Справа №489/7711/15-к 01.02.2016 01.02.2016 01.02.2016
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-сс/784/18/16 Головуючий у суді першої інстанції: ОСОБА_1 Категорія: п.9 ч.1 ст.309 КПК України Доповідач апеляційного суду: ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
1 лютого 2016 року м. Миколаїв
Апеляційний суд Миколаївської області у складі:
Головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4
за участю секретаря ОСОБА_5
Учасники судового провадження:
прокурор ОСОБА_7 ,
захисник ОСОБА_8 .
Короткий зміст вимог апеляційної скарги підозрюваного.
Просить ухвалу слідчого судді Ленінського районного суду м. Миколаєва від 25 грудня 2015 року про накладення арешту на його майно скасувати та ухвалити нову ухвалу, якою у клопотанні слідчого про накладення арешту на майно відмовити.
Короткий зміст рішення суду першої інстанції.
Ухвалою слідчого судді Ленінського районного суду м. Миколаєва від 25 грудня 2015 року накладено арешт на майно ОСОБА_6 у вигляді автомобіля ТОYОТА АVENSIS номерний знак НОМЕР_1 , ключа з брелком сигналізації, свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 на вказаний автомобіль, мобільного телефону SAMSUNG іmеі: НОМЕР_3 і, НОМЕР_4 і, з тимчасовим позбавленням підозрюваного можливості користуватися, розпоряджатися ним до скасування арешту майна у встановленому КПК України порядку.

