Справа № 11-735/11 22.11.2011 22.11.2011 12.12.2011
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
справа № 11-735/2011 головуючий суду 1 інстанції: ОСОБА_1
категорія: ст. 121 ч.2 КК України доповідач: Кваша С.В.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 листопада 2011 року м. Миколаїв

колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Миколаївської області у складі:

головуючого Дзюби Ф.С.

суддів Івченко О.М., Кваші С.В.

за участю прокурора Краснікової К.Г.

засуджених ОСОБА_2, ОСОБА_3

захисників ОСОБА_4, ОСОБА_5

ОСОБА_6, ОСОБА_7

розглянула у відкритому судовому засіданні кримінальну справу за апеляціями засуджених ОСОБА_2, ОСОБА_3, захисників ОСОБА_4, ОСОБА_5 на вирок Корабельного районного суду м. Миколаєва від 17 серпня 2011 року, яким

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, громадянина України, проживаючого в ІНФОРМАЦІЯ_3, раніше не судимого:

- засуджено за ст. 121 ч.2 КК України до 7 років позбавлення волі;

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, громадянина України, проживаючого в ІНФОРМАЦІЯ_5, раніше не судимого:

- засуджено за ст. 121 ч.2 КК України до 7 років позбавлення волі

Вироком суду ОСОБА_2 та ОСОБА_3 засуджені за те, що 8 березня 2008 року в вечірній час, знаходячись в м. Миколаєві по вул. Товстого, 95, разом з подружжям ОСОБА_8 вживали спиртні напої, внаслідок чого з потерпілим ОСОБА_8 та засудженими виник словесний конфлікт, який переріс в раптово виникненні неприязні стосунки, на підставі яких у засуджених виник умисел на спричинення ОСОБА_8 тілесних ушкоджень, в тому числі і тяжких. При здійсненні своїх злочинних дій, ОСОБА_2 та ОСОБА_3, діючи у змові, нанесли потерпілому численні удари руками та ногами в область тулуба та голови, від яких останній впав на підлогу, де вони продовжували наносити йому удари ногами в область голови та тулуба, спричинивши при цьому тяжкі тілесні ушкодження, що потягли смерть потерпілого. Вказані злочинні дії були зупинені жінкою потерпілого ОСОБА_9, після чого засуджені покинули місце злочину.

В апеляції засуджений ОСОБА_2 просить вирок суду щодо нього та ОСОБА_3 скасувати, надати правильну юридичну оцінку їх діям. Заперечує, що смерть ОСОБА_8 настала від його неправомірних дій. Посилається на те, що суд не прийняв до уваги висновки судово-медичної експертизи, яка не виключає, що тяжке тілесне ушкодження, що спричинило смерть, ОСОБА_8 міг отримати при падінні з висоти свого росту, а також те, що потерпілий був у стані сильного алкогольного спяніння. Пояснює, що приводом до конфлікту стала неправомірна поведінка потерпілого щодо ОСОБА_10, яку він захищав та відтягував від потерпілого. Посилається на те, що на досудовому слідстві та у суді залишилися недослідженими ті обставини, що відбувалися у ОСОБА_10, коли він та ОСОБА_3 пішли з будинку. Вказує, що свої первинні показання давав під тиском працівників міліції. На думку апелянта, суд порушив вимоги ст. 334 КПК України і належним чином не вмотивував свого рішення. Вину в умисному спричиненні тяжких тілесних ушкоджень, що спричинили смерть не визнає, але не заперечує спричинення побоїв ОСОБА_8 в той час, коли він припиняв неправомірні дії потерпілого.

В апеляції захисник засудженого ОСОБА_2 ОСОБА_5 просить вирок суду щодо ОСОБА_2 змінити, перекваліфікувати його дії на ч.1 ст.119 КК України, призначивши покарання в межах санкції даної статті із застосуванням ст. 75 КК України. В обґрунтування своїх вимог захисник посилається на те, що викладені у вироку обставини події не відповідають дійсності, оскільки з матеріалів справи випливає, що потерпілий ОСОБА_8, будучи в стані спяніння, у присутності ОСОБА_2 та ОСОБА_3 почав душити дружину ОСОБА_10 З метою припинення неправомірної дії ОСОБА_8 засуджені стали відтягувати потерпілого від ОСОБА_10 В результаті чого між ОСОБА_2 та потерпілим виникла бійка. Після того, як їх розняли ОСОБА_3 та ОСОБА_10, вони всі разом продовжили вживати спиртні напої, після чого засуджені пішли від ОСОБА_10. Через деякий час їх знайшла ОСОБА_10 та попросила повернутися, пояснюючи тим, що ОСОБА_8 зле. Повернувшись до будинку ОСОБА_8, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 викликали швидку допомогу, яка констатувала смерть ОСОБА_8, котра наступила від тяжкого тілесного ушкодження у виді закритої черепно-мозкової травми, механізм утворення якої падіння з висоти свого росту на тверду поверхню, що дозволяє зробити висновок про відсутність у діях ОСОБА_2 прямого умислу на спричинення тяжкого тілесного ушкодження потерпілому та необережний характер його дій щодо наступивши наслідків. Вину в умисному спричиненні тяжких тілесних ушкоджень, що спричинили смерть ОСОБА_2 не визнає, але не заперечує спричинення побоїв ОСОБА_8 в той час, коли він припиняв неправомірні дії потерпілого.

Вважає, що не можна розцінювати покази ОСОБА_10 відносно обставин справи правдивими так, як вони на протязі всього досудового слідства та судових засідань були суперечливими.

Досудовим слідством та судом першої інстанції не було добуто доказів вини ОСОБА_2 за ст. 121 ч. 2 КК України, які підтверджують його умисел на спричинення тяжких тілесних ушкоджень, від яких настала смерть потерпілого.

В апеляції захисник засудженого ОСОБА_3 ОСОБА_4 просить вирок суду скасувати в звязку з невідповідністю висновків суду першої інстанції фактичним обставинам справи та закрити провадження по справі. Вказує, що в порушення вимог ст. 374 КПК України вказівки апеляційного суду, викладені в ухвалі від 27.07.2010 року залишені без уваги судом першої інстанції при повторному розгляді справи. Стверджує, що потерпіла ОСОБА_10 в судових засіданнях давала неточні та не послідовні показання. Суд безпідставно не взяв до уваги показання ОСОБА_11 щодо причетності потерпілої ОСОБА_10 до злочину. Первинні покази засуджені давати під тиском працівників міліції. На думку апелянта, суд порушив вимоги ст. 334 КПК України і належним чином не вмотивував свого рішення.

В апеляції засуджений ОСОБА_3 просить скасувати та закрити провадження по справі з тих же підстав, що і його захисник.

Заслухавши доповідь судді, засуджених ОСОБА_2, ОСОБА_3 та їх захисників, які підтримали свої апеляції, думку прокурора, який вважав вирок законним та обґрунтованим і просив залишити його без зміни, вивчивши матеріали справи та обговоривши доводи, викладені в апеляціях, колегія суддів вважає, що апеляції засуджених та їх захисників задоволенню не підлягають, виходячи з наступного.

Доведеність вини ОСОБА_2 та ОСОБА_3 у вчиненні злочину при викладених у вироку обставинах підтверджена сукупністю зібраних у справі доказів, які правильно оцінені та обґрунтовано покладені судом в основу вироку.

В судовому засіданні засуджений ОСОБА_2 вину в скоєнні злочину не визнав та пояснив, що наніс ОСОБА_8 тільки один удар в ніс, що є легким тілесним ушкодженням та намагався припинити неправомірні дії потерпілого по відношенню до ОСОБА_10 Вважає, що смерть ОСОБА_8 наступила в результаті падіння останнього на підлогу в ванній кімнаті.

Засуджений ОСОБА_3 в судовому засіданні надав аналогічні пояснення, доповнивши їх тим, що він взагалі не наносив удари потерпілому, а тільки намагався розборонити ОСОБА_2 та ОСОБА_8

Проте вказані пояснення засуджених спростовуються наступними доказами по справі в їх сукупності.

Будучи допитаними під час досудового слідства в якості підозрюваних та обвинувачених, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 пояснили, що нанесли не менш як пять ударів в область голови потерпілого. В результаті нанесення ними ударів ОСОБА_8 упав на підлогу та втратив свідомість, однак вони продовжували наносити удари останньому ногами в область голови та тулуба. (а.с. 35, 55, 70, 82 т.1).

Дані покази засуджені підтвердили при проведенні відтворення обстановки та обставин події 11.03.2008 року з ціллю перевірки їх показів, за участю експерта ОСОБА_12, в ході якої детально описали всі обставини, чим підтвердили свою причетність до скоєння злочину. (а.с. 57-63, 71-78 т.1).

Суд дав належну оцінку показанням засуджених і обгрунтовано положив їх в основу вироку.

Крім цього ці свідчення узгоджують з наступними доказами в їх сукупності.

Як вбачається з висновку судово-медичної експертизи (акт № 114 від 22.05.2008 року) в результаті вказаних злочинних дій ОСОБА_2 та ОСОБА_3 потерпілому були спричинені наступні тілесні ушкодження: крововилив біля правого ока, садни в скронево-виличної області справа, спинки носа, перелом кісток носа, садни і синці тулуба, кінцівок, які за ступенем тяжкості відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень; переломи 6-8 ребра справа, 8-10 ребер зліва, які за ступенем тяжкості відносяться до категорії тілесних пошкоджень середнього ступеню тяжкості. Смерть ОСОБА_8 наступила в результаті закритої черепно-мозкової травми, яка супроводжувалась крововиливом під тверду мозкову оболонку. За ступенем тяжкості дане тілесне ушкодження відноситься до тяжкого тілесного ушкодження, що спричинило смерть.

Експерт ОСОБА_12, який проводив дану експертизу, в суді першої інстанції підтвердив свій висновок та уточнив, що наявність пошкоджень в області обличчя та голови свідчать про виникнення прискорення тіла до спричинення тілесних ушкоджень, які могли потягти за собою падіння і удар потилицею об тверду поверхню. Тобто, спочатку ОСОБА_8 був нанесений удар в область обличчя (дія травмуючої сили), що було прискоренням для падіння, а потім удар потилицею об підлогу, при цьому падіння було однократним. Дане пошкодження, враховуючи сильний ступінь алкогольного спяніння, не могло утворитися від падіння з висоти власного росту ОСОБА_8 без надання тілу прискорення. При цьому місце даного удару потилична область голови, наслідки удару, а також відсутність рани в указаній області голови, вказує на те, що як в обмежених умовах ванної кімнати, при падінні з незначної висоти зі стільця, та спричинення ударів предметом, який має ребристу поверхність, не могли бути завдані.

Виходячи з даних уточнень експерта ОСОБА_12 щодо висновків експертизи від 22.05.2008 року, вбачаються підстави вважати, що нанесенні удари засуджених знаходяться у причинно-наслідковому звязку з отриманою ОСОБА_8 черепно-мозковою травмою, від якої настала смерть і спростовують доводи засудженого ОСОБА_2 та його захисника, що ОСОБА_8, будучи в стані сильного алкогольного спяніння отримав тяжке тілесне ушкодження при падінні з висоти свого росту.

Як вбачається з пояснень потерпілої ОСОБА_10, що були досліджені судом, 08.02.2008 року ввечері вона разом зі своїм чоловіком та засудженими розпивали спиртні напої. Під час вживання спиртних напоїв, у неї з чоловіком виник словесний конфлікт, а потім між її чоловіком та засудженими, який переріс в бійку, в ході якої ОСОБА_2 та ОСОБА_3 нанесли численні удари кулаками та ногами в область голови та тулуба потерпілого. Потім ОСОБА_8 впав на підлогу, а засуджені продовжували наносити йому удари по голові та тулубу. Після того, як вона почала кричати, засуджені зупинились, посадили її чоловіка на стул та пішли. Через деякий час ОСОБА_8 впав на підлогу і вона побігла за ОСОБА_2 та ОСОБА_3. Далі вона пояснила їм, що її чоловіку стало зле. Засуджені повернулися та побачивши ОСОБА_8, викликали швидку медичну допомогу (а.с. 15-18 т.2).

Так, при проведенні відтворення обстановки та обставин події з метою перевірки показів потерпілої, остання підтвердила вище описані нею обставини про заподіянння її чоловікові тілесних ушкоджень (а.с. 290-314 т.1), чим підтвердила причетність засуджених до скоєння злочину.

Згідно висновку комплексної судово-психіатричної експертизи (акт №859 від 28.10.2008 року) ОСОБА_10 психічними хворобами не хворіла і не хворіє. 08.02.2008 року вона знаходилася в стані простого алкогольного спяніння і могла сприймати обставини про які вона розповідала в ході досудового слідства та судових засідань такими, якими вони були насправді, про що засвідчила в своїх показаннях (а.с. 271-278 т.2).

При проведенні особистого обшуку ОСОБА_3 та ОСОБА_2, було встановлено, що на кросівках ОСОБА_3, на спортивних штанах та кросівках ОСОБА_2 були плями бурого кольору. Аналогічні плями були знайдені на одязі ОСОБА_8 та рушнику, який був пропитаний речовиною бурого-коричневого кольору (т.1 а.с.42, 50, 221-222).

З висновків судово-біологічних експертиз вбачається, що на вищевказаному одязі засуджених встановлено кров особи, походження якої не виключає кров ОСОБА_8 (т.1 а.с.149-153, 161-165), що підтверджує факт нанесення ударів потерпілому обома засудженими і спростовує показання ОСОБА_3 про те, що він ударів потерпілому не наносив.

Свідок ОСОБА_13 син потерпілої, чиї показання дослідженні судом в ході досудового слідства пояснював, що 08.03.2008 року в вечірній час йому зателефонувала мати та повідомила, що її чоловіка вбили його товариші. Після цього в неї взяв телефон ОСОБА_3 та підтвердив, що він разом з ОСОБА_2 побили ОСОБА_8, від чого останній помер (а.с. 56 т.1).

Відповідно до протоколу огляду місця події від 08.03.2008 року, вбачається, що в одній з кімнат знайдено труп ОСОБА_8 з тілесними пошкодженнями. На стінці за тілом маються сліди бурого кольору, такіж сліди бурого кольору є посередині кімнати, на батареї, стільці та на дверях. Крім того на склі в дверях були тріщини (а.с. 6-18 т.1).

Таким чином, суд першої інстанції, дослідивши докази по справі, дійшов правильного висновку, встановивши, що спричинення тяжких тілесних ушкоджень, що потягли смерть ОСОБА_8 вчинено під час сварки, в ході якої ОСОБА_2 та ОСОБА_3, нанесли численні удари в область голови та тулуба ОСОБА_8, від яких настала смерть потерпілого, що свідчить про наявність у засуджених умислу на протиправне заподіяння смерті потерпілого.

Суд правильно кваліфікував дії засуджених ОСОБА_2 та ОСОБА_3 за ст. 121 ч.2 КК України, як умисне заподіяння тяжких тілесних ушкоджень, вчинене групою осіб, що спричинило смерть потерпілого.

Посилання апелянтів щодо можливості падіння потерпілого в ванній кімнаті є безпідставними і спростовуються поясненнями потерпілої ОСОБА_10, висновками судомо-медичної експертизи та поясненнями експерта ОСОБА_12

Також є надуманими доводи апелянтів про можливість причинення потерпілому тяжких тілесних ушкоджень самою ОСОБА_10 в той момент, коли вони пішли з місця скоєння злочину, так як ці твердження перевірені судом і були спростовані показами потерпілої в сукупності з другими дослідженими доказами.

Колегія суддів критично оцінює доводи апелянтів щодо дачі первинних показів на досудовому слідстві під тиском працівників міліції. Так, в ході перевірки їх заяв про застосування до них незаконних методів слідства, ці факти не підтвердилися і з цього питання було винесено постанову від 11.09.2008 року про відмову в порушенні кримінальної справи щодо застосування до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 насильства працівниками міліції при проведенні досудового слідства (а.с. 168-171 т.2).

Доводи ОСОБА_3 про те, що він після скоєння злочину не говорив по телефону з ОСОБА_13, що він з ОСОБА_2 побили ОСОБА_8, від чого останній помер не заслуговують на увагу так, як вони спростовуються показами свідка, потерпілої в сукупності з іншими доказами.

Таким чином вбачається, що сам характер дій засуджених щодо спільного нанесення ударів ногами та руками в життєво важливі органи ОСОБА_8 навіть після його падіння на підлогу, кількість нанесених ударів вказує на наявність умислу ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на спричинення потерпілому тілесних ушкоджень, які потягли його смерть, що спростовує доводи засуджених про відсутність у них умислу на спричинення потерпілому тяжких тілесних ушкоджень, що потягли смерть.

Що стосується покарання, то воно засудженим ОСОБА_2 та ОСОБА_3 призначено з дотриманням вимог ст.ст. 65-67 КК України, тобто з урахуванням ступені тяжкості вчиненого, даних про особу засуджених, обставин, що обтяжують та помякшують покарання.

Вивченням матеріалів кримінальної справи порушення кримінально-процесуального закону під час досудового та судового слідства, які б слугували підставою для скасування або зміни вироку, колегією суддів не виявлено.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 365, 366 КПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А :

Апеляції засуджених ОСОБА_2, ОСОБА_3, захисників ОСОБА_4, ОСОБА_5 залишити без задоволення, а вирок Корабельного районного суду м. Миколаєва від 17 серпня 2011 року без зміни.

Головуючий:

Судді: