н/п 1-кс/640/7902/15
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"06" листопада 2015 р. Київський районний суд м. Харкова у складі:
слідчого судді - ОСОБА_1 ,
при секретарі - ОСОБА_2 ,
за участю слідчого - ОСОБА_3 ,
власника майна - ОСОБА_4 ,
На обґрунтування клопотання слідчий вказує, що 21.12.2009 року ОСОБА_7 , зловживаючи довірою ОСОБА_8 , шляхом обману, під приводом забезпечення займу грошових коштів у розмірі 400 тисяч гривень, оформив з останнім договір купівлі продажу земельної ділянки розташованої за адресою: АДРЕСА_1 .
Допитаний в якості свідка ОСОБА_7 , пояснив, що між ним та ОСОБА_8 був укладений договір позики на суму 50 000 доларів США. По теперішній час ОСОБА_8 не сплатив суму боргу. Про те, що між ОСОБА_8 та його колишньою цивільною дружиною було укладено договір купівлі-продажу земельної ділянки йому відомо, але ніякого відношення він до цих правовідносин не має. Договір позики та договір купівлі-продажу земельної ділянки ніяким чином між собою не пов`язані.
09.10.2015 року потерпілим ОСОБА_8 в рамках ст. 61 КПК України було заявлено цивільний позов на загальну суму 7 000 000 гривень.
Слідча ОСОБА_3 в судовому засіданні підтримала подане клопотання, просила його задовольнити.
Власник майна ОСОБА_4 в судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання, вказуючи, що він є добросовісним набувачем вказаного нерухомого майна, та ніякого відношення до кримінального правопорушення не має.
Власник майна ОСОБА_6 будучи належним чином повідомлена про час та місце розгляду клопотання про арешт майна, в судове засідання не з`явилася, про причини неявки суд не повідомила.
Згідно ч.2 ст. 170 КПК України, слідчий суддя накладає арешт на майно, якщо є достатні підстави вважати, що вони відповідають критеріям, зазначеним у ч. 2 ст. 167 КПК України.
Згідно ч.3 ст. 171 КПК України у клопотанні цивільного позивача, слідчого, прокурора про арешт майна підозрюваного, обвинуваченого, юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, іншої особи для забезпечення цивільного позову повинно бути зазначено:
1) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням;
2) докази факту завдання шкоди і розміру цієї шкоди.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове позбавлення підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, а також юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, у разі якщо до такої юридичної особи може бути застосовано захід кримінально-правового характеру у вигляді конфіскації майна, можливості відчужувати певне його майно за ухвалою слідчого судді або суду до скасування арешту майна у встановленому КПК України порядку.
Відповідно до вимог ч. 3 ст. 170 КПК України арешт може бути накладено на нерухоме і рухоме майно, майнові права інтелектуальної власності, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковому вигляді, цінні папери, корпоративні права, які перебувають у власності у підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, і перебувають у нього або в інших фізичних, або юридичних осіб, а також які перебувають у власності юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, з метою забезпечення можливої конфіскації майна, спеціальної конфіскації або цивільного позову.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 170 173, 309, 372 КПК України, слідчий суддя, -
у х в а л и в :
Ухвала оскарженню не підлягає. Заперечення проти неї можуть бути подані під час підготовчого провадження в суді.

Слідчий суддя - ОСОБА_1