Справа № 461/8611/15-к
Провадження № 1-кс/461/25/16
У Х В А Л А
14.01.2016 року слідчий суддя Галицького районного суду м. Львова ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
за участі прокурора ОСОБА_3 ,
заявника ОСОБА_4 ,
розглянувши у судовому засіданні у м. Львові скаргу ОСОБА_4 на бездіяльність прокурора Львівської області щодо невнесення відомостей про вчинене кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань за заявою від 14 липня 2015 року та визнання його потерпілим, -
ВСТАНОВИВ:
В провадженні слідчого судді Галицького районного суду м. Львова перебуває вищезазначена скарга ОСОБА_4 . Зі скарги вбачається, що згідно його заяви від 14 липня 2015 року, поданої прокурору Львівської області, останній звернувся до правоохоронного органу з приводу злочину, вчиненого щодо нього слідчим СВ Шевченківського РВ ЛМУ ГУМВС України у Львівській області та прокурором прокуратури Шевченківського району м. Львова. Листом від 21 липня 2015 року прокурор Львівської області повідомив ОСОБА_4 про відсутність підстав для внесення відомостей викладених у заяві до Єдиного реєстру досудових розслідувань. Не дивлячись на спричинення йому матеріальної шкоди він не визнаний потерпілим.

У судовому засіданні ОСОБА_4 надав клопотання про залучення до участі у справі у якості його представника ОСОБА_5 (а.с.70).

Прокурор у судовому засіданні заперечив проти задоволення клопотання посилаючись на норми КПК України.

Вирішуючи заявлене клопотання суд виходить з наступного.

Європейський суд з прав людини у своїй прецедентній практиці виходить із того, що право на доступ до суду не є абсолютним і може підлягати обмеженням. Вони дозволяються опосередковано, оскільки право на доступ до суду «за своєю природою потребує регулювання державою, регулювання, що може змінюватися у часі та місці відповідно до потреб і ресурсів суспільства та окремих осіб» (рішення від 28 травня 1985 року у справі «Ешингдейн проти Сполученого Королівства», (п. 57). Встановлюючи такі правила, держава користується певною свободою розсуду.

Порядок звернення до суду за судовим захистом у кримінальному провадженні врегульований Кримінальним процесуальним кодексом України.

Зокрема, пунктом 18 статті 3 КПК України встановлено, що до повноважень слідчого судді належить здійснення у порядку, передбаченому цим Кодексом, судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні.

Згідно пункту 10 статті 3 КПК України кримінальне провадження це досудове розслідування і судове провадження, процесуальні дії у зв`язку із вчиненням діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність.

Статус заявника у кримінальному провадженні визначений нормами параграфу 5 глави 3 КПК України «Суд, сторони та інші учасники кримінального провадження». При цьому, інститут представництва заявника чинним кримінально-процесуальним законодавством не передбачений.

Сторонами кримінального провадження, згідно пункту 19 статті 3 КПК України є - з боку обвинувачення: слідчий, керівник органу досудового розслідування, прокурор, а також потерпілий, його представник та законний представник у випадках, установлених цим Кодексом; з боку захисту: підозрюваний, обвинувачений (підсудний), засуджений, виправданий, особа, стосовно якої передбачається застосування примусових заходів медичного чи виховного характеру або вирішувалося питання про їх застосування, їхні захисники та законні представники.

Відповідно до пункту 25 вищезазначеної статті учасники кримінального провадження це сторони кримінального провадження, потерпілий, його представник та законний представник, цивільний позивач, його представник та законний представник, цивільний відповідач та його представник, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, особа, стосовно якої розглядається питання про видачу в іноземну державу (екстрадицію), заявник, свідок та його адвокат, понятий, заставодавець, перекладач, експерт, спеціаліст, секретар судового засідання, судовий розпорядник.

Відповідно до ч. 1 ст. 55 КПК України потерпілим у кримінальному провадженні, може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, а також юридична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди.

Згідно ст. 58 КПК України потерпілого у кримінальному провадженні може представляти представник особа, яка у кримінальному провадженні має право бути захисником. Повноваження представника потерпілого на участь у кримінальному провадженні підтверджуються вичерпним переліком документів (ч.3 ст.58, ст.50 КПК України).

Нормами ч.1 ст.45 КПК України передбачено, що захисником є адвокат, який здійснює захист підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, виправданого, особи, стосовно якої передбачається застосування примусових заходів медичного чи виховного характеру або вирішується питання про їх застосування, а також особи, стосовно якої передбачається розгляд питання про видачу іноземній державі (екстрадицію).

Оскільки, зі скарги ОСОБА_4 вбачається, що відомості про кримінальне правопорушення до ЄРДР не внесені та не розпочате досудове розслідування, статус потерпілого у нього на даний час відсутній, а відтак, слідчий суддя приходить до висновку про відмову у задоволенні клопотання ОСОБА_6 про допуск до участі у справі ОСОБА_5 у якості його представника.

Керуючись ст.ст. 303-307, 369-372, 376 КПК України, слідчий суддя
УХВАЛИВ:
У задоволенні клопотання ОСОБА_4 про залучення до участі у справі у якості представника потерпілого ОСОБА_5 за скаргою на бездіяльність прокурора Львівської області, - відмовити.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Слідчий суддя ОСОБА_1