№ 204/8075/15-к
№ 1-кп/204/106/16
КРАСНОГВАРДІЙСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ДНІПРОПЕТРОВСЬКА
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
13 січня 2016 року Красногвардійський районний суд м. Дніпропетровська
в складі: головуючого судді ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2
за участю прокурора ОСОБА_3
захисників обвинуваченого ОСОБА_4 , ОСОБА_5
захисника потерпілого ОСОБА_6
потерпілого ОСОБА_7
обвинуваченого ОСОБА_8
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000642 від 03.07.2015 року за обвинуваченням ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпропетровська, громадянина України, раніше судимого: 11.03.2005 року Бабушкінським районним судом м. Дніпропетровська за ст.ст. 115 ч.1, 185 ч.2, 194 ч.2, 289 ч.3, 69, 70 КК України до 10 років позбавлення волі, з конфіскацією майна, звільненого 05.08.2011 року умовно-достроково на не відбутий строк 2 роки 4 місяці 22 дні, зареєстрованого та проживаючого по АДРЕСА_1 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст.ст. 189 ч.2, 353 ч.1 КК України;
ВСТАНОВИВ:
Обвинувачений ОСОБА_8 , в 2014 році, більш точна дата не встановлена, вступив у попередню змову з ОСОБА_9 , відносно якого матеріали кримінального провадження виділені в окреме провадження, та невстановленою особою, з метою вчинення злочину, пов`язаного з вимаганням грошових коштів.
Згідно розробленого учасниками групи плану та розподілу ролей, ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , за допомогою всесвітньої мережі «Інтернет» на сайті знайомства мали намір розміщувати об`яви від імені молодих дівчат з пропозицією знайомства та підшукувати чоловіків, яким в подальшому пропонувати зустріч в межах міста Дніпропетровська. Під час зустрічі чоловіків та дівчат, учасники групи використовуючи надуманий привід, представляючись працівниками правоохоронних органів, мали намір звинувачувати чоловіків в розбещенні малолітніх. В подальшому використовуючи вказаний привід вимагати від чоловіків передачу їм грошових коштів.
Приблизно в третій декаді вересня 2014 року, ОСОБА_10 під приводом допомоги громадській організації в боротьбі з педофілами, не усвідомлюючи злочинний умисел ОСОБА_8 та ОСОБА_9 направлений на вимагання грошових коштів, розмістив в розділі знайомств Інтернет сайту «Mail.ru» анкету з даними дівчини на ім`я « ОСОБА_11 ».
В період часу з 26.09.2014 року по 03.10.2014 року потерпілий ОСОБА_7 з метою знайомства вів переписку з останньою, в процесі якої користувач « ОСОБА_11 » запропонувала останньому зустріч біля продуктового магазину, що розташований за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Робоча, 1.
03.10.2014 року близько 12 години, ОСОБА_7 зустрівся з неповнолітньою ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , за адресою: АДРЕСА_2 . В той же час, ОСОБА_8 діючи разом з ОСОБА_9 та невстановленою особою, з корисливих мотивів, за попередньою змовою групою осіб, маючи умисел на самовільне присвоєння владних повноважень, поєднаний із вчиненням суспільно небезпечного діяння, реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на вимагання грошових коштів, підійшли до потерпілого ОСОБА_7 , представились працівниками прокуратури Бабушкінського району м. Дніпропетровська, пред`явили документ, який ОСОБА_7 сприйняв як службове посвідчення працівника правоохоронного органу, запропонували ОСОБА_7 сісти до автомобіля «Опель Вектра», який знаходився в користуванні ОСОБА_9 . Далі, ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та інша невстановлена особа, діючи за попередньою змовою групою осіб, застосовуючи образи, погрози застосування насильства, звинуватили ОСОБА_7 в розбещенні неповнолітніх, при цьому невстановлена особа демонструвала потерпілому Кримінальний кодекс та погрожувала довгостроковим ув`язненням за нібито злочинні дії ОСОБА_7 . При цьому, ОСОБА_8 разом з вказаними особами висунули вимогу потерпілому ОСОБА_7 про передачу їм грошових коштів в сумі 3 000 доларів США, що станом на дату вчинення злочину становило 38 820 гривень. У випадку відмови погрожували застосувати до потерпілого ОСОБА_7 та його близьких родичів насильство. В подальшому, зазначені особи проїхали на вказаному автомобілі на пр. Карла Маркса, 95 у м. Дніпропетровську, де продовжили реалізовувати свій злочинний умисел, висловлюючи потерпілому вимоги про передачу грошових коштів протягом 30 хвилин та погрожуючи застосуванням насильства. Знаходячись під погрозою застосування фізичного насильства, отримуючи образи, потерпілий був змушений погодитись на передачу ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та іншій невстановленій особі грошових коштів у розмірі 3 000 доларів США. Отримавши згоду потерпілого на передачу грошових коштів, ОСОБА_8 діючи умисно, з корисливих мотивів, за попередньою змовою групою осіб з ОСОБА_9 та іншою невстановленою особою, 03.10.2014 року у вечірній час, знаходячись біля будинку № 30 по вул. Зеленій в смт. Губиниха Дніпропетровської області, отримав від ОСОБА_7 грошові кошти в сумі 3 000 доларів США, що станом на 03.10.2014 року становило 38 820 гривень, які в подальшому розподілили між учасниками злочинної групи.
Злочинними діями ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та іншої невстановленої особи потерпілому ОСОБА_7 заподіяно матеріальну шкоду в сумі 38 820 гривень.
Обвинувачений ОСОБА_8 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення визнав повністю. Суду пояснив, що дійсно разом з ОСОБА_9 та невстановленою особою, планували вимагати кошти у чоловіків, які знайомляться в Інтернеті з неповнолітніми дівчатами, а потім зустрічаються з ними, звинувачуючи чоловіків у розбещенні неповнолітніх. ОСОБА_9 повідомив йому саме про зустріч потерпілого з якоюсь неповнолітньою дівчиною, пропонував бути присутнім при цьому. Він приїхав на зустріч, яка відбулась 03.10.2014 року близько 12 години, за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Робоча, 1. Спочатку до потерпілого підійшли ОСОБА_9 та невстановлена особа, він сів до них в машину пізніше. ОСОБА_7 звинуватили в розбещенні неповнолітньої дівчини, погрожували кримінальною відповідальністю, застосуванням насильства. Він особисто не представлявся працівником правоохоронних органів, не вимагав грошей, але був присутнім при цьому, розумів про що йшла мова. Фізичного насильства до потерпілого особисто не застосовував, при цьому не висловлював на його адресу або його близьких погрози вбивством. За вказівкою ОСОБА_9 разом з потерпілим та невстановленою особою, він їздив до н.п. Губиниха, де потерпілий віддав їм грошові кошти. Вважає, що його роль при вчиненні злочину була більш пасивною, але погоджується, що відносно потерпілого вчинено зазначений злочин.
Про винність обвинуваченого суд робить висновок виходячи з наступних доказів.
Потерпілий ОСОБА_7 суду пояснив, що на сайті в Інтернеті він познайомився з дівчиною ОСОБА_13 , домовились про зустріч, яка відбулася 03.10.2014 року біля магазину по вул. Робочій у м. Дніпропетровську. Під час зустрічі, до нього підійшли троє чоловіків, а саме ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та невстановлена особа, представились працівниками правоохоронного органу, показали службове посвідчення. Вони запропонували йому сісти в автомобіль ОСОБА_9 , спитали про наявність у нього грошей. Він відповів, що грошей немає, після того почали висловлювати на його адресу погрози, образи, нецензурну лайку, погрожували кримінальною відповідальністю. Він точно не пам`ятає, хто саме і що йому говорив. На його заперечення, ОСОБА_9 вдарив його пластиковою пляшкою в обличчя. Після того, його відвезли на автомобілі до парку ім. Глоба в м. Дніпропетровську. До парку приїхав автомобіль БМВ, ОСОБА_9 поїхав звідти, а його на автомобілі БМВ незнайомі особи відвезли в район вул. Паторжинського, куди під`їхав ще один автомобіль в якому були невідомі йому особи, як він зрозумів представники Правого сектору, які погрожували йому фізичною розправою, вбивством, при цьому один з чоловіків вдарив його ногою в обличчя. Він намагався з`ясувати, що від нього хочуть невідомі особи. Вони пояснили, що їм потрібно 3000 доларів США на бронежилети, щоб їх людей не забрали в зону АТО. Він відповів, що у нього немає таких грошей, після чого йому дали дві години, щоб знайти кошти. Він вимушений був погодитись. Він взяв гроші у свого брата і віддав їх ОСОБА_8 та іншим особам, які відвозили його в н.п. Губиниха, після того, як з ним мали справу представники Правого сектору. Потерпілий пояснив, що а ні ОСОБА_8 , а ні будь-хто з встановлених в ході розслідування осіб не висловлював погрози вбивством на його адресу. Обвинувачений ОСОБА_8 відшкодував завдану йому шкоду в повному обсязі, він не має до нього жодних претензій, просить суд про призначення обвинуваченому покарання, без позбавлення волі.
Під час проведення слідчого експерименту від 17.01.2015 року, потерпілий ОСОБА_7 вказав дату, місце та обставини вчиненого відносно нього злочину (а.п.42-45 т.1)
Відповідно до протоколу пред`явлення речей для впізнання від 17.03.2015 року, потерпілий ОСОБА_14 впізнав автомобіль Opel Vectra державний номер НОМЕР_1 , в якому у нього вимагали грошові кошти. (а.п.59-62 т.1)
Відповідно до протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 07.05.2015 року, потерпілий ОСОБА_7 вказав на обвинуваченого ОСОБА_15 як на особу, що вимагала у нього грошові кошти (а.п.64-65 т.1)
В ході судового слідства від представників сторони обвинувачення та захисту клопотань про виклик та допит свідків заявлено не було.
Дослідивши наявні докази, суд вважає, що погроза вбивством з боку обвинуваченого відносно потерпілого не підтверджується дослідженими в судовому засіданні доказами, а тому зазначена кваліфікуюча ознака підлягає виключенню із пред`явленого обвинувачення за ч.2 ст. 189 КК України.
Крім того, стороною обвинувачення суду не доведено наявність в діях обвинуваченого або інших встановлених в ході досудового розслідування осіб, застосування до потерпілого фізичного насильства, про що пояснював потерпілий, оскільки це не підтверджено об`єктивними доказами у справі, крім того, така кваліфікуюча ознака не зазначена стороною обвинувачення в кваліфікації дій обвинуваченого в дослідженому обвинувальному акті, а тому суд не приймає до уваги викладені в обвинувальному акті обставини про застосування фізичного насильства та покази потерпілого в цій частині.
Таким чином, суд вважає можливим покласти в основу обвинувального вироку пояснення потерпілого ОСОБА_7 в частині вимагання у нього грошових коштів обвинуваченим спільно з групою інших осіб, матеріали відносно яких виділені в окреме провадження, яких він сприйняв за працівників правоохоронних органів, з погрозою вчинення насильства. Ці покази об`єктивно підтверджені дослідженими в судовому засіданні наявними доказами.
Таким чином, суд дійшов висновку про доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_8 :
- у вимозі передачі чужого майна з погрозою насильства над потерпілим чи його близькими родичами, обмеження прав, свобод або законних інтересів цих осіб (вимагання), вчиненому повторно, за попередньою змовою групою осіб, тобто в скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 189 КК України;
- у самовільному присвоєнні владних повноважень, поєднаних із вчиненням суспільно небезпечного діяння, тобто в скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 353 КК України.
При призначенні виду та розміру покарання, необхідного та достатнього для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень, суд враховує ступінь тяжкості скоєних кримінальних правопорушень, дані про особу обвинуваченого, який свою вину визнав повністю, відшкодував завдану потерпілому матеріальну шкоду, характеризується позитивно, має на утриманні неповнолітнього сина, батька інваліда першої групи, що суд відносить до пом`якшуючих його покарання обставин. Обставин, які б обтяжували покарання судом не встановлено. Суд також приймає до уваги думку потерпілого про призначення обвинуваченому покарання без позбавлення волі.
На підставі викладеного суд вважає, що виправлення обвинуваченого можливе без ізоляції від суспільства, із застосуванням ст. 75 КК України, звільнивши обвинуваченого від відбування призначеного судом покарання з випробуванням, що буде достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів.
Питання про речові докази по даному кримінальному провадженню, суд вирішує у відповідності до ст. 100 КПК України.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 370, 371, 373, 374 КПК України, суд,
УХВАЛИВ:
ОСОБА_8 визнати винним у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ст.ст. 189 ч.2, 353 ч.1 КК України та призначити йому покарання:
- за ч.2 ст.189 КК України у вигляді чотирьох років позбавлення волі;
- за ч.1 ст. 353 КК України у вигляді трьох років обмеження волі.
На підставі ст.70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначити покарання у вигляді чотирьох років позбавлення волі.
На підставі ст. 75 КК України, звільнити ОСОБА_8 від відбуття призначеного покарання, якщо засуджений протягом трьох років іспитового строку, не вчинить нового кримінального правопорушення та виконає покладені на нього обов`язки.
Відповідно до п.п. 2, 3 ч.1 ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_8 , не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу органу кримінально-виконавчої системи, повідомляти органи кримінально-виконавчої системи про зміну місця проживання та роботи.
Міру запобіжного заходу відносно ОСОБА_8 у вигляді тримання під вартою скасувати, звільнивши його з під варти в залі суду.
Речові докази: мобільні телефони Samsung E1200i imei: НОМЕР_2 , НОМЕР_3 з сім-карткою оператора Life № НОМЕР_4 та мобільний телефон Iphone 4 з сім-карткою оператора Київстар № НОМЕР_5 , вилучені під час особистого обшуку ОСОБА_8 , який зберігається в камері схову СУ ГУМВС в Дніпропетровській області повернути власнику ОСОБА_8 , 1981 р.н.
Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з дня проголошення вироку, шляхом подачі апеляційної скарги через Красногвардійський районний суд м. Дніпропетровська.

Головуючий: ОСОБА_1