Провадження №1-кп/748/166/15
Єдиний унікальний № 748/2099/15-к
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
20 жовтня 2015 року м. Чернігів

Чернігівський районний суд Чернігівської області у складі:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Чернігові кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000149 від 19 квітня 2015 року по обвинуваченню

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Бихальцохівка Ріпкинського району Чернігівської області, громадянки України, з професійно - технічною освітою, одруженої, пенсіонерки, зареєстрованої та проживаючої за адресою АДРЕСА_1 , раніше судимої 06 липня 2012 року Ріпкинським районним судом Чернігівської області за ч.1 ст. 121, 75 КК України до 5 років позбавлення волі з іспитовим строком три роки,

у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 119 КК України, -

за участю сторін кримінального провадження:

прокурорів ОСОБА_4 , ОСОБА_5

потерпілої ОСОБА_6

представника потерпілого ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_8

захисника ОСОБА_9

обвинуваченої ОСОБА_3

В С Т А Н О В И В:

Обвинувачена ОСОБА_3 19 квітня 2015 року близько 17 год. 00 хв., перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, за місцем свого проживання у господарстві АДРЕСА_1 , в ході сварки, яка переросла в бійку, не бажаючи настання суспільно- небезпечних наслідків у вигляді смерті ОСОБА_10 , хоча повинна була і мала їх передбачити, штовхнула руку ОСОБА_10 , у якій він тримав ніж, лезом у напрамку живота ОСОБА_10 , внаслідок чого потерпілий ОСОБА_10 наштирхнувся на ніж та отримав проникаюче колото різане поранення живота з ушкодженням брижі кишківника, від якого помер на місці.

За висновком судово медичної експертизи № 350 від 15 червня 2015 року смерть ОСОБА_10 настала від масивної крововтрати, що виникла від колото різаного поранення живота з ушкодженням брижі кишківника.

Допитана у судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_3 вину в інкримінованому їй кримінальному правопорушенні не визнала. Суду показала, що 19 квітня 2015 року о котрій годині не пам`ятає вона повернулась з кладовища, де випила 2-3 рюмки горілки, та заснула у себе у комірчині. Прокинулась від того, що почула стук у двері, це був потерпілий, кричав, що вона вкрала його мобільний. Вона вийшла, ОСОБА_10 схватив її за груди та почав бити, однією рукою тримав її за коси, а другою бив по лицю і по голові, звинувачував у крадіжці мобільного телефона. Біля будинку схопив ніж та погрожував їй убивством, вона махнула тряпкою та відбила його руку. Потерпілий при цьому стояв біля бідона з водою, було слизько, він послизнувся і упав на живіт. Обвинувачена його перевернула, стала бити по щоках, думала, що він ударився головою та втратив свідомість. Пам`ятає, що кудись телефонувала. У ході проведення слідчого експерименту видала ніж, який ніби-то ОСОБА_10 тримав у руках, як стверджує у судовому засіданні так наказали їй працівники міліції. У подальшому у судовому засіданні стверджує, що це не той ніж, що ОСОБА_10 тримав у руках, куди ж подівся з її господарства "той" ніж не могла пояснити. Цивільний позов потерпілих не визнала, стверджувала, що вона не причетна до смерті потерпілого.

Потерпіла ОСОБА_6 у судовому засіданні зазначила, що померлий ОСОБА_10 був їх батьком. Після розлучення батьків, вони проживали окремо, але підтримували відносини. За життя ОСОБА_10 зловживав спиртним, але скарг на здоров`я не виказував. Підтвердила, що на одязі потерпілого візуально слідів не було. Зазначила, що донька обвинуваченої ОСОБА_11 у день події стверджувала, що потерпілий був дуже п`яним та напоровся на кладовищі на огорожу. Цивільний позов підтримала у повному обсязі, зазначила, що на похавання, продукти, ритуальні, транспортні послуги витратили 15 000 грн., однак чеки всі не зібрали, про це тоді не думали. Моральну шкоду в рамках розумності оцінила в 100 000 грн., вона втратила близьку людину. Смертю батька їй заподіяні душевні страждання, переживання, погіршився стан здоров`я.

Представник потерпілого ОСОБА_7 адвокат ОСОБА_8 вважав, що вина ОСОБА_3 у необережному вбивстві ОСОБА_10 знайшла своє підтвердження. Цивільний позов потерпілого ОСОБА_7 підтримав у повному обсязі та просив його задовольнити.

Не зважаючи на невизнання вини обвинуваченою в інкримінованому їй правопорушенні, її вина у скоєнні кримінального правопорушення підтверджується дослідженими судом матеріалами справи, які узгоджуються між собою та показами свідків, допитаних судом.

З показів допитаної у судовому засіданні свідка ОСОБА_12 вбачається, що 19 квітня 2015 року близько 14 год . 30 хв. вона допомогла потерпілому ОСОБА_10 дійти додому, він був у стані сп`яніння, тілесних ушкоджень та крові на ньому свідок не бачила. Свідок ОСОБА_13 підтвердив, що його дружина ОСОБА_12 відвела ОСОБА_10 додому, він був випивший, одягнений у куртку, штани, туфлі.

Свідок ОСОБА_14 показала, що потерпілий випивав на кладовищі, був дуже п`яний, упав на могилку. Приблизно з 17-00 до 18-00 год. їй зателефонував чоловік та повідомила, що вдома щось сталось. Коли вона прибула на місце події там уже були працівники міліції, повідомили, що потерпілий мертвий. При цьому крові ніде не було, ножа біля потерпілого також не було.

З показів свідків ОСОБА_15 та ОСОБА_16 вбачається, що вони бачили уже труп потерпілого, котрий лежав біля літньої кухні, обличчям догори, одягнутий у сорочку, светр, спортивні штани. Крові ніде не було, ножа біля трупа не було. Підтвердили у судовому засіданні, що між потерпілим та обвинуваченою бували сварки.

Під час огляду 19 квітня 2015 року місця події - господарства АДРЕСА_1 виявлено труп чоловіка, одягнутий у чорний светр. З лівого боку на відстані 6 см. від пуповини на трупі виявлено пошкодження шкірного покрову у вигляді подряпин із заглибленнями. На светрі мається розріз тканини довжиною 4 см від нижнього краю на відстані 6 см. Під светром біла сорочка, на якій маються плями бурого кольору схожі на кров( а.с. 184-187)

Смерть потерпілого ОСОБА_10 за висновком судово - медичної експертизи № 350 від 10 червня 2015 року настала від масивної крововтрати, що виникла від колото- різаного поранення живота з ушкодженням брижі кишківника. Рана живота утворилась незадовго до настання смерті від дії одностороннє- гостро колючо- ріжучого предмета типу клинка ножа, що мав виражений обушок П- подібного перетину, має ознаки тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя і перебуває у прямому причинно- наслідковому зв`язку з настанням смерті. Локалізація рани та направлення раневого каналу, в сукупності вказують на можливість спричинення власною рукою. Характер та локалізація ушкоджень на тілі потерпілого співпадають з характером та локалізацією ушкоджень на його одязі. У момент отримання тілесного ушкодження потерпілий знаходився передньою поверхнею до травмуючого предмета. У крові трупа виявлений етанол у концентрації 3,0 г/л, що стосовно живої людини може відповідати сильному ступеню алкогольного сп`яніння. (а.с.192-196 ).

З протоколу огляду від 22 квітня 2015 року одягу ОСОБА_10 вбачається, що на передній нижній частині чоловічої майки з горизонтальними лініями з лівої сторони на відстані 10 см від низу мається пошкодження тканини у вигляді розрізу, довжиною 3 см. Навколо розрізу маються плями бурого кольору схожі на кров. На передній нижній частині з лівої сторони на светрі на відстані 10 см. від низу мається пошкодження тканини у вигляді двох розрізів довжиною 3 та 2 см. На передній нижній частині білої чоловічої сорочки з лівої сторони мається пошкодження тканини у вигляді розрізу, навколо якого маються плями бурого кольору схожі на кров. ( а.с. 244-248).

Висновком судово- медичної експертизи № 81 від 19 травня 2015 року підтверджується, що в слідах на чоловічому светрі, чоловічій сорочці та на чоловічій майці, що належали потерпілому ОСОБА_10 знайдена кров людини, походження якої від потерпілого ОСОБА_10 не виключається. Походження крові від підозрюваної ОСОБА_3 також не виключається при наявності у неї джерела зовнішньої кровотечі, що обвинувачена у судовому засіданні заперечувала. ( а.с. 244-248).

У ході слідчого експерименту, який проведено 21 квітня 2015 року, відтвореному у судовому засіданні, підозрювана ОСОБА_3 у присутності понятих ОСОБА_17 та ОСОБА_18 показала, що відпочивала в ліжку після кладовища, потерпілий відкрив двері та зайшов у комірчину, говорив, що вона вкрала мобілку, вони вийшли на двір. Потерпілий ударив її один раз долонею в обличчя, погрожував - заріжу та замахнувся на неї ножем, вона якось утримала його руку і він нахромився на ніж. При цьому обвинувачена захищалась руками, потерпілий сам наніс собі удар. Коли потерпілий упав, ніж випав з руки, вона його підняла та положила у сарайчик. Спочатку думала, що потерпілий сильно п`яний та ударився головою. Хлопців ОСОБА_16 та ОСОБА_15 просила підняти потерпілого, але вона сказали, що він мертвий. Тоді вона зателефонувала у міліцію та повідомла, що у дворі лежить труп. У ході цієї слідчої дії обвинувачена видала ніж, який ніби -то ОСОБА_10 тримав у руках.

При огляді у судовому засіданні речового доказу, ножа, вилученого в ході слідчого експерименту, обвинувачувана ОСОБА_3 підтвердила, що це ніж з її господарства, але стверджувала, що працівники міліції примусили її говорити, що це саме той ніж, що ОСОБА_10 тримав у руках. Насправді вона не знає куди подівся той ніж.

Зазначені твердження потерпілої спростовуються висновком № 94 судово- медичної цитологічної експертизи від 13 травня 2015 року, згідно якої на клинку ножа, вилученого в ході проведення слідчого експерименту, виявлена кров, яка може походити від потерпілого ОСОБА_10 ( а.с. 205-207 ) та висновком судово- медичної експертизи № 83-мк від 12 червня 2015 року, згідно якої виникненя виявленого ушкодження на клапті шкіри від трупа ОСОБА_10 від дії ножа, наданого на експертизу, не виключається, при зануренні клинка на ширину, відповідну довжині ушкоджень на клапті шкіри. ( а.с. 224-226).

При цьому необхідність з боку працівників міліції примушувати обвинувачену видавати ще якийсь ніж спростовується тим, що на момент проведення слідчого експерименту ще не була проведена експертиза десяти ножів, вилучених у господарстві обвинуваченої 20 квітня 2015 року, висновки якої датована 13 травня 2015 року ( а.с. 205-207).

Твердження сторони захисту про порушення права обвинуваченої на захист не ґрунтується на матеріалах справи, відповідно до ч. 1 ст. 52 КПК України участь захисника у кримінальному провадженні є обов`язковою щодо особливо тяжких злочинів, у цьому випадку участь захисника забезпечується з моменту набуття особою статусу підозрюваного. В інших випадках випадки, за яких є обов`язкова участь захисника перераховані в частині другій зазначеної статті. Реєстр матеріалів досудового розслідування, долучений до матеріалів кримінального провадження, не свідчить про те, що обвинуваченій пред`являлась підозра у скоєнні особливо тяжкого злочину, тому у даному випадку присутність захисника не є обов`язковою. Натомість перед допитом у якості підозрюваної ОСОБА_3 21 квітня 2015 року було роз`яснено право на захист. За її бажанням 30 квітня 2015 року призначено захисника. За таких обставин суд приходить до висновку, що позиція захисту щодо порушення права на захист обвинуваченої є необргунтованою та безпідставною.

Не заслуговують на увагу і зауваження захисника щодо визнання слідчого експерименту за участю підозрюваної ОСОБА_3 неналежни доказом показом по справі з огляду на наступне.

Так, відповідно до вимог ст. 104 КПК України хід і результати проведення процесуальної дії фіксуються у протоколі. У випадку фіксування процесуальної дії під час досудового розслідування за допомогою технічних засобів про це зазначається у протоколі. Якщо за допомогою технічних засобів фіксується допит, текст показань може не вноситись до відповідного протоколу за умови, що жоден з учасників процесуальної дії не наполягає на цьому. У такому разі у протоколі зазначається, що показання зафіксовані на носії інформації, який додається до нього. За даними критеріями протокол проведення слідчого експерименту, що знаходиться на а.с. 215-216 матеріалів справи відповідає вимогам ст. 104 , 240 КПК України та містить дані про роз`яснення прав підозрюваній, понятим, у тому числі право обвинуваченої на захист та право відмовитись від показань, про що вони засвідчили своїми підписами.

З об`єктивної сторони злочин, передбачений ч.1 ст. 119 КК України може бути вчинений внаслідок як злочинної самовпевненості, так і злочинної недбалості. При вбивстві внаслідок злочинної недбалості винний не передбачає можливість настання смерті іншої особи від вчиненої ним дії, але повинен був і міг її передбачити, діючи з більшою обачністю. При цьому слід встановити необережну вину щодо наслідку смерті іншої людини, саме ж діяння може бути, як необережним так і умисним.

Злочин обвинуваченою ОСОБА_10 скоєно в умовах неочевидності, за відсутності свідків, тому суд обгрунтовує свої доводи, виходячи з показів обвинуваченої та матеріалів справи.

Так, спосіб заподіяння тілесного ушкодження потерпілому, як зазначає обвинувачена- відбила руку потерпілого, у якій був ніж, тобто спричинення удару рукою самого потрепілого у якій був ніж не виключається за висновком проведеної по справі судово- медичної експертизи.

Обвинувачена ОСОБА_3 заперечуючи свою вину в інкримінованому злочині, не заперечує свою присутність на місці події наодинці з потерпілим ОСОБА_10 , причому до сутички з нею ОСОБА_10 самостійно рухався, наносив їй тілесні ушкодження, а після того, як вона відштовхнула його руку - потерпілий одразу упав і більше не вставав. Свідки ОСОБА_16 та ОСОБА_15 підтвердили, що бачили уже труп потерпілого. При цьому обвинувачена, відбиваючи ніж у потерпілого ОСОБА_10 , розуміючи, що ніж є небезпечним для життя знаряддям, маючи медичну освіту, повинна була допустити настання смерті потерпілого.

Не заперечує обвинувачена і мотив скоєння злочину- раптово виниклі неприязні відносини стосовно зникнення мобільного телефона обвинуваченого.

Разом з тим, намагаючись приховати свою вину обвинувачена змінює покази, стверджує про фізичний та психологічний тиск щодо неї з боку працівників міліції, проте зі скаргами у відповідні правоохоронні органи не зверталась, тілесних ушкоджень не фіксувала. Тілесні ушкодження, що виявлені у обвинуваченої 20 квітня 2015 року, на думку суду могли утворитись в результаті сутички з потерпілим і по часу утворення передують допиту її працівниками міліції. Тому суд приходить до висновку, що твердження обвинуваченої, що на неї чинився тиск, не знайшли свого підтвердження у судовому засіданні.

Разом з тим, обвинувачена намагалась приховати і знаряддя злочину - ніж, який за її показами, одразу сховала до сарайчика, при цьому, ні працівникам міліції, ні іншим особам про нього нічого не повідомила. Так, свідки ОСОБА_16 та ОСОБА_15 ножа біля трупа уже не бачили. Не видала обвинувачена ніж і 20 квітня 2015 року при вилученнні десяти інших ножів, а надала лише у ході проведення слідчого експерименту.

Оцінивши докази в їх сукупності з точки зору достатності та взаємозв`язку за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному та неупередженому дослідженні всіх обставин провадження, керуючись законом, суд приходить до висновку про доведеність вини обвинуваченої ОСОБА_3 у скоєнні злочину, передбаченого ч.1 ст. 119 КК України, тобто у вбивстві через необережність потерпілого ОСОБА_10 .

При призначенні покарання обвинуваченій суд враховує дані про особу обвинуваченої, обставини, що пом`якшують та обтяжують її покарання, ступінь тяжкості інкримінованого їй злочину, що належить до злочинів середньої тяжкості.

Обставин, що пом`якшують покарання ОСОБА_3 судом не встановлено, обставиною, що обтяжує її покарання є вчинення злочину у стані алкогольного сп`яніння, вживання спиртних напоїв ОСОБА_3 19 квітня 2015 року не заперечується самою обвинуваченою та свідком ОСОБА_15 . ОСОБА_3 злочин скоїла під час іспитового строку, на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває, за місцем проживання характеризується позитивно, вчинила злочин середньої тяжкості. Вирішуючи питання про міру покарання обвинуваченій суд враховує вік обвинуваченої, її відношення до наслідків, яка, розуміючи тяжкість своїх дій, не розкаялась, не засудила свою поведінку, навіть, не попросила вибачення у потерпілих, тому суд вважає, що покарання їй слід призначити у виді позбавлення волі в межах санкції статті за інкримінований їй злочин, що буде необхідним і достатнім для її виправлення та попередження нових злочинів.

Остаточне покарання обвинуваченій слід призначити за правилами за ч.1 ст. 71 КК України за сукупністю вироків.

ОСОБА_3 перебувала на лікуванні в ЧОПНЛ з 23 квітня 2015 року по 29 травня 2015 року з діагнозом ситуаційна реакція на стрес із суіцидальними висловлюваннями та намірами ( а.с. 106).

За висновками судово психіатричних експертиз № 373, 374 від 17 червня 2015 року у ОСОБА_3 мали місце клінічні ознаки органічного розладу особистості та поведінки внаслідок дисфункції головного мозку переважно судинного ґенезу, але вона могла усвідомлювати свої дії та керувати ними на період часу, до якого відноситься кримінальне правопорушення у вчиненні якого вона підозрюється. ОСОБА_3 за своїм психічним станом здатна правильно сприймати обставини, які мають значення для кримінального провадження та давати про них правильні свідчення і примусові заходи медичного характеру їй не показані. На теперішній час у ОСОБА_3 не виявлено психічних та поведінкових розладів внаслідок вживання алкоголю з синдромом залежності у зв`язку з чим протиалкогольне лікування їй не показане.

Потерпілими ОСОБА_7 та ОСОБА_6 заявлено цивільний позов до ОСОБА_3 про стягнення матеріальної шкоди у розмірі 15 000 грн. та моральної шкоди по 100 000 грн. кожному. Родинні відносини, як батька та дітей, між померлим ОСОБА_10 та ОСОБА_6 та ОСОБА_7 підтверджуються записами у свідоцтвах про їх народження ( а.с. 95). Вимоги обгрунтовано тим, що внаслідок злочину загинув їх батько, втратили рідну людину, втрата неоціненна, погіршилось самопочуття, психологічний стан, безсоння посились хронічні хвороби. Ні обвинувачена, ні її роодичі не принесли вибачення.

