Апеляційний суд Полтавської області
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах

апеляційного суду Полтавської області у складі:

Головуючого Ландар О.В.

Суддів Костенка В.Г., Кожевнікова О.В.

за участю прокурора Лазоренка О.В.

розглянула у відкритому судовому засіданні 15 липня 2010 року в м. Полтаві справу за апеляцією помічника прокурора м.Кременчука на постанову Крюківського районного суду м. Кременчука від 23 червня 2010 року,-

Встановила:

Цією постановою щодо

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянки України, уродженки та мешканки ІНФОРМАЦІЯ_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3, розлученої, маючої на утриманні неповнолітню дитину,, раніше не судимої,-

обвинуваченої у вчиненні злочину передбаченого ч.І ст.115 КК України, відмовлено в задоволенні подання старшого слідчого СВ СУ ГУ УМВС про обрання запобіжного заходу у виді взяття під варту та обрано запобіжний захід у виді підписки про невиїзд.

Із наданих для вивчення матеріалів кримінальної справи та судового провадження вбачається, що органами досудового слідства ОСОБА_1 обвинувачується у тому, що 13 червня 2010 року близько 10 год. перебуваючи у власній квартирі, що розташована в будинку №78 по вул.Мічуріна, 78 у м.Кременчуці, в ході сварки зі своїм співмешканцем ОСОБА_2, нанесла йому удар ножем в область грудної клітки, внаслідок якого останній помер.

13 червня 2010 року за даним фактом відносно ОСОБА_1 порушена кримінальна справа за ознаками злочину, передбаченого ч. 1ст. 115 КК України і в цей же день вона була затримана за підозрою у вчиненні злочину в порядку ст.115 КПК України.

Постановою місцевого суду від 16 червня 2010р. строк затримання ОСОБА_1 був продовжений до 10 діб, а послідуючою постановою суду від 23 червня, яка наразі оскаржується, у обранні запобіжного заходу у виді взяття під варту обвинуваченої було відмовлено та обрано запобіжний захід у виді підписки про невиїзд.

Не погоджуючись з таким рішенням суду та вважаючи його не обгрунтованим, прокурор приніс апеляцію у якій просить скасувати постанову районного суду, а матеріали направити на новий судовий розгляд.

Заслухавши доповідача, прокурора Лазоренка О.В., що підтримував апеляцію та просив про скасування постанови суду з направленням матеріалів на новий судовий розгляд, перевіривши матеріали справи та доводи апеляції прокурора, колегія суддів не знаходить підстав до її задоволення.

Порушуючи питання про скасування постанови місцевого суду, якою ОСОБА_3 обрано запобіжний захід у виді підписки про невиїзд та наполягаючи на її увязненні, прокурор звертає увагу на тяжкість злочину, який інкримінується обвинуваченій і крім того, як і у поданні слідчого, без належної аргументації формально перераховує деякі загальні підстави застосування запобіжних заходів: що знаходячись на волі ОСОБА_3 може чинити тиск на свідків; перешкоджатиме встановленню істини по справі; втекти від органів слідства і суду.

Такі доводи на думку колегії суддів є не переконливими.

Відповідно до ст.148 КПК України запобіжні заходи застосовуються до підозрюваного, обвинуваченого, підсудного, засудженого з метою запобігти спробам ухилитися від дізнання, слідства або суду, перешкоджати встановленню істини по справі або продовжувати злочинну діяльність, а також для забезпечення процесуальних рішень.

Взяття під варту є найбільш суворим запобіжним заходом, у звязку з чим він обирається лише за наявності підстав вважати, що інші (менш суворі) запобіжні заходи, передбачені ст.149 КПК України, можуть не забезпечити виконання підозрюваним, обвинуваченим процесуальних обовязків, що випливають із ч.2 ст.148 КПК України, і його належаної поведінки.

Тільки тяжкість злочину, на що наголошує прокурор, не є достаньою і беззаперечною підставою для застосування такого запобіжного заходу ( саме ж обвинувачення не є остаточним і буде перевірятися при судом розгляді справи по суті).

За змістом ст. 150 КПК України при вирішенні цього питання, крім обставин, зазначених у ст.148 КПК україни та тяжкості злочину, у вчиненні якого підозрюється, обвинувачується особа, мають враховуватись її вік, стан здоровя, сімейний і матеріальний стан, вид діяльності, місце проживання, минулі судимості і соціальні звязки, спосіб життя.

Приймаючи таке важливе рішення як обмеження свободи, суди завжди повинні керуватись як кримінально-процесуальними нормами, Конституцією України, так і міжнародними правовим:: актами щодо прав і свобод людини.

До неповнолітніх, осіб похилого віку, тяжко хворих, вагітних жінок, матерів, що годують дитину, одиноких матерів взяття під варту, як правило, не застосовується.

Із матеріалів справи убачається, що обвинувачена ОСОБА_3 раніше до будь-яке: відповідальності не притягувалась, характеризується позитивно, має постійне місце проживання, відразу після події викликала швидку допомогу та міліцію, на її утриманні знаходиться пятирічна дитина, сама вона за станом здоровя потребує постійного нагляду та лікування у лікаря- невропатолога у звязку з наслідками перенесеної черепно-мозкової травми.

Як слідує з пояснень слідчого в апеляційній інстанції, після звільнення ОСОБА_3 з-піь варти вона продовжує добросовісно виконувати свої процесуальні обовязки, зявляється на виклики, дає свідчення по справі про свою причетність до заподіяння поранення потерпілому в процесі захисту, з нею проведено відтворення обставин та обстановки події, вилучені та направлені на дослідження речові докази, справа фактично знаходиться на стадії завершення.

За таких обставин колегія суддів приходить до висновку, що оскаржувана прокурором постанова районного суду відповідає вимогам чинного законодавства і підстав для її скасування не вбачається.

З огляду на викладене, керуючись ст.ст.365, 366, 382 КПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Апеляцію помічника прокурора м.Кременчука залишити без задоволення, а постанову Крюківського районного суду м. Кременчука від 23 червня 2010 року про відмову в обранні запобіжного заходу у вигляді взяття під варту обвинуваченої ОСОБА_1 та обранні запобіжного заходу у виді підписки про невиїзд залишити без змін.

СУДДІ:

ОСОБА_4 ОСОБА_5 ОСОБА_6