних та контролюючих державних органів про виявлення фактів вчинення чи підготовки до вчинення кримінальних правопорушень, де зазначено, що ОСОБА_11 близько 20 год. 21 лютого 2015 року шляхом зриву навісного замка проник до гаража по АДРЕСА_1 , де без відома і дозволу власника незаконно заволодів автомобілем «ВАЗ-2107», д.н.з. НОМЕР_1 , належного ОСОБА_10 (т. 3 а.с. 1);

протоколом огляду місця події від 22 лютого 2015 року, фототаблицями до протоколу, згідно якого об`єктом огляду є господарство АДРЕСА_1 , яке належить ОСОБА_14 . В приміщенні гаража, двері якого на момент огляду відчинені, а навісний замок знаходиться у технічно несправному стані, виявлено автомобіль «ВАЗ-2107», д.н.з. НОМЕР_1 , належний ОСОБА_10 , дверцята не зачинені, в замку запалювання знаходяться ключі від автомобіля, пошкоджень автомобіля не виявлено. Біля воріт господарства на землі виявлено металеву монтировку. На грунтовому покритті виявлено свіжий слід від протектора автомобільної шини, який веде від гаража в напрямку воріт (т. 3 а.с. 8-18).

2. По епізоду від 03 березня 2015 року

Потерпілий ОСОБА_10 показав, що на початку березня 2015 року дружина напарника ОСОБА_14 в телефонному режимі йому повідомила, що ОСОБА_11 знову зірвав навісний замок в гаражі, заволодів його автомобілем та деякий час використовував у своїх цілях. В подальшому на території села їх спільні знайомі виявили автомобіль і повернули на місце.

Вина обвинуваченого також підтверджується:

рапортом чергового Летичівського РВ УМВС України в Хмельницькій області про те, що 03 березня 2015 року надійшло повідомлення по телефону, що ОСОБА_11 близько 21 год. 03 березня 2015 року шляхом зриву навісного замка проник до гаража по АДРЕСА_1 , належного ОСОБА_14 , та незаконно заволодів автомобілем «ВАЗ-2107», д.н.з. НОМЕР_1 , належного ОСОБА_10 , який використовував на свій розсуд і близько 22 год. не впорався з керуванням і з`їхав у кювет, в результаті чого не міг продовжувати рух далі (т. 3 а.с. 20);

витягом з ЄРДР від 04 березня 2015 року згідно якого підставою внесення відомостей є матеріали правоохоронних та контролюючих державних органів про виявлення фактів вчинення чи підготовки до вчинення кримінальних правопорушень, де зазначено, що ОСОБА_11 близько 21 год. 03 березня 2015 року шляхом зриву навісного замка проник до гаража по АДРЕСА_1 , де без відома і дозволу власника незаконно заволодів автомобілем «ВАЗ-2107», д.н.з. НОМЕР_1 , належного ОСОБА_10 (т. 3 а.с. 19);

протоколом огляду місця події від 03 березня 2015 року, фототаблицями до протоколу, згідно якого об`єктом огляду є господарство АДРЕСА_1 , яке належить ОСОБА_14 . В приміщенні гаража, двері якого на момент огляду відчинені, а навісний замок знаходиться у технічно несправному стані. Біля входу до гаража на землі виявлено металевий прут. Автомобіль «ВАЗ-2107», д.н.з. НОМЕР_1 , при огляді не виявлено (т. 3 а.с. 25-35).

Вина обвинуваченого по епізодах від 21 лютого 2015 року, 03 березня 2015 року також підтверджується висновком судової товарознавчої експертизи №28а від 24 березня 2015 року згідно якого ринкова вартість представленого на дослідження КТЗ автомобіля марки «ВАЗ 2107», (VIN) № НОМЕР_2 , д.н.з. НОМЕР_1 , 1993 року випуску, двигун 1500 куб.см. (бензиновий), станом на 22 лютого 2015 року, може становити 34040,21 грн. (т. 3 а.с. 130-134).

Потерпілий ОСОБА_10 також показав, що оскільки перебував закордоном, дозвіл ОСОБА_11 на користування автомобілем у період своєї відсутності не надавав, обвинуваченому дозволяв користуватись автомобілем лише тоді, коли був вдома у селі. Про те, що ОСОБА_11 взяв автомобіль, не знав. По приїзді додому у квітні 2015 року пішов в міліцію, де написав заяву про вчинений злочин. Будь-яких претензій до ОСОБА_11 немає, просить йому призначити найменш суворе покарання, яке не пов`язане з утриманням під вартою, шкода йому повністю відшкодована.

3. По епізоду від 19 липня 2015 року

Вина обвинуваченого підтверджується:

рапортом заступника начальника СВ Летичівського РВ УМВС України в Хмельницькій області від 12 серпня 2015 року про те, що в ході розслідування кримінального провадження №0000352 від 30 липня 2015 року за фактом таємного викрадення подрібнювача кормів у ОСОБА_9 встановлено, що ОСОБА_11 близько 17 год. 19 липня 2015 року викрав подрібнювач кормів у ОСОБА_9 , а близько 07 год. 30 хв. 20 липня 2015 року ОСОБА_9 виявив зникнення цього агрегату, запідозрив ОСОБА_11 якому одразу про це повідомив, висунув вимогу негайно повернути викрадене. ОСОБА_11 злякавшись повернув викрадений подрібнювач кормів (т. 2 а.с. 48);

витягом з ЄРДР від 12 серпня 2015 року згідно якого підставою внесення відомостей є самостійне виявлення слідчим кримінального правопорушення, у т.ч. під час досудового розслідування, де зазначено, що ОСОБА_11 близько 17 год. 19 липня 2015 року проник через незамкнені двері в житловий будинок ОСОБА_9 і з веранди таємно викрав подрібнювач кормів «ИКОР-04» (т. 2 а.с. 42).

4. По епізоду від 30 липня 2015 року

Вина обвинуваченого підтверджується:

рапортом чергового Летичівського РВ УМВС України в Хмельницькій області про те, що 30 липня 2015 року від ОСОБА_16 надійшло повідомлення по телефону, що 29 липня 2015 року близько 16 год. з житлового будинку ОСОБА_9 невстановлена особа викрала млин (т. 2 а.с. 7);

заявою потерпілого ОСОБА_9 від 30 липня 2015 року про те, що 30 липня 2015 року з його будинку викрадено млин вартістю 850 грн. (т. 2 а.с. 8);

витягом з ЄРДР від 30 липня 2015 року згідно якого підставою внесення відомостей є заява потерпілого ОСОБА_9 (т. 2 а.с. 1);

протоколом огляду місця події, фототаблицями до протоколу від 30 липня 2015 року згідно якого об`єктом огляду є господарство АДРЕСА_2 , належне ОСОБА_9 . При огляді житлового будинку, прилеглої території млин не виявлено (т. 2 а.с. 9-16);

висновком судової товарознавчої експертизи №689т від 07 серпня 2015 року згідно якого ринкова вартість представленого на дослідження електричного подрібнювача кормів марки «ИКОР-04» станом на 28 липня 2015 року (на момент вчинення крадіжки) могла складати 1478,80 грн. (т. 2 а.с. 35-38).

Потерпілий ОСОБА_9 в судовому засіданні показав, що ОСОБА_11 є його сусідом, жалкує, що була порушена кримінальна справа про викрадення у нього подрібнювача кормів «ИКОР-04», не рахує обвинуваченого злочинцем і що інкриміновані йому дії є крадіжкою. Вказаним агрегатом дозволяв ОСОБА_11 користуватись, в тому числі й брати його до себе додому. Однак, коли приїхав до нього внук ОСОБА_16 , то виявив зникнення агрегата, викликав міліцію, яка в подальшому такий привезла. Відомо, що вказаний мотор ОСОБА_11 продав, однак на це йому дозволу не надавав. На досудовому слідстві повідомив міліціонерів про 2 факти викрадення у нього майна.

У зв`язку з тим, що обвинувачений свою вину визнав в повному обсязі по усіх епізодах інкримінованих йому злочинів, в тому числі й по епізоду від 19 липня 2015 року, щиро розкаявся, судом не допитувались свідки, при цьому захисник обвинуваченого, враховуючи позицію ОСОБА_11 , не наполягала на їх виклику в судове засідання для допиту, у зв`язку з позицією обвинуваченого на виклику свідків не наполягала і прокурор.

У відповідності до п. 6 ч. 2 ст. 87 КПК України суд зобов`язаний визнати істотними порушеннями прав людини і основоположних свобод отримання показань від свідка, який надалі буде визнаний підозрюваним чи обвинуваченим у цьому кримінальному провадженні.

Враховуючи зазначену норму Закону суд визнає недопустимим доказ на підтвердження вини обвинуваченого протокол проведення слідчого експерименту від 10 березня 2015 року, що проведений за участю ОСОБА_11 , який на той час був в статусі свідка (т. 3 а.с. 56-61). При цьому суд виходить з того, що незважаючи на неоспорення обвинуваченим проведення слідчого експерименту та вірність зафіксованих у протоколі даних, відповідно до імперативних вимог ч. 3 ст. 87 КПК України докази, передбачені цією статтею, повинні визнаватися судом недопустимими під час будь-якого судового розгляду.

Таким чином, на підставі всебічного, повного дослідження всіх обставин кримінального провадження суд приходить до висновку, що:

вина обвинуваченого ОСОБА_11 по епізодах від 21 лютого 2015 року, 03 березня 2015 року щодо заволодіння автомобілем ОСОБА_10 доведена повністю і його дії слід кваліфікувати за ч. 2 ст. 289 КК України як незаконне заволодіння транспортним засобом, вчинене повторно, поєднане з проникненням у приміщення. Повторність в діях ОСОБА_11 визначається у відповідності до вимог ст. 32 КК України, п. 2 Примітки до ст. 289 КК України;

вина обвинуваченого ОСОБА_11 по епізоду від 19 липня 2015 року щодо таємного викрадення чужого майна із будинку, належного ОСОБА_9 , доведена повністю і його дії слід кваліфікувати за ч. 3 ст. 185 КК України як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднане з проникненням у житло;

вина обвинуваченого ОСОБА_11 по епізоду від 28 липня 2015 року щодо таємного викрадення чужого майна із будинку, належного ОСОБА_9 , доведена повністю і його дії слід кваліфікувати за ч. 3 ст. 185 КК України як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднане з проникненням у житло, вчинене повторно. Повторність в діях ОСОБА_11 визначається у відповідності до вимог ст. 32 КК України.

При призначенні покарання обвинуваченому суд враховує ступінь тяжкості вчинених злочинів, особу винного, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Відповідно до ч. 4 ст. 12 КК України злочини, передбачені ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 289 КК України, є тяжкими.

ОСОБА_11 проживає разом з батьками і братом, не працює, спиртними напоями не зловживає, компрометуючі матеріали в сільську раду відносно нього не надходили, на обліку в лікарів нарколога та невролога не перебуває, перебуває на «Д» обліку з 02 листопада 2005 року в психіатра, посвідчення водія не отримував, раніше судимий 29 грудня 2014 року (т. 2 а.с. 52-56; т. 3 а.с. 135-138, 140-141, 143-144, 147-148, 150).

Згідно постанови Летичівського районного суду Хмельницької області від 16 квітня 2015 року ОСОБА_11 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 130 КУпАП і накладено адміністративне стягнення у виді 10 діб адміністративного арешту без вилучення транспортного засобу. Згідно рішення суду 21 лютого 2015 року о 20 год. 20 хв., 03 березня 2015 року о 21 год. 30 хв. ОСОБА_11 , повторно протягом року, будучи в стані алкогольного сп`яніння, керував автомобілем «ВАЗ-2107», д.н.з. НОМЕР_1 чим порушив п. 2.9 (а) ПДР (т. 3 а.с. 153).

В судовому засіданні ОСОБА_11 підтвердив факт притягнення до адміністративної відповідальності та відбуття призначеного судом покарання у виді арешту за керування транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння.

Згідно висновку судово-психіатричного експерта №320 від 20 травня 2015 року ОСОБА_11 на момент вчинення інкримінованого йому злочину виявляв легку розумову відсталість, виявляє таку і на теперішній час, проте цей розлад, який відноситься до іншого хворобливого стану психіки, не залишав та не залишає підекспертного можливості усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. В період вчинення злочину ОСОБА_11 в стані тимчасового розладу душевної діяльності, іншого хворобливого стану психіки, в стані фізіологічного афекту, фрустрації, психологічного стресу не знаходився. На момент вчиненого в стані патологічного сп`яніння не знаходився, а тому міг усвідомлювати свої дії та керувати ними. Застосування примусових заходів медичного характеру не потребує (т. 3 а.с. 174-176).

Відповідно до висновку судово-психіатричного експерта №495 від 17 серпня 2015 року ОСОБА_11 в момент вчинення інкримінованого йому кримінального правопорушення виявляв легку розумову відсталість, був здатний усвідомлювати свої дії та керувати ними, в даний час виявляє легку розумову відсталість, застосування примусових заходів медичного характеру не потребує, міг та може розуміти значення своїх дій та керувати ними (т. 2 а.с. 74-76).

В судовому засіданні ОСОБА_11 вказав, що свої дії в період вчинення інкримінованих кримінальних правопорушень усвідомлював.

У зв`язку із наявністю двох висновків судово-психіатричного експерта у яких вказано про здатність ОСОБА_11 усвідомлювати свої дії та керувати ними на момент вчинення інкримінованих кримінальних правопорушень судом визнано недоцільним викликати для допиту в судове засідання експерта, на цьому не наполягали й учасники судового провадження.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_11 суд визнає щире каяття, сприяння розкриттю злочину, про що свідчить повне визнання своєї вини і готовність нести передбачену законом відповідальність, усвідомлення суспільної небезпечності вчиненого, бажання стати на шлях виправлення, запевнення в неповторенні неправомірної поведінки в майбутньому, те, що попросив вибачення в потерпілих, відсутність матеріальних претензій зі сторони потерпілих.

Обставинами, що обтяжують покарання ОСОБА_11 суд, у відповідності до вимог ст. 67 КК України, визнає рецидив злочинів, вчинення злочинів щодо особи похилого віку, вчинення злочинів у стані алкогольного сп`яніння.

Частиною 3 статті 185 КК України передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від трьох до шести років.

Частиною 2 статті 289 КК України передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до восьми років з конфіскацією майна або без такої.

Згідно ч. 2 ст. 50, ч. 2 ст. 65 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Виходячи з принципів законності, справедливості, обґрунтованості, індивідуалізації і достатності покарання, досягнення мети виправлення обвинуваченого, з урахуванням даних, які його характеризують, перебування на обліку в лікаря психіатра, пом`якшуючих та обтяжуючих покарання обставин, думку потерпілих про призначення обвинуваченому мінімальної міри покарання, суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_11 покарання у виді позбавлення волі ближче до мінімальної межі, яка передбачена санкціями ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 289 КК України, як необхідне та достатнє для його виправлення та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

При призначенні покарання за сукупністю злочинів суд керується правилами ч. 1 ст. 70 КК України.

У абз. 4 п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» від 24 жовтня 2003 року судам роз`яснено, що ч. 2 ст. 75 КК України передбачено, що суд за наявності визначених законом підстав може ухвалити рішення про звільнення засудженого від відбування покарання з випробуванням, якщо він протягом іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки. Виходячи з цих положень закону, а також зі змісту ч. 3 ст. 78 КК України, у разі вчинення особою під час іспитового строку нового злочину суди мають розцінювати це як порушення умов застосування статті 75 КК України про звільнення від відбування покарання з випробуванням і призначати покарання за сукупністю вироків на підставі ст. 71 КК України. У таких випадках повторне звільнення від відбування покарання з випробуванням є неприпустимим.

У зв`язку з тим, що обвинувачений ОСОБА_11 вчинив кримінальне правопорушення під час іспитового строку суд вважає за необхідне при призначенні йому покарання керуватися правилами ст. 71 КК України, при цьому суд не приймає до уваги доводи обвинуваченого про звільнення його від відбування покарання з випробуванням, оскільки в даному випадку ст. 75 КК України застосована бути не може.

Цивільний позов потерпілими не заявлявся.

Судові витрати за проведення експертиз на загальну суму 589,24 грн., що підтверджується довідками (т. 2 а.с. 34; т. 3 а.с. 129), у відповідності до ч. 2 ст. 124 КПК України підлягають стягненню з обвинуваченого на користь держави.

Долю речових доказів (т. 2 ст. 40-41; т. 3 а.с. 64, 120-125) суд вирішує відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

У зв`язку з тим, що ОСОБА_11 призначається покарання у виді позбавлення волі запобіжний захід у виді тримання під вартою необхідно залишити до набрання вироком законної сили.

У відповідності до ч. 5 ст. 72 КК України у строк покарання обвинуваченому ОСОБА_11 необхідно зарахувати час тримання під вартою, починаючи з 26 серпня 2015 року (т. 2 а.с. 84, т. 1 а.с. 72).

Керуючись ст.ст. 368, 369, 370, 373, 374, 376 КПК України,

УХВАЛИВ:

ОСОБА_11 визнати винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 289 КК України і призначити покарання:

за ч. 3 ст. 185 КК України у виді 3 (трьох) років 3 (трьох) місяців позбавлення волі;

за ч. 2 ст. 289 КК України у виді 5 (п`яти) років 3 (трьох) місяців позбавлення волі без конфіскації майна.

Відповідно до ч. 1 ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно визначити покарання ОСОБА_11 у виді 5 (п`яти) років 3 (трьох) місяців позбавлення волі без конфіскації майна.

На підставі ч. 1 ст. 71 КК України до названого покарання частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Летичівського районного суду Хмельницької області від 29 грудня 2014 року та остаточно визначити покарання ОСОБА_11 у виді 5 (п`яти) років 6 (шести) місяців позбавлення волі без конфіскації майна.

Речові докази:

електричний подрібнювач кормів Икор-04, який передано на зберігання потерпілому ОСОБА_9 14 серпня 2015 року вважати повернутим за належністю;

металевий прут, вилучений під час огляду господарства АДРЕСА_1 , який постановою слідчого від 04 березня 2015 року визнаний речовим доказом і переданий в кімнату зберігання речових доказів Летичівського РВ УМВС України в Хмельницькій області конфіскувати;

металеву монтировку, вилучену під час огляду господарства АДРЕСА_1 , яка постановою слідчого від 23 лютого 2015 року визнана речовим доказом і передана в кімнату зберігання речових доказів Летичівського РВ УМВС України в Хмельницькій області конфіскувати.

Стягнути з ОСОБА_11 на користь держави витрати на проведення експертиз на загальну суму 589,24 грн., а саме:

судової товарознавчої експертизи №28а від 24 березня 2015 року в сумі 294,62 грн.,

судової товарознавчої експертизи №689т від 07 серпня 2015 року в сумі 294,62 грн.

Зарахувати ОСОБА_11 в строк відбуття покарання строк перебування під вартою, починаючи з 26 серпня 2015 року по 28 жовтня 2015 року включно.

Початок строку відбуття покарання ОСОБА_11 рахувати з моменту проголошення вироку, тобто з 29 жовтня 2015 року.

Міру запобіжного заходу ОСОБА_11 у виді тримання під вартою залишити до набрання вироком законної сили.

Копію вироку негайно після проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.
Копію вироку не пізніше наступного дня після ухвалення надіслати учасникам судового провадження, які не були присутні в судовому засіданні.

Апеляційна скарга на вирок суду може бути подана до Апеляційного суду Хмельницької області через Летичівський районний суд протягом тридцяти днів з дня проголошення. Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Суддя підпис ОСОБА_1

Суддя Летичівського

районного суду ОСОБА_1