Справа №490/599/14-к 23.11.2015 24.11.2015 24.11.2015
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
24 листопада 2015 року м. Миколаїв

Апеляційний суд Миколаївської області у складі колегії суддів судової палати у кримінальних справах:

головуючої ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

за участю секретаря ОСОБА_4

розглянув у відкритому судовому засіданні матеріали провадження за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_5 на ухвалу Центрального районного суду м. Миколаєва від 3 лютого 2014 року, якою ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Вознесенська Миколаївської області, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 направлено для відбування покарання у виді обмеження волі строком на 1 рік 6 місяців за вироком Центрального районного суду м. Миколаєва від 6.08.2013р.

за участю учасників судового провадження.
прокурора ОСОБА_6

засудженого ОСОБА_5

захисника ОСОБА_7

В С Т А Н О В И В:
Засуджений ОСОБА_5 в апеляційній скарзі просить скасувати оскаржувану ухвалу суду та відмовити в задоволенні подання начальника КВІ Центрального району м. Миколаєва.

Провадження № 11кп/784/811/15 Головуючий 1-ої інстанції: ОСОБА_8

Категорія: ст. 539 КПК України Доповідач апеляційного суду: ОСОБА_1

Ухвалою суду задоволено подання начальника Центрального МВ КВІ УДПтС у Миколаївській області про направлення засудженого ОСОБА_5 на підставі ч.2 ст.78 КК України для відбування покарання у виді обмеження волі строком на 1 рік 6 місяців, призначеного вироком Центрального районного суду м. Миколаєва від 6.08.2013р. за вчинення злочину, передбаченого ч. 2 ст. 345 КК України.

На обґрунтування своїх вимог засуджений ОСОБА_5 в своїй апеляційній скарзі посилається на те, що жодних викликів до інспекції за місцем своєї роботи він не отримував, жодні документи або характеристики не вилучались. Пояснює, що за місцем прописки не проживає, але підтримує зв`язок зі своїми дітьми, які там проживають. Стверджує, що діти передавали йому усю пошту, що надходила на його ім`я за адресою реєстрації, але жодного виклику до інспекції не було. Наполягає, що йому не було відомо про його обов`язок періодично з`являтися для реєстрації до кримінально-виконавчої інспекції.

Судом 1-ої інстанції встановлено, що вироком Центрального районного суду м. Миколаєва від 6 серпня 2013 року ОСОБА_5 засуджено за ч. 2 ст. 345 КК України до 1 року 6 місяців обмеження волі. На підставі ст. 75 КК України його звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 рік, з покладенням на нього обов`язків, передбачених ст. 76 КК України, не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу органу кримінально-виконавчої інспекції, періодично з`являтися на реєстрацію до кримінально - виконавчої інспекції, повідомляти кримінально - виконавчу інспекцію про зміну місця проживання.

21.01.2014р. до Центрального районного суду м. Миколаєва надійшло подання начальника КВІ Центрального району УДПтСУ у Миколаївській області про направлення засудженого ОСОБА_5 для відбування призначеного вироком покарання, посилаючись на те, що засуджений з 4.12.2013р. не з`являвся за викликами до КВІ, без відома інспектора змінив місце проживання.

Задовольняючи подання, суд 1-ої інстанції послався на те, що засуджений не виконав покладені на нього вироком обов`язки, що свідчить про його небажання стати на шлях виправлення, а тому задовольнив подання кримінально - виконавчої інспекції про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням засудженого ОСОБА_5 та направлення його для відбування призначеного вироком покарання у виді обмеження волі.

Заслухавши доповідь судді, засудженого та його захисника на підтримку апеляційної скарги, прокурора, який вважав, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а ухвала суду скасуванню, вивчивши матеріали провадження, допитавши свідка ОСОБА_9 , обговоривши доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга засудженого ОСОБА_5 підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно ч. 2 ст. 78 КК України, якщо засуджений не виконує покладені на нього обов`язки, суд направляє засудженого для відбування призначеного покарання.

В поданні порушено питання про направлення засудженого ОСОБА_5 для відбування призначеного вироком покарання з тих підстав, що засуджений на шлях виправлення не став та його виправлення без ізоляції від суспільства неможливе, оскільки останній з 4.12.2013р. не з`являється на неодноразові виклики до кримінально виконавчої інспекції, за вказаною у вироку адресою не проживає.

Приймаючи рішення про направлення ОСОБА_5 для відбування покарання, суд 1-ої інстанції, задовольняючи подання КВІ, зазначив у своїй ухвалі ті ж самі підстави.

Проте, матеріалами провадження зазначені в ухвалі суду обставини не підтверджуються.

Так, з розпорядження про виконання вироку вбачається, що вирок Центрального районного суду м. Миколаєва від 6.08.2013р. відносно ОСОБА_5 надійшов на виконання до КВІ Центрального району м. Миколаєва лише 4.12.2013р., тобто через три місяці після того, як набрав законної сили.

Із довідок інспектора Центрального РП м. Миколаєва Центрального МВ КВІ УДПтСУ в Миколаївській області ОСОБА_10 вбачається, що, прибувши за адресою реєстрації засудженого ОСОБА_5 , двері будинку ніхто не відчинив, тому виклики ним були залишені в дверях. Крім того, вказані довідки складені без зазначення дат. При цьому перший виклик ОСОБА_5 був на 05.12.2013р., що є сумнівним, оскільки розпорядження про виконання вироку надійшло до КВІ лише 04.12.2013р..

В поданні про здійснення приводу засудженого за № 6597 від 24.12.2013р. інспектором КВІ Центрального району УДПтСУ в Миколаївській області зазначено про привід засудженого ОСОБА_11 (а не ОСОБА_5 ).При цьому, будь-які дані про виконання вказаного подання в матеріалах провадження відсутні.

Таким чином, неможливо вважати, що останній був належним чином повідомлений про його виклик до кримінальної виконавчої інспекції та ухилявся від виконання вироку.

В поданні про направлення засудженого ОСОБА_5 для відбування призначеного покарання начальник КВІ Центрального району УДПтСУ у Миколаївській області зазначив, що власник будинку за адресою реєстрації ОСОБА_5 повідомив, що останній зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , але за місцем реєстрації не проживає. При ри цьому у подання та матеріалах до нього відсутні будь-які дані на підтвердження зазначених обставин.

Проте, як вбачається з пояснень засудженого ОСОБА_5 , він проживав за місцем реєстрації до кінця липня 2014 року разом з дітьми та батьками покійної дружини, постійно працював, ніяких повідомлень про його виклик до КВІ не отримував. За адресою: АДРЕСА_2 він став проживати з липня 2014р. з цивільною дружиною ОСОБА_12 .. Пояснив, що він не мав наміру ухилятися від виконання покладених на нього обов`язків. Про те, що суд прийняв рішення про його направлення для відбуття покарання та про те, що він знаходиться у розшуку йому нічого не було відомо до моменту його затримання 21.09.2015р. Оскільки він юридично необізнаний, не знав, куди йому потрібно звертатися з метою виконання обов`язків, покладених на нього вироком суду.

Зазначені обставини підтверджуються актом про проживання від 28.09.2015р., що за адресою АДРЕСА_2 ОСОБА_5 став проживати з 23.07.2014р. з цивільною дружиною ОСОБА_12 , характеризується позитивно.

Крім того, як пояснив засуджений ОСОБА_5 , що підтверджується показаннями свідка ОСОБА_9 ,. характеристикою та іншими документами з місця роботи ОСОБА_5 , він з 9.02.2006р. постійно працює в Миколаївській філії ПАТ «Укртелеком» на посаді кабельника спаювальника, характеризується виключно позитивно.

Дані про місце роботи ОСОБА_5 були зазначені у вироку Центрального районного суду м. Миколаєва від 6.08.2013р., тобто КВІ та суду були відомі, але за місцем роботи ОСОБА_5 виклик останнього до КВІ та суду не здійснювався.

Як вбачається з повідомлення керівника Центрального РВ м. Миколаєва КВІ ОСОБА_13 , інспектор ОСОБА_10 , який здійснював виходи за місцем реєстрації засудженого ОСОБА_5 , в Центральному РВ м. Миколаєва УДПтСУ в Миколаївській області не працює з січня 2014 року.

За таких обставин, твердження засудженого ОСОБА_5 про те, що йому не було відомо про виклики до кримінально-виконавчої інспекції, неможливо спростувати.

З огляду на зазначене, апеляційний суд вважає, що в поданні та матеріалах провадження на час постановлення оскаржуваної ухвали були відсутні дані, які б свідчили про умисне ухиляння ОСОБА_5 від виконання покладених на нього вироком суду обов`язків. При цьому його твердження про те, що він жодних викликів ані до кримінально-виконавчої інспекції, ані до суду не отримував, через деякий час змінив місце проживання через сімейні обставини не спростовані.

Між тим, суд 1-ої інстанції дані обставини належним чином не перевірив та прийшов до необґрунтованого висновку про невиконання ОСОБА_5 покладених на нього вироком суду обов`язків. А висновок суду про те, що засуджений ОСОБА_5 на шлях виправлення не став та його виправлення без ізоляції від суспільства неможливе, взагалі нічим не підтверджений та не вмотивований, і спростовується наданими стороною захисту даними, які характеризують особу засудженого.

.Таким чином, ухвала суду 1-ої інстанції постановлена з істотним порушенням вимог матеріального та процесуального права, а тому підлягає скасуванню з постановленням нової ухвали, якою в задоволенні подання начальника Центрального МВ КВІ УДПтС у Миколаївській області про направлення засудженого для відбування покарання, як необґрунтованого, слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 405, 407, 532, 537, 539 КПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_5 задовольнити.

Ухвалу Центрального районного суду м. Миколаєва від 3 лютого 2014 року відносно ОСОБА_5 скасувати.

В задоволенні подання начальника Центрального МВ КВІ УДПтС у Миколаївській області про направлення засудженого ОСОБА_5 для відбування покарання за вироком Центрального районного суду м. Миколаєва від 6.08.2013р. відмовити.

ОСОБА_5 з під варти звільнити з зали суду.

Ухвала набирає чинності з дня її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуюча

Судді