ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
15 вересня 2014 року Хмельницький міськрайонний суд
Хмельницької області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
з участю секретаря ОСОБА_2 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України,

встановив:
29.01.2014 року близько 13 год. 00 хв. ОСОБА_4 , перебуваючи в квартирі АДРЕСА_3 , шляхом зловживання довірою ОСОБА_5 , під приводом здачі на два дні мобільного телефону марки «Самсунг 5610», що належить останній у ломбард з обов`язковим подальшим його викупом та поверненням ОСОБА_5 , не маючи на меті виконувати взяті на себе зобов`язання в момент отримання мобільного телефону, оскільки в подальшому не здійснив будь-яких дій щодо викупу мобільного телефону, умисно, повторно, заволодів майном ОСОБА_5 , а саме мобільним телефоном марки «Самсунг 5610», чим спричинив останній матеріальної шкоди на загальну суму 849 грн.
Крім того, 31.03.2014 року ОСОБА_4 шляхом зловживання довірою заволодів коштами ОСОБА_6 . Так, близько 11 години 00 хвилин, з метою заволодіння грошовими коштами ОСОБА_6 , шляхом обману останньої, умисно, повторно, достовірно знаючи, що ОСОБА_6 розшукує житло, запевнив її, що допоможе у вирішенні даного питання, оскільки розшукує собі співмешканця на умовах спільної оплати вартості проживання, вказавши, що за це власниці квартири АДРЕСА_4 ОСОБА_7 , необхідно передати грошові кошти в сумі 1 000 грн. При цьому ОСОБА_4 достовірно знав, що власниця квартири дозволу на вселення сторонніх осіб не надавала, створив умови передачі грошових коштів в сумі 1 000 грн., що належать ОСОБА_6 , шляхом обману останньої, поїхавши разом з нею автомобілем таксі « 777777» на проспект Миру, 61/2, що в м. Хмельницькому, де в салоні автомобіля отримав від ОСОБА_6 гроші в сумі 1 000 грн. для передачі їх ОСОБА_7 в рахунок вартості проживання. Також ОСОБА_4 було відомо, що ОСОБА_7 по АДРЕСА_5 не проживає, а вказані кошти він залишив собі, при цьому вдавши, що пішов їх передавати, вийшовши з автомобіля таксі та попрямував до під`їзду будинку по АДРЕСА_5 , де пробувши деякий час, повернувся до автомобіля в якому перебувала ОСОБА_6 та запевнив останню, що передав грошові кошти власниці квартири ОСОБА_7 , проте свої зобов`язання не виконав та нікому гроші не передавав, залишивши їх собі.
В судовому засіданні ОСОБА_4 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення визнав повністю. При цьому показав, що дійсно 29.01.2014 року близько 13 год. 00 хв., перебуваючи в квартирі АДРЕСА_3 , взяв у ОСОБА_5 мобільний телефон марки «Самсунг 5610» під приводом здачі на два дні у ломбард з обов`язковим подальшим його викупом та поверненням, однак не повернув та 31.03.2014 року близько 11 голини 00 хвилин, шляхом обману взяв у ОСОБА_6 грошові кошти в сумі 1 000 грн., нікому не передавав, залишивши їх собі.
Обмежившись в судовому засіданні за згодою учасників судового провадження в порядку ст. 349 КПК України показаннями обвинуваченого, який повністю визнав себе винним у вчиненні кримінальних правопорушень, суд визнав недоцільним дослідження інших доказів щодо вищевказаних фактичних обставин справи, які ніким з учасників судового провадження не оспорюються, і вважає доведеним пред`явлене обвинуваченим обвинувачення.
Таким чином, дії ОСОБА_4 вірно кваліфіковано за ч. 2 ст. 190 КК України, як заволодіння чужим майном шляхом зловживання довірою (шахрайство), вчинене повторно.
Згідно ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.
При призначенні покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують йому покарання.
Суд враховує, що ОСОБА_4 повністю визнав свою вину, щиро розкаявся та активно сприяв розкриттю кримінального правопорушення, що пом`якшує йому покарання.
З урахуванням суспільної небезпеки скоєного кримінального правопорушення та особи винного, який будучи раніше судимим на шлях виправлення не став та вчинив нове кримінальне правопорушення, повторно, яке відповідно до ст. 12 КК України є злочином середньої тяжкості, на обліку в лікарів нарколога та психіатра не перебуває, не одружений, утриманців не має, не працюючий, а також інші в сукупності обставини та їх поєднання, які характеризують особу винного, суд приходить до висновку призначити ОСОБА_4 покарання у виді обмеження волі.
На думку суду таке покарання буде справедливим, необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та запобігання вчиненню ним нових кримінальних правопорушень.
Керуючись ст. ст. 368, 370, 374-376 КПК України, суд
засудив:
ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України, та призначити йому покарання у виді 2 років обмеження волі.
Вирок Хмельницького міськрайонного суду від 06.12.2013 року в частині стягнення штрафу, виконувати окремо.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Хмельницької області протягом тридцяти днів з дня проголошення вироку. Апеляційна скарга подається через Хмельницький міськрайонний суд Хмельницької області.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1