Справа № 542/1309/15-к
Кримінальне провадження № 1-кп/542/141/15
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
08 жовтня 2015 року Новосанжарський районний суд Полтавської області в складі: головуючого - судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

з участю прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

його захисника, адвоката - ОСОБА_5 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду в смт. Нові Санжари, вул. Леніна, 32, кримінальне провадження по обвинуваченню:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уроженця с. Крута Балка Новосанжарського району Полтавської області, жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, одруженого, освіта середня спеціальна, працюючого слюсарем Новосанжарського РГП, не судимого,-

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 336 КК України, -

В С Т А Н О В И В:
Судом доведено що, у період часу із 17.04.2007 року до 15.04.2008 року ОСОБА_4 проходив строкову службу у Збройних силах України, де отримав військову спеціальність командир установки зенітних ракет, був звільнений у запас у званні старший солдат і з 15.04.2008 року перебуває на військовому обліку Новосанжарського райвійськкомату.
Відповідно до Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», Указу Президента України від 21.07.2014 року № 607/2014, на території України оголошено часткову мобілізацію.
Досудовим розслідуванням встановлено, що 27.06.2015 року військовозобов`язаний запасу, старший солдат Збройних сил України ОСОБА_4 ,всупереч положенням ч. 10 ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», не прибув за викликом до районного військового комісаріату, для оформлення військово-облікових документів та проходження медичного огляду, у зв`язку з призовом на військову службу, під час мобілізації на особливий період. У зв`язку з цим, 13.08.2015 року ІНФОРМАЦІЯ_2 на гр. ОСОБА_4 було накладено адміністративне стягнення за ст. 210 ч. 1 КпАП України,і на 21.08.2015 року він був повторно викликаний до Новосанжарського райвійськкомату.
Проте, ОСОБА_4 , усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, умисно ухилився від призову на військову службу за мобілізацією, та у вказаний йому термін , до збірного штабу військовозобов`язаних в АДРЕСА_2 для оформлення військово-облікових документів та проходження медичного огляду, у зв`язку з призовом на військову службу, під час мобілізації на особливий період, не з`явився.
20.08.2015 року він особисто відмовився від отримання повістки будучи попереджений про наслідки неявки до військового комісаріату.
Органом досудового розслідування дії ОСОБА_4 кваліфіковані за ст. 336 КК України, як ухилення від призову за мобілізацією.

18 вересня 2015 року у кримінальному провадженні № 0000477 між прокурором прокуратури Новосанжарського району ОСОБА_6 , якому на підставі ст. 37 КПК України надані повноваження прокурора у даному кримінальному провадженні та обвинуваченим ОСОБА_4 в порядку, передбаченому ст. ст. 468, 469 та 472 КПК України укладено угоду про визнання винуватості.

Згідно даної угоди прокурор та обвинувачений дійшли згоди щодо правової кваліфікації дій обвинуваченого за ст. 336 КК України, істотних для кримінального провадження обставин, де обвинувачений беззастережно визнав свою винуватість у вчиненні зазначеного кримінального правопорушення.

Також угодою визначено покарання, яке обвинувачений повинен понести, а саме у виді двох років позбавлення волі.

Крім того, сторони дійшли згоди що, для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів, з урахуванням його особи, ступеня тяжкості вчиненого злочину, а також обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання, можливе звільнення його від відбування покарання з випробуванням, з іспитовим строком, згідно ст.75 КК України.

В угоді про визнання винуватості передбачені наслідки її укладення та затвердження, встановлені ст. 473 КПК України та наслідки її невиконання. Розглядаючи в порядку п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України, питання про можливість затвердження даної угоди про визнання винуватості, суд виходить з наступного.

Відповідно до правил ст.ст. 468, 469 КПК України у кримінальному провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам, може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Прокурор в підготовчому судовому засіданні вважаючи, що при укладенні даної угоди дотримані вимоги і правила КПК та КК України, прохає цю угоду затвердити і призначити узгоджену в ній міру покарання, вважаючи при цьому достатнім покарання у виді двох років позбавлення волі, з іспитовим строком.

Обвинувачений ОСОБА_4 також прохає вказану угоду з прокурором затвердити і призначити узгоджену в ній міру покарання, при цьому беззастережно визнав себе винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 336 КК України, в обсязі підозри, дав згоду на застосування узгодженого виду та розміру покарання, заявивши, що здатен його реально відбути.

Злочин, у вчиненні якого ОСОБА_4 визнав себе винуватим, згідно із ст. 12 КК України є злочином середньої тяжкості, від якого потерпілих немає.

Суд, шляхом проведення опитування сторін кримінального провадження переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

При цьому судом з`ясовано, що ОСОБА_4 повністю усвідомлює зміст укладеної з прокурором угоди про визнання винуватості, характер обвинувачення, щодо якого визнає себе винуватим, цілком розуміє свої права, визначені ст. 474 ч. 4 п. 1 КПК України, а також наслідки укладення, затвердження даної угоди, передбачені ст. 473 ч.2 КПК України та наслідки її невиконання, передбачені ст. 476 КПК України.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку про можливість затвердження угоди про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченим ОСОБА_4 , оскільки умови угоди відповідають вимогам КПК та КК України.

За таких обставин суд вважає доведеним в підготовчому судовому засіданні те, що ОСОБА_4 ухилився від призову за мобілізацією, а тому його дії кваліфікує за ст. 336 КК України, за якою і належить призначити, узгоджену сторонами угоди покарання.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 370, 374, 376 КПК України, суд, -

ЗАСУДИВ:
Затвердити угоду про визнання винуватості, укладену 18 вересня 2015 року між прокурором ОСОБА_6 та обвинуваченим ОСОБА_4 , у кримінальному провадженні №0000477.

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 336 КК України, та призначити йому узгоджене сторонами покарання у виді двох років позбавлення волі.

Відповідно до ст.75 КК України звільнити його від відбування покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк один рік.

Покласти на засудженого обов`язки, згідно ст. 76 КК України - повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання та роботи, періодично з`являтися в інспекцію для реєстрації.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_4 не обирати.

Вирок може бути оскаржений, з підстав, передбачених статтею 394 КПК України до Апеляційного суду Полтавської області через Новосанжарський районний суд Полтавської області, протягом 30 днів з дня його проголошення.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.

Суддя (підпис)

З оригіналом вірно

Суддя Новосанжарського

районного суду ОСОБА_1