У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 серпня 2015 року м. Київ

Вищий спеціалізований суду України з розгляду цивільних і

кримінальних справ у складі:

головуючого ОСОБА_8,
суддів ОСОБА_9 і ОСОБА_10,
розглянувши в судовому засіданні касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на вирок Заводського районного суду м. Запоріжжя від 3 вересня 2014 року та ухвалу Апеляційного суду Запорізької області від 9 липня 2015 року щодо нього,

в с т а н о в и в :

Зазначеним вироком

ОСОБА_4,

ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, такого, що не має судимості,

засуджено за ч. 1 ст. 125 КК України до покарання у виді штрафу в розмірі 510 грн.

Згідно з вироком суду ОСОБА_4 визнано винуватим та засуджено за те, що він 27 грудня 2013 року близько 16 години 30 хвилин при виході із трамваю № 8 на зупинці «Глазунова» у м. Запоріжжі штовхнув ОСОБА_5 та завдав останньому не менше чотирьох ударів спортивною сумкою в голову, тулуб та руку, заподіявши потерпілому легкі тілесні ушкодження.

Ухвалою Апеляційного суду Запорізької області від 9 липня 2015 року вирок щодо засудженого залишено без зміни.

У касаційній скарзі засуджений просить скасувати судові рішення щодо нього, а провадження закрити у зв'язку з відсутністю в його діях складу злочину. Вважає, що його безпідставно визнано винуватим та засуджено за злочин, який він не скоював. Також посилається на те, що апеляційний суд не виконав вимоги суду касаційної інстанції, які були зазначені в ухвалі від 7 травня 2015 року.

Перевіривши доводи касаційної скарги, долучені до неї копії судових рішень, суд касаційної інстанції вважає, що у відкритті касаційного провадження слід відмовити, виходячи з наступного.

Відповідно до вимог п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження, якщо з касаційної скарги, наданих до неї судових рішень та інших документів убачається, що підстав для задоволення скарги немає.

Як убачається з наданих копій судових рішень, висновок суду щодо доведеності винуватості ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, ґрунтується на сукупності зібраних і належно оцінених судом доказів, і є правильним.

Із наявних матеріалів убачається, що засуджений своєї винуватості в умисному заподіянні ОСОБА_5 легких тілесних ушкоджень не визнав, але його вина підтверджується показаннями потерпілого, який зазначав про обставини завдання йому тілесних ушкоджень саме ОСОБА_4 .

У судовому засіданні свідки-очевидці ОСОБА_6 та ОСОБА_7 підтвердили, що ОСОБА_4 завдавав удари ОСОБА_5

Судом не установлено доказів, які б підтверджували отримання потерпілим тілесних ушкоджень при інших обставинах.

Як убачається з висновку судово-медичної експертизи, на який послався суд, потерпілому були заподіяні легкі тілесні ушкодження.

Ці та інші наведені у вироку суду докази переконливо свідчать про те, що ОСОБА_4 винний у вчиненні злочину, за який його засуджено.

При перевірці судових рішень встановлено, що судом досліджені всі обставини, з'ясування яких могло мати істотне значення для правильного її вирішення. Проявів упередженості щодо ОСОБА_4 під час судового розгляду не виявлено.

Дії ОСОБА_4 за ч. 1 ст. 125 КК України кваліфіковано правильно. Отже, вважати, що судом неправильно застосовано закон України про кримінальну відповідальність, немає підстав.

Покарання засудженому призначено відповідно до вимог ст. 65 КК України з урахуванням тяжкості кримінального правопорушення та особи засудженого. Призначене покарання, є справедливим, необхідним та достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.

Апеляційним судом при перевірці матеріалів кримінального провадження в апеляційному порядку, із урахуванням вказівок касаційного суду, правильно прийнято рішення. Свої висновки із цього питання суд належним чином умотивував. Вони підтверджені доказами, які суд апеляційної інстанції ретельно перевірив і належним чином оцінив.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, що тягнуть скасування чи зміну судових рішень, не встановлено.

За таких обставин, суд касаційної інстанції не вбачає підстав для задоволення касаційної скарги засудженого ОСОБА_4 та вважає, що у відкритті касаційного провадження за його касаційною скаргою слід відмовити.

Керуючись ч. 2 ст. 428 КПК України,

п о с т а н о в и в :

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_4 на вирок Заводського районного суду м. Запоріжжя від 3 вересня 2014 року та ухвалу Апеляційного суду Запорізької області від 9 липня 2015 року щодо нього.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню не підлягає.

С у д д і:

ОСОБА_8 ОСОБА_9 ОСОБА_10