Справа № 750/9684/15-к
Провадження № 1-кп/750/402/15

У Х В А Л А
про повернення обвинувального акта прокурору

02 листопада 2015 року м. Чернігів

Деснянський районний суд м. Чернігова
в складі головуючого-судді - ОСОБА_1 ,
при секретарі - ОСОБА_2 ,
з участю прокурора - ОСОБА_3 ,
законного представника - ОСОБА_4 ,
обвинуваченого - ОСОБА_5 ,

захисника - ОСОБА_6 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні кримінальне провадження №0003874 по обвинуваченню ОСОБА_5 у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.119 КК України,

ВСТАНОВИВ:

24.09.2015 року до Деснянського районного суду м. Чернігова з прокуратури м. Чернігова надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні по обвинуваченню ОСОБА_5 у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.119 КК України.

24.09.2015 року ухвалою судді призначено підготовче судове засідання.

У підготовчому судовому засіданні прокурор вказав, що можливо призначити кримінальне провадження до судового розгляду.

Захисник обвинуваченого подав суду письмове клопотання від імені обвинуваченого про звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку з примиренням винного з потерпілим на підставі ст.46 КК України.

Законний представник потерпілого ОСОБА_4 надав суду письмове клопотання про звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності у зв`язку з примиренням винного з потерпілим на підставі ст.46 КК України, але пояснити суду, у чому полягає відшкодування обвинуваченим завданих збитків від злочину, не зміг.

Прокурор з приводу заявлених клопотань послався на розсуд суду.

Відповідно до п.5 ч.2 ст.291 КПК України, обвинувальний акт має містити виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті(частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.

Згідно обвинувального акту, ОСОБА_5 , 31.05.2015 року, приблизно о 19.20, перебуваючи у приміщенні кухні квартири АДРЕСА_1 , у ході сварки, що виникла на ґрунті раптово виниклих особистих неприязних стосунків, внаслідок злочинної недбалості, не передбачаючи настання суспільно-небезпечних наслідків своїх дій, хоча повинен був і міг їх передбачити, умисно, бажаючи спричинити тілесні ушкодження, здійснив поштовх обома руками в область грудної клітки ОСОБА_7 , від чого вона впала на підлогу, при цьому попередньо вдарившись головою об трубу батареї опалення, чим спричинив останній тілесні ушкодження, які, згідно висновку судово-медичної експертизи №476 від 01.07.2015 року, відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень. Внаслідок отриманого тілесного ушкодження ОСОБА_7 померла на місці події.

Виходячи зі змісту обвинувачення, прокурор вважає встановленим обставини в обвинуваченні, а саме: у ході сварки, що виникла на ґрунті раптово виниклих особистих неприязних стосунків, внаслідок злочинної недбалості, не передбачаючи настання суспільно-небезпечних наслідків своїх дій, хоча повинен був і міг їх передбачити, а також обставини: умисно, бажаючи спричинити тілесні ушкодження, здійснив поштовх обома руками в область грудної клітки ОСОБА_7 Таким чином, прокурор вважає встановленими обставини щодо вчинення злочину внаслідок злочинної недбалості, а також те, що він діяв умисно, бажаючи спричинити тілесні ушкодження, які суперечать одна одній. З викладених фактичних обставин, а саме, що ОСОБА_5 , умисно, бажаючи спричинити тілесні ушкодження, здійснив поштовх обома руками в область грудної клітки ОСОБА_7 , від чого вона впала на підлогу, при цьому попередньо вдарившись головою об трубу батареї опалення, чим спричинив останній тілесні ушкодження, які, згідно висновку судово-медичної експертизи №476 від 01.07.2015 року, відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень, внаслідок яких ОСОБА_7 померла на місці події, взагалі вбачається, що такі обставини суперечать кваліфікації дій обвинуваченого за ч.1 ст.119 КК України.

Виклад фактичних обставин кримінального провадження це не тільки констатація події, що відбулась. З викладеного обвинувачення, як обвинуваченому, так і іншим учасникам провадження, в тому числі і суду, повинно бути зрозуміло в чому обвинувачується особа, а також на підставі чого орган досудового розслідування прийшов до висновку, що особа вчинила саме таке кримінальне правопорушення і, чому дії обвинуваченого кваліфікуються саме за тією чи іншою статтею Кримінального Закону.

Таким чином, суд вважає, що обвинувачення, при такому викладенні фактичних обставин кримінального провадження, є незрозумілим та не відповідає правовій кваліфікації кримінального правопорушення, що позбавляє суд можливості роз`яснити обвинуваченому ОСОБА_5 суть пред`явленого обвинувачення, яке б ґрунтувалось на законі, під час судового розгляду, а стороні захисту перешкоджає захищатись від такого обвинувачення, що у свою чергу є порушенням права обвинуваченого на захист від пред`явленого обвинувачення.

Водночас, пунктом а частини третьої статті шостої Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України №475/97-ВР від 17 липня 1997 року, передбачено, що кожний обвинувачений у вчиненні кримінального правопорушення має право бути негайно і детально проінформованим зрозумілою для нього мовою про характер і причини обвинувачення, висунутого проти нього.

У п.1 ч.3 ст.42 КПК України зазначено, що підозрюваний, обвинувачений має право знати, у вчиненні якого кримінального правопорушення його підозрюють, обвинувачують.

Європейський суд з прав людини зазначає, що у тексті підпункту а п.3 ст.6 Конвенції вказано на необхідність приділяти особливу увагу роз`ясненню обвинувачення особі, стосовно якої порушено кримінальну справу. Деталі вчинення злочину можуть відігравати вирішальну роль під час розгляду кримінальної справи, оскільки саме з моменту доведення їх до відома підозрюваного він вважається офіційно письмово повідомленим про фактичні та юридичні підстави пред`явленого йому обвинувачення (рішення від 19 грудня 1989 року у справі Камасінскі проти Австрії, п.79). Крім того, Суд нагадує, що положення підпункту а п.3 ст.6 Конвенції необхідно аналізувати у світлі більш загальної норми про право на справедливий судовий розгляд, гарантоване п.1 цієї статті. У кримінальній справі надання повної, детальної інформації щодо пред`явленого особі обвинувачення та, відповідно, про правову кваліфікацію, яку суд може дати відповідним фактам, є важливою передумовою забезпечення справедливого судового розгляду (рішення від 25 березня 1999 року у справі Пелісьє та Сассі проти Франції, п. 52; рішення від 25 липня 2000 року у справі Матточіа проти Італії, п. 58; рішення від 20 квітня 2006 року у справі І.Н. та інші проти Австрії, п. 34).

Справедливість під час провадження у справі необхідно оцінювати, беручи до уваги розгляд справи в цілому (рішення від 1 березня 2001 року у справі Даллос проти Угорщини п. 47). Крім того, право бути поінформованим про характер і причини обвинувачення потрібно розглядати у світлі права обвинуваченого мати можливість підготуватися до захисту, гарантованого підпунктом b п. 3 ст. 6 Конвенції (зазначені рішення у справі Пелісьє та Сассі проти Франції, п. 54, а також Даллос проти Угорщини, п. 47).

Статтею 17 Закону України Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини передбачено те, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Враховуючи зміст клопотання обвинуваченого та законного представника потерпілого ОСОБА_4 , зміст пред`явленого обвинувачення, те, що у судовому засіданні законний представник потерпілого ОСОБА_4 не зміг пояснити суду в чому полягає відшкодування обвинуваченим завданих збитків від злочину, у зв`язку з чим, суд вважає, що ця обставина не встановлена у судовому засіданні, яка є обов`язковою для звільнення від кримінальної відповідальності на підставі ст.46 КК України, а тому приходить до висновку, що вказані клопотання задоволенню не підлягають.

На підставі викладеного, заслухавши думку учасників судового провадження, вивчивши обвинувальний акт, суд приходить до висновку, що згідно вимог п.3 ч.3 ст.314 КПК України, обвинувальний акт необхідно повернути прокурору, оскільки він не відповідає вимогам КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.291,314 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Повернути обвинувальний акт у кримінальному провадженні по обвинуваченню ОСОБА_5 у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.119 КК України, старшому прокурору прокуратури м.Чернігова ОСОБА_3 , відповідно до вимог п.3 ч.3 ст.314 КПК України, оскільки він не відповідає вимогам КПК України.

У задоволенні клопотань обвинуваченого та законного представника потерпілого про звільнення обвинуваченого ОСОБА_5 від кримінальної відповідальності у зв`язку з примиренням винного з потерпілим на підставі ст.46 КК України, - відмовити.

На ухвалу протягом семи днів з дня її оголошення може бути подана апеляційна скарга до Апеляційного суду Чернігівської області.

Суддя: ОСОБА_1