1Справа № 335/1807/15-к 1-кп/335/180/2015
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
21 грудня 2015 року м. Запоріжжя
Орджонікідзевський районний суд міста Запоріжжя у складі головуючого судді ОСОБА_1 , при секретареві ОСОБА_2 , за участі прокурорів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Запоріжжі кримінальне провадження за обвинуваченням
ОСОБА_6 . ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Нікополь, Дніпропетровської області, громадянина України, не одруженого, неповнолітніх дітей на утриманні немає, освіта середня технічна, не працевлаштованого, інваліда 2 групи від загального захворювання, реєстрації та постійного місця проживання не має, останнє місце проживання: АДРЕСА_1 , раніше засудженого:
- 10.12.2010 року Нікопольським районним судом Дніпропетровської області за ч. 2 ст. 185, ч. З ст. 185, ч. З ст. 186, ч. 2 ст. 190, ч. 1 ст. 70 КК України, до покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки, 09.08.2012 року звільнений по відбуттю строку покарання;
-01.03.2013 року Нікопольським районним судом Дніпропетровської області за ч. 2 ст. 185, ч. З ст. 185, ч. 1 ст. 70 КК України, до покарання у виді позбавлення волі строком на З роки, 06.01.2015 року умовно-достроково звільнений від відбуття покарання, не відбутий строк покарання складає 10 місяців 21 день.
у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч. 2,3 ст. 185 КК України,-
В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_6 обвинувачується в тому, що 09 лютого 2015 року приблизно о 16 годині 20 хвилин, діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, знаходячись у коридорі 3-го поверху будинку АДРЕСА_2 , підійшовши до квартири АДРЕСА_3 , де побачив, що двері вище вказаної квартири відчинені, після чого проник до приміщення вказаної квартири, звідки таємно викрав зі стільця, який стояв у коридорі: чоловічу куртку чорного кольору фірми «Colins», залишкова вартість якої згідно висновку експерта №383 від 23.02.2015 року на момент скоєння злочину, складає 454 гривні 50 копійок, в якій знаходилися грошові кошти у сумі 20 грн., мобільний телефон в корпусі сірого кольору марки «Nokia 1100», вартістю 50 гривень, сім-карта мобільного оператора "Київстар", матеріальної цінності не має, 2 банківські картки «Приватбанк» та «Ощадбанк», що не представляють матеріальної цінності, службове посвідчення співробітника МНС України №004681 на ім`я ОСОБА_7 , матеріальної цінності для потерпілого не має, що належали ОСОБА_7 , спричинивши останньому матеріальні збитки за загальну суму 524 гривні 50 копійок.
Також ОСОБА_6 обвинувачується в тому, що З0 січня 2015 року приблизно о 08 годині 35 хвилин, діючи повторно, з корисливих мотивів, знаходячись у приміщенні Міської клінічної лікарні № 10, яка розташована по бульвару Шевченка 25 у місті Запоріжжя, проходячи по коридору, підійшов до палати №2, де побачив, що двері вище вказаної палати відчинені, після чого, шляхом вільного доступу проник до приміщення вказаної палати, звідки таємно викрав зі стола, який стояв біля стіни: планшет в корпусі синього кольору фірми «Lenovo А3500 7 16GB 3G М», вартістю 2999 гривень 17 копійок, який знаходився у шкіряному чохлі чорного кольору фірми «Lenovo А 7-50 Folio Case», вартістю 310 гривень, які належали ОСОБА_8 , спричинивши останній матеріальні збитки за загальну суму 3309 гривень 17 копійок.
Крім того, ОСОБА_6 обвинувачується в тому, що 10 лютого 2015 року приблизно о 17 годині 35 хвилин, перебуваючи біля будинку №192 по проспекту Леніна у місті Запоріжжя, познайомився з потерпілим ОСОБА_9 який сидів на лавці, після чого ОСОБА_6 підійшовши до останнього, присів на вказану лавку з правої сторони від потерпілого та почав з ним спілкуватись. В ході спілкування потерпілий ОСОБА_9 заснув на вказаній лавці через те. що був у стані сильного алкогольного сп`яніння. В подальшому ОСОБА_6 переконавшись, що потерпілий ОСОБА_9 спить та не бачать його дій, ОСОБА_6 , маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, діючи повторно, з корисливих мотивів, таємно скоїв крадіжку з лівого зовнішнього карману куртки потерпілого ОСОБА_9 мобільного телефону в корпусі червоного кольору «Nokia Asha 305», залишкова вартість якого згідно висновку експерта №385 від 20.02.2015 року на момент скоєння злочину, складає 1132 гривні 80 копійок, в якому знаходилась сім-карта мобільного оператора "МТС", яка не представляє для потерпілого матеріальної цінності. Продовжуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_6 таємно зняв з безіменного пальця правої руки потерпілого ОСОБА_9 обручку із золота 585 проби, вагою 2,68 грами, вартістю 2412 гривень, чим спричинив потерпілому ОСОБА_9 матеріальні збитки на загальну суму 3544 гривень 80 копійок.
.Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 не визнав свою провину, та пояснив, що 06 січня 2015 року він звільнився з колонії № 45, приїхав до сина в м.Нікополь, став на облік. В м.Запоріжжя жив його дядько, він приїхав до нього, на АДРЕСА_4 , від сторонніх людей дізнався про те, що його дядько рік назад помер. Він переночував на вулиці, перемерз, захворів та 04 лютого 2015 року потрапив в 6 міську лікарню, де лікувався до 09 лютого 2015 року. В лікарні назвався як ОСОБА_10 , нібито він переселенець з Донбасу, з метою отримання пільг для лікування, бо грошей на лікування у нього не було. Після обіду близько 15 години, він вийшов з лікарні, при собі мав 77 грн., які йому дав чоловік, який разом з ним лежав у лікарні. Біля кіосків по вул.Сталеварів він побачив чоловіка, який тримав у руках куртку, він запитав у нього, чи не продає він куртку, та що він може за неї заплатити 50 грн., бо більше грошей у нього не було, чоловік погодився, та пояснив що ця куртка належить його пасинку, яка стала на нього замала, та він її не носить, він за 50 грн. купив у чоловіка куртку, після чого познайомився з ним, чоловіка звали ОСОБА_11 , вони разом з ним випили одну пляшку горілки, та 2 лікарські настоянки, яку в аптеці купив ОСОБА_11 . ОСОБА_11 пішов, а він залишився на тому ж місці, одягнувши придбану куртку. Після вжитих алкогольних напоїв йому стало зле, перехожі викликали йому карету швидкої допомогу. Його доставили в 5 міську лікарню, охоронець обшукав його, та в куртці знайшов чужі документи. Він ночував в лікарні в підвалі, його били 2 чоловіки, які були в форменому одязі, на його думку охоронці, били по голові та ногах дубинкою. Зранку його відвезли до ОСОБА_12 , працівники міліції обіцяли йому добре перебування в СІЗО, давали йому чай, сигарети, наркотики, для того щоб він підписував документи, та взяв на себе крім цієї ще 2 крадіжки. У нього поганий зір (+ 2), окулярів у нього з собою не було, він підписував всі документи, за обіцянки працівників міліції, він дві доби перебував у актовому залі Орджонікідзевського РВ, після чого його відвезли в СІЗО, де помістили в медичну частину та надавали медичну допомогу. З СІЗО його вивозили для підписання ще якихось документів, та на відтворення обставин, де працівники міліції його привезли до якогось будинку, завели в якусь кімнату та розказали, де лежала куртка, яку він ніби-то вкрав. Понятих при цьому не було. Інших епізодів крадіжок він також не скоював, 30 січня 2015 року він взагалі не перебував у м.Запоріжжя.
Допитаний у судовому засіданні потерпілий ОСОБА_7 суду пояснив, що він проживає у гуртожитку у кімнаті АДРЕСА_5 . 09 лютого 2015 року він прийшов додому з нічної зміни, ліг відпочити. Після обіду близько 16 год. він проснувся, вийшов з кімнати, двері за собою не замикав, пішов до туалету, повертаючись з туалету, він побачив по коридору незнайомого чоловіка, який був одягнутий в куртку з капюшоном, пройшов повз нього, тримаючи щось в руках чорного кольору. Він не розгледів ні обличчя чоловіка, ні того, що було в нього в руках. Близько 17 год. він став збиратися на вулицю, та не знайшов свого пуховика, який лежав справа на стільці біля вхідних дверей. Сусідка сказала йому, що з його кімнати хтось виходив. В його пуховику знаходився мобільний телефон марки Нокіа, банківські картки Ощадбанк, Приватбанк, 20 гривень, разом з картками, та 1500 грн. купюрами по 100 грн. в правій кишені Після чого він зателефонував в міліцію та повідомив про крадіжку, а потім особисто пішов до ОСОБА_12 та написав заяву про крадіжку його речей. На відтворенні обставин були присутні обвинувачений, він, працівник міліції, понятих не було. Коли працівник міліції фотографував, обвинувачений знаходився у його кімнаті, разом з працівником міліції, а він у коридорі гуртожитку.
Допитаний у судовому засіданні потерпілий ОСОБА_9 , суду пояснив, що він знаходився в кафе біля будинку № 194 в м.Запоріжжя, сидів з другом, вживав алкогольні напої, друг пішов, до нього підійшов якийсь чоловік молодого віку, пізніше він виявив, що в нього пропала обручка, мобільний телефон Нокіа, гроші в сумі 500 грн. Обвинуваченого ОСОБА_13 він не знає та ніколи не бачив.
Допитана у судовому засіданні свідок ОСОБА_14 суду пояснила, що вона проживає в гуртожитку, приблизно весною чи в лютому 2015 року вона знаходилась на кухні десь з 16-30 до початку 17 год., в коридорі була напівтемрява, світло не було ввімкнене, виглянувши, вона побачила як в її кімнату заглядав чоловік, вона запитала його, що він шукає, він спитав її про те, де вихід. Чоловік був одягнутий в куртку захисного чи коричневого кольору, на голові була шапка вязана чорного кольору з відворотом. Вона його бачить вдруге, та впізнає його, до цього слідчий показував їй фотографію обвинуваченого. В руках чоловік тримав пакет, на руці була намотана куртка.
Допитана у судовому засіданні свідок ОСОБА_15 ( до шлюбу прізвище ОСОБА_16 ), суду пояснила, що на початку лютого 2015 року вона на Критому ринку в м.Запоріжжя купила планшет синього кольору у чоловіка, який був одягнутий в темну куртку чи дублянку, чорну шапку. Коли працівники міліції вилучали у неї планшет, вони сказали, що планшет крадений, та показували фотографію обвинуваченого, який признався в скоєному та пояснювали що він раніше неодноразово був засуджений. На впізнанні їй предявили фото, де вона вказала на чоловіка, в якого купувала планшет.
Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_17 суду пояснив, що він працював в ломбарді на Критому ринку, йому обвинувачений здавав мобільний телефон Нокіа червоного кольору, не зовсім памятає якої моделі телефон та коли це було не памятає. У нього за день буває дуже багато людей, обвинуваченого запамятав, пару хвилин з ним спілкувався, по яким ознакам впізнає не знає, просто запамятав його і все. Після 14 год. у нього вилучили цей мобільний телефон працівники міліції. Він впізнавав обвинуваченого по фотографії.
Допитана у судовому засіданні свідок ОСОБА_18 суду пояснила, що в лютому 2015 року вона приймала участь у відтворенні обставин, у гуртожитку, де побачила обвинуваченого ОСОБА_13 , вона знаходилась в коридорі, біля дверей у кімнату, там також був слідчий, 2 працівники міліції, другий понятий. По фото потерпілий також впізнав обвинуваченого. В якому одязі був обвинувачений вона не памятає.
Крім пояснень потерпілих та показів свідків, сторона обвинувачення як на доказ винуватості ОСОБА_6 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, посилається на слідуючі докази.
Як видно з протоколу прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 09.02.2015 року ОСОБА_7 звернувся з заявою про те, що 09.02.2015 року в 16 год30 хв. із кімнати № 312 будинку № 40 по вул.Патріотичній тайно викрадені грошові кошти 1500 грн., мобільний телефон Нокіа, банківські картки Ощадбанку та Приватбанку, службове посвідчення МНС на його ім.я, які знаходились в куртці „пуховик чорного кольору. Однак, про крадіжку саме куртки ( пуховика) ОСОБА_7 в заяві від 09.02.2015 року не зазначено.
09.02.2015 року о 23 год. слідчий оглянув місце події, а саме кімнату АДРЕСА_5 , виявив на внутрішньому боці лутки вхідних дверей в кімнату два капілярних сліди та вилучив їх, про що склав протокол огляду місця події. Однак слідчим не встановлено належність відбитків слідів знятих з лутки дверей.
09.02.2015 року о 22 годині слідчий оглянув приміщення приймального покою 5-її міської лікарні м.Запоріжжя по вул.Перемоги,80, де на каталці лежить чоловік в стані сильного алкогольного спяніння, на ньому одягнута куртка із чорної тканини, на чоловікові лежить шкіряна обкладинка, в якій знаходиться службове посвідчення на ім.я ОСОБА_19 , купюра номіналом 20 грн., банківські картки Приватбанку та Ощадбанку, два проїзних квитка, виписка з медичної картки стаціонарного хворого № 1210 на ім.я ОСОБА_20 , 1962 року народження, про що склав протокол огляду місця події. Однак, як свідчить протокол огляду місця події від 09.02.2015 року куртка, в яку був одягнутий ОСОБА_6 не оглядалась та не вилучалася слідчим. Крім того, як свідчить ілюстраційна таблиця до протоколу огляду від 09.02.2015 року, невідомий чоловік лежить привязаний до каталки, на його одежі розташований гаманець, однак даний гаманець чи то обкладинка речовим доказом по кримінальному провадженню не визнані, спосіб його знаходження на невстановленій 09.02.2015 року особі слідчим не встановлений.
Вилучена при огляді слідчим 09.02.2015 року виписка із медичної карти хворого № 1210 на ім.я ОСОБА_20 , 1961 року народження, підтверджує пояснення обвинуваченого ОСОБА_6 , про те, що він дійсно знаходився на лікуванні з 04.02.2015 року по 09.02.2015 року, та назвався в лікарні „Смирновим.
Як свідчить протокол огляду предмету від 12.02.2015 року, в 09 год.00 хв. оперуповноважений Орджонікідзевського РВ в приміщенні службового кабінету провів огляд предмету, а саме куртки чоловічої чорного кольору фірми „Colins з світлим хутром на капюшоні, яку видав ОСОБА_6 , про що складений протокол огляду від 12.02.2015 року. Однак, відсутні докази того, що куртка, яку добровільно видав 12.02.2015 року ОСОБА_6 за своїми індивідуальними ознаками належить саме до викраденої у потерпілого ОСОБА_7 куртки. Оглянута оперуповноваженим 12.02.2015 року куртка для впізнання потерпілому ОСОБА_7 не предявлялась.
Згідно з протоколом предявлення особи для впізнання, складеного слідчим СВ Орджонікідзевського РВ, у присутності понятих ОСОБА_18 , ОСОБА_21 , свідок ОСОБА_14 впізнала особу на фотографії № 2, яка 09.02.2015 року приблизно 0 16 год. перебувала біля квартири АДРЕСА_5 з курткою чорного кольору в руках. Як пояснювала свідок ОСОБА_14 у судовому засіданні перед впізнанням по фотографії, слідчий показував їй фотографію особи, яка причетна до крадіжки куртки у ОСОБА_7 .
Згідно з постановою слідчого від 25.02.2015 року по кримінальному провадженню речовими доказами визнана чоловіча куртка чорного кольору фірми „Colins, грошові кошти 20 грн., 2 банківські картки „Приватбанк та „Ощадбанк, службове посвідчення співробітника МНС України № 004681 на ім.я ОСОБА_7 , які передані на відповідальне зберігання ОСОБА_7 , однак дані речові докази не містять на собі слідів та не можуть бути використані самостійно як доказ факту вчинення крадіжки саме ОСОБА_6 .
З протоколу проведення слідчого експерименту від 25.02.2015 року, за участі обвинуваченого ОСОБА_6 , потерпілого ОСОБА_7 , понятих ОСОБА_18 , ОСОБА_21 , слідує, що слідчий експеримент фіксувався за допомогою фотоапарата „Canon, та фотозйомку здійснював слідчий, при цьому обвинувачений пояснював про те, як він скоїв крадіжку куртки із кімнати гуртожитку. Однак даний протокол викликає сумнів, оскільки як пояснював потерпілий ОСОБА_7 понятих при відтворенні обставин не було, тим самим спростовуються показання свідка ОСОБА_18 , яка у судовому засіданні давала не чіткі показання, які спростовуються показаннями потерпілого ОСОБА_7 , та не є доказом вчинення крадіжки речей потерпілого ОСОБА_7 саме ОСОБА_6 . Крім того сам протокол не відтворює ні дій, ні обставин певної крадіжки.
За таких підстав, суд дійшов висновку, що вказані докази не доводять факт вчинення ОСОБА_6 09.02.2015 року крадіжки, належних потерпілому ОСОБА_7 куртки чорного кольору фірми «Colins», в якій знаходилися грошові кошти у сумі 20 грн., мобільний телефон в корпусі сірого кольору марки «Nokia 1100», вартістю 50 гривень, сім-карта мобільного оператора "Київстар", 2 банківські картки «Приватбанк» та «Ощадбанк», службове посвідчення співробітника МНС України № НОМЕР_1 на ім`я ОСОБА_7 .
За епізодом обвинувачення від 30 січня 2015 року судом в якості свідка допитана ОСОБА_15 ( до шлюбу ОСОБА_16 ), яка суду пояснила, що вона на початку лютого 2015 року на Критому ринку в м.Запоріжжя купувала планшет синього кольору у чоловіка, фотографію якого їй показували працівники міліції перед вилученням у неї планшету, та вона потім його впізнавала по фотографії.
Інші докази, досліджені судом, а саме протокол огляду місця події від 30.01.2015 року, а саме палати № 2 10-ї міської лікарні м.Запоріжжя, протокол огляду планшету «Lenovo А3500-HV від 09.02.2015 року, який добровільно виданий ОСОБА_22 (після шлюбу ОСОБА_15 ), видаткова накладна ТОВ „Комфі Трейд від 04.10.2014 року про вартість планшетного компютера „ Lenovo А3500 7, постанова про визнання речовим доказом планшет «Lenovo А3500 7 16GB 3G М», не вказують на вчинення 30.01.2015 року саме ОСОБА_6 крадіжки з палати Міської клінічної лікарні № 10, планшету в корпусі синього кольору фірми «Lenovo А3500 7 16GB 3G М», який належить ОСОБА_8 .
Суд на підставі ст.ст.86,89,228 КПК України визнає протокол предявлення особи для впізнання за фотознімками від 11.03.2015 року недопустимим доказом, оскільки перешкод для предявлення особисто обвинуваченого ОСОБА_6 для впізнання свідку ОСОБА_15 не існувало, у матеріалах кримінального провадження не зазначено де і за яких обставин були знайдені фотографії обвинуваченого, які предявлялись свідку ОСОБА_15 11.03.2015 року для впізнання.
За епізодом обвинувачення від 10 лютого 2015 року судом був допитаний потерпілий ОСОБА_9 , який не підтвердив причетність ОСОБА_6 до викрадення у нього мобільного телефону в корпусі червоного кольору «Nokia Asha 305», обручки із золота, та свідок ОСОБА_17 , свідчення якого є сумнівними, оскільки він вказує на обвинуваченого, як на особу, яка здавала йому у скупку мобільний телефон Нокіа червоного кольору, після предявлення слідчим фотографії обвинуваченого.
Інші докази, досліджені судом, а саме протокол огляду місця події від 11.02.2015 року, а саме приміщення кіоска № 1 розташованого біля входу у Критий ринок у м.Запоріжжя, де ОСОБА_17 добровільно видав мобільний телефон марки «Nokia Asha 305» працівникам міліції, постанова про призначення товарознавчої експертизи від 18.02.2015 року про вартість мобільного телефону в корпусі червоного кольору «Nokia Asha 305», висновок експерта № 385 від 20.02.2015 року про можливу ринкову вартість мобільного телефона «Nokia Asha 305» в корпусі червоного кольору, - 1132 грн.80 коп. не викривають ОСОБА_6 у вчиненні ним крадіжки майна ОСОБА_9 .
Суд на підставі ст.ст.86,89,228 КПК України визнає протокол предявлення особи для впізнання за фотознімками від 11.03.2015 року недопустимим доказом, оскільки перешкод для предявлення особисто обвинуваченого ОСОБА_6 для впізнання свідку ОСОБА_17 не існувало, у матеріалах кримінального провадження не зазначено де і за яких обставин були знайдені фотографії обвинуваченого, які предявлялись свідку ОСОБА_17 11.03.2015 року для впізнання.
Прокурорами не спростовані пояснення обвинуваченого ОСОБА_6 , надані ним під час судового розгляду.
Стосовно перевірки слідчим прокуратури Запорізької області заяви обвинуваченого ОСОБА_6 про застосування до нього недозволених методів слідства, а саме психічного насильства з боку працівників Ордонікідзевського РВ, суд вважає її такою, що проведена поверхово, без достатньої на те перевірки фактів та обставин, що мають значення для такої перевірки.
Так, обвинувачений у судовому засіданні пояснював про безпідставність тримання його в приміщенні Орджонікідзевського РВ з 10 по 12 лютого 2015 року, дана заява ОСОБА_6 не спростована та не перевірена слідчим прокуратури Запорізької області.
Як свідчить протокол затримання обвинуваченого ОСОБА_6 від 12.02.2015 року, підставою для його затримання слугувала ухвала слідчого судді Орджонікідзевського районного суду м.Запоріжжя від 12.02.2015 року, однак ухвалою слідчого судді від 12.02.2015 року підозрюваному ОСОБА_6 був застосований запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, та він не затримувався судом, розгляд клопотання про дозвіл на затримання підозрюваного за вимогами ст.189 КПК України судом не здійснювався.
Більш того, як свідчить протокол огляду місця події від 09.02.2015 року слідчий о 22 год. оглядав приміщення приймального покою 5-її міської лікарні м.Запоріжжя по вул.Перемоги,80, куди був каретою швидкої допомоги доставлений ОСОБА_6 , оглядав самого ОСОБА_6 та речі, які були з ним, однак місце його знаходження з 10 по 12 лютого 2015 року слідчим прокуратури належним чином не перевірено.
Так, суд не виключає, що на досудовому розслідування до обвинуваченого могло бути застосування нелюдського або такого, що принижує людську гідність з метою отримання зізнання в кримінальному правопорушенні, якого він не вчиняв, як наслідок цього заявив про це в судовому засіданні.
Відповідно до частини 1 статті 6 Конвенції "Про захист прав людини і основоположних свобод" (далі-Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.
Згідно ч. 2 ст. 6 Конвенції кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.
Відповідно до роз`яснень, що містяться в абз. 2 пункту 19 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 01 листопада 1996 року «Про застосування Конституції при здійсненні правосуддя», визнання особи винною у вчиненні злочину можливе лише за умов доведеності її вини.
Згідно вимог ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях і усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
Відповідно до положень статті 17 КПК України ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на користь такої особи.
Згідно частини 1 статті 92 КПК України обов`язок доказування покладається на слідчого, прокурора та, в установлених цим Кодексом випадках, - на потерпілого.
Відповідно до частини 1 статті 94 КПК України суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення. При цьому, відповідно до ч.2 ст. 94 КПК України, жоден доказ не має наперед встановленої сили.
Згідно роз`яснень, що містяться у пункті 23 постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 29 червня 1990 року «Про виконання судами України законодавства і постанов Пленуму Верховного Суду України з питань судового розгляду кримінальних справ і постановлення вироку» вказано на недопустимість обвинувального ухилу при вирішенні питання про винність чи невинність підсудного. Всі сумніви щодо доведеності обвинувачення, якщо їх неможливо усунути, повинні тлумачитись на користь підсудного.
З огляду на викладене суд відхиляє зазначені вище докази сторони обвинувачення як докази винуватості ОСОБА_6 у вчиненні злочину, передбаченого ч. Ч.2, 3 ст. 185 КК України і приходить до висновку, що в матеріалах кримінального провадження відсутні докази "поза розумним сумнівом", які б доводили винуватість ОСОБА_6 у вчиненні злочинів, передбачених ч.2., ч. 3 ст. 185 КК України.
Суд, безпосередньо дослідивши зібрані під час досудового слідства докази сторони обвинувачення та сторони захисту у їх сукупності, давши їм належну оцінку, відповідно до вимог ст.94 КПК України, дійшов висновку про те, що стороною обвинувачення не доведено, що кримінальні правопорушення, передбачені ч.ч.2,3 ст.185 КК України вчинені обвинуваченим ОСОБА_6 .
Згідно з вимогами ст. 370 КПК України обгрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, як і підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст.94 цього Кодексу.
Усі сумніви щодо доведеності обвинувачення, якщо їх неможливо усунути, повинні тлумачитися на користь обвинуваченого. Коли зібрані у справі докази не підтверджують обвинувачення і всі можливості збирання додаткових доказів вичерпані, суд зобов`я заний постановити виправдувальний вирок.
Згідно п. 2 ч. 1 ст. 373 КПК України виправдувальний вирок ухвалюється у разі, якщо не доведено, що кримінальне правопорушення вчинене обвинуваченим.
Цивільний позов заявленим потерпілим ОСОБА_7 на підставі ст.129 ч.3 КПК України слід залишити без розгляду.
Питання про долю речових доказів вирішити згідно зі ст. 100 КПК України.
Керуючись ст.ст. 100, 368-370, 373 ч. 1 п. 2, 368-370, 374, 376 КПК України суд, -
У Х В А Л И В :
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати невинуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч.2 ст.185 КК України, ч. 3 ст. 185 КК України та виправдати його у звязку з недоведеністю того, що кримінальні правопорушення вчинені ним.
Міру запобіжного заходу відносно ОСОБА_6 у вигляді тримання під вартою скасувати, звільнити ОСОБА_6 з під-варти в залі суду.
Речові докази:чоловіча куртка чорного кольору фірми „Colins, грошові кошти 20 грн., 2 банківські картки „Приватбанк та „Ощадбанк, службове посвідчення співробітника МНС України № 004681 на ім.я ОСОБА_7 , які передані на відповідальне зберігання ОСОБА_7 , - залишити ОСОБА_7 ; планшет «Lenovo А3500 7 16GB 3G М», переданий на відповідальне зберігання ОСОБА_8 ,- залишити ОСОБА_8 , мобільний телефон «Nokia Asha 305, переданий на відповідальне зберігання до камери схову Орджонікідзевського РВ ЗМУ ГУМВС України в Запорізькій області, - передати ОСОБА_9 .
Цивільний позов ОСОБА_7 залишити без розгляду.
Вирок може бути оскаржений в апеляційний суд Запорізької області через Орджонікідзевський районний суд м.Запоріжжя протягом 30 днів з моменту його проголошення. Для осіб, які перебувають під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення копії судового рішення.

Суддя ОСОБА_1