Єдиний унікальний номер 236/1264/15-к Номер провадження 11-кп/775/254/2015

ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
22 грудня 2015 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Апеляційного суду Донецької області в м. Артемівську в складі:

головуючої ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_4

прокурора ОСОБА_5

захисників ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8

обвинувачених ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11

розглянула апеляційні скарги заступника прокурора Донецької області ОСОБА_12 , захисника ОСОБА_9 ОСОБА_6 , захисника ОСОБА_10 ОСОБА_7 на вирок Краснолиманського міського суду Донецької області від 30 червня 2015 року, яким

ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що народився у м. Нікополь Дніпропетровської області, громадянина України, українця, не одруженого, студента 3 курсу Краснолиманського професійно-технічного училища № 119, раніше не судимого, який проживає без реєстрації по АДРЕСА_1 ,

визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.187 КК України, та призначено йому покарання із застосуванням ст.69 КК України у вигляді 3 (трьох) років 6 (шести) місяців позбавлення волі без конфіскації майна та стягнуто на користь ОСОБА_13 в рахунок відшкодування моральної шкоди 5000 грн.

ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що народився у м. Красний Лиман Донецької області, українця, громадянина України, не одруженого, студента 3 курсу Краснолиманського професійно-технічного училища № 119, раніше не судимого, який проживає за адресою: АДРЕСА_2 ,

визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.187 КК України, та призначено йому покарання із застосуванням ст.69 КК України у вигляді 3 (трьох) років позбавлення волі без конфіскації майна та стягнуто на користь ОСОБА_13 в рахунок відшкодування моральної шкоди 4000 грн.

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , що народився у м. Красний Лиман Донецької області, українця, громадянина України, не одруженого, студента 3 курсу Словянського професійного машинобудівного ліцею, раніше не засуджуваного, який проживає за адресою: АДРЕСА_3 ,

визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.187 КК України, та призначено йому покарання із застосуванням ст.69 КК України у вигляді 3 (трьох) років позбавлення волі без конфіскації майна та стягнуто на користь ОСОБА_13 в рахунок відшкодування моральної шкоди 4000 грн.

ВСТАНОВИЛА:

Обвинуваченими ОСОБА_11 , ОСОБА_14 , ОСОБА_9 було скоєне кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.187 КК України, за наступних обставин.

ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом із неповнолітніми ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та особою, судове провадження щодо якої зупинено, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, приблизно з 22 годин 00 хвилин 28 лютого 2015 року і після 0 годин 01 березня 2015 року знаходилися у приміщенні кафе «Мірей», яке розташоване по вул. Крупській у м. Красний Лиман Донецької області. 01 березня 2015 року приблизно о 03 годині 00 хвилин ОСОБА_11 та особа, судове провадження щодо якої зупинено, в приміщенні вказаного кафе побачили раніше невідомого їм ОСОБА_13 , який, знаходячись біля барної стійки, дістав гаманець та розраховувався з барменом грошима, про що розповіли ОСОБА_9 і ОСОБА_14 , у зв`язку з чим у них виник намір на сумісний напад на ОСОБА_13 з метою заволодіння його майном. Із цією метою вони сумісно прослідували за ОСОБА_13 , який вийшов з приміщення кафе « ІНФОРМАЦІЯ_4 », діючи умисно, з корисливих мотивів, за попередньою змовою групою осіб вчинили напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із насильством небезпечним для життя та здоров`я ОСОБА_13 , що виразився в тому, що ОСОБА_14 , ОСОБА_9 , ОСОБА_11 та особа, судове провадження щодо якої зупинено, дочекавшись коли ОСОБА_13 вийде з кафе, пішли за ним в напрямку відділкової лікарні на станції Красний Лиман, а саме по вулиці Чапаєва у м. Красний Лиман Донецької області. Переслідуючи потерпілого ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_11 , ОСОБА_15 та особа, судове провадження щодо якої зупинено, розподілили між собою ролі вчинення нападу на ОСОБА_13 та викрадення його майна. Перебуваючи на неосвітленій ділянці місцевості, розташованої в 19 метрах від центрального входу дитячого садка по АДРЕСА_4 , ОСОБА_9 , наздогнав ОСОБА_13 , та підскочивши, наніс йому один удар ногою та один удар рукою в спину, від чого ОСОБА_13 втратив рівновагу та впав на землю. Потім потерпілий своїми руками закрив обличчя, а ОСОБА_14 та ОСОБА_11 в цей час підбігли до ОСОБА_13 і для придушення волі потерпілого і припинення можливого опору з його боку та отримання безперешкодного доступу до його майна почали утримувати своїми руками його руки в області зігнутих ліктів. Особа, судове провадження щодо якої зупинено, почала оглядати зміст кишень та речей ОСОБА_13 , в результаті чого заволоділи наступним майном ОСОБА_13 , а саме:

мобільним телефоном марки «FLY IQ-4416» вартістю 1279,00 гривень;

сім-картою оператора «МТС» вартістю 16,00 гривень, на рахунку якої знаходилися грошові кошти в сумі 65,00 гривень;

сім-картою оператора «LIFE» вартістю 12,00 гривень, на рахунку якої знаходилися грошові кошти в сумі 8,00 гривень;

картою-пам`яті об`ємом 8 ГБ вартістю 89,00 гривень;

гаманцем фірми «Оriflame» вартістю 46,00 гривень;

срібним хрестиком 925е вагою 1,84 грам вартістю 80,00 гривень;

шкіряним чохлом для мобільного телефону чорного кольору вартістю 115,00 гривень;

грошовими коштами у сумі 250,00 гривень;

заподіявши потерпілому ОСОБА_13 , матеріальної шкоди на суму 1960,00 гривень, при цьому ОСОБА_11 наніс декілька ударів носком правої ноги, взутою у кеди, по тулубу ОСОБА_13 . Після чого з місця події зникли, викраденим майном розпорядилися на власний розсуд.

В результаті умисних протиправних дій ОСОБА_14 , ОСОБА_9 , ОСОБА_11 та особи, судове провадження щодо якої зупинено, ОСОБА_13 були заподіяні садна обличчя, долоней, перелом кісток носу, які відносяться до легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я на строк більш ніж 6, але менше 21 доби.

У апеляційній скарзі заступника прокурора області ОСОБА_12 ставиться питання про скасування вироку у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність. Апелянт прохає ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_11 за ч. 2 ст. 187 КК України призначити покарання із застосуванням ст..69 КК України у вигляді 3 років 6 місяців позбавлення волі з конфіскацією всього особистого майна, яка є власністю засудженого; стягнути солідарно з батьків неповнолітніх ОСОБА_14 та ОСОБА_9 - ОСОБА_16 та ОСОБА_17 , а також з обвинуваченого ОСОБА_11 на користь ОСОБА_13 в рахунок відшкодування моральної шкоди 13000 (тринадцять тисяч) грн., в іншій частині вирок стосовно ОСОБА_11 , ОСОБА_14 та ОСОБА_9 залишити без змін.

У апеляційних скаргах захисника ОСОБА_9 ОСОБА_6 , захисника ОСОБА_10 ОСОБА_7 ставиться питання про зміну вироку та призначення покарання з випробуванням. Апелянти зазначають, що суд першої інстанції при визначенні покарання обвинуваченим ОСОБА_14 та ОСОБА_9 не врахував дані про особу обвинувачених та обставини, які пом`якшують покарання обвинувачених, а саме: визнання своєї вини, сприяння розкриттю злочину, каяття у скоєному, часткове відшкодування шкоди, те, що злочин скоїли в неповнолітньому віці.

Заслухавши доповідача, захисників ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , обвинувачених ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , які підтримали доводи апеляційної скарги, прокурора, який прохав задовольнити апеляційну скаргу, обвинуваченого ОСОБА_11 і захисника ОСОБА_8 , які заперечували проти задоволення апеляційної скарги прокурора, перевіривши матеріали судової справи та обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів приходить до висновку про те, що апеляційна скарга заступника прокурора області ОСОБА_12 підлягає частковому задоволенню, вирок суду скасуванню щодо ОСОБА_11 в частині не призначення додаткового покарання із ухваленням нового вироку, за таких підстав.

Висновок суду про доведеність винуватості обвинувачених у вчиненні кримінального правопорушення та правильність кваліфікації дій за ч.2 ст.187 КК України в апеляційних скаргах не оспорюється.

Як вбачається з положень ст. 409 КПК України, підставою для скасування вироку, зокрема, є неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, яке згідно зі ст. 413 КПК України, може бути у виді незастосування судом закону, який підлягає застосуванню, що і було допущено судом першої інстанції.

Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, яке ухвалено згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.

При постановленні вироку стосовно ОСОБА_11 судом вказані вимоги кримінального закону не дотримано.

Відповідно до ст. 374 КПК України в мотивувальній частині обвинувального вироку обов`язково зазначаються мотиви призначення покарання.

У кожному випадку суд зобов`язаний у мотивувальній частині вироку зазначити, які саме обставини справи або дані про особу обвинуваченого він визнає такими, що істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину і впливають на пом`якшення покарання, а в резолютивній послатися на ч.1 ст.69 КК України. При цьому необхідно враховувати не тільки мету й мотиви, якими керувалась особа при вчиненні злочину, а й її роль серед співучасників, поведінку під час та після вчинення злочинних дій тощо. З підстав, зазначених у ч.1 ст.69 КК України суд може не призначати додаткового покарання, передбачене санкцією статті особливої частини КК, як обов`язкове.

Як вбачається з вироку, судом вказаним обставинам належної оцінки не надано, роль та поведінка ОСОБА_11 не проаналізована, а обставини, які суттєво пом`якшують покарання ОСОБА_11 та надають підстави для застосування до нього вимог ст. 69 КК України в частині додаткового покарання, судом взагалі не зазначено.

Крім того, вирішуючи питання щодо цивільного позову потерпілого ОСОБА_13 про стягнення з обвинувачених моральної шкоди у розмірі 15000 грн., суд зазначив, що вказана шкода була завдана потерпілому сумісними діями обвинувачених, тому відшкодувати шкоду вони повинні в рівних частках по 5000 грн., а ОСОБА_14 та ОСОБА_9 з урахуванням часткового відшкодування у добровільному порядку 1000 грн. по 4000 грн. кожен, при тому, що на час відшкодування шкоди жоден з них доходів не має та був неповнолітнім.

Втім, відповідно до ст.1179 ЦК України у випадку відсутності у неповнолітньої особи майна, достатнього для відшкодування заподіяної ним шкоди, ці збитки відшкодовуються частково, або в повному обсязі його батьками. Таким чином, суд повинен був стягнути моральну шкоду у встановленому розмірі 4000 грн. частково або в повному обсязі з батьків неповнолітніх ОСОБА_14 та ОСОБА_9 - ОСОБА_16 та ОСОБА_17 відповідно.

За таких підстав рішення суду щодо цивільного позову є неправильним, однак на теперішній час ОСОБА_9 і ОСОБА_16 є повнолітніми, тому відшкодування шкоди повинно проводиться в обсязі, зазначеному у судовому рішенні.

Згідно зі ст.65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Виходячи з принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації це покарання має бути адекватним (відповідним) характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу.

Призначаючи покарання, суд відповідно до ст.65 КК України врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину, особи винних та обставини, що пом`якшують покарання, у тому числі й ті, на які є посилання в апеляційних скаргах. Зокрема, дослідивши дані про особу ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , суд врахував, що ОСОБА_9 та ОСОБА_10 раніше не судимі, навчались на 3 курсі ліцею; визнали свою вину, сприяли розкриттю злочину, каялись у скоєному; частково відшкодували шкоду; те, що злочин скоїли в неповнолітньому віці.

За таких обставин суд визначив ОСОБА_9 , ОСОБА_10 покарання із застосуванням ст.69 КК України, взявши до уваги всі ті обставини, на які посилаються апелянти.

Призначене ОСОБА_9 , ОСОБА_10 покарання є справедливим, необхідним та достатнім для їх виправлення й попередження нових злочинів.

Підстав, для застосування ст.75 КК України, колегія суддів не знаходить.
Даних, які би свідчили, що у даному кримінальному провадженні допущено істотне порушення кримінального процесуального, що перешкодило чи могло перешкодити суду ухвалити законне та обгрунтоване рішення, не встановлено.

За таких обставин колегія суддів вважає, що апеляційна скарга заступника прокурора області ОСОБА_12 підлягає частковому задоволенню, вирок суду - скасуванню із ухваленням нового вироку. Апеляційні скарги захисника ОСОБА_9 ОСОБА_6 , захисника ОСОБА_10 ОСОБА_7 є необґрунтованими і задоволенню не підлягають.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 404-405, 407, 409, 413, 418-420 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу заступника прокурора Донецької області ОСОБА_12 - задовольнити частково.

Апеляційні скарги захисника ОСОБА_9 ОСОБА_6 , захисника ОСОБА_10 ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Вирок Краснолиманського міського суду Донецької області від 30 червня 2015 року стосовно ОСОБА_11 - скасувати.

Ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_11 за ч. 2 ст. 187 КК України призначити покарання із застосуванням ст..69 КК України у вигляді 3 років 6 місяців позбавлення волі з конфіскацією всього особистого майна.

В іншій частині вирок залишити без змін.

Цей вирок набирає законної сили з моменту його проголошення.

На цей вирок сторони можуть подати касаційні скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом 3 місяців з дня проголошення цього вироку.

Судді: