Справа № 473/749/16-к
ВИРОК
іменем України
"15" лютого 2016 р. Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської області в складі: головуючого судді - ОСОБА_1
при секретарі - ОСОБА_2
розглянувши в відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду м. Вознесенська Миколаївської області кримінальне провадження №0000028 відносно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Геленки Козівського району Тернопільської області, українця, громадянина України, освіта неповна середня, непрацюючого, одруженого, раніше не судимого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

за ст. 213 ч.1 КК України,
з участю прокурора ОСОБА_4
обвинуваченого - ОСОБА_3
захисника - ОСОБА_5

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 обвинувачується у тому, що у період з 01 січня 2016 року по 22 січня 2016 року, з корисливих мотивів, з метою отримання прибутку, порушуючи ст.4 Закону України "Про металобрухт" від 05 травня 1999 року №619-XIV із змінами та доповненнями, відомості стосовно нього не включені до переліку суб`єктів господарюваня, що здійснюють операції з металобрухтом, на подвір`ї свого домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 , здійснював незаконні операції з брухтом чорних та кольових металів, а саме скуповував за ціною 1 грн. 80 коп. за 1 кг. брухту чорного металу та 50 грн. за 1 кг. брухту кольорового металу та зберігав для збуту з метою отримання прибутку.

22 січня 2016 року у період часу з 13 год. 00 хв. по 14 год. 00 х. згідно ухвали слідчого судді Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області за місцем проживання ОСОБА_3 за вищевказаною адресою був проведений обшук. У ході проведення обшуку, працівниками Вознесенського ВП ГУ НП в Миколаївській області, виявлено та вилучено металобрухт чорного кольору загальною вагою 241 кг. та кольрового металу вагою 9 кг., який ОСОБА_3 незаконно зберігав.

Дії обвинуваченого ОСОБА_3 кваліфіковані за ч.1 ст.213 КК України, тобто як здійснення прийому брухту кольорових і чорних металів фізичною особою, відомості про якого не включено до переліку суб`єктів господарювання, що здійснюють операції з металобрухтом.

Прокурор та обвинувачений ОСОБА_3 дійшли згоди щодо правової кваліфікації дій обвинуваченого за ч.1 ст.213 КК України, а також щодо міри покарання, яку повинен понести ОСОБА_3 , а саме: із застосуванням ст. 69 КК України у вигляді штрафу в розмірі 50-ти неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 850 грн.

В угоді про визнання винуватості передбачені наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості згідно ст.473 КПК України, а також наслідки її невиконання.

Згідно п.1 ч.3 ст.314 КПК України при прийнятті рішення у підготовчому судовому засіданні суд має право затвердити угоду про визнання винуватості.

Відповідно п.2 ч.1 ст.468 КПК України між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена угода про визнання винуватості.

Згідно ч.4 ст.469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам.

В судовому засіданні встановлено, що обвинувачений ОСОБА_3 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні злочину, відповідальність за який передбачено ч.1 ст.213 КК України, і який згідно ст.12 КК України є злочином невеликої тяжкості, внаслідок якого шкода завдана державним інтересам.

Крім того, обвинувачений ОСОБА_3 розуміє свої права, визначені п.1 ч.4 ст.473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, те, що він в змозі виконати умови угоди в повному обсязі, а також розуміє інші заходи, які будуть застосовані відносно нього у разі затвердження угоди про визнання винуватості, щиро кається у скоєному, активно сприяв розкриттю злочину, позитивно характеризується за місцем мешкання, являється пенсіонером.

Допитавши обвинуваченого, суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, відносно нього не застосовувалося будь-якого насильства, примусу, погроз, угода не є наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Судом встановлено, що умови угоди не суперечать вимогам КПК України та КК України, не суперечать інтересам суспільства, не порушують прав, свобод та інтересів інших осіб, угода укладена на добровільних засадах, обвинувачений ОСОБА_3 в змозі виконати взяті на себе зобов`язання та є винуватим в скоєнні злочину, відповідальність за який передбачена ч.1 ст.213 КК України.

Заслухавши думку учасників судового розгляду та враховуючи вищевикладені обставини, суд вважає за можливе затвердити угоду про визнання винуватості від 09 лютого 2016 року, укладену між прокурором та обвинуваченим ОСОБА_3 та призначити останньому міру покарання, узгоджену сторонами в угоді.

Керуючись ст.ст. 314, 371, 373-374, 474, 475 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

Затвердити угоду про визнання винуватості від 09 лютого 2016 року між прокурором та обвинуваченим ОСОБА_3 .

ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ст. 213 ч. 1 КК України, та на підставі ст. 69 КК України призначити йому покарання у вигляді штрафу в розмірі 50-ти неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 850 грн.

Запобіжний захід ОСОБА_3 не обирався.

Речові докази по справі металобрухт чорного кольору, загальною вагою 241 кг.та кольорового металу вагою 9 кг, ваги механічні "ГОСТ-11219-701" від 25 до 500 кг., що залишені на зберіганні під збережну розписку ОСОБА_3 - конфіскувати в дохід держави.

Речовий доказ - зошит із записами, що знаходиться в камері речових доказів на зберіганні у Вознесенському ВП ГУ НП в Миколаївській області - знищити.

На вирок суду може бути подана апеляції з підстав, передбачених ч.4 ст.394 КПК України, до апеляційного суду Миколаївської області через Вознесенський міськрайонний суд протягом 30 днів з дня його проголошення.

Копію вироку негайно, після його оголошення, вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя: підпис: ОСОБА_1
Згідно оригіналу:суддя: