Справа № 462/1451/14-к

У Х В А Л А

25 лютого 2014 року Слідчий суддя Залізничного районного суду м. Львова ОСОБА_1 , розглянувши матеріали скарги захисника ОСОБА_2 на постанову старшого прокурора прокуратури Залізничного району м. Львова ОСОБА_3 від 10.02.2014 року про відмову в задоволенні клопотання про закриття кримінального провадження № 0000104,

встановив:

Скаржник подав скаргу до суду, в якій просить скасувати постанову старшого прокурора прокуратури Залізничного району м. Львова ОСОБА_3 від 10.02.2014 року про відмову в задоволенні клопотання про закриття кримінального провадження № 0000104.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України на досудовому провадженні можуть бути оскаржені такі рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора, як бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами статті 169 цього Кодексу, а також у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк, - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, володільцем тимчасово вилученого майна.

Як убачається з матеріалів скарги 08.02.2014 року захисник ОСОБА_4 адвокат ОСОБА_2 заявив клопотання в кримінальному провадженні № 0000104 від 30.07.2013 року про закриття кримінального провадження у зв`язку з відсутністю події злочину.

10.02.2014 року прокурор виніс оскаржувану постанову, якою відмовив у задоволенні вищезазначеного клопотання захисника.

Відповідно до ч. 2 ст. 283 КПК України прокурор зобов`язаний у найкоротший строк після повідомлення особі про підозру здійснити одну з таких дій: 1) закрити кримінальне провадження; 2) звернутися до суду з клопотанням про звільнення особи від кримінальної відповідальності; 3) звернутися до суду з обвинувальним актом, клопотанням про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру.

З аналізу ст.ст. 283,284 КПК України слідує, що норми КПК України не передбачають, що за клопотанням захисника про закриття кримінального провадження слідчий, прокурор зобов`язанні закрити вказане провадження. За таких обставин, прихожу до висновку, що постанова прокурора від 10.02.2014 року про відмову в задоволенні клопотання про закриття кримінального провадження, яка винесена з дотримання вимог ст. 220 КПК України, не відносяться до тих процесуальних документів прокурора, які можуть бути оскарженні під час досудового розслідування в порядку ч. 1 ст. 303 КПК України строк.

Відповідно до ч. 4 ст. 304 КПК України слідчий суддя, суд відмовляє у відкритті провадження лише у разі, якщо скарга подана на рішення, дію чи бездіяльність слідчого, прокурора, що не підлягає оскарженню.

Враховуючи вищенаведене, вважаю, що у відкритті провадження за скаргою захисника ОСОБА_4 слід відмовити, оскільки скарга подана на рішення пркурора, яке не підлягає оскарженню в порядку, передбаченому ч. 1 ст. 303 КПК України.

Керуючись ч. 4 ст. 304 КПК України,

ухвалив:

Відмовити захиснику ОСОБА_2 у відкритті провадження за його скаргою на постанову старшого прокурора прокуратури Залізничного району м. Львова ОСОБА_3 від 10.02.2014 року про відмову в задоволенні клопотання про закриття кримінального провадження № 0000104.

На ухвалу може бути подана апеляція безпосередньо до апеляційного суду Львівської області протягом п`яти діб з моменту її оголошення. Якщо ухвалу було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюються з дня отримання нею копії ухвали.

Суддя /підпис/

З оригіналом згідно.

Суддя: ОСОБА_1