АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Провадження №11кп/790/1573/15 Головуючий 1 інстанції: ОСОБА_1
Справа №642/4622/15-к Доповідач: ОСОБА_2
Категорія: ч.2 ст.186 КК України
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
05 січня 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Харківської області у складі:
головуючого судді - ОСОБА_2 ,
суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі - ОСОБА_5 ,
за участю прокурора - ОСОБА_6 ,
обвинуваченого - ОСОБА_7 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні апеляційного суду Харківської області апеляційну скаргу обвинуваченого на вирок Ленінського районного суду м. Харкова від 12 червня 2015 року, -
В С Т А Н О В И Л А:
Зазначеним вироком,
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харкова, громадянина України, з базовою загальною середньою освітою, проживаючого у цивільному шлюбі, маючого на утриманні малолітню дитину, не працюючого, студента 2 курсу ліцею, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого: 1/ 01.10.2009 р. Ленінським районним судом м. Харкова за ст. 186 ч.2, 69 КК України до 2 років позбавлення волі, на підставі ст.ст. 75, 76, 104 КК України від відбування покарання звільнений з іспитовим строком на 2 роки;
2/04.10.2013 р. Ленінським районним судом м. Харкова за ст. 186 ч. 2 КК України, з застосуванням ст. 69, 71 КК України до 3 років 1 місяця позбавлення волі;
3/04.06.2015 р. Жовтневим районним судом м. Харкова за ст. 263 ч.2 КК України до 240 годин громадських робіт.
засуджено за ч.2 ст. 186 КК України до 3 років позбавлення волі.
Вироком встановлено, що 15.04.2015 року, приблизно о 23:00 год. ОСОБА_7 , діючи повторно, за попередньою змовою та в групі з ОСОБА_8 , прибули до «Ленпарку», який розташований за адресою: м. Харків, вул. Соціалістична, 48, де маючи прямий умисел, спрямований на відкрите викрадення чужого майна, поєднане з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, діючи з корисливих мотивів, заволоділи чужим майном за наступних обставин: реалізуючи свій умисел на грабіж, ОСОБА_8 , знаходячись за спиною потерпілого ОСОБА_9 , рукою закрив останньому очі. В цей час ОСОБА_7 підійшов до потерпілого ОСОБА_9 з іншого боку та витягнув з сумки, що знаходилась на плечі у останнього, ноутбук фірми «Lenovo», зарядний пристрій до нього, а також комп`ютерну мишу, загальною вартістю 3204,84 грн.
Потім ОСОБА_7 рукою штовхнув потерпілого ОСОБА_9 у плече, від чого останній впав на землю та йому було спричинено фізичний біль.
Після чого ОСОБА_7 та ОСОБА_8 з місця вчинення кримінального правопорушення з викраденим втекли, завдавши потерпілому матеріальну шкоду на загальну суму 3204,84 грн., розпорядившись ним на власний розсуд.
Обвинувачений ОСОБА_7 в апеляційній скарзі просить змінити вирок суду першої інстанції та пом`якшити призначене йому покарання.
В обґрунтування апеляції ОСОБА_7 посилається на обставини, що пом`якшують його покарання, наявність у нього бабці, яка потребує допомоги, цивільної дружини та малолітньої дитини, що перебуває у нього на утриманні, а також на поганий зір, який постійно погіршується.
Вирок щодо ОСОБА_8 не оскаржено.
Заслухавши суддю - доповідача, пояснення обвинуваченого, який підтримав апеляцію з наведених підстав, прокурора, який вважав, що апеляція задоволенню не підлягає, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи, наведені в апеляційній скарзі, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.
Як убачається з матеріалів справи висновки суду про доведеність винності ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого злочину ґрунтуються як на показаннях самого обвинуваченого, так і на інших доказах, які не були оспорені і за згодою сторін в порядку, передбаченому ч.3 ст.349 КПК України , не досліджувались.
Суд першої інстанції, призначаючи обвинуваченому покарання, дотримався вимог ст. 65 КК України і в повному обсязі врахував ступінь тяжкості скоєного злочину, дані про особу обвинуваченого, у тому числі і ті на які посилається обвинувачений в апеляції, обставини, які пом`якшують покарання щире каяття, добровільне відшкодування завданої шкоди, знаходження на утриманні малолітньої дитини.
Виходячи з цього, суд першої інстанції призначив обвинуваченому покарання із застосуванням ст. 69 КК України.
Крім цього, суд врахував, що ОСОБА_7 має дві судимості за аналогічні тяжкі злочини, що свідчить про його стійку антисоціальну спрямованість.
За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що покарання яке призначено обвинуваченому є необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення нових злочинів, і не вважає, що воно за своїм видом і розміром є явно несправедливим через суворість, а тому апеляційна скарга обвинуваченого ОСОБА_7 задоволенню не підлягає.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів,
У Х В А Л И Л А:
Вирок Ленінського районного суду м. Харкова від 12 червня 2015 року щодо ОСОБА_7 залишити без змін, а апеляцію обвинуваченого без задоволення.
Ухвала набирає чинності з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом трьох місяців з дня проголошення, а засудженим, що тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії ухвали.
Головуючий суддя:
Судді: