Апеляційний суд Житомирської області
Справа №0604/4-735/2012 Головуючий у 1-й інст. Полонець
Категорія ст. 236-1, 236-8 КПК Доповідач Михайловський В. І.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 липня 2012 року Колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Житомирської області в складі:

Головуючого-судді : Михайловського В.І.

суддів: Фоміна Ю.В.,

ОСОБА_1

з участю прокурора : Горпинича В.М.

представників Житомирської

міської ради та виконавчого

комітету: ОСОБА_2, ОСОБА_3,

розглянула у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі справу за апеляцією прокурора, який брав участь у розгляді справи судом першої інстанції, на постанову Богунського районного суду м. Житомира від 13 червня 2012 року.

Цією постановою скасовано постанову старшого слідчого прокуратури м. Житомира ОСОБА_4 від 17 травня 2012 року про відмову в порушенні кримінальної справи щодо ОСОБА_5 та ОСОБА_6 за ст. 382 ч.1 КК України, матеріали повернуто для проведення додаткової перевірки.

В обґрунтування свого рішення суд вказав, що прокурором не було подано до суду матеріалів, на підставі яких було прийнято рішення про порушення кримінальної справи, і з цих підстав скасував постанову про порушення кримінальної справи.

В апеляції прокурор просить скасувати постанову суду від 13.06.2012 року, а скаргу виконавчого комітету Житомирської міської ради залишити без задоволення з наступних підстав.

Суд при винесенні рішення не врахував те, що відповідно до акту обстеження житлових умов проживання малолітньої ОСОБА_7, за адресою АДРЕСА_1 на даний час фактично проживають 5 осіб, в тому числі неповнолітній син ОСОБА_6, ОСОБА_8, та неповнолітня дочка ОСОБА_5, ОСОБА_7 Умови проживання у вказаній квартирі задовільні. [а.с. 343]

Слідчий прокуратури міста при винесені постанови про відмову в порушенні кримінальної справи керувався також ст. 39 ч. 1 КК України, оскільки не є злочином заподіяння шкоди правоохоронюваним інтересам у стані крайньої необхідності, тобто для усунення небезпеки, що безпосередньо загрожує особі чи охоронюваним законом правам цієї людини або інших осіб, а також суспільним інтересам чи інтересам держави, якщо цю небезпеку в даній обстановці не можна було усунути іншими засобами і якщо при цьому не було допущено перевищення меж крайньої необхідності.

Слідчий прокуратури міста дійшов до правильного висновку про неможливість реального виконання ОСОБА_5 та ОСОБА_6 рішень судів без порушення законних прав неповнолітніх ОСОБА_7, та ОСОБА_8 на проживання в таких санітарно-гігієнічних та побутових умовах, що не завдають шкоди її фізичному та розумовому розвитку, та, відповідно останні ухиляючись від рішення суду, діяли в межах ч. 1 ст. 39 КК України.

Відповідно до ст. 18 Закону України Про охорону дитинства держава забезпечує право дитини на проживання в таких санітарно-гігієнічних та побутових умовах, що не завдають шкоди її фізичному та розумовому розвитку.

Крім цього, суд вважає, що після повної, всебічної та об'єктивної перевірки порушених питань скаржником можливо прийняти об'єктивне рішення передбачене законом, однак судом першої інстанції у мотивувальній частині рішення від 13.06.2012 не вказано, у чому проявляється неповнота перевірки та які саме перевірочні дії необхідно провести додатково, для прийняття законного та обґрунтованого рішення.

Отже, з врахуванням вищенаведених обставин, апелянт вважає, що постанова від 17.05.2012 слідчого прокуратури м. Житомира судом скасована безпідставно.

Заслухавши доповідь судді, міркування прокурора, який підтримав свою апеляцію з наведених мотивів, думку представників Житомирського міськвиконкому ОСОБА_2 та ОСОБА_3, які заперечили проти задоволення апеляції, вивчивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляції, колегія суддів дійшла висновку про те, що апеляція підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Розглядаючи справу по суті, суд першої інстанції конкретно не вказав, які саме дії повинні виконати органи прокуратури під час здійснення додаткової перевірки обставин за заявою щодо порушення кримінальної справи за ч.1 ст.382 КК України.

Посилання суду на те, що перевірка проведена неповно, без належного виконання вимог ст.99 КПК України є недостатньо обґрунтованими, а здійснені у звязку з цим юридичні висновки передчасними та непереконливими.

Крім того, як вбачається зі змісту мотивувальної частини постанови, суд першої інстанції вдався до оцінки доказів та прийшов до упередженого висновку про наявність у справі доказів щодо ознак злочину, що є неприпустимим та суперечить вимогам ст.ст.236 1 , 236 2 КПК України.

За таких обставин постанова Богунського районного суду м. Житомира від 13 червня 2012 року не може залишатися в силі та підлягає скасуванню з направленням справи на новий судовий розгляд.

Колегія суддів також вважає безпідставними апеляційні вимоги прокурора щодо необхідності розгляду по суті та залишення без задоволення скарги Житомирської міської ради в апеляційному порядку, оскільки, згідно вимог кримінально-процесуального закону, апеляційний суд такими повноваженнями не наділений.

У той же час колегія суддів не вбачає будь-яких підстав для винесення окремої ухвали на адресу прокурора м. Житомира, на чому наполягає у своєму письмовому клопотанні представник Житомирської міської ради та виконавчого комітету.

Керуючись ст.ст.2361, 236 2 , 365, 366, 382 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляцію прокурора задовольнити частково.

Постанову Богунського районного суду м. Житомира від 13 червня 2012 року скасувати, а справу направити на новий судовий розгляд у той же суд іншим суддею.

Судді: