АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД КІРОВОГРАДСЬКОЇ ОБЛАСТІ
№ провадження 11-кп/781/559/15 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Категорія 263 Доповідач в колегії апеляційного суду ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
27.08.2015 м.Кіровоград

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Кіровоградської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,,

при секретарі ОСОБА_5 ,
за участі прокурора ОСОБА_6 ,
захисника обвинуваченого ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_8 ,
розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Кіровограді матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою захисника обвинуваченого ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 , поданою на вирок Кіровоградського районного суду Кіровоградської області від 08 квітня 2015 року, яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кіровограда, українця, громадянина України, не одруженого, із базовою вищою освітою, такого, який не працює, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , не судимого,
визнано винуватим та засуджено за ч. 1 ст. 263 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк три роки, на підставі ст. 75 КК України звільнено від відбування покарання з випробуванням, встановлено іспитовий строк тривалістю два роки, покладено обов`язки, передбачені ст. 76 КК України.
Ухвалено стягнути процесуальні витрати на користь держави у розмірі 4 451 гривня на залучення експертів.
Вироком суду першої інстанції ОСОБА_7 визнаний винуватим за вчинення зберігання бойових припасів і вибухових речовин без передбаченого законом дозволу.
Кримінальне правопорушення вчинено при наступних обставинах.
ОСОБА_7 наказом № 202 о/с від 09.06.2014 року призначено міліціонером взводу № 1 роти № 2 батальйону патрульної служби міліції особливого призначення «Кіровоград» при УМВС України в Кіровоградській області та направлено до зони проведення антитерористичної операції на сході України.
Наказом начальника УМВС України в Кіровоградській області № 304 по особовому складу, - 10.09.2014 року ОСОБА_7 звільнено з органів МВС у запас Збройних сил України, з поставленням на військовий облік.
У подальшому, 11 вересня 2014 року, на автодорозі Стрий-Тернопіль-Кіровоград-Знам`янка (724 км), що на території Созонівської сільської ради Кіровоградського району та області, під час проведення огляду автомобіля «Mercedes VITO», державний реєстраційний № НОМЕР_1 , у багажному відділенні, виявлено та вилучено із сумки, належної ОСОБА_7 : 48 гвинтівкових набоїв калібру 7,62 мм, 124 патрони центрального бою калібру 5,45 мм, один крупнокаліберний патрон калібру 12, 7 мм, три засоби підриву промислового виготовлення ударно-дистанційні запали УДЗ, 6 засобів підриву промислового виготовлення уніфіковані підривники ручних гранат, постріл ВОГ-25П, постріл ВОГ-25, ручну осколочну гранату наступальної дії РГД-5 з уніфікованим підривником ручних гранат дистанційної дії типу УЗРГМ-2, які відносяться до категорії боєприпасів, один засіб підриву промислового виготовлення з ударно-дистанційним запалом ручних гранат типу УДЗ, споряджений бойовим запалом, які відносяться до категорії боєприпасів.
Вирок суду першої інстанції оскаржений в апеляційному порядку захисником обвинуваченого ОСОБА_7 адвокатом ОСОБА_8 котрий у своїй апеляційній скарзі просить вирок суду скасувати, закрити провадження щодо його підзахисного у зв`язку із відсутністю в діях останнього складу кримінального правопорушення.
Свої вимоги обґрунтовує наступними доводами.
Вказує на незаконність вироку суду, у зв`язку із неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, невідповідністю висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам справи.
Зазначає - судом першої інстанції залишені поза увагою показання свідків ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , відповідно до яких ОСОБА_7 здав зброю лише 10 вересня 2014 року у другій половині дня, посвідчення співробітника МВС у останнього вилучено при затриманні -11 вересня 2015 року, про звільнення з 10 вересня 2015 року ніхто з керівного складу ОСОБА_7 не доводив, а тому він не знав, що не має права зберігати бойові припаси та вогнепальну зброю.
Командир роти, свідок ОСОБА_14 , будучи допитаним судом першої інстанції, в судовому засіданні повідомив, що рапорт про звільнення ОСОБА_7 він до Кіровограду не направляв, а наказ про звільнення ОСОБА_7 в зоні проведення антитерористичної операції не отримував.
Вказане, за переконанням особи, яка подала апеляційну скаргу, свідчить про те, що ОСОБА_7 , на момент відбуття до Кіровограду, не усвідомлював, що він є звільненим, - тому у його діях відсутній умисел на носіння, зберігання, придбання, передачу чи збут вогнепальної зброї, бойових припасів, вибухових речовин або вибухових пристроїв без передбаченого законом дозволу.
Крім того, не враховано судом й того, що вилучені у ОСОБА_7 патрони, гранати видавалися йому для здійснення ним своїх обов`язків під час участі у проведенні антитерористичної операції, документу, що приписував би ОСОБА_7 здати вказані боєприпаси, - надано не було.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, думку та доводи у дебатах захисника ОСОБА_8 , котрий підтримав апеляційну скаргу, подану ним в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 , просив вирок суду першої інстанції скасувати, закрити провадження, у зв`язку із відсутністю у діях обвинуваченого складу кримінального правопорушення, думку прокурора, який заперечив задоволення апеляційної скарги сторони захисту, просив оскаржуваний вирок суду залишити без змін як законний та обґрунтований, дослідивши матеріали кримінального провадження, зваживши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.
Викладені у вироку суду висновки про винуватість ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, ґрунтуються на сукупності зібраних у провадженні доказів, які у повному обсязі досліджені судом першої інстанції під час судового розгляду провадження, та є взаємоузгодженими між собою і відповідають фактичним обставинам справи.

Будучи допитаним судом першої інстанції, обвинувачений ОСОБА_7 свою вину у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 263 КК України, не визнав, пояснив суду, що він проходив службу в батальйоні «Кіровоград» УМВС України в Кіровоградській області. 10 вересня 2014 року, в День народження ОСОБА_12 , він разом із своїми товаришами по службі: ОСОБА_12 , ОСОБА_15 та ОСОБА_13 , вживав алкогольні напої. Цей проступок був виявлений командиром батальйону і йому разом із іншими бійцями командир запропонував написати рапорти на звільнення за власним бажанням, а потім відправлятися на базу батальйону в м.Кіровоград. Вони не були звільнені перед відправленням, також вони не віддавали свої посвідчення, а тому коли відправлялися додому, то вважав, що вони є працівниками внутрішніх справ. Перед відправленням він передав свою табельну зброю гвинтівку Мосіна та пістолет Макарова іншим бійцям. Проте в дорогу вирішив взяти бойові гранати, оскільки вважав, що є ймовірність нападу диверсійних груп. Бойові патрони, які пізніше були виявлені у його сумці, він забувся викласти. Їхній підрозділ часто переїздив із місця на місце, а тому боєприпаси зберігалися в особистих речах. Перед виїздом їхні сумки ніхто не перевіряв. Виїздили вони на автобусі «Мерседес Віто» під керуванням ОСОБА_16 .. Перед містом Кіровоградом їх затримали співробітники спецпідрозділу «Сокіл» та виявили у них зброю. Вважає, що оскільки вони були працівниками міліції і поверталися із зони АТО, то могли везти для самозахисту зброю.
Не зважаючи на часткове визнання ОСОБА_7 своєї винуватості у вчиненому кримінальному правопорушенні, його винуватість доводиться сукупністю доказів по кримінальному провадженні, що їх оцінено судом першої інстанції, при ухваленні обвинувального вироку стосовно ОСОБА_7 .

Свідок ОСОБА_17 у судовому засіданні суду першої інстанції надав показань, відповідно до яких - він ОСОБА_7 вперше побачив 11.09.2014, коли був обшук автомобіля «Мерседес Віто», білого кольору, д.н. НОМЕР_1 . Приблизно о 17 годині 30 хвилин він повертався з міста Знам`янка і був зупинений працівниками ДАІ, які попросили його бути понятим. Там було приблизно 8 чоловік в чорній формі, в масках та з автоматами. Ще було приблизно 15 чоловік в цивільному одязі, які увесь час приїжджали і від`їжджали, хто вони йому не відомо, оскільки останні не представлялись. Зачекали на слідчого хвилин 40, який приїхав ще з якимось чоловіком. Спочатку оглядали речі хворого бійця, в якого нібито було запалення легень. В його речах було виявлено один маленький патрон та два осколки від граду, папка, а саме: листки в файлу формату А4 та посвідчення. Процедура огляду була такою, що кожного хлопця у воєнній формі, які були в наручниках, викликали та запитували, де його речі, він показував на свою сумку, а потім доставали сумку та повністю оглядали речі. Під час огляду знаходили гранати та патрони. Гранат було більше десяти, точно не пам`ятає, патрони були в упаковках. Він особисто не бачив як вилучали гранату у водія. Наскільки пам`ятає, то запитали чия курточка, яка була позаду водія на сидінні, водій повідомив, що його, потім звідти достали гранату. Водій з приводу гранати повідомив, що вона не його і звідки вона з`явилась йому не відомо. Тиску з боку працівників міліції не було, хлопці добровільно показували - де чиї речі та надавали пояснення. Обвинувачені пояснювали, що вони повинні були через день або два знову повертатись в зону АТО, а тому не здавали ці речі. Посвідчення хлопців та папка формату А4 вилучались, подальша їх доля йому не відома. Він пам`ятає, що в Лісовського вилучалась чорна пластмасова коробочка, але особливу увагу він їй не приділяв, її не упаковували. При ньому упаковували: гранати, один магазин з автомату «Калашникова», патрони, гільзи та ножі. Відеозйомка обшуку проводилась частково, що саме знімали йому не відомо, фотозйомка проводилась. Що саме у ОСОБА_7 вилучалось не пам`ятає, він також був у воєнному одязі. Коли доставали речі з автомобіля, там нікого не було, хлопці самі підходили і показували, де чиї речі.
Згідно із показаннями свідка ОСОБА_18 , наданими у ході судового слідства суду першої інстанції - він їхав на автомобілі, його зупинили працівники ДАІ і попросили бути свідком при затриманні хлопців. Коли він підійшов до автомобіля «Мерседес Віто», навколо нього стояли чоловіки у воєнній формі та в наручниках. Через деякий час почали по одному називати своє прізвище та підводити до автомобіля, де затриманий показував на свої речі. Їх доставали та робили особистий огляд. Під час огляду особистих речей обвинувачених виявляли: гранати, патрони, ножі, тепловізор, бронежилет. Гранат було 8-10 штук, патрони були у декого в коробках, в декого розкидані. Тиску з боку працівників міліції не було. Хлопці пояснювали, що вони взяли все це з собою, оскільки збирались найближчим часом повертатись назад до зони АТО. У водія не вилучали гранату, її було знайдено під час огляду автомобіля під олімпійкою, яка, як йому відомо зі слів, належить водію цього автомобіля. Водій пояснив, що він не знає звідки взялась граната. Також він бачив папку формату А4, в якій були рапорти. Їх зачитували, куди далі ділась папка йому не відомо. У кожного з хлопців було посвідчення, де вони зникли йому також не відомо. Безпосередньо в ОСОБА_7 вилучали коробочку чорного кольору, як казали «дальнометр», її опечатували в пакетику. Те що це «дальнометр», хтось сказав з людей, точно не може стверджувати, однак йому здається, що його поклали в пакет, який було заклеєно і вони там ставили свої підписи. Взагалі все, що вилучалось - опечатували і поняті ставили свої підписи. Всього було затримано шість чоловік. Було пару чоловік в міліцейській формі, хлопців в масках і чорних костюмах було п`ять чоловік. В цивільному одязі було багато людей, сумки з автобусу доставали при понятих, в цей час в автобусі нікого не було.
Відповідно до наданих суду першої інстанції показань свідка ОСОБА_16 він вперше побачив ОСОБА_19 11 вересня 2014 на базі в Маріуполі. Напередодні йому зателефонував брат ОСОБА_20 , який служить в батальйоні Кіровоград, і попросив забрати п`ять бійців до м. Кіровограда. Він привіз гуманітарну допомогу, забрав бійців і вирушив до міста Кіровограда. На в`їзді до м. Кіровограда невідомі особи в масках, зупинили, виволокли з машини та почали проводити обшук, перевіряли особисті речі. Їхали вони на автомобілі «Мерседесі Віто», д.н. НОМЕР_1 , в автомобілі їх було семеро, п`ять бійців, він та його товариш ОСОБА_21 . Під час поїздки вони з бійцями не спілкувались, а тому йому їхні імена не відомі, що бійці перевозили гранати йому не було відомо. Він повинен був доставити хлопців на базу в м. Кіровограді. Перед Кіровоградом їх затримали. Він бачив, що вилучали гранати та набої, скільки їх було не пам`ятає. Також бачив папку формату А4, зміст її йому не відомий. ЇЇ вилучали разом з посвідченнями бійців. Посвідчення хлопців спочатку лежали на сидінні в машині, потім приїхав якийсь чоловік (середнього зросту, коренастої статури, в світло сірих джинсах і світлому светрі, із світлим волоссям) на автомобілі начебто «Hyundai Sonata коричневого чи червоного кольору, забрав папку із посвідченнями, сів в машину та поїхав у невідомому напрямку. Подальша доля папки та посвідчень йому не відома.
Свідок ОСОБА_22 , будучи допитаним судом першої інстанції, повідомив, що він є командиром роти батальйону спеціального призначення « ІНФОРМАЦІЯ_2 ».
ОСОБА_7 знає, оскільки він його підлеглий, який був старшим групи снайперів. ОСОБА_7 зарекомендував себе з позитивної сторони. ОСОБА_7 разом із своїми товаришами вжив спиртні напої. Це сталося, коли бійці відпочивали після чергування на блок-постах. У відрядженні вживання алкоголю заборонено.
А тому наскільки йому відомо після бесіди із командиром батальйону всі учасники інциденту написали рапорти на звільнення. Також комбат наказав 4 бійцям виїжджати до м. Кіровограду. В той день його брат ОСОБА_16 приїхав на автомобілі «Мерседес Віто» на його прохання, щоб забрати бійців до міста Кіровограда. Про те, що були написані рапорти на звільнення, він дізнався від комбата. Бійцям видавались автомати ОСОБА_23 (калібр 5,45 мм) та пістолети Макарова, а в ОСОБА_24 вони отримали гранати та підствольні гранатомети. Про те, що бійцям в Краматорську видавались гранати Ф1 (оборонні), він дізнався нещодавно.
Перед виїздом комбат усно наказав бійцям, яких відправляли додому, здати зброю. Бійці здали автомати і пістолети, тобто все те, що отримали в м. Кіровограді перед виїздом у відрядження. Гранати також здавали.
Звідки в них з`явились ще гранати йому невідомо, але в зоні АТО гранат і набоїв вдосталь, наприклад, деякі гранати їм давали військові. Він оглядав особисті речі бійців перед виїздом, але не дуже ретельно. Хлопці повинні були здати всю зброю перед виїздом. Батальйон прибув до м. Кіровограда через три дні після затримання бійців. Все озброєння батальйону здавалось в м. Кіровограді в постійному місці дислокації. Надлишки боєприпасів також були здані. В зоні АТО кожний боєць несе відповідальність за свою табельну зброю та боєприпаси, тобто зброя знаходиться при бійці та в його особистих речах. Спеціальних місць для здачі та зберігання зброї немає. Коли він направляв бійців до м. Кіровограда йому не було відомо, що вони звільненні. Вони від`їжджали працівниками міліції, команди забрати у бійців посвідчення не було. На його думку, не можна було відправляти бійців без супроводу, оскільки це було небезпечно відстань від Маріуполя до Запорізької області близько 300 км, де могли діяти розвідувально-диверсійні групи противника. Переміщення по зоні АТО відбувалось всією колоною по наказу МВС зі штабу АТО. Чіткого положення, яке б регулювало порядок переміщення по зоні АТО немає. Наказ відрядити чотирьох бійців він усно отримав від комбата ОСОБА_25 .. Табельною зброєю у їхньому підрозділі були автомати і пістолети. Відповідно і боєкомплекти видавалися до пістолетів і автоматів. ОСОБА_7 був снайпером, а тому отримав гвинтівку Мосіна 1941 року випуску як табельну зброю в м. Кіровограді. Гранати не є табельною зброєю. Гранати та підствольники в м. Кіровограді вони не отримували.
У відповідності до показань свідка ОСОБА_9 , що ним надані під час його допиту судовм першої інстанції, - він працює заступником командира батальйону спеціального призначення « ІНФОРМАЦІЯ_2 » з матеріального забезпечення. Лісовського знає як бійця батальйону « ІНФОРМАЦІЯ_2 ». 11 вересня 2014 його відправлено з м. Маріуполя до м. Кіровограда на лікування, оскільки в нього було запалення легенів, крім того він супроводжував чотирьох бійців батальйону Кіровоград на місце постійної дислокації. Бійці повертались до міста Кіровограду у зв`язку з тим, що напередодні вони вживали алкогольні напої, а це категорично заборонено. Ними були написані рапорти на звільнення, які йому зранку 11 вересня 2014, разом з його рапортом на лікування, в папці було передано заступником командира батальйону з кадрового забезпечення. Папку він не відкривав, а тому з текстом рапортів не ознайомлений. Повертались на автомобілі «Мерседес Віто» білого кольору. Що вилучалось з автомобіля не бачив, оскільки був обличчям на капоті автомобіля. Вони мали приїхати до місця постійної дислокації, а саме: АДРЕСА_3 . Про те що він та хлопці звільненні йому відомо не було. Особисто він дізнався про те, що його звільнено в понеділок 15 вересня 2014 року. Папку з рапортами було вилучено з його сумки та забрано працівниками внутрішньої безпеки УМВС. Його посвідчення також забрали працівники внутрішньої безпеки УМВС, а щодо посвідчень бійців йому не відомо.
Допитаний у суді першої інстанції свідок ОСОБА_14 в судовому засіданні надав показань, згідно із якими - він працює командиром батальйону патрульної служби міліції особливого призначення « ІНФОРМАЦІЯ_2 » при УМВС в Кіровоградській області. ОСОБА_7 знає, оскільки він був міліціонером другої роти батальйону, зарекомендував себе як боєць з позитивної сторони, нарікань на нього не було. 9-10 вересня 2014 року ОСОБА_7 здійснив порушення порядку несення служби по місцю дислокації. ОСОБА_7 залишив місце дислокації та вживавав алкогольних напоїв, що категорично забороняється, як наслідок - всі порушники дисципліни написали рапорти на звільнення. Рапорти на звільнення писались при ньому, він їх особисто бачив, яка там була дата не пам`ятає. Йому було відомо, що коли бійці повертались до м. Кіровограда, то були вже звільненні, але наказів про їх звільнення він не бачив. Він повідомив по телефону відділ кадрів МВС, що є рапорти на звільнення декількох бійців, а йому довели, що бійці вже звільненні. Ці рапорти він передав ОСОБА_9 і наказав привести в УМВС в Кіровоградській області. Він давав команду командиру роти вилучити посвідчення бійців. Шлях повернення бійців до м. Кіровограда пролягав лише по зоні проведення АТО, а не по окупованим територіям. Маршрут руху автомобіля з бійцями складався після зв`язку з Антитерористичним центром і з`ясування оперативної ситуації. На той час діяльності диверсійних груп на маршруті, по якому їхали бійці, не було. Супроводу бійців не було, з ними був лише ОСОБА_9 , який їхав на лікування. ОСОБА_9 на момент відправлення не був звільнений, щодо його звільнення він нічого повідомити не може.
Перед від`їздом до зони АТО звичайним міліціонерам видавались пістолет і автомат, а так як ОСОБА_7 був снайпером - йому видавали гвинтівку Мосіна і пістолет. До зброї обов`язково видавався боєкомплект: патрони і магазини. Гранати видавались на підрозділ, а потім за рішенням командиру роти, в залежності від завдань, видавались бійцям. Як стало потім відомо командиром другої роти було прийнято рішення і кожному бійцю видано гранати. Рішення про видачу гранат приймав командир роти. Чи видавались гранати ОСОБА_7 - йому не відомо. Перед відправкою в зону АТО видається табельна зброя та боєкомплект до неї по приїзду ця зброя здається. Коли особа полишає зону АТО без свого підрозділу (без розпорядчих документів), вона повинна здати зброю та посвідчення. Вказівка здати зброю була видана ним особисто командиру роти ОСОБА_22 .. Бійці виїжджали із зони АТО з ОСОБА_16 на автомобілі «Мерседес Віто». Бійці повинні були їхати до Кіровограду на місце дислокації. Через пару днів весь батальйон повернувся до м. Кіровограда, всю зброю здавали вже по місцю дислокації. Гранати (оборонні та наступальні) на підрозділ отримували в Кіровограді. В зоні АТО гранати не отримували. Надлишку боєприпасів не було. Він особисто надав наказ командиру роти ОСОБА_22 прийняти всю табельну зброю і боєприпаси бійців, крім того, перед виїздом оглянути їх особисті речі, щоб не допустити несанкціонованого вивозу зброї і боєприпасів. Вони повертались як цивільні особи і не мали права на зброю. Коли весь батальйон повертався до м. Кіровограда, вся зброя була в машині, яка їхала за ними. Відповідальний за зброю був ОСОБА_26 . В батальйоні всього дві роти. Гранати не відносяться до табельної зброї, а є боєкомплектом. Весь невикористаний боєкомплект підлягає здачі. Жодних наказів про перевезення бійцями боєкомплектів до м. Кіровограда не було.
Відповідно до показань, наданих під час судового слідства суду першої інстанції свідком ОСОБА_13 , - він разом із ОСОБА_7 проходив службу в батальйоні « ІНФОРМАЦІЯ_2 » на сході України, тобто в зоні АТО. Він із іншими бійцями допустив порушення дисципліни, а саме вживав алкогольних напоїв в День народження ОСОБА_12 , оскільки тоді в їхньої групи був вихідний день. Після чого, комбат їм сказав написати рапорти на звільнення, але ці рапорти повинні були слугувати стримуючим фактором для них та інших бійців, тобто наміру звільнятися в них не було. Рапорти писали 10 вересня 2014 всі разом (звільнення за власним бажанням), це бачив весь батальйон, а потім здали їх комбату. Рапорти вони писали без дати, оскільки їм обіцяли, що їх не пустять в хід. Коли їх направляли до м. Кіровограда, вони не знали, що їх вже звільнили з органів внутрішніх справ. З інформації, яка була відома їм на момент відправлення, вони повертаються до м. Кіровограда і далі повинні працювати поки не повернеться весь батальйон,а потім будуть вирішувати їхню долю. 11.09.2014 їхали до м. Кіровоград на постійне місце дислокації їхнього батальйону і були затримані невідомими особами (ніхто не представлявся). Коли його приймали на службу видавали посвідчення, коли повертались до м. Кіровоград, то посвідчення були у всіх бійців, а після затримання всі посвідчення - вилучили. Їм сказав комбат здати табельну зброю, він його особисто запитав «Як це задати всю зброю, а потім їхати по зоні АТО?» На що йому відповів комбат «Здати всю табельну зброю». Вони повинні були приїхати на базу в м. Кіровограді. З ними їхав ОСОБА_9 , в нього були всі їхні рапорти про звільнення. Зброї в ОСОБА_9 також не було, оскільки комбат не дозволив. Йому стало відомо, що він звільнений через два тижні як їх затримали. Гранати видавались різні, гранати Ф1 видавались командиром. Він взяв з собою в дорогу гранати тому, що шлях до м. Кіровограда пролягав через зону проведення АТО, по якій потрібно було їхали приблизно 300 км.. Під час проїзду по зоні АТО були блокпости, на блокпостах їх перевіряли. Вони знали, що їдуть в батальйон, а тому збиралась здати всі боєприпаси вже там. Гранати лежали в його сумці, яка була поруч з ним. Сумки лежали між сидіннями на проході. В кого і яка зброя вилучалася не знає, оскільки вони всі стояли лицем в капот автомобіля. Він сам особисто виносив свою сумку і при ньому її оглядали. Що везли інші бійці - він не знав. Гранати він брав для самооборони. Обіг боєприпасів (патронів, гранат тощо ) в зоні АТО відбувається хаотично, , облік не ведеться, на його думку, це зумовлено обстановкою в зоні АТО.
Згідно із показаннями свідка ОСОБА_11 , наданими в судовому засіданні суду першої інстанції, - він, разом із ОСОБА_7 , проходив службу. Коли їх приймали на службу, то їм видавали посвідчення працівників міліції. 10.09.2014 у ОСОБА_12 був День народження і він разом із ОСОБА_7 , ОСОБА_13 вжив алкогольні напої, а це заборонено. Коли про це дізналось командування батальйону, було прийнято рішення направити їх до м. Кіровограда, а перед цим вони написали рапорти про звільнення. Рапорти написали на ім`я начальника УМВС, а віддавали їх командиру роти чи командиру батальйону. Посвідчення працівників міліції перед виїздом до м. Кіровоград вони не здавали. Їм лише наказали здати табельну зброю (автомати та пістолети) та боєкомплект. Біля в`їзду в м. Кіровоград їх затримали. В нього в особистих речах було виявлено дві пачки патронів, які він забув здати. Також у нього та інших бійців вилучили посвідчення невідомі особи. Їм не було відомо, що вони звільненні на момент відправлення до м. Кіровограда, про це навіть мови не було. Вже на базі батальйону в м. Кіровограді повинна була вирішуватись питання проходження служби. Поводження із боєприпасами в зоні АТО було не впорядковане, кожен боєць зберігав свій боєкомплект при собі - по карманам, сумкам тощо. Їм видавали таку зброю: автомат Калашнікова, підствольний гранатомет та пістолет Макарова. Гранати видавались командиром роти та заступником командира роти лише тим бійцям, хто умів ними користуватися.
Допитаний судом першої інстанції свідок ОСОБА_12 повідомив, що разом із ОСОБА_7 проходив службу. 10 вересня 2014 року в нього був день народження, вони із товаришами по служби вжили алкогольні напої. Це помітив їх командир у зв`язку з чим наказав їм їхати до м. Кіровограда, а там вже буде прийматися рішення щодо подальшого проходження ними служби. Ввечері 10.09.2014 він розмовляв з ротним ОСОБА_22 і той йому сказав, що їдьте не хвилюйтесь все це для того, щоб інші бійці не вживали у відрядженні алкоголь. У нього було тимчасове посвідчення. Перед відправленням до м. Кіровограду йому не наказували здати посвідчення. Посвідчення вилучили тоді, коли їх затримували. Те що він і хлопці звільненні вони дізнались 12 вересня 2014 року. Вони в загалі не знали як добиратися до Кіровограду, комбат не довів їм як їхати. ОСОБА_22 , який дійсно хвилювався за них, домовився зі своїм братом, який привіз гуманітарну допомогу, і той забрав їх до м. Кіровограда. В Кіровограді їм видавали ОСОБА_27 з обоймами, автомат та чотири рожка пусті і двадцять пачок патронів. При прибутті в Дебальцеве їм видали патрони до ПМ. В нього були патрони завжди при собі: в кишенях, бронежилеті. У зв`язку з тим, що завжди вистрілювали повний боєкомплект приходилось часто поповняти запаси боєприпасів. В ОСОБА_28 ротний видав гранати тим, хто вмів ними користуватися. В ОСОБА_29 та ОСОБА_30 їхній підрозділ доотримав гранати. Він особисто не отримував гранати Ф1. Перед виїздом була команда здати табельну зброю, до якої відносяться: пістолети Макарова та автомати Калашникова. Підствольні гранатомети не є табельною зброєю. До м. Кіровограда на білому «Мерседесі Віто», на якому приїхав ОСОБА_31 . Перед Кіровоградом автомобіль, на якому вони їхали зупинили та вилучили гранати та інші боєприпаси. Він брав гранати та патрони для самозахисту, все це знаходилось в його речовому мішку, який знаходився в автобусі біля нього. В зоні АТО вони обмінювались набоями з іншими військовими, зберігали боєкомплекти у своїх речах, одязі.
Свідок ОСОБА_10 суду першої інстанції надав показань, у відповідності до яких - він знає ОСОБА_7 , оскільки проходив службу разом в батальйоні «Кіровоград». Він перебував на посаді помічника командира з матеріального забезпечення, до кола його посадових обов`язків належало складання звітів, видача боєприпасів, тощо. При цьому велась документація - книга форми 3. Коли хлопці їхали до зони АТО, то в місті Кіровограді перед відправленням їм видавалась табельна зброя: АДРЕСА_4 , потрійний боєкомплект, гранати РГО та РГМ. Гранати видавались зразу по одній. Інших гранат в батальйоні не було. Більше нічого під запис не видавалось. Після написання рапортів про звільнення, хлопці все здали під запис, він особисто приймав. Де взялись у хлопців гранати Ф1 йому не відомо. Крім нього видачею та прийманням зброєю ніхто не займався. Гранат Ф1 на озброєнні в батальйоні «Кіровоград» не було. Процедура видачі та здачі зброї відбувається наступним чином є книга, яка заповнюється належним чином, до неї вносяться присвоєнні номера і хлопці отримують свою зброю. При здачі зброї кожний особисто, під підпис, здає свою зброю. Набої, які використали під час бойових дій списуються по приїзду. Він не мав права перевіряти сумки хлопців перед від`їздом. Всю зброю, яку хлопці отримали перед виїздом до зони АТО, він у них прийняв по книжці, тобто здали все, що отримували. На озброєнні є підствольні гранатомети, бійці отримували їх та набої до них в зоні АТО, а на балансі батальйону вони вже з`явились, коли він повернувся до м. Кіровограда. Хлопці поїхали до зони АТО раніше, чим він. Тому в зоні АТО командир бійцям видавав ще підствольні гранатомети, більше нічого не давали, контролював видачу зброї командир. Можливо їм ще щось видавали в зоні АТО, проте йому не відомо. Зброю, яку видавав командир хлопцям в зоні АТО ніде не фіксувалось, оскільки його тоді ще не було. Все, що бійці отримали по книзі формі 3, вони повернули. З ним книги форми 3 в зоні АТО не було, вона була в м. Кіровограді. В книзі Ф-3 розписуються лише тоді, коли отримують зброю. Зброю в зоні АТО приймав по відомості (відомість про видачу зброю). В нього було близько 150 пістолетів та автоматів, що стосується набоїв необхідно дивитися по відомостям. До його посадових обов`язків відносилось приймання та контроль обліку зброї. Набої перелічуються вже по приїзду, робиться позапланова інвентаризація. Скільки набоїв видавались хлопцям перед виїздом сказати не може. Яким числом приймав зброю у бійців не пам`ятає. Спеціальні засоби передавав їм в зону АТО наручники, окремо по накладним.
Крім наведених доказів, винуватість ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення підтверджується й наступними доказами матеріалів кримінального провадження:
- рапортом інспектора ДПС ВС роти ДПС ДАІ УМВС України в Кіровоградській області (а.с.36 т.1);
- протоколом огляду місця події від 11.09.2014, в ході огляду автомобіля «Мерседес Віто», державний номер НОМЕР_1 , у кишені ОСОБА_7 було виявлено та вилучено - граната РГД-5 «113-83» із запалом УЗРГМ-2, у сумці останнього виявлено та вилучено: чотири предмети, схожі на вибухові пакети, два предмети, схожі на сигнальні ракетниці зеленого та червоного вогню, один предмет, схожий на ракетницю « НОМЕР_2 , предмет, схожий на набій крупного калібру, предмет схожий на наручники, 48 предметів, схожих на набої калібру 7,62 мм, п`ять предметів, схожих на гранати Ф-1 , предмет, схожий на гранату РГД-5, три предмета, схожі на гранати РГН, предмет циліндричної форми, схожий на гранату для під ствольного гранатомету ВМГ-П, десять предметів, сході на запали до гранат, предмет, схожий на ніж в чохлі, 124 предмети, схожі на набої калібру 5,45 мм(а.с.45-54т.1);
- довідкою про рівень небезпечності об`єктів від 11.09.2014 (а.с.55 т.1);
- висновком експерта №43/1147 від 19.09.2014, в якому зазначено, що предмети, вилучені у ОСОБА_7 є: двома піротехнічними засобами військового призначення 30-мм реактивними сигнальними однозірковими патронами червоного та зеленого вогню, до категорії боєприпасів не належать; піротехнічними засобом військового призначення 40-мм реактивним освітлювальним патроном збільшеної дальності, до категорії боєприпасів не належить; чотирма піротехнічними засобами військового призначення циліндричними вибуховими пакетами, до категорії боєприпасів не належить; п`ятьма корпусами ручних осколкових гранат оборонної дії типу Ф-1, які є конструктивно оформленими зарядами вибухової речовини, до категорії боєприпасів не належать; трьома корпусами ручних осколкових гранат наступальної дії РГН, які є конструктивно оформленими зарядами вибухової речовини,до категорії боєприпасів не належать; корпусом ручної осколкової гранати наступальної дії РГД-5, яка є конструктивно оформленим зарядом вибухової речовини, до категорії боєприпасів не належить; трьома засобами підриву промислового виготовлення ударно-дистанційними запалами УДЗ, відноситься до категорії боєприпасів; шістьма засобами підриву промислового виготовлення - уніфікованиий підривник ручних гранат дистанційної дії типу УЗРГМ та УЗРГМ-2 з бойовими запалами, відносяться до категорії боєприпасів; постріл ВОГ-25П, відноситься до категорії боєприпасів; постріл ВОГ-25, відноситься до категорії боєприпасів; ручною осколковою гранатою наступальної дії РГД-5 з уніфікованим підривником ручних гранат дистанційної дії типу УЗРГМ-2, яка є вибуховим пристроєм, відноситься до категорії боєприпасів. Чотири циліндричні вибухові пакети, споряджені зарядами вибухової речовини метальної дії димним порохом вагою 30+/-2 г; п`ять корпусів ручних осколкових гранат оборонної дії типу Ф-1, споряджено бризантною вибуховою речовиною тринітротолуолом (тротилом) вагою 50-56 г, які є конструктивно оформленими зарядами вибухової речовини; три корпуси ручних осколкових гранат наступальної дії РГН, споряджених бризантною вибуховою речовиною А-1Х-1 (флегматизовний гексоген) вагою 90г, які є конструктивно оформленими зарядами вибухової речовини; корпус ручної осколкової гранати наступальної дії РГД-5, споряджений бризантною вибуховою речовиною тринітротолуолом (тротилом) вагою 100-115 г, які є конструктивно оформленим зарядом вибухової речовини; постріл ВОГ-25П, споряджений вибуховою речовиною марки А-1Х-1 вагою 42 г; постріл ВОГ-25, споряджений вибуховою речовиною марки вагою 48 г; ручна осколкова граната наступальної дії РГД-5, корпус якої споряджено бризантною вибуховою речовиною тринітротолуолом (тротилом) вагою 100-115 г із уніфікованим підривником ручних гранат дистанційної дії типу УЗРГМ-2. Два 30-мм реактивні сигнальні однозіркові патрони червоного та зеленого вогню придатні для використання; 40-мм реактивний освітлювальний патрон збільшеної дальності, придатний для використання; чотири циліндричні вибухові пакети, придатні для здійснення вибуху; ВР в п`яти корпусах ручних осколкових гранат оборонної дії типу Ф-1, придатні для здійснення вибуху; ВР в трьох корпусах ручних осколкових гранат наступальної дії РГН, придатна для здійснення вибуху; ВР в корпусі ручної осколкової гранати наступальної дії РГД-5, придатна для здійснення вибуху; три ударно-дистанційні запали УДЗ, придатні для здійснення вибуху; шість уніфікованих підривників ручних гранат дистанційної дії типу УЗРГМ та УЗРГМ-2 придатні для здійснення вибуху; постріл ВОГ-25П придатний для здійснення вибуху; постріл ВОГ-25 придатний для здійснення вибуху, ручна осколкова граната наступальної дії РГД-5 з уніфікованим підривником ручних гранат дистанційної дії типу УЗРГМ-2 придатна для здійснення вибуху (а.с.60-91 т.1);
- актом знищення вибухонебезпечних речових доказів №37 від 17.09.2014 (а.с.92 т.1);
- висновком експерта №243 від 19.09.2014, згідно з яким 173 патрони, вилучені 11.09.2014, у ОСОБА_7 є боєприпасами: 48 патронів з маркувальними позначеннями «17 75», «188 74», «188 62» є 7,62 мм гвинтівковим патроном, призначеним для проведення пострілу з нарізної вогнепальної зброї (СВД, гвинтівка Мосіна та інші); 124 патрони з маркувальними позначеннями позначеннями «3 83», «539 87», «270 81» є 5,45 мм автоматними патронами центрального бою, призначеними для проведення пострілів з нарізної вогнепальної зброї (АК-74, АКС-74У, РПК-74 та ін.); 1 патрон з маркувальними позначенням «184 74» є військовим крупнокаліберним патроном калібру 12,7 мм, призначеним для проведення пострілу з нарізної вогнепальної зброї (крупнокаліберні кулемети ДШК, ДШКМ та ін.). Патрони придатні для проведення пострілу. Патрони виготовлені промисловим способом (а.с.98-103 т.1);
- висновком експерта № 46/1148 від 19.09.2014, в якому зазначено, що предмети, вилучені 11.09.2014 з кармана куртки, що належить ОСОБА_16 є корпусом ручної осколкової гранати наступальної дії РГН, який є конструктивно оформленим зарядом вибухової речовини, до категорії боєприпасів не належить; засобом підриву промислового виготовлення ударно-дистанційним запалом ручних гранат типу УДЗ, спорядженим бойовим запалом, який відноситься до категорії боєприпасів. Корпус ручної осколкової гранати наступальної дії РГН, спорядженого бризантною вибуховою речовиною А-ІХ-1 (флегматизованим гексогеном). Вибухова речовина, якою споряджений корпус ручної гранати РГН придатна для здійснення вибуху; засіб підриву промислового виготовлення - ударно-дистанційним запалом ручних гранат типу УДЗ придатний для здійснення вибуху (а.с.108-115 т.1);
- актом знищення вибухонебезпечних речових доказів №39 від 17.09.2014 (а.с.116 т.1);
- витягом із наказу № 202 о/с від 09.06.2014, згідно з яким ОСОБА_7 призначено міліціонером взводу № 1 роти №2 батальйону патрульної служби міліції особливого призначення «Кіровоград» при УМВС України в Кіровоградській області (а.с.175 т.1);
- рапортом ОСОБА_7 про звільнення від 10.09.2014 (а.с.176 т.1);
- витягом із наказу №304 о/с від 10.09.2014, згідно з яким ОСОБА_7 звільнений з органів МВС у запас ЗСУ з 10.09.2014 через не проходження випробування в період іспитового строку (а.с.177 т.1);
- висновком службового розслідування та наказ №1049 від 10.10.2014, якими встановлено порушення з боку безпосередніх керівників ОСОБА_7 (а.с.178-185 т.1);
- наказом УМВС України в Кіровоградській області № 361 від 16.04.2014 про оголошення штату підрозділу ПСМОП УМВС України в області (а.с.191 т.1);
- наказом про відрядження №261 від 03.08.2014 (а.с.192-197 т.1);
- особовою справою ОСОБА_7 (а.с.198-216 т.1);
- книгою обліку й закріплення озброєння БПСМОП «Кіровоград» (а.с.217-225 т.1);
-наказом №17 від 01.08.2014 «Про закріплення табельної вогнепальної зброї за працівниками БПСМОП «Кіровоград» (а.с.226-230 т.1).
Проаналізувавши зазначені докази та обставини вчинення злочину, колегія суддів вважає, що вказані докази в сукупності доводять винуватість ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, а тому суд першої інстанції правильно кваліфікував дії обвинуваченого за ч. 1 ст. 263 КК України, як зберігання бойових припасів та вибухових речовин без передбаченого законом дозволу.
При призначенні обвинуваченому ОСОБА_7 покарання, суд першої інстанції, відповідно до ст. 65 КК України, правильно врахував тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, що відноситься до категорії тяжких, особу обвинуваченого, який позитивно характеризується, не судимий, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, обставини, які пом`якшують покарання, - добровільна участь у антитерористичній операції, відсутність обставин, які обтяжують покарання, та прийшов до обґрунтованого висновку, що виправлення обвинуваченого ОСОБА_32 можливе без його ізоляції від суспільства, призначив йому покарання, в межах санкції частини статті обвинувачення, звільнивши обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України.
Призначене судом першої інстанції покарання колегія суддів визнає необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого ОСОБА_7 та попередження нових злочинів, таким, що відповідає меті покарання.
Доводи апеляційної скарги особи, яка подала апеляційну скаргу, про те, що про звільнення з 10 вересня 2015 року ніхто з керівного складу ОСОБА_7 не доводив, а тому він не знав, що не має права зберігати бойові припаси та вогнепальну зброю, ОСОБА_7 , також, на момент відбуття до Кіровограду, не усвідомлював, що він є звільненим, - тому у його діях відсутній умисел на носіння, зберігання, придбання, передачу чи збут вогнепальної зброї, бойових припасів, вибухових речовин або вибухових пристроїв без передбаченого законом дозволу, - свого підтвердження не знайшли та спростовуються матеріалами кримінального провадження.
Відповідно до даних книги обліку й закріплення озброєння БПСМСП «Кіровоград», відомості закріплення озброєння, ОСОБА_7 , перед відправленням до зони проведення антитерористичної операції, було видано зброю та боєприпаси, а саме пістолет ПМ, автомат АК-74 та 120 шт. патронів 5,45 мм. 7 №6, гвинтівку Мосіна (том 1 аркуші провадження 217-218, 221).
Матеріалами кримінального провадження, зокрема, показаннями свідків ОСОБА_20 , ОСОБА_14 , ОСОБА_11 , ОСОБА_10 , встановлено, ОСОБА_7 , перед відбуттям до м. Кіровограду мав здати наявну зброю та боєприпаси.
При цьому, ОСОБА_7 ніхто із безпосередніх керівників не давав дозволу переміщувати боєприпаси із зони проведення антитерористичної операції до м. Кіровограда, тим більше, що останній написав рапорт на звільнення з міліції з 10 вересня 2014 року, тобто вказав дату звільнення, коли покидав зону проведення антитерористичної операції.
Однак, під час проведення огляду місця події 11 вересня 2014 року у ОСОБА_7 виявлено та вилучено - гранату РГД-5 «113-83» із запалом УЗРГМ-2, сигнальні ракетниці зеленого та червоного вогню, 48 набоїв калібру 7,62 мм, п`ять гранат Ф-1, гранату РГД-5, три гранати РГН, гранату для під ствольного гранатомету ВМГ-П, та інші боєприпаси, які ОСОБА_7 не отримував (том 1 аркуші провадження 45-54).
Відтак, обвинувачений ОСОБА_7 , знаючи вимоги законодавства України, які обмежують вільний оборот боєприпасів, повертаючись із зони проведення антитерористичної операції, не виконав наказ командира батальйону патрульної служби міліції особливого призначення «Кіровоград» ОСОБА_14 та безпосереднього командира роти ОСОБА_22 , про здачу табельної зброї та боєприпасів, добровільно не здав в дозвільну службу по місцю дислокації батальйону, чим порушив порядок зберігання бойових припасів та вибухових речовин, у зв`язку з тим, що автомобіль «Mercedes VITO», державний номер НОМЕР_1 , в якому їхав обвинувачений, не є місцем зберігання бойових припасів та вибухових речовин.
Відносно посилань особи, яка подала апеляційну скаргу про те, що ОСОБА_7 не доводили до відома про його звільнення 10 вересня 2014 року, і, як наслідок, не доводили до відому те, що він не має права зберігати вогнепальну зброю та боєприпаси до неї, - слід зауважити, - вказане не виключає в діянні ОСОБА_7 складу інкримінованого йому кримінального правопорушення.
Доводи апеляційної скарги захисника про те, що вилучені у ОСОБА_7 патрони, гранати видавалися йому для здійснення ним своїх обов`язків під час участі у проведенні антитерористичної операції, а документу, що приписував би ОСОБА_7 здати вказані боєприпаси, - надано не було - спростовуються показаннями безпосередніх командирів, які наказали здати зброю та боєприпаси; бойові припаси та вибухові речовини ОСОБА_7 зберігав при собі та у своїх особистих речах, поза межами проведення антитерористичної операції, та на час огляду не виконував будь-яких спеціальних завдань.
Більш того, слід зазначити, - вказані вище обставини були предметом оцінювання у суді першої інстанції (том 2 аркуш провадження 78 вирок суду), і, фактично, нових доводів в апеляційній скарзі не наводиться.
Відтак, враховуючи, що під час апеляційного перегляду оскаржуваного судового рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги свого підтвердження не знайшли, - колегія суддів не знаходить підстав до скасування оскаржуваного вироку суду першої інстанції, як те просить у апеляційній скарзі захисник, який діє в інтерсах обвинуваченого ОСОБА_7 , та вважає вирок суду першої інстанції законним та обґрунтованим.

Керуючись ст. ст. 376, 404, 405, 407, 419, 424 КПК України, колегія суддів, -
ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 залишити без задоволення.
Вирок Кіровоградського районного суду Кіровоградської області від 08 квітня 2015 року стосовно ОСОБА_7 за ч. 1 ст. 263 КК України залишити без змін.
Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили негайно після її проголошення, може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3