П О С Т А Н О В А № 5-16/11

25 березня 2011 року с-ще Решетилівка

Решетилівський районний суд Полтавської області в складі:

головуючого-судді - Горулька О.М.

при секретарі- Гудзенко С.В.

з участю: прокурора - Шапошник С.А.,

інспектора Решетилівського РП КВІ ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в селищі Решетилівка справу подання інспектора Решетилівського РП КВІ ОСОБА_1 стосовно засудженого

ОСОБА_2,

ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця с-ща Биковка Яковлевського району Бєлгородської області, українця, громадянина України, ІНФОРМАЦІЯ_2, одруженого, маючого на утриманні двох неповнолітніх дітей, жителя ІНФОРМАЦІЯ_3, не працюючого, раніше судимого:

- 22 грудня 2009 року Решетилівським районним судом Полтавської області за ст. 122 ч.1 КК України до двох років позбавлення волі, в силу ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням на іспитовий строк два роки шість місяців,

про скасування звільнення від відбування призначеного покарання та направлення для відбування призначеного покарання, -

В С Т А Н О В И В :

22 грудня 2009 року Решетилівським районним судом Полтавської області ОСОБА_2 засуджено за ст. 122 ч.1 КК України до двох років позбавлення волі.

В силу ст. 75 КК України ОСОБА_2 звільнений від відбування призначеного покарання з випробуванням на іспитовий строк 2 роки 6 місяців.

Відповідно до ст. 76 КК України на засудженого ОСОБА_2 покладено обовязок не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу органу кримінально-виконавчої системи, попереджати органи кримінально-виконавчої системи про зміну місця проживання, роботи чи навчання та періодично зялятися в органи кримінально-виконавчої системи для реєстрації.

17.03.2011 року інспектор Решетилівського РП КВІ УДДУ ПВП в Полтавській області ОСОБА_1 звернулася до суду з поданням, в якому просить скасувати звільнення засудженого ОСОБА_2 від відбування покарання та направити засудженого ОСОБА_2 для відбування призначеного покарання.

В обґрунтування своїх вимог інспектор Решетилівського РП КВІ ОСОБА_1 посилається на те, що зазначений вище вирок поступив на виконання до Решетилівського РП КВІ 13 січня 2010 року. За час перебування на обліку засуджений ОСОБА_2 тричі притягався до адміністративної відповідальності.

В судовому засіданні інспектор Решетилівського РП КВІ ОСОБА_1 подання підтримала, при цьому пояснила, що засуджений ОСОБА_2 за час перебування на обліку в цілому зарекомендував себе з позитивної сторони, чітко виконував обовязки, покладені на нього судом, не було жодного випадку неявки до інспекції для реєстрації чи на профілактичну бесіду, за місцем проживання харатеризується позитивно. Одначе триразове вчинення засудженим адміністративних правопорушень зобовязують її звертатися до суду із поданням про скасування звільнення ОСОБА_2 від призначеного покарання.

Заслухавши пояснення інспектора КВІ та засудженого ОСОБА_2, зясувавши думку прокурора Шапошник С.А., яка клопотання про скасування звільнення не підтримала, вважаючи підстави, зазначені у поданні формальними, дослідивши матеріали подання та особової справи № 03/10, суд приходить до висновку про відсутність достатніх підстав для скасування звільнення засудженого ОСОБА_2 від покарання, призначеного вироком Решетилівського районного суду від 22.12.2009 року.

Так, із матеріалів подання та особової справи № 03/10 матеріалів вбачається, що 22 грудня 2009 року Решетилівським районним судом Полтавської області ОСОБА_2 засуджено за ст. 122 ч.1 КК України до двох років позбавлення волі.

В силу ст. 75 КК України ОСОБА_2 звільнений від відбування призначеного покарання з випробуванням на іспитовий строк 2 роки 6 місяців.

Відповідно до ст. 76 КК України на засудженого ОСОБА_2 покладено обовязок не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу органу кримінально-виконавчої системи, попереджати органи кримінально-виконавчої системи про зміну місця проживання, роботи чи навчання та періодично зялятися в органи кримінально-виконавчої системи для реєстрації.

07 січня 2010 року даний вирок набрав законної сили, а 13 січня 2010 року він надійшов до Решетилівського РП КВІ та прийнятий до виконання.

Протягом періоду часу з дня прийняття зазначеного вище вироку до виконання до дня звернення до суду з даним поданням засуджений ОСОБА_2 повторного злочину не вчинив, належним чином виконував обовязки, покладені на нього судом, за місцем проживання характеризується позитивно, має сімю, постійне місце проживання, має на утриманні двох малолітніх дітей синів ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4, та Ярослава, ІНФОРМАЦІЯ_5.

За цей же період засуджений ОСОБА_2 тричі притягався до адміністративної відповідальності, а саме:

- 09.04.2010 року за ст. 197 КУпАП до штрафу у розмірі 20 грн;

- 02.07.2010 року за ст. 173 КУпАП до штрафу у розмірі 51 грн;

- 22.10.2010 року за ст. 187 КУпАП до штрафу у розмірі 250 грн.

Після цього, протягом останніх пяти місяців засуджений ОСОБА_2 правопорушень не вчиняє, обовязки покладені на нього судом, виконує належним чином, позитивно характеризується за місцем проживання.

Згідно ч. 1 ст. 408-2 КПК України скасування звільнення засудженого від відбування покарання з випробуванням, призначеного вироком суду відповідно до статей 75 і 104 Кримінального кодексу України, здійснюється суддею районного (міського) суду за місцем проживання засудженого за поданням органу виконання покарання за наявності підстав, передбачених частиною другою статті 78 Кримінального кодексу України.

Згідно ч. 2 ст. 166 КВК України якщо засуджений не виконує покладені на нього обовязки або систематично вчинює правопорушення, що потягли за собою адміністративні стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення, кримінально-виконавча інспекція вносить до суду подання про скасування звільнення від відбування покарання і направлення засудженого для відбування призначеного покарання.

Згідно ч.2 ст. 78 КК України за цих же умов суд направляє засудженого для відбування призначеного покарання.

Таким чином в даному випадку із передбачених законом підстав для скасування звільнення засудженого від відбування призначеного покарання вбачається лише систематичне вчинення правопорушень. При цьому, виходячи із духу статті 166 КВК України та ст. 78 КК України, самі по собі систематичні вчинення правопорушень не є підставою для скасування звільнення засудженого від призначеного покарання, а лише за умови, коли ці правопорушення свідчать про небажання засудженого стати на шлях виправлення.

Оцінивши всі зазначені вище обставини в їх сукупності, суд находить, що вказані вище адміністративні правопорушення, вчинені засудженим ОСОБА_2, не повязані між собою його небажанням стати на шлях виправлення, носять випадковий ситуаційний характер і не свідчать про небажання засудженого ОСОБА_2 стати на шлях виправлення.

На підставі викладеного суд приходить до висновку про відсутність законних підстав для задоволення подання.

Керуючись ст. 78 ч.2 КК України, ст.ст. 164 ч.1, 166 ч.2 КВК України, ст. 408-2 КПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

У задоволенні подання інспектора Решетилівського РП КВІ УДДУ ПВП в Полтавській області ОСОБА_1. про скасування звільнення засудженого ОСОБА_2 від відбування покарання, призначеного вироком Решетилівського районного суду Полтавської області від 22 грудня 2009 року, та направлення його для відбування призначеного покарання відмовити.

На постанову протягом семи діб з дня її оголошення прокурор, засуджений вправі подати апеляцію до Апеляційного суду Полтавської області.

Головуючий: