Апеляційний суд Кіровоградської області
№ провадження 11-кп/781/483/15 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Категорія 296 (206) Доповідач в колегії апеляційного суду ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
16.09.2015 року м.Кіровоград

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Кіровоградської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

за участю прокурора ОСОБА_7 ,

потерпілого ОСОБА_8 ,

представникапотерпілого - адвоката ОСОБА_9 ,

ОСОБА_10 ,

захисникаобвинуваченого- адвоката ОСОБА_11 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кіровограді кримінальне провадження № 0006777 за ОСОБА_12 у вчиненікримінальногоправопорушення, передбаченого ч.4 ст. 296 КК Україниза апеляційними скаргами потерпілого ОСОБА_8 , обвинуваченого ОСОБА_13 та ОСОБА_14 на вирок Ленінського районного суду м. Кіровограда від 11 березня 2015 року яким:

ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

уродженця м. Горі, Республіка Грузія, громадянина України,

з вищою освітою, не одруженого, на утриманні має неповнолітню

дитину 2002 року народження, приватного підприємця,

зареєстрований та проживає за адресою:

АДРЕСА_1 , до кримінальної

відповідальностіпритягуєтьсявперше,

визнано винним та засуджено за ч. 4 ст. 296 КК України на 3 роки позбавлення волі.

Ухвалено про стягнення з ОСОБА_13 на користь потерпілого ОСОБА_8 10000,00 грн. в рахунок відшкодування завданої моральної шкоди.

Ухвалено про стягнення з ОСОБА_13 на користь держави 391, 20 грн. судових витрат.

Відповідно до ст. 100 КПК України вирішено питання про речові докази.

ВСТАНОВИЛА:

За вироком суду ОСОБА_13 визнано винуватим у грубому порушенні громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжується особливою зухвалістю, вчинене із застосуванням предмета заздалегідь заготовленого для нанесення тілесних ушкоджень при слідуючих обставинах.

09 грудня 2013 року приблизно 21.00 год.в м. Кіровограді, на вул. В. Перспективна, 1-б, під час проведеннямонтажнихробіт, ОСОБА_15 та ОСОБА_16 виникконфлікт з приводу облаштування ОСОБА_16 входу до офісу «Нотаріальноїконтори» металевимисходинами.

В цей час по вулиці В. Перспективна йшов житель м. ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , зупинився та вирішивз ним привітатись.

В подальшому, із-за рогу будинку по АДРЕСА_2 , ОСОБА_19 тримаючи в руках предмет ззовні схожий на пістолет.

Маючиумисел на грубепорушеннягромадського порядку з мотивівявноїнеповаги до суспільства, з особливою зухвалістю, з хуліганськихмотивів, ОСОБА_13 спрямував предмет ззовні схожий на пістолет в ОСОБА_20 , який стояв неподаліквіднього, погрожуючифізичноюрозправою, натиснувдвічі на спусковийгачок, однакмеханізм предмету, ззовнісхожого на пістолет, не спрацював, в ОСОБА_21 почав перезаряджативказаний предмет шляхом відведення затвору в крайнєзаднєположення.

Усвідомлюючизагрозусвоємужиттю та здоров`ю, ОСОБА_8 ОСОБА_22 за руку в якійзнаходився предмет і піднявїх дороги.

В подальшому, ОСОБА_23 та ОСОБА_13 виникласутичка, в ходіякої вони разом крокували назад, в ОСОБА_21 вперся спиною в скло стенду вуличноїреклами, яке почало тріскатися на уламки та сипатись на землю, а на нього в свою ОСОБА_24 , втративши при цьомурівновагу, та послабивши хват рук, якимивін перед цимтримав руки ОСОБА_13 із предметом ззовні схожим на пістолет.

Скориставшисьцим, ОСОБА_13 не припиняючихуліганськідії, грубо порушуючигромадський порядок з мотивівявноїнеповаги до суспільства, із особливою зухвалістю, маючи та реалізовуючиумисел на спричиненнятілеснихушкодженьзаздалегідьзаготовленим предметом ззовнісхожого на пістолет, завдаврукояткоюцьогопредмета один удар по ОСОБА_25 в район тім`я, спричинившиостанньомутілесніушкодження у виглядісадна на переніссі справа, у основи 2 пальцялівоїкисті, в центрітім`яноїділянкиголови.

Згідновисновкусудово-медичногоексперта № 1604 від 10 грудня 2013 року данітілесніушкодженняутворилисяу ОСОБА_8 відтравматичного контакту з тупим об`єктом, якиймаєобмеженуконтактуючуповерхнюі відносяться до категорії легких тілеснихушкоджень.

Згідно висновку експерта № 279 від 25 грудня 2013 року наданий на дослідження предмет ззовні схожий на пістолет, є газовим пістолетом «№А12563», моделі «VALTROmod.85 COMBAT» калібру 9 мм, але у зв`язку із поломкою ударника, пістолет для стрільби не приданий.

В апеляційній скарзі потерпілий ОСОБА_8 не оспорюючи фактичних обставин справи, кваліфікацію дій та висновки суду щодо доведеності вини ОСОБА_13 у вчиненні інкримінованого йому злочині, просить скасувати вирок районного суду в частині призначеного ОСОБА_13 покарання та вирішення цивільного позову.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що суд при призначенні ОСОБА_13 мінімального покарання, передбаченого санкцією ч.4 ст. 296 КК України не в повній мірі врахував ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, який відноситься до категорії тяжких, наслідків, які настали та особу обвинуваченого ОСОБА_13 , який свою вину не визнав, не розкаявся, за свій вчинок не вибачився та завдану шкоду йому не відшкодував.

Крім того, ОСОБА_8 зазначає про те, що при вирішенні цивільного позову суд не врахував, що в результаті протиправних дій ОСОБА_26 йому спричинені тілесні ушкодження, від яких він втратив можливість зберігатиактивний, повсякденний спосіб життя, переніс фізичні та моральні страждання і переживання, про що він детально виклав в своїй позовній заяві.

Вважає, що призначене ОСОБА_13 покарання у виді 3 років позбавлення волі не забезпечить можливості його виправленнята перевиховання, у зв`язку з чим просить ухвалити новий вирок суду, згідно з яким призначити обвинуваченому ОСОБА_13 покарання у виді 4 років позбавлення волі, а пред`явлений цивільний позов задовольнити повністю.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_13 просить скасувати вирок суду першої інстанції, а провадження в справі закрити за відсутністю в його діях складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 296 КК України, вказуючи на невідповідність висновків суду фактичним обставинам даного кримінального правопорушення, неправильне застосування судом закону України про кримінальну відповідальність та істотне порушення вимог кримінального процесуального закону.

Зокрема ОСОБА_13 зазначає про те, що суд при з`ясуванні обставин справи проявив упередженість та необ`єктивність і не врахував, що події 09 грудня 2013 року безпосередньо пов`язані з триваючим конфліктом з ОСОБА_16 щодо незаконного облаштування ОСОБА_16 приміщення для нотаріальної контори металевими сходами за рахунок руйнування його майна, що він захищаючись від протиправних ОСОБА_27 , який за допомогою сторонніх осіб, в тому числі ОСОБА_8 , в черговий раз організував та намагався незаконно побудувати сходи, захищав свої права та законні інтереси, на місце пригоди спочатку викликав наряд міліції, покликав знайомих на допомогу і демонструючи присутнім ухвалу суду просив припинити незаконні будівельні роботи, що в свою чергу підтверджується показаннями свідків ОСОБА_28 , ОСОБА_29 , ОСОБА_30 , ОСОБА_31 , ОСОБА_32 та ОСОБА_33 , а також відеозаписом з місця події, яким суд,на думку ОСОБА_13 не дав належну та об`єктивну оцінку, а навпаки зайняв упереджену позицію обвинувачення, в основу обвинувального вироку поклав лише ті покази свідків сторони обвинувачення, а саме ОСОБА_34 , ОСОБА_16 , ОСОБА_35 , ОСОБА_36 та ОСОБА_37 або уривки з них, які підтверджують версію та свідчать на користь обвинувачення.

Крім того, ОСОБА_13 вказує, що ОСОБА_8 в даній ситуації не був випадковим перехожим, а навпаки приймав безпосередню активну участь в конфлікті під час проведення незаконних будівельних робіт на стороні ОСОБА_16 , поводив себе агресивно, разом з невстановленою слідством особою ОСОБА_8 у присутності очевидців ОСОБА_38 , ОСОБА_29 , ОСОБА_30 , ОСОБА_31 , ОСОБА_32 та ОСОБА_33 , наносив йому удари в груди, відштовхував і недопускав його до місця їх проведення та дверей офісу,в результаті чого ОСОБА_13 були спричинив тілесні ушкодження, що підтверджується показаннями вказаних свідків та висновком СМЕ.
Стверджує, що намагався зупинити незаконні роботи і таким чином захистити своє майно від знищення та пошкодження, перебуваючи в стані сильного психоемоційного стресу ніяких активних дій по відношенню до ОСОБА_8 не вчиняв, під час нападу змушений був захищатись і діяв в межах необхідної оборони, що об`єктивно підтверджується показаннями свідків, умислу на хуліганство та заподіяння тілесних ушкоджень ОСОБА_8 , який відштовхував його від місця проведення робіт ударами в груди не мав.

В апеляційній скарзі ОСОБА_13 також зазначає, що ОСОБА_8 міг отримати тілесні ушкодження випадково під час боротьби та штовханинибіля стенду вуличної реклами, який розбився на шматки.
Крім того, ОСОБА_13 вказує, що при наявності очевидного містобудівного конфлікту з ОСОБА_16 , який захоплював вхід до його офісу, руйнував майно, вчиняв протиправні дії, суд належним чином, з об`єктивністю не з`ясував і не дослідив причини та мотиви його дій, які були зумовлені потребою негайного припинення посягання на його майно, а також захисту свого життя та здоров`я від численних ударів нанесених декількома особами, у тому числі ОСОБА_8 , а не спрямовані на грубе порушення громадського порядку, як зазначено в оскаржуваному вироку.
З посиланням на постанову Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року № 10 «Про судову практику у справах про хуліганство» та Європейську Конвенцію щодо несправедливого національного судочинства, свавільне засудження невинної особи всупереч та закону по сфальсифікованому звинуваченню, ОСОБА_13 стверджує про відсутність у його діях складу кримінального правопорушення, передбаченого ст.296 КК України, незаконність пред`явлення йому обвинувачення, притягнення невинної особи до кримінальної відповідальності, фальсифікацію матеріалів кримінального провадження та винесення судом завідомо неправосудного рішення, у зв`язку з чим крім скасування незаконного вироку суду, ОСОБА_13 просить постановити з цього приводу окрему ухвалу.
В апеляційній скарзі прокурор ОСОБА_39 , не оспорюючи юридичну кваліфікацію дій ОСОБА_10 за ч.4 ст. 296 КК України та висновки суду щодо доведеності його вини, просить скасувати вирок суду як незаконний, у зв`язку із невідповідністю призначеного судом покарання ступеню тяжкості вчиненого ОСОБА_13 кримінального правопорушення та його особі, ухвалити новий вирок, згідно з яким призначити обвинуваченому ОСОБА_13 покарання у виді 4 років позбавлення волі.

Свої вимогиз посиланням на ст. 65 КК України та п.1 постанови Пленуму Верховного суду України від 24.10.2003 року №7 «Про практику призначення судами кримінального покарання`обґрунтовує тим, що ОСОБА_13 під час досудового розслідування та судового розгляду свою вину не визнав та не розкаявся, заперечував проти фактичних обставин справи, вважаючи себе потерпілим, з метою уникнення від кримінальної відповідальності надав суду докази, які безпосередньо не стосується цієї справи, завдану потерпілому шкоду не відшкодував.

При таких обставинах, прокурор вважає, що з метою загальної та спеціальної превенціїобвинуваченому ОСОБА_13 слід призначити більш тяжке покарання,яке буде відповідати його цілям та загальним засадам.

Заслухавши доповідача, провівши за клопотанням обвинуваченого ОСОБА_13 та його захисника - адвоката ОСОБА_40 судове слідство в обсязі дослідження матеріалів кримінальних проваджень № 0006777 від 10 грудня 2014 року та № 0001346 від 10 березня 2014 року, думку прокурора, який підтримав свою та апеляційну скаргу потерпілого ОСОБА_8 , пояснення потерпілого ОСОБА_8 та його захисника-адвоката ОСОБА_9 , які підтримали свою та апеляційну скаргу прокурора і заперечували проти задоволення апеляційної скарги ОСОБА_13 , обвинуваченого ОСОБА_13 та його захисника - адвоката ОСОБА_11 , які заперечували проти задоволення апеляційних скарг прокурора та потерпілого ОСОБА_8 і просили скасувати вирок суду першої інстанції, а провадження в справі закрити, зваживши доводи апеляційних скарг, колегія суддів дійшла до висновку про те, що апеляційні скарги прокурора та потерпілого ОСОБА_8 задоволенню не підлягають, а апеляційна скарга обвинуваченого ОСОБА_13 підлягає частковому задоволенню за таких підстав.

Як зазначено в обвинувальному акті, за версією слідства, з якою погодився суд ОСОБА_13 підозрюється у тому, що він 09 грудня 2013 року приблизно 21.00 год. під час конфлікту, який виник між ним та ОСОБА_16 на АДРЕСА_2 приводу облаштування ОСОБА_16 входу до офісу «нотаріальної контори» металевими сходинами, вибіг на центральну вулицю міста (В. Перспективна) з непридатним для стрільби газовим пістолетом в руках, після чого з хуліганських мотивів, маючи умисел на заподіяння перехожому ОСОБА_8 , який випадково зупинився біля офісу ОСОБА_16 тілесних ушкоджень, направив пістолет в обличчя ОСОБА_8 та погрожуючи йому фізичною розправою, двічі натиснув на спусковий гачок, а після того як пістолет не вистрелив, ОСОБА_13 перезарядив його.

ОСОБА_8 в свою чергу усвідомлюючи загрозу своєму життю та здоров`ю, схопив ОСОБА_13 за руки і підняв їх догори.

Під час сутички ОСОБА_13 разом з ОСОБА_8 крокували назад і ОСОБА_13 вперся спиною в скло стенду вуличної реклами, яке почало тріскатися на уламки та сипатись на землю, а на нього в свою чергу обперся ОСОБА_8 , втративши при цьому рівновагу та послабивши хват рук, якими він перед цим тримав руки ОСОБА_13 з пістолетом.

ОСОБА_13 ,скориставшись цим, не припиняючи хуліганські дії, грубо порушуючи громадський порядок з мотивів явної неповаги до суспільства, із особливою зухвалістю, маючи та реалізовуючи умисел на спричинення ОСОБА_8 тілесних ушкоджень заздалегідь заготовленим для цього газовим пістолетом, його рукояткою наніс ОСОБА_8 один удар по голові, спричинивши останньому легкі тілесні ушкодження у вигляді садна на переніссі справа, у основи 2 пальця лівої кисті, в центрі тім`яної ділянки голови.

Розцінюючи дії ОСОБА_13 , як грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжується особливою зухвалістю, вчинене із застосуванням предмета заздалегідь заготовленого для нанесення тілесних ушкоджень, суд послався на показання потерпілого ОСОБА_8 під час судового розгляду, який зазначив, що ОСОБА_13 рухався в його бік, тримаючи в руці пістолет та голосно вигукнув «Зараз всіх повбиваю!», і направив газовий пістолет йому в обличчя, а в подальшому завдав удару пістолетом по голові, які узгоджуються з аналогічними показаннями свідків ОСОБА_41 , ОСОБА_42 , ОСОБА_36 та ОСОБА_37 в судовому засіданні та доповнюють один одного, а також у своїй сукупності підтверджуються результатами проведеного огляду місця події, під час якого було вилучено знаряддя злочину - газовий пістолет та висновками проведених експертиз, які підтверджують факт отримання потерпілим ОСОБА_8 тілесних ушкоджень.

Даючи юридичну оцінку діям обвинуваченого, суд також на обґрунтування своїх висновків зазначив про те, ОСОБА_43 фактично маючи при собі газовий пістолет, не намагався спочатку домовитися із будівельниками про припинення ними робіт, а навпаки, намагавсявиразити за допомогоювказаного предмету свою агресію та налякатиприсутніх, примуситиїхзупинитироботи, чим порушив громадський порядок та спокійіншихосіб.

ОСОБА_44 , за висновком суду безумовноохоплюваласьумислом і розуміннямтого, щопід приводом необхідностіприпиненнябудівельнихробіт в ОСОБА_45 , він грубо порушуєгромадський порядок з мотивівявноїнеповаги до суспільства, щосупроводжується особливою зухвалістю, застосовуючиспеціальнопристосований для нанесеннятілеснихушкодженьгазовийпістолет.,

При цьому,всі доводи обвинуваченого ОСОБА_13 та його захисника про те, що ОСОБА_13 не мав умислу на вчинення хуліганства і не наносив ОСОБА_8 тілесних ушкоджень, які на його думку могли утворитися в результаті розбиття скла стенду вуличної реклами, після того як ОСОБА_13 туди штовхнули або під час спільної боротьби в той час як ОСОБА_8 разом з іншою особою намагався вихватити у нього з рук пістолет, що ОСОБА_13 захищаючись від ОСОБА_46 та іншої особи дістав пістолет з кишені та почав його перезаряджати,діючи в стані необхідної оборони, суд оцінив критично, як прагнення обвинуваченогопом`якшити свою відповідальність за вчинення хуліганських дій.

Крім того, суд зазначив, що заперечення ОСОБА_13 щодо нанесення ОСОБА_8 удару по голові повністю спростовуються показаннями самого потерпілого ОСОБА_8 , ОСОБА_47 , ОСОБА_37 та ОСОБА_36 , які були очевидцями цих подій, а суперечності в показаннях свідків захисту ОСОБА_30 , ОСОБА_32 , ОСОБА_33 та ОСОБА_28 викликають сумнів в їх правдивості та об`єктивності і спрямовані на уникнення ОСОБА_13 кримінальної відповідальності за вчинений злочин.

За таких обставин,суд визнав, що протиправні дії ОСОБА_13 за ч.4 ст. 296 КК України органом досудового розслідування кваліфіковані правильно, а його вина повністю доведена.

При призначенні обвинуваченому ОСОБА_13 покарання у виді 3 років позбавлення волі,суд зазначив, що відповідно до вимог ст. 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, його особу, який до кримінальної відповідальностіпритягується вперше, за місцем проживання характеризується позитивно, займається суспільно-корисною працею, на утриманні має малолітнього сина, на обліку у лікаря психіатра та нарколога не перебуває.

Обставини, які пом`якшували або обтяжували ОСОБА_13 покарання судом не встановлено.

Згідно ст. 370 КПК України судоверішення повинно бути законним, обґрунтованим і мотивованим.

Виходячи зі змісту вказаної норми закону, вирок є обґрунтованим, якщо він ухвалений на матеріалах, повністю зібраних, всебічно досліджених і правильно оцінених судом, а висновки суду про подію злочину та про винуватість обвинуваченого у його вчиненні з достовірністю випливають з матеріалів справи.

Для цього у вироку повинні бути проаналізовані і оцінені всі розглянуті в судовому засіданні докази, які як підтверджують висновок суду, так і спростовують його.

Проте, ці вимоги закону під час розгляду даної справи судом не виконані.

Фактичні обставини справи та їх об`єктивна оцінка свідчать про те, що ОСОБА_13 з 2000 року є власником квартири АДРЕСА_3 ,зареєстрований і проживає разом малолітнім сином ОСОБА_48 за вказаною адресою.

Відповідно до рішення виконавчого комітету Кіровоградської міської ради № 757 від 15 червня 2001 року «Про переведення частини житлової квартири до категорії нежитлових та надання дозволу на реконструкцію» частина житлової квартири АДРЕСА_4 , за клопотанням ОСОБА_13 переведенадо категорії нежитлових.

ОСОБА_13 надано дозвіл на реконструкцію житлової частини квартири під офіс з влаштуванням окремого входу з АДРЕСА_5 та на складання проекту відведення земельної ділянки площею 0,002 га. в оренду для розміщення офісу.

21 серпня 2001 року Кіровоградською міською радою прийнято рішення № 1134 «Про надання, вилучення, оформлення, користування земельними ділянками», згідно з яким ОСОБА_13 за рахунок земель Кіровоградської міської ради земельну ділянку площею 0,002 га по АДРЕСА_6 передано в оренду на 10 років для розміщення адвокатської контори.

На підставі даного рішення 23 грудня 2002 року між виконавчим комітетом Кіровоградської міської ради Кіровоградської області, в особі заступника міського голови ОСОБА_49 та ОСОБА_13 було укладено договір оренди земельної ділянки № 203, який 23 грудня 2002 року зареєстрований в книзі державної реєстрації договорів на землю за № 492.

Частину житлової квартири АДРЕСА_7 , площею 12,01 кв.м. ОСОБА_13 переведено під кабінет юридичної практики з влаштуванням окремого виходу на АДРЕСА_2 .

Управлінням містобудування та архітектури, екології та земельних відносин в м.Кіровограді, відповідно до вказаного рішення було розроблено архітектурно -планувальне завдання, згідно з яким передбачена вимога необхідності прив`язування входу до кабінету, з існуючим на той час фасадом будинку, входу до магазину « ІНФОРМАЦІЯ_2 », виготовлено проект та надано дозвіл на проведення будівельних робіт №73 від 03 жовтня 2001 року та на підставі дозвільних документів ОСОБА_13 були побудовані східці, облаштовані металевою огорожею, на будівництво яких ОСОБА_13 було отримано дозвіл від колишнього власника квартири АДРЕСА_8 ОСОБА_50 .

Як вбачається з технічного паспорту, східці біля квартири ОСОБА_13 внесені в план і не є самовільно збудованими.

Таким чином, східці до приміщення офісу побудовані ОСОБА_13 у відповідності до конструктивних вимог робочого проекту, який узгоджений у встановленому законом порядку з контролюючими органами у сфері архітектури, містобудування та земельних відносин.

29 листопада 2013 року співвласник суміжної з ОСОБА_13 квартири АДРЕСА_8 , 1-б ОСОБА_16 , без згоди з ОСОБА_13 , самовільно, для будівництва окремого входу в приміщення офісу нотаріальної контори з сторони АДРЕСА_2 , шляхом демонтажу підвіконного простору зовнішньої стіни будинку встановив металеві двері.

Після цього, ОСОБА_16 з 04 по 05 грудня 2013 року, шляхом демонтажу металевої огорожі кам`яних ОСОБА_51 , встановив металеву конструкціюдля входу в офіс, яка ОСОБА_13 після виклику та втручання працівників міліції відновлена.

Ухвалою судді Ленінського районного суду м. Кіровограда від 05 грудня 2013 року власникам квартири АДРЕСА_8 ОСОБА_16 та ОСОБА_34 заборонено проведення будь-яких будівельних робіт по спорудженню східців та облаштування виходу на вул. В. Перспективну до розгляду цивільного позову ОСОБА_13 по суті.

09 грудня 2013 року близько 21.00 год. ОСОБА_16 у темну пору доби за допомогою сторонніх осіб, демонтував металеву конструкцію ОСОБА_52 і на їх місці встановив свою металеву конструкцію з сходами, заблокувавши таким чином вхід та вихід з офісу ОСОБА_13 .

Наведені обставини повністю підтверджуються наявними в матеріалах кримінального провадження № 0006777 письмовими доказами ( т.1 а.с. 99-101, 130 - 137, т.2 а.с. 46-51,178-181), а також відеозаписомз місця пригоди ( т.1 а.с. 97-98).

Крім того, за офіційною інформацією першого заступника прокурора м. Кіровограда ОСОБА_53 та т.в.о. начальника УМВС України в Кіровоградській області ОСОБА_54 , які містяться в матеріалах даного кримінального провадження, ОСОБА_13 за його скаргами щодо незаконності розслідування кримінального провадження№ 0006777, фальсифікації даних, внесених до ЄРДР, а також не притягнення ОСОБА_16 . ОСОБА_8 та інших до кримінальної відповідальності повідомлено, що з 29 листопада до 10 грудня 2013 року до Кіровоградського МВ УМВС України в області надійшло шість його звернень по факту пошкодження майна, самовільного будівництва та заподіяння йому тілесних ушкоджень, три з яких перереєстровано в ЄРДР за№0006777, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 125 КК України, інші кримінальні провадження № 0006620 та № 0006621 за його зверненнями по подіям, які відбулись 05 та 07 грудня 2013 року, слідчим на підставі п.2 ч.1 ст. 284 КПК України закриті, однак ухвалами слідчого судді Кіровського районного м. Кіровограда від 12 березня 2014 року скасовані.

Крім того, ОСОБА_13 офіційно повідомлено про те, що його заява про злочин о 22.00 год. 09 грудня 2013 року зареєстрована в журналі єдиного обліку заяв та повідомлень про вчиненні кримінальні правопорушення та інші події Кіровоградського МВ за № 19226, по даному факту, 10 грудня 2013 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0006777 внесені відповідні відомості за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 125 КК України.

Також зазначено, що заява ОСОБА_8 про злочин зареєстрована о 23.55 год. 09 грудня 2013 року в журналі єдиного обліку заяв та повідомлень про вчиненні кримінальні правопорушення та інші події Кіровоградського МВ за № 19243 і долучена до заяви ОСОБА_13 , після цього 10 грудня 2013 року поданому факту до ЄРДР були внесені відомості за № 0006777, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 125 КК України, слідчому СВ КМВ ОСОБА_55 доручено провести досудове розслідування.

Крім того, ОСОБА_13 повідомлено, про те, що станом на 11 березня 2014 року в кримінальному провадженні № 0006777 зібрано достатньо доказів для пред`явлення йому підозри у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 296 КК України, а тому за постановою прокурора ОСОБА_56 від 11 березня 2014 року матеріали досудового розслідування по факту нанесення йому тілесних ушкоджень, на підставі ст. 217 КПК України виділені та долучені до матеріалів іншого кримінального провадження, яке внесено 10 березня 2014 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001346, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 125 КК України ( т.2 а.с. 38-40, 44-45, т.3 а.с. 106-123, 162),

За клопотанням обвинуваченого ОСОБА_13 та його захисника, проти задоволення якого ніхто з учасників судового процесу не заперечував, апеляційним судом з Кіровоградської обласної прокуратури витребувані,в тому числі матеріали кримінального провадження №0001346 від 10 березня 2014 року,зрапорту лейтенанта міліції ОСОБА_57 , адресованого начальнику Кіровоградського МВ УМВС України в Кіровоградській області ОСОБА_58 слідує, що 09 грудня 2013 року під час спільного патрулювання, по лінії «102» приблизно о 21.30 год. від ОСОБА_13 надійшло повідомлення про конфлікт з ОСОБА_59 в квартирі АДРЕСА_3 .

Крім того зазначено, що прибувши на місце пригоди ОСОБА_13 повідомив працівникам міліції про пошкодження ОСОБА_16 та ОСОБА_8 його майна, а також нанесення йому тілесних ушкоджень.

09 грудня 2013 року ОСОБА_13 звернувся до начальника Кіровоградського МВ УМВС України в Кіровоградській області ОСОБА_58 із заявою про притягнення до кримінальної відповідальності, в якій зазначив про те, що ОСОБА_16 разом з групою невідомих йому осіб (близько 15 чоловік) здійснив захват сходин його квартири АДРЕСА_7 , не зважаючи на забороняючу ухвалу Ленінського районного суду встановили металеву конструкцію, що в результаті насильницького захоплення власності йому спричинені тілесні ушкодження.

Вказаний рапорт та заява ОСОБА_13 про злочин о 22.00 год. 09 грудня 2013 року зареєстровані в журналі єдиного обліку заяв та повідомлень про вчиненні кримінальні правопорушення та інші події Кіровоградського МВ за № 19226.

По даному факту, 10 грудня 2013 року слідчим СВ КМВ ОСОБА_60 в кримінальному провадженні № 0006777 розпочато досудове розслідування, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 125 КК України, ОСОБА_13 визнаний та допитаний в якості потерпілого, за результатами проведеної судово-медичної експертизи встановлено характер та ступінь тяжкості ОСОБА_61 тілесних ушкоджень ( а.с. 10-16).

При цьому, з матеріалів кримінального провадження № 0006777 вбачається, що згідно з рапорту лейтенанта міліції ОСОБА_62 , який здійснював патрулювання маршруту АП № 631 разом з ОСОБА_57 ,09 грудня 2013 року приблизно о 21.20 год. від чергового Кіровоградського МВ надійшов виклик про те, що в квартирі в квартирі АДРЕСА_3 потребують допомоги міліції.

Прибувши на місце, до них звернулись ОСОБА_8 та ОСОБА_16 і повідомили про те, що ОСОБА_13 тримаючи в руках предмет зовні схожий на пістолет, направляв його в обличчя ОСОБА_8 , погрожуючи життю та здоров`ю, намагався здійснити постріл, наніс ОСОБА_8 удар по голові.

09 грудня 2013 року ОСОБА_8 звернувся до начальника Кіровоградського МВ УМВС України в Кіровоградській області ОСОБА_58 із заявою про притягнення до кримінальної відповідальності невідому особу, яка із застосуванням предмету схожого на пістолет погрожувала йому фізичною розправою і нанесла удар по голові.

Заява ОСОБА_8 про злочин зареєстрована о 23.55 год. 09 грудня 2013 року в журналі єдиного обліку заяв та повідомлень про вчиненні кримінальні правопорушення та інші події Кіровоградського МВ за № 19243.

Фактично, в кримінальному провадженні № 0006777 досудове розслідування розпочалось і проводилось за заявою ОСОБА_13 від 09 грудня 2013 року за № 19226, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 125 КК України, що підтверджується постановою слідчого ОСОБА_63 від 10 грудня 2013 року.

В подальшому, після відстороненняслідчого ОСОБА_63 розслідування продовжив слідчий ОСОБА_64 , наглядового прокурора призначено ОСОБА_56 (т.1 а.с. 5-14),

За нині діючим кримінальним процесуальним законодавством досудове розслідування - внесення відомостей отриманих в результаті подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення слідчим, прокурором обставин, що свідчать про його вчинення до Єдиного реєстру досудових розслідувань, визначається ст. 214 КПК, а також відповідно до ч. 2 цієї статті здійснюється у порядку встановленому Положенням «Про порядок ведення Єдиного реєстру досудових розслідувань» затвердженого Наказом Генерального прокурора України від 17 серпня 2012 року № 69 та розробленою на його основі Інструкцією «Про порядок ведення єдиного обліку в органах і підрозділах внутрішніх справ України заяв і повідомлень про вчинені кримінальні правопорушення та інші події» затвердженої наказом МВС України від 19 листопада 2012 року № 1050.

Згідно п.п 2.6 п.2 розділу 2 «Положення про порядок ведення Єдиного реєстру досудових розслідувань», затвердженого Наказом Генерального прокурора України № 69 від 17.08.2012 року, у разі зазначення у заяві, повідомленні про декілька вчинених кримінальних правопорушень або які були виявлені безпосередньо прокурором, слідчим чи працівником іншого підрозділу незалежно від часу їх учинення, наявності осіб, які вчинили кримінальні правопорушення, відомості про них заносяться до Реєстру за кожним правопорушенням окремо.

За змістом положень ст. 214 КПК України, слідчий, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань та розпочати розслідування.Здійснення досудового розслідування до внесення відомостей до реєстру або без такого внесення не допускається і тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

В даному випадку, фактичні обставини справи свідчать про те, що 10 грудня 2013 року слідчим ОСОБА_65 відомості до ЄРДР стосовно ОСОБА_13 , за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 296 КК України не вносились, а досудове розслідування кримінального провадження№ 0006777 здійснювалось ОСОБА_66 та ОСОБА_64 по заяві ОСОБА_13 від 09 грудня 2013 року за № 19226, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 125 КК України, а правова кваліфікація дій ОСОБА_13 за ч.4 ст. 296 КК України, фабула та реєстраційні відомості про кримінальні правопорушення в Реєстрі,після виділення 11 березня 2014 рокуматеріалів по заяві ОСОБА_13 в окреме провадження за №0001346були замінені, не зважаючи на вимоги апеляційного суду Кіровоградської області про надання інформації з Реєстру про рух кримінальних проваджень окремо по заяві ОСОБА_13 від 09 грудня 2013 року за № 19226 та заяві ОСОБА_8 від 10 грудня 2013 року за № 19243, прокурор таку інформацію не надав.

Більш того, під час перегляду справи прокурор, який підтримував державне обвинувачення представив з наглядового провадження апеляційному суду для огляду копію витягу з ЄРДР в кримінальному провадженню № 0006777,в якому чітко зазначено про те, що заява про кримінальне правопорушення надійшла від ОСОБА_13 09 грудня 2013 року, 10 грудня 2013 року до ЄРДР були внесені відповідні відомості з правовою кваліфікацією ч.1 ст. 125 КК України, фабула про спричинення ОСОБА_13 тілесних ушкоджень під час конфлікту.

Апеляційний суд зобов`язав прокурора надати завірену копію вказаного витягу для долучення до матеріалів справи, однак прокурор в наступному судовому засіданні вимоги суду не виконав, витяг не представив, а по суті скрив від суду письмовий доказ, вказуючи на те, що наглядове провадження у нього витребували з Генеральної прокуратури України.

Крім того, слід зазначити про те, що визнаючи ОСОБА_13 винним, суд виходив з того, що потерпілому ОСОБА_8 - ОСОБА_13 спричинені тілесні ушкодження рукояткою газового пістолету в результаті умисних, хуліганських дій ОСОБА_13 під час конфлікту з ОСОБА_16 , при цьому органи досудового розслідування і суд, з урахуванням часу та місця подій, не зважаючи на показання ОСОБА_13 та цілого ряду вказаних у вироку свідків, а також даних судово-медичних експертиз щодо наявності тілесних ушкоджень, як у ОСОБА_67 так і ОСОБА_13 , достовірно не встановили, чи було посягання на охоронювані законом права ОСОБА_13 , з огляду на зазначені вище дані про обставини, які передували події й існували під час встановлення ОСОБА_16 металевої конструкції та облаштування входу в приміщення свого офісу, після втручання працівників міліції та її знесення ОСОБА_68 05 грудня 2013 року.

Таким чином, колегія суддів вважає, що неконкретне обвинувачення ОСОБА_13 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 296 КК України, при обставинах викладених в обвинувальному акті не ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному розслідуванні.

Як вбачається з показань ОСОБА_13 під час досудового розслідування та розгляду справи в суді, він 09 грудня 2013 року приблизно о 21.00 год. знаходився вдома, почувши металевий стук з сусідньої квартири ОСОБА_16 , зрозумів, що останній продовжує незаконні дії та встановлює сходи до свого офісу.

Він намагався відчинити вхідні двері зі свого офісу, однак вони були заблоковані, тоді він розігнався і силою їх відчинив, побачив біля його сходин велику кількість незнайомих йому людей кремезної статури, одразу ж зателефонував до чергової частини відділу міліції та повідомив про продовження насильницького захвату його офісу та майна, після чого зателефонував ОСОБА_29 і попросив його прийти на допомогу.

Після цього, ОСОБА_13 перебуваючи в стані сильного душевного хвилювання, у непередбачуваній ситуації, при наявності групи незнайомих йому осіб в кількості 15-17 чоловік, відкрив сейф, взяв газовий пістолет, поклав його до кишені, вибіг на вулицю через під`їзд будинку і направився в комп`ютерний клуб ДЮК, розташований в підвальному приміщенні цього будинку, де в цей час знаходився його неповнолітній син.

Повідомивши власника клубу ОСОБА_28 про продовження ОСОБА_16 самовільної забудови із залученням великої кількості людей, ОСОБА_13 також покликав його на допомогу і з сторони нотаріальної контори підійшов до сходин свого офісу, металеваконструкція яких вже була демонтована (зрізана), а на її місці в присутності ОСОБА_16 та інших незнайомих йому осіб продовжувались зварювальні та монтажні роботи.

ОСОБА_13 спочатку звернувся до ОСОБА_16 з вимогою припинити незаконні дії та свавілля, а після того як останній не відреагував, демонструючи забороняючу ухвалу суду, повторно звернувся з вимогою про негайне припинення зварювальних робіт до працівників, які на нього також не реагували.

Після цього, із загального натовпу осіб, які оточували місце проведення незаконних робіт, до ОСОБА_13 підійшли ОСОБА_8 разом з іншою невстановленою слідством особою, спочатку почали його відштовхувати, агресивно висловлюючись при цьому нецензурно лайкою, а коли ОСОБА_13 намагався повернутися до східців та умовити ОСОБА_16 припинити роботи, продовжили його побиття, шляхом нанесення чисельних ударів руками в різні частини тулубу, в результаті яких ОСОБА_13 відходячи назад опинився за декілька метрів від рекламного боксу.

Усвідомлюючи зростаючу агресію та реальну небезпеку, ОСОБА_13 в процесі захисту від протиправного посягання на його майно, життя і здоров`я витягнув з кишені куртки пістолет і направив в сторону нападаючих, з вимогою зупинитись.

Не зважаючи на це, ОСОБА_8 разом з іншоюневстановленоюслідством особою схватили ОСОБА_13 за руки і намагаючисьвихватитиу ньогопістолет, штовхнулийогов рекламнийстенд, в результатічогостенд розбився, а склорозлетілось в різністорони, потрапивши на ОСОБА_13 та ОСОБА_8 .

Післяцього, до ОСОБА_8 на допомогупідбіглищедекількаосіб, разом ОСОБА_69 на землю, продовжуючинаноситиудари руками і ногами в різнічастиниголови і тулубу.

ОСОБА_70 , до приїздупрацівниківміліції, ОСОБА_8 в ОСОБА_71 і ОСОБА_28 продовживзаважатийомупотрапити по східцям до свогоофісу, а невстановленаслідством особа ОСОБА_72 та ОСОБА_28 відмісцяпроведеннязварювальнихробіт, поводила себе агресивно, погорожувала та висловлювалась нецензурно( т.1 а.с. 90-95, т.2 а.с. 153- 161).

Свідками цих подій були ОСОБА_8 , ОСОБА_16 , ОСОБА_73 , ОСОБА_74 , ОСОБА_75 , ОСОБА_76 , які в судовому засіданні підтвердили факт проведення монтажно-зварювальних робіт та встановлення металевої конструкції до входу в офіс, на запрошення ОСОБА_16 , при цьому свідки ОСОБА_73 , ОСОБА_77 , ОСОБА_76 і сам ОСОБА_16 підтвердили в суді, що ОСОБА_13 прибувши на місце просив зупинити роботи, демонструючи ухвалу суду.

Крім того, свідки ОСОБА_30 , ОСОБА_31 , ОСОБА_78 та ОСОБА_79 в судовому засіданні підтвердили, що 09 грудня 2013 року біля офісу ОСОБА_13 бачили натовп осіб у кількості приблизно 10-12 чоловік, ОСОБА_13 , який просив припинити будівельні роботи, показував якийсь документ, а також 2-3 осіб «Варакін та спортсмен», які відділились від загального натовпу, відштовхували ОСОБА_13 від місця їх проведення, штовхнули його у рекламний щит, наносили удари, повалили ОСОБА_13 на землю, а свідки ОСОБА_28 і ОСОБА_29 також пояснили суду, що потерпілий ОСОБА_80 і ще двоє осіб не пускали ОСОБА_13 в офіс та відштовхували його.

Показання зазначених свідків суд навів у вирок, проте належної оцінки не дав.

Як встановлено апеляційним судом, і це випливає з матеріалів справи, ОСОБА_13 після того як співвласник суміжної з ним квартири АДРЕСА_8 , 1-б ОСОБА_16 29 листопада 2013 року розпочав самовільне будівництво окремого входу в приміщення офісу з сторони АДРЕСА_2 , шляхом демонтажу підвіконного простору зовнішньої стіни будинку з встановленням металевих дверей, одразу ж звернувся за захистом своїх порушених прав до органів внутрішніх справ.

Після активних дій ОСОБА_16 з 04 по 05 грудня 2013 року, а саме демонтажу металевої огорожі кам`яних східців та встановлення металевої конструкції, яка фактично блокує вхід та вихід до його приміщення, ОСОБА_13 знов повідомив і викликав наряд міліції, крім того в цивільному порядку звернувся до суду з позовом до ОСОБА_16 про усунення перешкод в користуванні майном, отримав ухвалу про заборону ОСОБА_16 проводити будь-які будівельні роботи.

09 грудня 2013 року, після того як ОСОБА_16 в темну пору доби, за допомогою сторонніх осіб, зі слів свідків приблизно 10-15 чоловік, продовжив незаконне будівництво сходин, шляхом знищення його майна та порушення його права власності, ОСОБА_13 одразу, в черговий раз звернувся до правоохоронних органів, повідомив про продовження насильницького захвату його офісу ОСОБА_16 , зателефонував ОСОБА_29 і попросив прийти його на допомогу, після чого взявши з собою непридатний для стрільби газовий пістолет зайшов в комп`ютерний клуб з іншої сторони будинку, де знаходився його син, повідомив ОСОБА_28 про те, що відбувається і направився до місця проведення працівниками ОСОБА_16 зварювальних робіт.

На місці, біля свого офісу ОСОБА_13 демонструючи ухвалу суду вимагав від ОСОБА_16 та оточуючих зупинити будівельні роботи, а коли ОСОБА_8 разом з іншими почали його відштовхувати, погрожувати та наносити удари, змушений був для самозахисту та припинення посягання дістати з кишені пістолет, під час штовханини, боротьби з ОСОБА_8 та розбиття стенду вуличної реклами сам отримав тілесні ушкодження.

На відеозаписі з місця пригоди чітко видно, як ОСОБА_8 демонстративно, з травмою на голові блокує прохід на сходах в офіс ОСОБА_13 , в той час як встановлюється металева конструкція до входу в офіс ОСОБА_16 , у натовпі людей виконуються монтажні роботи (працює болгарка, в різні сторони «сипляться іскри» ), а поряд з ним невстановлена слідством особа відштовхує ОСОБА_13 , погрожує ОСОБА_29 , разом з ОСОБА_8 блокує вхід на сходи, відштовхують і не пропускають на сходи в офіс ОСОБА_13 та свідка ОСОБА_28 .

Крім того, невстановлена слідством особа, яка постійно знаходиться поряд з ОСОБА_8 поводить себе явно зухвало та агресивно, погрожує сину ОСОБА_13 , який фіксує все на відеозйомку застосуванням фізичної сили в разі її неприпинення.

Верховний Суд України у постановівід 04 жовтня 2012 рокуакцентував увагу на роз`ясненні, наданому в постанові Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року № 10 «Про судову практику у справах про хуліганство», згідно з яким суди мають відрізняти хуліганство від інших злочинів залежно від спрямованості умислу, мотивів, цілей винного та обставин учинення ним кримінально караних дій. Дії, що супроводжувалися погрозами вбивством, завданням побоїв, заподіянням тілесних ушкоджень, вчинені винним щодо членів сім`ї, родичів, знайомих і викликані особистими неприязними стосунками, неправильними діями потерпілих тощо, слід кваліфікувати за статтями Кримінального кодексу України, що передбачають відповідальність за злочини проти особи. Як хуліганство зазначені дії кваліфікують лише у тих випадках, коли вони були поєднані з очевидним для винного грубим порушенням громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства та супроводжувались особливою зухвалістю чи винятковим цинізмом.

Початок прояву хуліганства (ст. 296 КК України) може бути різний: наприклад, особа може завчасно передбачити, що перебуватиме у громадському місці під час проведення якихось заходів, й у зв`язку із цим готується, налаштовує себе на вчинення у той час відповідних протиправних дій, або ж рішення вчинити такі дії може виникнути спонтанно, раптово, ситуативно. Однак для кваліфікації хуліганства момент виникнення бажання його вчинити не є визначальним, оскільки не є конструктивною ознакою (складовою) цього посягання. Цей стан не виключає й того, що особа, яка не планувала або завчасно не готувалася і не мала наміру вчинити хуліганство, водночас може скоїти це діяння згодом за будь-яких обставин.

При відмежуванні хуліганства від, зокрема, посягань проти життя і здоров`я людини судам необхідно враховувати, що суспільно небезпечне діяння не може бути кваліфіковано як хуліганство за наявності у сукупності таких обставин справи (провадження): 1) засуджені і потерпілі між собою були знайомі; 2) до злочинного посягання перебували в особистих неприязних стосунках; 3) поштовхом до заподіяння тілесних ушкоджень стала поведінка самих потерпілих; 4) зі змісту протиправних дій кожного із засуджених простежується бажання завдати шкоди власне здоров`ю потерпілих через особисту неприязнь до них.

З огляду на зазначені вище обставини, колегія суддів, з об`єктивністю дійшла до висновку про те, що істотно порушивши вимоги ст. ст. 9 та 17 КПК України, не перевіривши всі обставини у сукупності, які мали значення для встановлення істини у справі, висновки суду про наявність у діях ОСОБА_13 спрямованого умислу на спричинення ОСОБА_8 тілесних ушкоджень з хуліганських мотивів, який став учасником конфлікту, спричиненого безпосередньо та у присутності ОСОБА_16 та інших невстановлених слідством осіб,не відповідають фактичним обставинам справи.

В цій справі суд дослідив докази однобічно і неповно, не дав належної оцінки тому, що ОСОБА_13 в даній ситуації, діставши з кишені непридатний для стрільби газовий пістолет і демонструючи його, в такий спосіб намагався припинити протиправне насильницьке вторгнення, захищавсвоє нерухоме майно, порушені права та законні інтереси, а легке тілесне ушкодження у ОСОБА_8 не є наслідком кримінальної відповідальності, оскільки ОСОБА_13 діяв в стані необхідної оборони.

Європейський суд з прав людини нагадує, що положення підпункту «а» п. 3 ст. 6 Конвенції необхідно аналізувати у світлі більш загальної норми про право на справедливий судовий розгляд, гарантоване п. 1 цієї статті.

У кримінальній справі надання повної, детальної інформації щодо пред`явленого особі обвинувачення та, відповідно, про правову кваліфікацію, яку суд може дати відповідним фактам, є важливою передумовою забезпечення справедливого судового розгляду (див.: рішення від 25 березня 1999 року у справі «Пелісьє та Сассі проти Франції», п. 52; рішення від 25 липня 2000 року у справі «Матточіа проти Італії», п. 58; рішення від 20 квітня 2006 року у справі «І.Н. та інші проти Австрії», п. 34).

Справедливість під час провадження у справі необхідно оцінювати, беручи до уваги розгляд справи в цілому (див. рішення від 1 березня 2001 року у справі «Даллос проти Угорщини» п. 47).

Крім того, право бути поінформованим про характер і причини обвинувачення потрібно розглядати у світлі права обвинуваченого мати можливість підготуватися до захисту, гарантованого підпунктом «Ь» п. З ст. 6 Конвенції (див. зазначені рішення у справі «Пелісьє та Сассі проти Франції», п. 54, а також «Даллос проти Угорщини», п. 47).

В контексті застосування на практиці вимог ст. 62 Конституції України, ст.ст. 3, 6 Конвенції, вищевказаних рішень ЄСПЛ, а також правових позицій по даній категорії справ та рекомендацій Верховного Суду України, викладених в п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 29.06.1990 року «Про виконання судами законодавства і постановлення вироку» колегія суддів дійшла до переконливого висновку про безумовне скасування незаконного вироку та закриття провадження в справі за відсутністю в діях ОСОБА_13 складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 296 КК України.

Таке рішення, колегія суддів вважає законним та обґрунтованим, що відповідає принципам верховенства права, законності, презумпції невинуватості, змагальності сторін та безпосередності дослідження доказів в кримінальному судочинстві.

Вимоги апеляційної скарги ОСОБА_13 про постановлення судом окремої ухвали в даній справі не відповідають вимогам кримінального процесуального законодавства, а тому в цій частині задоволенню не підлягають.

Керуючись ст.ст. 284, 376, 404, 405, 407, 409 - 412, 417, 418, 419, 424 КПК України, колегія суддів,-
ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційні скарги потерпілого ОСОБА_8 та ОСОБА_14 - залишити без задоволення.

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_13 - задовольнити частково.

Вирок Ленінського районного суду м. Кіровограда від 11 березня 2015 року стосовно ОСОБА_13 - скасувати, а кримінальне провадження № 0006777 за обвинуваченням ОСОБА_13 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 296 КК України - закрити за відсутністю в його діях складу даного кримінального правопорушення.

В задоволенні цивільного позову ОСОБА_8 - відмовити.

Речовий докази:пістолет «VALTROmod.85 COMBATCal. 9mm Р.А.А НОМЕР_1 », та 8 пістолетних газових патронів калібру 9 мм. заводського виготовлення, які зберігаються в камері речових доказів Кіровоградського МВ УМВС України в Кіровоградській області повернути власнику ОСОБА_13 .

Диск формату DVD+R помаранчевого кольору із надписом «Мамченко захват» зберігати у матеріалах кримінального провадження.

Судові витрати в розмірі 391,20 грн. компенсувати за рахунок держави.

В порядку ч.3 ст. 375 КПК України суддею ОСОБА_81 викладена окрема думка.

Ухвала апеляційного суду Кіровоградської області набирає законної сили негайно після її проголошення, та може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня проголошення судом апеляційної інстанції.

СУДДІ:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4