Справа № 351/897/15-к
Провадження № 11-кп/779/42/2016
Категорія ч.1 ст.125 КК України
Головуючий у 1 інстанції ОСОБА_1
Суддя-доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
10 лютого 2016 року м. Івано-Франківськ
Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Івано-Франківської області в складі суддів:

ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 0000113 про обвинувачення ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки та жительки АДРЕСА_1 , за ч.1 ст.125 КК України, за апеляційною скаргою адвоката ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченої ОСОБА_6 , за участю прокурора ОСОБА_8 , обвинуваченої ОСОБА_6 , захисника ОСОБА_7

в с т а н о в и л а :
вироком Снятинського районного суду від 19 листопада 2015 року :

ОСОБА_6 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженка та жителька АДРЕСА_1 , з середньою освітою, неодружена, раніше не судима

засуджена за ч.1 ст.125 КК України ( далі КК ) до покарання у виді штрафу в розмірі 40 ( сорока ) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 680 ( шістсот вісімдесят ) гривень.

Вирішено питання щодо речових доказів.

Як встановлено вироком суду, злочин вчинено за таких обставин.

9.04.2015 року приблизно о 17 год. обвинувачена ОСОБА_6 , перебуваючи на подвір`ї власного будинку, що в м. Снятин, на грунті неприязних відносин вчинила суперечку із потерпілою ОСОБА_9 , в ході якої нанесла удар сапою в ділянку голови, спричинивши потерпілій тілесні ушкодження у вигляді синця чола з переходом на спинку носа та садна спинки носа, які відносяться до легких тілесних ушкоджень.

У апеляційній скарзі захисник ОСОБА_6 адвокат ОСОБА_7 вважає вирок незаконним. Покликається на неповноту судового розгляду та невідповідність висновків суду, викладених у вироку, фактичним обставинам кримінального провадження. Зазначає, що в основу обвинувачення покладені недопустимі докази, а показання свідків є суперечливими і суттєво відрізняються від тих, які вони давали під час досудового розслідування.

Просить вирок скасувати і ухвалити новий вирок, а саме виправдати ОСОБА_6 .

Представник потерпілої ОСОБА_10 адвокат ОСОБА_11 подав заперечення, в якому вказує, що вимоги, викладені в апеляційній скарзі, є нічим не обґрунтованими та надуманими, а суд на підставі належно оцінених доказів прийшов до обгрунтованого висновку про винуватість ОСОБА_6 у заподіянні потерпілій тілесних ушкоджень.

Просить залишити вирок без змін.

У засіданні апеляційного суду:

- обвинувачена ОСОБА_6 підтримала апеляційну скаргу, подану захисником, та, не заперечуючи сам факт конфлікту, пояснила, що будь-яких тілесних ушкоджень потерпілій не наносила, а свідки давали неправдиві показання.

- прокурор вважає вирок законним та обґрунтованим, а надані в судовому засіданні стороною обвинувачення докази належними та допустимими.

З`ясувавши обставини кримінального провадження, вислухавши захисника ОСОБА_7 та потерпілу ОСОБА_6 , які підтримали апеляційну скаргу, прокурора про залишення вироку без зміни, обговоривши мотиви і доводи апеляційної скарги, колегія суддів не знаходить підстав для її задоволення, виходячи з наступного.

Суд першої інстанції правильно встановив фактичні обставини справи і його висновок про винуватість ОСОБА_6 у вчиненні злочину, за який її засуджено, ґрунтується на досліджених доказах, яким дана належна оцінка.

Покликання захисника у скарзі на неповноту судового розгляду, невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи та недопустимість доказів є необґрунтованими.

Так, не дивлячись на не визнання своєї вини обвинуваченою ОСОБА_6 , її винуватість у заподіянні тілесних ушкоджень доводиться показаннями потерпілої ОСОБА_10 , свідків ОСОБА_12 , ОСОБА_13 та письмовими документами.

Так, потерпіла ОСОБА_10 пояснила, що 9.04.2015 року приблизно о 17 год. між нею та ОСОБА_6 виникла сварка, в ході якої обвинувачена обзивала її нецензурними словами, а пізніше через огорожу, що розділяє їхні господарства, нанесла удар сапою по голові.

Сама ж обвинувачена ОСОБА_6 в судовому засіданні не заперечувала факт конфлікту в цей день між нею та потерпілою, однак, даючи інші пояснення, вказуючи, що ОСОБА_10 через огорожу наносила їй удари скрученим резиновим ковриком по голові, не заперечувала на наявність у руках сапи, держаком якої вона захищалася від ударів.

Обставини заподіяння потерпілій тілесних ушкоджень підтверджені даними, що містяться у протоколі слідчого експерименту, проведеного за участю ОСОБА_10 .

Показання потерпілої є послідовними, не суперечливими і об`єктивно підтверджені іншими дослідженими в судовому засіданні доказами.

Зокрема, показаннями свідка ОСОБА_12 встановлено, що близько 17 год. він мив вікна в своєму будинку на другому поверсі і побачив як обвинувачена з потерпілою сварились між собою, знаходячись на своїх земельних ділянках через огорожу. Під час сварки обвинувачена, тримаючи в руках сапу, нанесла нею удар по голові потерпілої, яка захищалась від цього шваброю. Від удару сапою потерпіла присіла.

Про побиття матері обвинуваченою ОСОБА_6 підтвердила і свідок ОСОБА_13 - дочка ОСОБА_10 , яка певну частину конфлікту зафіксувала на мобільний телефон.

Суд дав належну оцінку показанням свідків ОСОБА_12 та ОСОБА_13 .

При цьому покликання захисника у скарзі на те, що показання потерпілої та даних свідків суттєво різняться від тих, які вони давали на досудовому слідстві, і тому суд необґрунтовано взяв їх до уваги, оскільки вони повинні бути визнані недопустимими, не ґрунтуються на вимогах закону.

Так, відповідно до ст.95 КПК України показання обвинуваченого, потерпілого та свідків є одним із процесуальних джерел доказів у кримінальному провадженні, на підставі яких слідчий, прокурор, суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню. Частиною четвертою даної норми закону передбачено, що суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприйняв під час судового засідання. Суд не вправі обґрунтовувати свої рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору або посилатися на них.

Тому, із врахуванням даних положень закону, суд правильно обґрунтував свій висновок про винуватість ОСОБА_6 у вчиненні злочину показаннями потерпілої та свідків, які вони надали під час судового розгляду.

За таких обставин показання потерпілої, свідків ОСОБА_12 та ОСОБА_13 не можуть бути визнані недопустимими.

Крім того, даними висновку судово-медичної експертизи, встановлено, що виявлені у ОСОБА_10 тілесні ушкодження у вигляді синця чола з переходом на спинку носа, садна спинки носа,утворилися від дії тупого предмета, яким може бути сапа, можуть відповідати терміну, вказаному обстеженою і відносяться до легких тілесних ушкоджень.

Дані висновку судово-медичної експертизи щодо характеру і механізму спричинення тілесних ушкоджень узгоджуються з показаннями потерпілої та свідків.

Доводи апеляційної скарги захисника на недопустимість доказу протоколу огляду зйомки ОСОБА_13 з мобільного телефону про обставини та місце конфлікту між обвинуваченою та потерпілою, так як така процесуальна дія проведена без попереднього дозволу суду і не відповідає вимогам ст.260 КПК України, колегія суддів не може визнати обґрунтованими.

Ст.260 КПК України, на яку посилається захисник у апеляційній скарзі, регламентує проведення негласних слідчих ( розшукових ) дій. У даному ж провадженні свідок ОСОБА_13 здійснила запис на мобільний телефон частини конфлікту між обвинуваченою і потерпілою ситуаційно, і такі матеріали відеозапису відповідно до частини другої ст.95 КПК України визнаються документом, що за змістом ч.2 ст.84 КПК України є процесуальним джерелом доказів.

Дії ОСОБА_6 за ч.1 ст.125 КК кваліфіковано правильно, а призначене їй покарання відповідає вимогам ст.65 КК.

Порушень вимог кримінального процесуального закону, які б могли бути підставами для зміни чи скасування вироку колегія суддів не встановила.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.376, 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :
апеляційну скаргу захисника обвинуваченої ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 залишити без задоволення, а вироком Снятинського районного суду від 19 листопада 2015 року відносно ОСОБА_6 без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, однак може бути оскаржена в касаційному порядку учасниками судового провадження шляхом подачі касаційних скарг безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Судді ОСОБА_2
ОСОБА_3
ОСОБА_4