АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ

Справа № 216/3642/14-к Суддя 1 інстанції ОСОБА_1
Номер провадження 11-кп/774/699/К/15 Суддя-доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 грудня 2015 року м. Кривий Ріг

Колегія суддів судової палати з кримінальних справ апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі ОСОБА_5

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі Дніпропетровської області апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні на ухвалу Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 10 листопада 2015 року, якою обвинувальний акт з додатками у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 08 серпня 2013 року за № 0000869, відносно

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

уродженця м. Кривого Рогу Дніпропетровської області,

зареєстрованого та проживаючого за адресою:

АДРЕСА_1 ,

за обвинуваченням у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 27, ч. 2 ст. 347, ч. 3 ст. 307, ч. 1 ст. 263 КК України,

ОСОБА_7 ,

ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Кривого Рогу Дніпропетровської області,

зареєстрованого за адресою:

АДРЕСА_2 , проживаючого за адресою:

АДРЕСА_3 ,

за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 194 КК України, повернуто прокурору Дніпропетровської області.

Учасники кримінального провадження:
прокурор ОСОБА_8

обвинувачені ОСОБА_6 , ОСОБА_7

захисник обвинуваченого ОСОБА_6 , адвокат ОСОБА_9

представник потерпілих, адвокат ОСОБА_10 .

В апеляційній скарзі прокурор у кримінальному провадженні просить оскаржувану ухвалу суду першої інстанції від 10.11.2015 р. скасувати, у зв`язку з істотними порушеннями кримінально процесуального законодавства, обвинувальний акт повернути у суд першої інстанції, призначивши новий розгляд зі стадії підготовчого судового засідання.

Оскаржуваною ухвалою Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 10.11.2015 року повернув обвинувальний акт відносно ОСОБА_6 за його обвинуваченням у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 27, ч. 2 ст. 347, ч. 3 ст. 307, ч. 1 ст. 263 КК України, та ОСОБА_7 за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 194 КК України, прокурору, що його затвердив, у зв`язку з невідповідністю зазначеного обвинувального акту вимогам ст. 291 КПК України.

Своє рішення про повернення обвинувального акту прокурору суд першої інстанції мотивував тим, що обвинувачення дій ОСОБА_6 , пов`язаних з умисним знищенням майна і кваліфіковані за ст. 27 ч. 4, ст. 347 ч. 3 КК України містять альтернативне зазначення потерпілих, що на думку суду, порушує право обвинуваченого на захист. Також суперечливим та неконкретним суд вважає обвинувачення ОСОБА_6 за ст. 27 ч. 4, ст. 347 ч. 3 КК України, а також ОСОБА_7 - за ст. 194 ч. 2 КК України, оскільки при викладені фактичних обставин допущені суперечності, що унеможливлює справедливий розгляд справи судом.

Також, в обвинувальному акті не зазначено підстав, з яких заподіяна потерпілій ОСОБА_11 матеріальна шкода визначена такою, що має великий розмір, оскільки згідно обвинувального акту розмір матеріальної шкоди було визнано згідно акту товарознавчої експертизи, але фактично зазначена експертиза не проводилась.

Що стосується обвинувачення ОСОБА_6 за ч. 3 ст. 307 КК України, то воно не містить викладення фактичних обставин, зокрема, в обвинувальному акті не зазначено, в який час, в якому місці, в якій спосіб ОСОБА_6 придбав психотропні речовини та коли саме перевозив психотропні речовини. Разом з тим, прокурор зазначив в обвинувальному акті, що обставини придбання ОСОБА_6 психотропних речовин, бойових припасів не були встановлені.

Не викладені фактичні обставини кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, а саме, не зазначено, в який час, в якому місці, в якій спосіб ОСОБА_6 придбав боєприпаси та коли саме носив ці боєприпаси.

Крім того, ні обвинуваченому ОСОБА_6 , ні його захиснику не вручені копії позовної заяви ОСОБА_12 про відшкодування моральної шкоди в розмірі 100000 гривень, та до обвинувального акту, в порушення вимог п. 3 ч. 4 ст. 291 КПК України, не долучено розписки про отримання копій цивільного позову.

Також, захиснику обвинуваченого ОСОБА_6 , адвокату ОСОБА_9 не було надано доступ до матеріалів досудового розслідування, що порушує право обвинуваченого на захист.

В ухвалі суду також зазначено, що обвинувальний акт був складений та направлений до суду після спливу строку досудового розслідування, тобто, починаючи з 19 травня 2015 року по даному провадженню здійснювалося досудове розслідування, при цьому строк досудового розслідування продовжений не був, і у прокурора, станом на 03 липня 2015 року, не було повноважень для складання обвинувального акту.

Суд першої інстанції прийшов до переконання, що прокурор ОСОБА_13 не мав підстав затверджувати складений ним же обвинувальний акт, оскільки положення ст. 291 КПК України стосовно затвердження обвинувального акту прокурором, спрямовані на контроль за правильністю та обґрунтованістю складання цього процесуального документа слідчим.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги прокурор у кримінальному провадженні посилається на те, що в підготовчому судовому засіданні, яке відбулось 10.11.2015 року, суд не з`ясував в учасників судового провадження їх думку щодо можливості призначення судового розгляду, не надав можливості долучити до матеріалів провадження цивільний позов, а лише обмежився розглядом клопотання обвинуваченого ОСОБА_6 про повернення обвинувального акта прокурору через невідповідність вимогам КПК України, копії якого учасники провадження не отримали.

Апелянт зазначає, що вступну і резолютивну частину ухвали суду проголошено 10.11.2015 року, а її повний текст 16.11.2015 року.

На думку прокурора, обвинувальний акт відповідає вимогам ст. 291 КПК України, а суд першої інстанції у підготовчому провадженні вийшов за межі цієї стадії процесу та став вирішувати питання про доведеність вини обвинуваченого, аргументував в мотивувальній частині ухвали своє рішення про повернення обвинувального акта прокурору надуманими порушеннями порядку визначення розміру шкоди, завданої злочином, які можливо дослідити лише під час судового розгляду.

Прокурор у кримінальному провадженні також вважає недоречним посилання суду в мотивувальній частині ухвали на порушення строків досудового розслідування та порушення права на захист обвинуваченого через нездійснення особистого відкриття матеріалів досудового розслідування його третьому захиснику ОСОБА_9 , яка надала повноваження про здійснення його захисту за угодою під час підготовчого судового засідання. При цьому, цю процесуальну дію здійснено 06.05.2014 року за участю інших захисників підозрюваного ОСОБА_6 , та клопотань від захисника ОСОБА_9 про надання можливості ознайомитись з матеріалами досудового розслідування до прокурора у провадженні або суду не надходило.

Окрім цього, апелянт зауважує, що досудове розслідування у провадженні тривало з 06.11.2013 року, тобто з моменту фактичного затримання ОСОБА_6 , по 06.05.2014 року, в той час як розгляд питання про можливість призначення судового розгляду на підставі обвинувального акта триває з 08.05.2014 року по теперішній час, що суперечить загальним засадам кримінального провадження.

Відповідно до ст. 402 КПК України заперечення на апеляційну скаргу сторонами апеляційного розгляду подані не були.

В судовому засіданні при апеляційному розгляді провадження прокурор підтримав апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні та просив повернути обвинувальний акт з додатками на новий судовий розгляд; обвинувачений ОСОБА_6 та його захисник, адвокат ОСОБА_9 заперечували проти апеляційної скарги та просили залишити ухвалу суду першої інстанції без змін; обвинувачений ОСОБА_7 та представник потерпілих, адвокат ОСОБА_10 поклалися на розсуд суду.

Заслухавши суддю-доповідача та учасників судового провадження, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши наведені у апеляційній скарзі доводи, зіставивши їх з наявними матеріалами, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора у кримінальному провадженні не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Так, дійсно відповідно п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України суд у підготовчому судовому засіданні може прийняти рішення про повернення обвинувального акту у випадку, якщо останній не відповідає вимогам ст. 291 КПК України, зокрема якщо він не містить викладення фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими; правової кваліфікації кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність і формулювання обвинувачення; розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням; коли він не підписаний слідчим (крім випадків, коли прокурор склав їх самостійно) чи не затверджений прокурором; а також якщо до нього не долучено передбачені законом додатки: реєстр матеріалів досудового розслідування; розписка підозрюваного про отримання копії обвинувального акту, копії цивільного позову, якщо він був пред`явлений під час досудового розслідування.

Аналізуючи з урахуванням доводів апеляційної скарги підстави, з яких обвинувальний акт щодо ОСОБА_6 та ОСОБА_7 був повернутий прокурору, колегія суддів вважає, що висновок суду про невідповідність цього обвинувального акту вимогам закону є обґрунтованим.

Згідно п. 2 ч. 1 ст. 219 КПК України досудове розслідування повинно бути закінчено протягом двох місяців з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні злочину, якщо внаслідок складності провадження неможливо закінчити досудове розслідування у вказаний строк, він може бути продовженим відповідно до ст. 294 КПК України, відповідним прокурором на відповідний строк.

Так, із реєстру матеріалів досудового розслідування вбачається, що повідомлення про підозру обвинуваченому ОСОБА_6 було вручено 07 листопада 2013 року (а.к.п. 27).

Постановами заступника прокурора Дніпропетровської області від 25.12.2013 року та 05.03.2014 року було продовжено строк досудового розслідування останній раз до 6-ти місяців, тобто до 07.05.2015 року (а.к.п. 30, 32).

Перший раз обвинувальний акт у зазначеному кримінальному провадженні був затверджений та направлений прокурором до суду 08.05.2015 року. Ухвалою Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 31 березня 2015 року він був повернутий прокурору (а.к.п. 132-139) і це рішення суду було фактично залишене без змін ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 19.05.2015 року (а.к.п. 140-143).

Оскаржуваний обвинувальний акт було складено тільки 03.07.2015 року, при цьому без продовження строків досудового розслідування в установленому законом порядку.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про порушення вимог кримінального процесуального закону при складанні обвинувального акту відносно ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , оскільки складання обвинувального акту, як і отримання доказів, після спливу строків досудового розслідування є невідповідністю вимогам КПК України, так як саме по собі складання обвинувального акту поза межами будь-якої правової регламентації не створює правових наслідків.

Крім того, згідно обвинувального акту, ОСОБА_6 та ОСОБА_7 пред`явлено обвинувачення у вчиненні кримінальних правопорушень, пов`язаних зі знищенням майна.

Так, в обвинувальному акті зазначена сума матеріального збитку, який спричинений діями обвинувачених ОСОБА_6 та ОСОБА_7 потерпілим ОСОБА_12 і ОСОБА_11 291126,60 гривень, але експертних досліджень під час досудового розслідування проведено не було.

Відповідно до вимог п. 6 ч. 2 ст. 242 КПК України слідчий або прокурор зобов`язаний звернутися до експерта для проведення експертизи, зокрема для визначення розміру матеріальних збитків заподіяних кримінальним правопорушенням.
Крім того, на думку колегії суддів, недоречними слід вважати доводи апеляційної скарги прокурора щодо безпідставного посилання суду першої інстанції на ст. 242 КПК України, оскільки ним не враховано, що частину 2 статті 242 Кримінального процесуального кодексу України було доповнено пунктом 6, згідно Закону України № 1261-18 Про внесення змін до деяких законодавчих актів України у сфері державної антикорупційної політики у зв`язку з виконанням Плану дій щодо лібералізації Європейським Союзом візового режиму для України від 13.05.2014 року, який набрав чинності 04.06.2014 року.
А також, прокурором у кримінальному провадженні не приділено достатньої уваги, що встановлення розміру шкоди є кваліфікуючою ознакою ст. 194 КК України.
Слід зауважити, що ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 19.05.2015 року це питання вже розглядалось, але вказівки апеляційного суду, зазначені в ухвалі, щодо безпідставності обвинувачення в заподіянні потерпілим матеріальної шкоди у великому розмірі, залишилися поза увагою розслідування.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що в цій частині апеляційні вимоги прокурора у кримінальному провадженні також не знаходять свого обґрунтування через наявність на етапі досудового розслідування істотного порушення кримінального процесуального закону.

Крім того, слушними слід визнати посилання суду першої інстанції на порушення вимог ст.ст. 290, 291 КПК України щодо не відкриття матеріалів досудового розслідування захиснику обвинуваченого, адвокату ОСОБА_9 , та відсутності копій цивільного позову і розписок про отримання останнього обвинуваченими.

Такі порушення вимог КПК України, на думку колегії суддів, є істотними, та такими, що можуть при судовому розгляді кримінального провадження по суті спричинити порушення кримінального процесуального закону та завадити ухваленню обґрунтованого і вмотивованого судового рішення, а в даному випадку, перешкоджають суду призначити кримінальне провадження до судового розгляду.

З огляду на зазначене, колегія суддів, погоджується з думкою суду першої інстанції.

Щодо інших порушень, на які суд зауважив в ухвалі, то вони теж мають бути усунутими прокурором після повернення обвинувального акту прокурору.

Порушення кримінального процесуального закону під час підготовчого засідання судом першої інстанції, на які посилається прокурор в своїй апеляційній скарзі, не спростовують висновків суду про невідповідність обвинувального акта відносно ОСОБА_6 та ОСОБА_7 вимогам ст. 291 КПК України, і не тягнуть за собою скасування ухвали суду першої інстанції.

Отже, з огляду на вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення вимог апеляційної скарги прокурора у кримінальному провадженні та необхідність скасування ухвали Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 10 листопада 2015 року про повернення обвинувального акту відносно ОСОБА_6 та ОСОБА_7 прокурору Дніпропетровської області.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів апеляційного суду,-
П О С Т А Н О В И Л А :
Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні залишити без задоволення, а ухвалу Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 10 листопада 2015 року, якою обвинувальний акт з додатками у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 08 серпня 2013 року за № 0000869, у відношенні ОСОБА_6 за обвинуваченням у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 27, ч. 2 ст. 347, ч. 3 ст. 307, ч. 1 ст. 263 КК України, та ОСОБА_7 , за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 194 КК України, повернуто прокурору Дніпропетровської області, залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і в касаційному порядку оскарженню не підлягає.

Судді апеляційного суду

Дніпропетровської області

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4