Справа № 423/492/14-к
Провадження № 11кп/782/206/15
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
08 лютого 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Луганської області у складі
головуючого судді ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

при секретарі ОСОБА_4

за участю прокурора ОСОБА_5

захисника ОСОБА_6

обвинуваченого ОСОБА_7

розглянула у відкритому судовому засіданні, у м. Сєвєродонецьку Луганської області, матеріали кримінального провадження щодо ОСОБА_7 , за апеляційними скаргами прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_8 , обвинуваченого ОСОБА_7 , поданими на вирок Попаснянського районного суду Луганської області від 20.07.2015 року.

Зазначеним вироком

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився у м. Старобільську Луганської області,є громадянином України, раніше був засуджений:

11.02.2013 року за вироком Старобільського районного суду Луганської області за ч.2 ст. 309 КК України до 2 років позбавлення волі,

17.12.2013 року звільнений умовно-достроково, за постановою Перевальського районного суду Луганської області на невідбутий строк 09 місяців 14 днів,

зареєстрований у АДРЕСА_1 ,

фактично мешкає у АДРЕСА_2 ,

визнаний винним та засуджений за ч.3 ст. 186 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі на строк 06 років.

На підставі ст.. 71 КК України, за сукупністю вироків, до призначеного покарання частково приєднане покарання за попереднім вироком Старобільського районного суду Луганської області від 11.02.2013 року у вигляді 09 місяців позбавлення волі, і остаточно ОСОБА_7 призначено покарання у вигляді позбавлення волі, строком на 06 років 09 місяців .

Запобіжний захід щодо ОСОБА_7 залишений у вигляді тримання під вартою, з вирахуванням початку строку відбування покарання з 26 січня 2014 року.

Доля речових доказів вирішена у відповідності до ст. 100 КПК України.

Відповідно до вироку суду, у кінці грудня 2013 року, ОСОБА_7 , приїхавши до м. Попасної Луганської області із с. Дубовівки Старобільського району Луганської області, маючи намір на відкрите заволодіння чужого майна, поєднаного з проникненням у житло, о 06 годині ранку прийшов на подвір`я будинку АДРЕСА_3 , де мешкає ОСОБА_9 , постукав у віконне скло, після чого, скориставшись довірою ОСОБА_9 , увійшов у дім, де, під приводом нібито огляду ним електричного лічильника, став вимагати від потерпілою сплатити йому 35 грн. Коли ОСОБА_9 протягнула йому грошову купюру вартістю 500 грн, ОСОБА_7 вирвав гроші у неї з рук та заволодів ними.

Крім того, 21 січня 2013 року, ОСОБА_7 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, знову приїхав у м. Попасну Луганської області, де зайшов на подвір`я будинку ОСОБА_9 та протиправно проник до будинку. Знаходячись там, ОСОБА_7 почав вимагати від потерпілої гроші, а потім, скориставшись тим, що ОСОБА_9 людина похилого віку і не може вчинити опір, став стискати жінці пальці рук, завдаючи фізичний біль, а потім наніс декілька ударів руками по голові.

Не припиняючи своїх злочинних дій, ОСОБА_7 відкрито викрав мобільний телефон потерпілої "Самсунг" вартістю 40 грн, із сім-карткою вартістю 10 грн, на рахунку якої були ще 20 грн, а потім отримав від ОСОБА_10 , яка, побоюючись за своє життя, вказала ОСОБА_7 на свій гаманець,- 45 грн, після чого з місця злочину зник.

На вирок суду обвинуваченим ОСОБА_7 подана апеляційна скарга, де він просить скасувати вирок суду, вважаючи його незаконним та необґрунтованим, та призначити новий судовий розгляд матеріалів провадження.

ОСОБА_7 обґрунтовує свої вимоги тим, що потерпіла ОСОБА_10 його обмовила, оскільки вона людина похилого віку і не пам`ятала конкретної дати спілкування з ним наприкінці грудня 2013 року. Обвинувачений зазначає, що суд, всупереч вимогам закону, не задовольнив його численні клопотання про призначення потерпілій судово-психіатричної експертизи.

Наполягає на тому, що він не міг наприкінці грудня 2013 року вчиняти кримінальні правопорушення, оскільки тільки 25 грудня 2013 року він звільнився із місць позбавлення волі.

Не заперечує при цьому, що у січні 2014 року він дійсно був у будинку ОСОБА_10 , яку знайшов лежачою на вулиці та допоміг прийти додому, що, дійсно, він забрав у будинку мобільний телефон "Самсунг", але жінку не бив та не застосовував до неї насильство.

Прокурор, що приймала участь у розгляді матеріалів кримінального провадження, відкликала свою апеляційну скаргу до початку апеляційного перегляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення обвинуваченого ОСОБА_7 , який підтримав у повному обсязі подану ним апеляційну скаргу та просив вирок суду скасувати, думку прокурора, який заперечував проти задоволення вимог апеляційної скарги обвинуваченого, вивчивши матеріали кримінального провадження у межах апеляційної скарги ОСОБА_7 та обговоривши її доводи, колегія суддів вважає, що вона підлягає частковому задоволенню, а вирок суду зміні за такими підставами.

Відповідно до ч.1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судове рішення суду першої інстанції у межах апеляційної скарги.

Переглядаючи матеріали кримінального провадження щодо ОСОБА_7 , колегія суддів вважає, що провина ОСОБА_7 у скоєнні інкримінованих йому кримінальних правопорушень підтверджена сукупністю зібраних по справі доказів, які були безпосередньо оголошені та досліджені у судовому засіданні, мотивовані та викладені у вироку суду, зокрема:

показаннями у судовому засіданні потерпілої ОСОБА_9 , яка пояснила, що о 6 годині ранку 30 грудня 2013 року до неї у вікно постукав хлопець, якого вона сприйняла за електромонтера, якого обіцяв прислати її онук, ОСОБА_11 , для ремонту лічильника. Хлопець увійшов у будинок, сказав про необхідність сплатити йому за огляд лічильника 35 грн. Вона принесла йому грошову купюру 500 грн, яку він вирвав з рук та побіг з будинку. 21 січня 2014 року, близько 19 години, вона почула, що хтось намагається відчинити двері, вийшла та побачила цього ж хлопця і сильно злякалась. У будинку він почав вимагати гроші, скручував їй пальці, самостійно шукав гроші по шафам. Вона дістала гаманець та запропонувала йому 45 грн, але він сказав, що це замало та вдарив у вухо. Хлопець забрав у неї мобільний телефон та пішов з дому;

показаннями свідків ОСОБА_12 та ОСОБА_13 , які пояснили суду, що ОСОБА_9 це їх близька родичка, похилого віку, яка самостійно не виходить з дому. З її слів вони дізналися, що до її будинку двічі наприкінці грудня 2013 року та у січні 2014 року приходив чоловік, який спершу забрав у неї 500 грн, а потім мобільний телефон "Самсунг", і при цьому завдавав ій фізичного болю та бив у вухо;

даними протоколу огляду місця події від 25.01.2014 року ( а.п.90-102), відповідно до яких у будинку потерпілої ОСОБА_9 ( АДРЕСА_3 ), під час огляду було вилучено зламану металеву дверну ручку та виявлені сліди пальців рук і долонної поверхні.

Відповідно до висновків експерта № 29/76 від 01.02.2014 року відбитки належать ОСОБА_7

даними протоколу вилучення у ОСОБА_7 мобільного телефону "Самсунг", який належить ОСОБА_9 ( а.п. 27-29);

даними протоколу пред`явлення особи для впізнання ( а.п. 23-26), де ОСОБА_9 упізнала ОСОБА_7 серед інших осіб як хлопця, що двічі був у її будинку ( наприкінці грудня 2013 року на у січні 2014 року) та заволодів її грошима і телефоном;

висновком експерта № 20 від 31.01.2013 року, відповідно до яких у лікарні, 25 січня 2014 року, у ОСОБА_9 встановлені садна правої вушної раковини, розтяг зв`язок першого пальця обох кістей, які віднесено до категорії легких тілесних ушкоджень, які отримані потерпілою за обставин, викладених потерпілою;

протоколом тимчасового доступу до речей від 27.02.2014 року ( а.п. 148-156), відповідно до яких мобільний телефон ОСОБА_9 діяв у межах Старобільського району Луганської області, після 21.01.2014 року.

Таким чином, суд правильно встановив фактичні обставини справи, дав належну оцінку зібраним доказам, у тому числі, і показанням обвинуваченого ОСОБА_7 , який не визнав себе винним у скоєному, та, докладно мотивуючи свої висновки, надав правильну юридичну кваліфікацію діям ОСОБА_7 за ч.3 ст. 186 КК України.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_7 про те, що те, що потерпіла ОСОБА_9 його обмовила, колегія суддів вважає необґрунтованими, оскільки ОСОБА_9 , незважаючи на її похилий вік, під час як досудового розслідування, так і під час судового розгляду справи, докладно розповіла про обставини скоєння щодо неї злочину ОСОБА_7 , упевнено впізнала ОСОБА_7 як особу, що двічі була у неї вдома та заволоділа грошима та мобільним телефоном.

Крім того, ОСОБА_9 зазначила, що перший раз ОСОБА_7 потрапив до неї у будинок наприкінці грудня 2013 року, і вона його сприйняла за електромонтера, якого прислав її онук ОСОБА_14 після розмови з ним 20.12.2013 року про необхідність ремонту лічильника.

Показання потерпілої щодо обставин скоєння ОСОБА_7 злочину підтверджені даними протоколів огляду місця події,висновками судово-медичного експерта, протоколами пред`явлення для впізнання, протоколом тимчасового доступу до речей, на які послався суд у вироку в обґрунтування доведеності провини ОСОБА_7 .

Зазначена дата скоєння ОСОБА_7 першого епізоду злочину суперечить його твердженням про те, що він звільнився з місць позбавлення волі тільки 25.12.2013 року і не міг фізично бути у будинку ОСОБА_9 .

Не знайшли свого підтвердження і зазначені у апеляційній скарзі доводи ОСОБА_7 про те, що у грудні 2013 року він побачив ОСОБА_9 , яка лежала на землі, просто на вулиці. Як засвідчили ОСОБА_12 та ОСОБА_13 , їх бабуся не виходить взагалі з будинку, і вони відвідують та доглядають її періодично та приносять продукти харчування.

Разом з тим, при апеляційному перегляді матеріалів провадження, колегія суддів встановила, що суд припустився технічної помилки при встановленні дати скоєння ОСОБА_7 другого епізоду кримінального правопорушення.

Зокрема, суд зазначив, що ОСОБА_7 вдруге здійснив відкрите викрадення майна ОСОБА_9 , із проникнення у її будинок 21 січня 2013 року.

Як зазначив сам обвинувачений ОСОБА_7 , він проник до будинку ОСОБА_9 саме 21 січня 2014 року; цього не заперечувала і сама потерпіла, про цю дату скоєння злочину йдеться в інших документах матеріалів кримінального провадження.

У зв`язку з цим, колегія суддів вважає за необхідне вирок змінити та уточнити правильність зазначеної дати скоєння злочину.

При призначенні ОСОБА_7 розміру і виду покарання суд, у відповідності до вимог ст. 65 КК України, врахував та зазначив у вироку, що ОСОБА_7 двічі, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, скоїв у відношенні особи похилого віку умисні тяжкі кримінальні правопорушення, не відбувши покарання за попереднім вироком суду, не має міцних соціальних стосунків та місця роботи та характеризується задовільно.

Призначене ОСОБА_7 покарання колегія суддів вважає достатнім для його виправлення та попередження скоєння цією особою нових злочинів.

Враховуючи зміни, внесені до ч.5 ст. 72 КК України Законом України № 838-VIII від 26.11.2015 року, відповідно до яких зарахування судом строку попереднього ув`язнення, у разі засудження до позбавлення волі у межах того самого кримінального провадження, у межах якого до особи було застосоване попереднє ув`язнення, колегія суддів вважає за необхідне зарахувати ОСОБА_7 у строк відбування покарання у вигляді позбавлення волі строк його попереднього ув`язнення, з 26 січня 2014 року по 08 лютого 2016 року включно, із розрахунку: один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Керуючись ст. 405, 407 КПК України, судова колегія

ухвалила:
Вирок Попаснянського районного суду Луганської області від 20 липня 2015 року, яким ОСОБА_7 визнаний винним та засуджений за ч.3 ст. 186,71 КК України, змінити.

У мотивувальній частині вироку вважати правильною дату скоєння ОСОБА_7 кримінального правопорушення по другому епізоду 20 січня 2014 року.

У іншій частині вирок залишити без змін, а апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 без задоволення.

На підставі ч.5 ст. 72 КК України ( у редакції від 25.11.2015 року) зарахувати обвинуваченому ОСОБА_7 у строк відбування покарання у вигляді позбавлення волі строк його попереднього ув"язнення з 26 січня 2014 року по 08 лютого 2016 року, з розрахунку один день попереднього ув"язнення за два дні позбавлення волі.

Ухвала апеляційного суду є остаточною, але може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ, протягом 3-х місяців з дня її проголошення, а для ОСОБА_7 - у той же самий строк, з дня вручення йому копії ухвали апеляційної інстанції.

Головуючий

Судді