Суд вважає доведеним матеріальну шкоду у сумі 2 120 грн. 68 коп. ( 50 грн. носові хустки, 75 грн., вінок, 70 грн. корзина, 1074 грн., 64 коп. ритуальні послуги, 250 грн. 78 коп. підготовка тіла до поховання, 300 грн. транспортні послуги, 6 грн. 60 коп. мило, бинт, 204 грн. 42 коп. продукти, 34 грн. 01 коп. хліб, 55 грн. 23 коп. цукерки. Матеріальна шкода на думку суду підлягає стягненню на користь потерпілої ОСОБА_6 , оскільки переважно на ім`я надано підтверджуючі докази. Інші надані суду товарні чеки та докази не відповідають вимогам, які пред`являються до фінансових документів, не містять підпису, печатки, прізвища особи, яка їх придбала, тому судом до уваги не приймаються.

Відшкодування моральної шкоди передбачене ст. 1167 ЦК України, згідно якої моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Визначаючи розмір моральної шкоди суд виходить з характеру вчиненого злочину, який не є умисним, глибини фізичних та душевних страждань, спричинених потерпілим втратою батька, істотність і наслідки вимушених змін у їх житті та, виходячи звимог розумності та справедливості, враховуючи вік обвинуваченої, стан здоров`я, вважає за необхідне стягнути з обвинуваченої на користь потерпілої ОСОБА_6 55 000 грн. моральної шкоди, на користь потерпілого ОСОБА_7 - 50 000 грн. моральної шкоди.

Речові докази по справі: 10 ножів, жіночий светр, чорні класичні жіночі штани, передані до кімнати зберігання речових доказів Ріпкинського РВ, слід повернути ОСОБА_3 , чорні гумові чоловічі капці, майку, чорний в`язаний светр, білу сорочку, спортивні штани ОСОБА_10 , клапоть шкіри, ніж, вилучений під час проведення слідчого експерименту, передані до кімнати зберігання речових доказів Ріпкинського РВ слід знищити, оптичний носій DVD+R диск № 120 з матеріалами проведення слідчого експерименту слід зберігати у матеріалах справи.

Процесуальні витрати по справі відсутні.

Запобіжний захід щодо обвинуваченої органом досудового слідства не обирався, підстав для його обрання до вступу вироку у законну силу суд не вбачає.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 373, 374 КПК України, суд,-

З А С У Д И В :

ОСОБА_3 визнати винною у скоєнні злочину, передбаченого ч.1 ст. 119 КК України та призначити їй покарання у виді позбавлення волі строком на чотири роки.

На підставі ч.1 ст. 71 КК України до призначеного покарання частково приєднати не відбуту частину покарання за вироком Ріпкинського районного суду від 06 липня 2012 року у виді п`яти років позбавлення волі і за сукупністю вироків остаточно призначити ОСОБА_3 покарання у виді п`яти років двох місяців позбавлення волі.

Цивільний позов потерпілих ОСОБА_7 та ОСОБА_6 до ОСОБА_3 задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_6 55 000 грн. в рахунок спричиненої моральної шкоди та 2 120 грн. 68 коп. в рахунок доведеної матеріальної шкоди, а всього 57 120 грн. 68 коп.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_7 50 000 грн. в рахунок спричиненої моральної шкоди.

В іншій частині в задоволенні цивільного позову відмовити.

Речові докази: 10 ножів, жіночий светр, чорні класичні жіночі штани, передані до кімнати зберігання речових доказів Ріпкинського РВ - повернути ОСОБА_3 , чорні гумові чоловічі капці, майку, чорний в`язаний светр, білу сорочку, спортивні штани ОСОБА_10 , клапоть шкіри, ніж, вилучений під час проведення слідчого експерименту, передані до кімнати зберігання речових доказів Ріпкинського РВ - знищити, оптичний носій DVD+R диск № 120 з матеріалами проведення слідчого експерименту - зберігати у матеріалах справи.

На вирок може бути подана апеляція до апеляційного суду Чернігівської області через Чернігівський районний суд протягом тридцять днів з моменту його проголошення.

Головуючий суддя ОСОБА_1