Дата документу 17.08.2015

Справа № 334/4359/15-к
Провадження № 1-кп/334/382/15
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 серпня 2015 року Ленінський районний суд м. Запоріжжя у складі головуючого - судді ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , заслухавши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження за обвинуваченням:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Запоріжжя, громадянки України, не працюючої, яка має неповну вищу освіту, не маючої на утриманні малолітніх дітей, не працевлаштованої, проживаючу за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимої

за ч.1 та 4ст. 358 КК України,-

встановив:
-
Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_5 у травні 2015 року, знаходячись в районі Бородінського мікрорайону в м. Запоріжжі, знайшла посвідчення «Ветеран праці» серії НОМЕР_1 25.03.1999 року, виданого Хортицьким УПСЗН Хортицької районної адміністрації м. Запоріжжя, на ім`я ОСОБА_6 .
Після цього, у ОСОБА_5 раптово виник умисел на підроблення посвідчення «Ветеран праці» з метою його використання, у громадському транспорті, що надавало б їй право на безоплатний проїзд, підробивши його шляхом переклеювання фотокартки, та допискою поверх попередніх рукописних записів в графах «Прізвище», «Ім`я», «По батькові».
З метою реалізації злочинного умислу, ОСОБА_5 одразу в той же день, знаходячись за місцем мешкання підробила посвідчення «Ветеран праці» шляхом переклеювання фотокартки та допискою поверх попередніх рукописних записів в графах «Прізвище», «Ім`я», «По- батькові», замість ОСОБА_6 на ОСОБА_5 після чого стала зберігати при собі для безоплатного проїзду в громадському транспорті.
У подальшому, 14.05.2015 року о 14 годині 35 хвилин, ОСОБА_5 маючи умисел на використання завідомо підробленого документу, знаходячись у маршрутному таксі, який рухався по маршруту №95, з вул. Звенигородської до вул. Товариської у місті Запоріжжі, пред`явила водію маршрутного таксі підроблене посвідчення «Ветеран праці» серії НОМЕР_1 . Після чого, в цей же день о 15 годині 00 хвилин, ОСОБА_5 на кінцевій зупинці маршрутного таксі № 95 по вулиці Товариській в місті Запоріжжя, була зупинена співробітниками міліції, які в ході огляду виявили та вилучили вище зазначене підроблене посвідчення «Ветеран праці».
Своїми діями ОСОБА_5 скоїла кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 та 4 ст.358 КК України, кваліфікуючими ознаками якого є: підроблення посвідчення, яке видається установою, яка має право видавати такі документи, та яке надає права або звільняє від обов`язків з метою використання його підроблювачем та його подальше використання підроблювачем.

В судовому засіданні прокурор звернувся до суду з угодою про визнання винуватості від 25 травня 2015 року, укладеною між прокурором прокуратури Ленінського району м. Запоріжжя ОСОБА_3 , за участю захисника обвинуваченої ОСОБА_4 , якій на підставі ст. 37 КПК України надані повноваження прокурора у кримінальному провадженні №0002207, та обвинуваченим ОСОБА_5 просила затвердити укладену угоду.

Обвинувачена ОСОБА_5 підтримала заяву прокурора, просить затвердити угоду про визнання винуватості.

Захисник обвинуваченої - ОСОБА_4 не заперечував проти укладеної між ОСОБА_5 та прокурором угоди, просив суд її задовольнити, посилаючись на те, що він безпосередньо був присутній у процесі її укладання, права його підзахисної порушені ніким не були.

Розглядаючи питання про затвердження угоди про визнання винуватості суд виходить з наступного:

відповідно до ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим, за участю захисника підозрюваного та обвинуваченого.

Згідно ч.4 ст. 469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам.

Згідно вказаної угоди, ОСОБА_5 під час досудового розслідування повністю і беззастережно визнала свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч.1 та 4 ст. 358 КК України в обсязі обвинувачення.

Також вказаною угодою сторони погодили покарання за ч.1 та 4 ст. 358 КК України у вигляді обмеження волі строком на 1 рік та 3 місяці, на підставі ст.75 КК України обвинуваченій встановлюється іспитовий строк у тривалістю 1 рік.

Під час судового засідання обвинувачена стверджує, що повністю розуміє свої права та характер обвинувачення за ч.1 та 4 ст.358 КК України, щодо якої вона визнає себе повністю винною, вид покарання та інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди, а також наслідки укладення та затвердження угоди про винуватість, передбачені ст.473 КПК України, які їй роз`яснені судом.

. Крім того, обвинувачена ОСОБА_5 підтвердила, що вищезазначена угода про визнання її винуватою укладена нею з прокурором добровільно без застосування будь-якого насильства, примусу та погроз, не є наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді. Під час досудового розслідування він скарг на слідчого чи прокурора не подавала.

ОСОБА_5 пояснила, що вона дійсно знайшла посвідчення «Ветеран праці» серії НОМЕР_1 25.03.1999 року, виданого Хортицьким УПСЗН Хортицької районної адміністрації м. Запоріжжя, на ім`я ОСОБА_6 , та у подальшому за місцем свого постійного мешкання підробила його шляхом переклеювання фотокартки та допискою поверх попередніх рукописних записів в графах «Прізвище», «Ім`я», «По- батькові», замість ОСОБА_6 на ОСОБА_5 .
З урахуванням вищевикладеного, суд вважає, що угода про визнання винуватості укладена між прокурором та обвинуваченим ОСОБА_5 може бути затверджена, оскільки кримінальне правопорушення, яке вчинила ОСОБА_5 відповідно до ст.12 КК України, відноситься до злочинів невеликої тяжкості, але внаслідок якого завдана шкода державним інтересам.

Під час перевірки угоди встановлена її відповідність вимогам ст.472 КПК України, можливість виконання обвинуваченим взятих на себе зобов`язань. Умови угоди відповідають інтересам суспільства, не порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб.

Під час судового засідання на підставі пояснень обвинуваченої ОСОБА_5 суд переконався, що їй зрозумілі наслідки укладення та затвердження вищевказаної угоди, передбачені ч.2 ст.473 КПК України, а також характер обвинувачення, в якому вона визнає себе винною і вид покарання та інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердженням судом угоди, передбачені п.п.3-4 ч.4 ст.474 КПК України, а також що укладення сторонами угоди про визнання винуватості є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин ніж ті, що передбаченні в угоді.

Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого є щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, наявність дітей згідно ст.66 КК України

Обставин, що обтяжують покарання, згідно ст.67 КК України, судом не встановлено.

Згідно ч.І ст.475 КПК України, якщо суд переконався, що угода може бути затверджена, він ухвалює вирок, яким затверджує угоду і призначає узгоджену сторонами міру покарання.

З огляду на викладене, суд дійшов до висновку про можливість затвердження угоди про визнання винуватості між прокурором і обвинуваченою ОСОБА_5 призначення останній узгодженої сторонами міри покарання.

Керуючись ст.ст. 314, 469, 472, 473, 474 475 КПК України суд, -

Засудив:
Затвердити угоду про визнання винуватості від 25 травня 2015 року у кримінальному провадженні, зареєстрованому в Єдиному реєстрі досудових розслідувань за №0002207 від 14.05.2015 року, укладену між прокурором прокуратури Ленінського району м. Запоріжжя ОСОБА_3 та обвинуваченою ОСОБА_5 .

Визнати винною ОСОБА_5 у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 та 4 ст. 358 КК України і призначити їй визначене сторонами покарання за ч.1 ст. 358 КК України у вигляді 1 року обмеження волі, за ч 4 ст. 358 КК України у вигляді 1 року та 3х місяців обмеження волі, на підставі ст. 70 КК України визначити остаточне покарання ОСОБА_7 у вигляді 1 року та 3х місяців обмеження волі. На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_7 від відбуття покарання з іспитовим строком на 1 рік. У відповідності зі статтею 75 КК України покласти на ОСОБА_5 обов`язки передбачені ч. 2,3,4 вищевказаної статті, а саме:

- не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції;

- повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи або навчання;

- періодично з`являтися для реєстрації в кримінально-виконавчій інспекції.

Керуючись ст. 100 КПК України речові докази - посвідчення «Ветерана праці» на ім`я ОСОБА_6 , що знаходиться у матеріалах кримінального провадження за №0002207 - знищити .

Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Запорізької області через Ленінський районний суд м. Запоріжжя протягом 30-ти днів з дня його проголошення:

-
Суддя: ОСОБА_1