Справа № 127/8656/13-к
Провадження 1-кс/127/2192/13
П О С Т А Н О В А

29.04.2013 року м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницького області в складі

головуючого судді Чернюка І.В.,

при секретарі Андрєєвій А.Г.,

за участю:

прокурора Слісарчука О.М.,

особи, яка подала скаргу ОСОБА_1,

слідчого Шаргало В.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці в залі суду скаргу ОСОБА_1 на постанову ст. слідчого прокуратури м. Вінниці ОСОБА_2 про закриття кримінальної справи № 12520680,

в с т а н о в и в :

09.04.2013р. з Апеляційного суду Вінницької області до Вінницького міського суду Вінницької області надійшли матеріали скарга ОСОБА_1 на постанову ст. слідчого прокуратури м. Вінниці ОСОБА_2 про закриття кримінальної справи № 12520680. ОСОБА_1 скаргу мотивує тим, що постановою ст. старшого слідчого прокуратури м. Вінниці ОСОБА_2 від 01.11.2012 року закрито кримінальну справу № 12520680 відносно співробітників міліції ОСОБА_3 та ОСОБА_4 за фактом вчинення ними злочинів передбачених ст.ст. 162 ч. 2, ст. 365 ч. 2 та 366 ч. 1 КК України.

ОСОБА_1 дану постанову вважає незаконною та необґрунтованою з наступних підстав.

При винесені постанови слідчим Шаргало В.А. не враховано постанову Замостянського районного суду м. Вінниці від 17.05.2012 року та 05.10.2012 року та ухвалу Апеляційного суду Вінницької області від 30.10.2012 року в яких зазначено, що у слідчого прокуратури ОСОБА_5, який порушував справу, були достатні дані, які вказують на наявність в діях ОСОБА_4 та ОСОБА_3 ознак злочину передбачених ст.ст. 162 ч. 2, ст. 365 ч. 2 та 166 ч. 1 КК України.

Крім того не враховано те, що міліціонери в його квартиру не ввійшли шляхом відмикання дверей ключем, а виломали двері. Синці на шиї та на руках від наручників заподіяні саме міліціонерами. ОСОБА_6, ОСОБА_7 та ОСОБА_8 перед викликом міліції побили ОСОБА_1 в його квартирі. ОСОБА_3 сидів на ОСОБА_1 приблизно 30 хв., доки не приїхала патрульний автомобіль. Останнього безпідставно позбавили волі на 7 годин. Жодного дозволу ОСОБА_8 на відчинення дверей працівникам міліції не давала.

ОСОБА_1 звертає увагу на те, що слідчий Шаргало В.А. проводячи досудове

розслідування на місце пригоди не виїжджав. Не була проведена експертиза вхідних дверей на предмет зламу. Не було опитані сусіди квартир № 51, 53, 54 та з 8 поверху.

У звязку з вищевикладеними обставинами просить скасувати постанову ст. слідчого прокуратури ОСОБА_2 від 01.11.2012 року відносно працівників міліції ОСОБА_3 та ОСОБА_4 за фактом вчинення ними злочинів передбачених ст.ст. 163 ч. 2, 365 ч. 2 та 366 ч. 1 КК України.

В судовому засіданні ОСОБА_1 скаргу підтримав за викладених в ній обставин.

Прокурор та слідчий заперечували, щодо задоволення скарги, оскільки вважають, що скарга ОСОБА_1 є необґрунтованою та безпідставною.

Заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали скарги, кримінальну справу №12520680, суд дійшов до наступного висновку.

З огляду на положення розділу ХІ «Перехідних положень» КПК України скарги на постанови про закриття кримінального провадження, які надійшли до суду 20.11.2012 року або пізніше розглядаються у порядку КПК України 1960 року.

Судом встановлено, що 26.11.2009 року постановою ст. слідчого прокуратури Замостянського району м. Вінниці ОСОБА_5 порушена кримінальна справа відносно ОСОБА_3 та ОСОБА_4 за ознаками злочинів, передбачених ст.ст. 162 ч.2, 365 ч. 2 та 366 ч. 1 КК України.

На момент порушення кримінальної справи було встановлено, що 25.04.2008 року оперуповноважений СКР Замостянського РВ ВМУ УМВС України у Вінницькій області ОСОБА_3, та старший дільничний інспектор міліції ОСОБА_4, які перебували у складі слідчо-оперативної групи Замостянського РВ ВМУ УМВС області, близько 2 години ночі по виклику ОСОБА_8 прибули до квартири № 49, розташованої у м. Вінниці по вул. К. Маркса, 14, та запропонували власникам квартири відчинити двері для з'ясування обставин виклику. Незважаючи на те, що власник квартири ОСОБА_1, категорично відмовився відчиняти двері, а факту вчинення ОСОБА_1, у квартирі протиправних дій працівниками встановлено не було, останні за допомогою запасного ключа, який взяли у неповнолітнього ОСОБА_9, відчинили двері та порушуючи конституційне право громадян щодо недоторканості житла, проти волі власника, увійшли до квартири, де із застосуванням насильства безпідставно затримали ОСОБА_1 використавши спецзасіб «БР». Після цього працівники міліції доставили ОСОБА_1 до Замостянського РВ ВМУ УМВС області, де ОСОБА_4 склав щодо останнього завідомо не правдивий протокол про адміністративне правопорушення за ст. 173 КУпАП, зазначивши у протоколі, що останній 25.04.2008 о 00 годин 30 хвилин в будинку №14 по вул. К. Маркса висловлювався брутальною лайкою до громадянки ОСОБА_8 погрожував її фізичною розправою і на зауваження не реагував, чим порушив громадський порядок. На підставі цього протоколу ОСОБА_4 склав щодо ОСОБА_1 протокол про адміністративне затримання і позбавив його волі з 2 до 9 години (тобто на 7 годин).

Згідно вимог ст. 22 КПК України прокурор, слідчий і особа, яка провадить дізнання, зобовязані вжити всіх передбачених законом заходів для всебічного, повного і обєктивного дослідження обставин справи, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдують обвинуваченого, а також обставини, що помякшують і обтяжують його відповідальність.

Слідчим під час проведення досудового розслідування були вчиненні наступні дії, а саме було допитано ОСОБА_1 (а.с. 179-180), дільничного інспектора міліції колишнього Замостянського РВ УМВС України у Вінницькій області ОСОБА_4 (а.с. 190-192), колишня дружина ОСОБА_1 - ОСОБА_8 (а.с. 200-201), ОСОБА_10 (а.с. 196), ОСОБА_7 (а.с.197), ОСОБА_11 (а.с.239-241), ОСОБА_3

А.О. (а.с. 276-277), тобто очевидців події, а також проведені очні ставки та вчинено ряд інших дій, які були спрямовані на повноту дослідження всіх обставин справи.

Твердження ОСОБА_1 про те, що слідчим не було вчинених всіх дій щодо повного, всебічного дослідження обставин справи, а саме не опитано сусідів з інших квартир № 51, 53, 54, а також з 8 поверху, суд оцінює критично, оскільки з показів опитаних свідків та з показів ОСОБА_1 вбачається, що інших осіб під час події, яка відбулась 25.04.2008 року присутніх не було.

Крім того, у ході розслідування кримінальної справи було проведено очні ставки, зокрема між ОСОБА_4 та ОСОБА_1, ОСОБА_4 не підтвердив фактів нанесення ним та ОСОБА_3 тілесних ушкоджень ОСОБА_1, а також не підтвердив факту незаконною проникнення до житла ОСОБА_1 та підробки протоколів про адміністративне правопорушення та затримання ОСОБА_1 (а.с.231-235); між ОСОБА_1 та ОСОБА_8, остання також підтвердила свої раніше надані покази, вказала, що ОСОБА_12 дійсно у той день 25.04.2008 поводив себе неадекватно, погрожував їй фізичною розправою, не впускав працівників міліції до квартири на їх вимогу, намагався вдарити ОСОБА_4, чинив опір працівникам міліції. ОСОБА_8 вважає дії працівників міліції законними, оскільки вона дійсно просила її врятувати від ОСОБА_1, та вважає, що вони попередили злочин, виконали свій обов'язок, незаконного проникнення з їх сторони до квартири також не було(а.с.248-250); між ОСОБА_1 та ОСОБА_7, останній підтвердив раніше надані ним покази, заперечив факт нанесення ОСОБА_1 тілесних ушкоджень співробітниками міліції, а також заперечив факт незаконного проникнення співробітниками міліції до квартири за адресою вул. К. Маркса, 14/49 (а.с. 228-230); між ОСОБА_1 та ОСОБА_11, останній підтвердив свої раніше надані покази, вважає покази ОСОБА_1 щодо побиття його співробітниками міліції брехнею та наклепом на них. Також ОСОБА_11 повідомив, що дозвіл на те, щоб відкрити двері та зайти до квартири ОСОБА_3 та ОСОБА_4 отримали від самої ОСОБА_8 та її сина, який надав працівникам міліції ключі від квартири, тому факт незаконного проникнення співробітників міліції до квартири за адресою вул. К. Маркса, 14/49, він на очній ставці заперечив, (а.с.242-245): між ОСОБА_13 та ОСОБА_3, осатаній не підтвердив фактів нанесення ним та ОСОБА_4 тілесних ушкоджень ОСОБА_1, а також не підтвердив факту незаконного проникнення до житла ОСОБА_1 (а.с. 279-281.)

Відповідно до ст. 162 ч. 1 КК України незаконне проникнення до житла чи іншого володіння особи, незаконне проведення в них огляду чи обшуку, а так само незаконне виселення чи інші дії, що порушують недоторканість житла громадян.

Частина 2 вищевказаної статті передбачає ті самі дії вчиненні службовою особою або із застосування насильства чи з погрозою його застосування.

Згідно копії ордеру № 63 від 1996 року, наданого ОСОБА_8 право на заселення до квартири № 49 будинку по вул. К. Маркса, 14 надано ОСОБА_14 та ОСОБА_8

Відповідно до паспортних даних ОСОБА_8 прописана у квартирі по вул. К. Маркса, 14/49 в м. Вінниці з 26.12.2000 року.

Відповідно до ст. 156 ч. 1 ЖК України члени сімї власника житлового будинку (квартири), що йому належать, користуються жилим приміщенням на рівні з власником будинку (квартири), якщо при їх виселені не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням.

Згідно ст. 156 ч. 4 ЖК України припинення сімейних відносин з власником будинку (квартири) не позбавляє їх права користування займаним приміщенням.

З протоколу допиту свідків дільничного інспектора міліції колишнього Замостянського РВ УМВС України у Вінницькій області ОСОБА_4, колишня

дружина ОСОБА_1 - ОСОБА_8, ОСОБА_10, ОСОБА_7, ОСОБА_11, ОСОБА_3 вбачається, що ОСОБА_8 просила допомоги в працівників міліції щоб врятувати її від ОСОБА_1 та надала дозвіл співробітникам міліції ОСОБА_3 та ОСОБА_4 відімкнути двері квартири та зайти в квартиру. Крім того, ключі від дверей квартири надав син ОСОБА_1 та ОСОБА_8 ОСОБА_9, який також просив працівників міліції врятувати його матір.

Під незаконним проникненням до житла чи іншого володіння особи слід розуміти будь-яке вторгнення у житло (інше володіння), здійснене всупереч волі законного володільця, за відсутності визначених законом підстав чи в порушення встановленого законом порядку.

Отже, працівники міліції ОСОБА_3 та ОСОБА_4 увійшли в квартиру, яка розташована в м. Вінниці по вул. К. Маркса, 14/49 за згодою особи, яка проживає в дані квартирі та яка користуються даним жилим приміщенням на рівні з власником квартири. Крім того, працівники міліції ОСОБА_3 та ОСОБА_4 увійшли в квартиру за проханням осіб, які проживають в дані квартирі та при виконанні свої службових обовязків, тому суд вважає що в діях останніх відсутній склад злочину передбаченого ст. 162 КК України.

Твердження ОСОБА_1 проте, що працівники міліції увійшли в його квартиру шляхом виломленням дверей, суд оцінює критично, оскільки дане твердження крім показів останнього не підтверджується жодними документами та спростовуються показами, осіб які були присутні під час даної події - 25.04.2008 року.

Також на думку суду, висновок слідчого з приводу відсутності ознак службового злочину перевищення влади та службових положень, яке супроводжувалось насильством відповідає вимогам закону та підтверджується матеріалами справи, оскільки застосування працівниками міліції до ОСОБА_1 спецзасобів наручників не є перевищення службових повноважень, а навпаки є правом працівника міліції яке передбачене ст.ст. 12, 14 Закону України «Про міліцію».

Твердження ОСОБА_1 про те, що протокол про притягнення останнього до адміністративної відповідальності за ст. 173 КУпАП є підробленим, суд оціню критично, оскільки факт того, що ОСОБА_1 вчиняв хуліганські дії та був затриманий працівниками міліції підтверджується показами очевидців, записом в журналі «затриманих Замостянського РВ УМВС України у Вінницькій області», записом в журналі «подій та заяв», протоколом про адміністративне затримання, акту огляду затриманого на предмет виявлення у нього видимих тілесних ушкоджень. Крім того, в матеріалах наявний висновок експерта від 21.11.2009 року № 366-П з якого вбачається, що підписи в двох графах виконанні ОСОБА_1

Вищенаведене в сукупності свідчить про те, що в діях працівників дільничного інспектора міліції першого ВМ ВМВ УМВС України у Вінницькій області ОСОБА_4 та колишнього оперуповноваженого СКР Замостянського РВ УМВС України у Вінницькій області ОСОБА_3 відсутні ознаки складу злочинів передбачених ст.ст. 365 ч.2, 162 ч. 2 та 366 ч. 1 КК України.

Відповідно до ст. 6 ч.1 п.2 КПК України(1960 року) кримінальну справу не може бути порушено, а порушена справа підлягає закриттю за відсутністю в діянні складу злочину.

На думку суду, ст. слідчим прокуратури м. Вінниці ОСОБА_2 під час здійснення дослідження обставин справи були вжиті заходи щодо всебічного, повного та обєктивного дослідження обставин кримінального провадження, надано їм належна правова оцінка та прийнято законне рішення у вигляді постанови.

Враховуючи вищезазначене, суд приходить до висновку, що скаргу ОСОБА_1 на постанову ст. слідчого прокуратури м. Вінниці ОСОБА_2 про закриття

кримінальної справи № 12520680 слід залишити без задоволення, оскільки вищевказана постанова є обґрунтованою та скасуванню не підлягає.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 236-1КПК України (1960 року), суд

п о с т а н о в и в :

Скаргу ОСОБА_1 на постанову ст. слідчого прокуратури м. Вінниці ОСОБА_2 про закриття кримінальної справи № 12520680 залишити без задоволення.

Постанова може бути оскаржена до апеляційного суду Вінницької області протягом 7 днів.

Суддя :