Узагальнені доводи апеляційної скарги підозрюваного.
Вважає, що ухвала слідчого судді винесена з істотними порушеннями норм процесуального права при проведенні розгляду справи у режимі відеоконференції.
Посилається на порушення його процесуального права на належний розгляд судового провадження. Вказує, що при проведенні судового розгляду, який провадився у режимі відеоконференції, пропадав звук та зображення, в силу чого не міг у повному обсязі бачити хід судового провадження.
Зазначає, що в порушення ч. 7 ст. 173 КПК України йому не вручена копія ухвали.
Встановлені судом першої інстанції обставини.
Слідчим суддею встановлено, що СВ Ленінського ВП ГУНП України в Миколаївській області провадиться досудове розслідування у кримінальному провадженні за підозрою у вчиненні ОСОБА_6 злочину, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України, а саме у заволодінні з 3 по 10 грудня 2015 року, шляхом зловживання довірою потерпілої ОСОБА_9 , її грошовими коштами в сумі 79 000 доларів США, що еквівалентно 1 819 237 грн. 47 коп.
В ході огляду та обшуку 19 грудня 2015 року СВ Ленінського ВП ГУНП України в Миколаївській області були вилучені: автомобіль ТОYОТА АVENSIS номерний знак НОМЕР_1 , ключі з брелком сигналізації, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 на вказаний автомобіль, мобільний телефон SAMSUNG іmеі: НОМЕР_3 і, НОМЕР_4 і, що належать ОСОБА_6 .
Слідчий суддя, задовольняючи клопотання слідчого, прийшовши до висновку про застосування арешту на вказане майно шляхом тимчасової заборони підозрюваному ОСОБА_6 користуватися та розпоряджатися ним, послався на необхідність забезпечення цивільного позову, заявленого до підозрюваного потерпілою, та існування обставин, які підтверджують, що незастосування заборони користуватися та розпоряджатися цим майном призведе до його зникнення, втрати, знищення, перетворення, пересування, відчуження.
Встановлені судом апеляційної інстанції обставини.
Заслухавши доповідача про зміст оскаржуваної ухвали, доводи, викладені в апеляційній скарзі, пояснення захисника на підтримку апеляційної скарги, думку прокурора про залишення оскаржуваної ухвали без змін, вивчивши матеріали судового провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги в її межах, суд визнає скаргу такою, що не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
При вирішення питання про арешт майна, що належить ОСОБА_6 , а саме: автомобіля ТОYОТА АVENSIS номерний знак НОМЕР_1 , ключів з брелком сигналізації, свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 на вказаний автомобіль, мобільного телефону SAMSUNG іmеі: НОМЕР_3 і, НОМЕР_4 і, слідчим суддею додержані вимоги ст. 170 173, 336 КПК України.
З огляду на позицію апелянта, який в апеляційній скарзі не наводить конкретних тверджень стосовно: обґрунтованості підозри у вчиненні злочину, мети і правової підстави для арешту майна та, враховуючи межі перегляду судом апеляційної інстанції, визначені ч. 1 ст. 404 КПК України, ухвала слідчого судді в цій частині не переглядається.
Відповідно до положень ст. 336 КПК України, у разі необхідності вжиття заходів для забезпечення оперативності судового провадження, при відсутності заперечень обвинуваченого, судове провадження може здійснюватися у режимі відеоконференції.
Як слідує із матеріалів судового провадження, зі згоди підозрюваного ОСОБА_6 , який на 25 грудня 2015 року, тобто на момент розгляду слідчим суддею клопотання слідчого про арешт майна, перебував в СІЗО м. Миколаєва, судове провадження, з метою забезпечення його оперативності, здійснено у режимі відеоконференції.
Згідно ч. 3 ст. 336 КПК України, в ході судового провадження, яке здійснюється у режимі відеоконференції, застосовані технічні засоби і технології мають забезпечувати якість зображення і звуку. Учасникам кримінального провадження має бути забезпечена можливість чути та бачити хід судового провадження, ставити запитання і отримувати відповіді, реалізовувати інші надані їм процесуальні права та виконувати процесуальні обов`язки, передбачені КПК України.
Виходячи із запису технічного засобу, в ході дистанційного судового провадження при розгляді клопотання слідчого, порушення вказаної норми КПК України судом апеляційної інстанції не встановлено. Підозрюваний ОСОБА_6 давав пояснення, відповідав на запитання, заперечень щодо продовження судового провадження у режимі відеоконференції, у тому числі, в силу неякісного зображення і звуку, не висловлював. Не було з цього приводу клопотань чи заперечень і у захисника підозрюваного ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_10 , який безпосередньо приймав участь у судовому розгляді.
За такого, є безпідставними твердження апелянта в апеляційній скарзі щодо порушення його процесуального права на належний розгляд судового провадження в силу неякісного зображення і звуку під час розгляду слідчим суддею клопотання слідчого про арешт майна, яке здійснювалося у режимі відеоконференції.
Порушень слідчим суддею положень ч. 7 ст. 173 КПК України щодо надсилання підозрюваному ОСОБА_6 копії ухвали слідчого судді, також не виявлено апеляційним судом.
Як видно із матеріалів судового провадження, 28 грудня 2015 року, тобто наступного робочого дня після постановлення ухвали, підозрюваному ОСОБА_6 , який на той час перебував у слідчому ізоляторі м. Миколаєва, надіслано копію ухвали слідчого судді, проголошену 25 грудня 2015 року.
Окрім того, захисник підозрюваного адвокат ОСОБА_10 в день проголошення ухвали отримав її копію, про що було складено розписку, яка міститься в матеріалах судового провадження.
Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону слідчим суддею в ході судового провадження, судом апеляційної інстанції не виявлено.
За такого, всі апеляційні доводи підозрюваного є неприйнятними.
З урахуванням викладеного, апеляційний суд не вбачає підстав для скасування ухвали слідчого судді, про що просить апелянт.

Враховуючи викладене, керуючись ст. ст. 405, 407, 422, 424, 532 КПК України,
п о с т а н о в и в:
Апеляційну скаргу підозрюваного ОСОБА_6 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Ленінського районного суду м. Миколаєва від 25 грудня 2015 року про накладення арешту на майно ОСОБА_6 - без змін.
Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий

Судді: