Справа № 333/5248/14-к
Провадження № 1-кп/333/107/15

В И Р О К
Іменем України
18 листопада 2015 року м. Запоріжжя

Комунарський районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_4 ,

потерпілого ОСОБА_5 ,

представника потерпілого адвоката ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду м. Запоріжжя, кримінальне провадження відносно

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Запоріжжя, українця, громадянина України, освіта неповна вища, не працюючого, холостого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

-21.04.2008 року Комунарським районним судом м. Запоріжжя за ч. 2 ст. 289 КК України, ч. 2 ст. 190, ст. 70 КК України засуджений до 5 років позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України звільнений від покарання з випробувальним строком 2 роки;

-08.09.2009 року Комунарським районним судом м. Запоріжжя за ч. 1 ст. 296 КК України засуджений до штрафу в розмірі 8500 грн. Постановою Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 29.04.2010 року невиплачену суму штрафу замінено на 240 годин громадських робіт;

-10.11.2010 року Комунарським районним судом м. Запоріжжя за ч. 1 ст. 309, ч. 2 ст. 309, ч. 1 ст. 70 КК України засуджений до 3 років позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробувальним строком 2 роки;

-14.02.2015 року Орджонікідзевським районним судом м. Запоріжжя за ч. 1 ст. 190, ч. 2 ст. 190, ч. 2 ст. 185, ч. 1 ст. 289, ч. 2 ст. 289 КК України засуджений до 5 років позбавлення волі з конфіскацією майна. На підставі ст.ст. 75-76 КК України звільнений від відбування покарання з випробувальним терміном 2 роки;

за обвинуваченням у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 1 ст. 190, ч. 2 ст. 190 КК України, -

В С Т А Н О В И В:
Судом визнано доведеним, що обвинувачений ОСОБА_7 вчинив вказані кримінальні правопорушення при наступних обставинах.
На початку квітня 2014 року, у денний час доби, ОСОБА_7 , знаходячись у приміщенні шиномонтажу, який розташований за адресою: АДРЕСА_2 , на праві власності належний ОСОБА_9 , побачив дві автомобільні покришки марки «Dауton», розмірами 145/80 R13, які належать ОСОБА_9 . В цей час у нього виник злочинний намір, направлений на шахрайське заволодіння вказаними автомобільними покришками. Так, з метою реалізації свого злочинного наміру, діючи умисно, із корисливих спонукань, шляхом обману, під приводом продажу автомобільних покришок своєму знайомому, ОСОБА_7 заволодів двома автомобільними покришками марки «Dауton», розмірами 145/80 R13.
В результаті злочинних дій ОСОБА_7 , потерпілому ОСОБА_9 було спричинено матеріальну шкоду на загальну суму 760 гривень 00 копійок.

Продовжуючи свій злочинний умисел, 28 квітня 2014 року, у вечірній час доби, ОСОБА_7 , знаходячись в приміщенні шиномонтажу, який розташований за адресою: АДРЕСА_3 , та який на праві власності належить ОСОБА_5 , побачив шиномонтажне обладнання, а саме: пневматичний домкрат марки «F&S» моделі ДП-2, пневматичний шуруповерт марки «Suntech» моделі SМ-802R, та термопрес (вулканізатор) «Lamco SRL 3036». В цей момент у нього виник умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна. Далі, ОСОБА_7 , скориставшись тим, що поблизу нього нікого немає та за його злочинними діями ніхто не спостерігає і вони залишаться ніким не помічені, таємно, шляхом вільного доступу, із корисливих мотивів, діючи повторно, викрав вказані інструменти. З місця вчинення кримінального правопорушення ОСОБА_7 зник та розпорядився викраденим майном на власний розсуд.
В результаті злочинних дій ОСОБА_7 , потерпілому ОСОБА_5 , було спричинено матеріальну шкоду на загальну суму 21000 гривень 00 копійок.

Крім того, 02 січня 2015 року, у денний час доби, ОСОБА_7 , знаходячись у приміщенні «Станції технічного обслуговування», яка розташована на території АТП №12327, за адресою: м. Запоріжжя, вул. Жасминна, буд. 5, маючи умисел на заволодіння чужим майном шляхом обману, діючи повторно, підійшов до потерпілого ОСОБА_10 та в ході розмови з останнім, з метою реалізації свого злочинного умислу, із корисливих мотивів, попросив в останнього на тимчасове користування електричний лобзик «ПМЗ-6ООЭ», вартістю 900 грн. 00 коп., та 4 автомобільних диска: 2 диска R13 від автомобіля «ВАЗ», вартістю 140 грн. 00 коп. кожен на загальну суму 280 грн. 00 коп., 1 диск R13 від автомобіля «ЗАЗ», вартістю 130 грн. 00 коп., 1 диск R1З від автомобіля «Москвич», вартістю 130 грн. 00 коп., під приводом подальшої реалізації вказаних дисків. Після цього потерпілий ОСОБА_10 ,. не усвідомлюючи злочинний умисел ОСОБА_7 , погодився на запропоноване та передав ОСОБА_7 вказане майно. Після чого ОСОБА_7 розпорядився вищевказаним майном на власний розсуд.

В результаті злочинних дій ОСОБА_7 , потерпілому ОСОБА_10 було спричинено матеріальну шкоду на загальну суму 1440 грн. 00 коп.

На початку лютого 2015 року, у денний час доби, ОСОБА_7 , знаходячись у приміщенні «Станції технічного обслуговування», яка розташована на території АТП №12327, за адресою: м. Запоріжжя, вул. Жасминна, буд. 5, маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, шляхом вільного доступу, діючи повторно, з корисливих мотивів, переконавшись в тому, що за його злочинними діями ніхто не спостерігає і вони залишаться ніким не помічені, викрав 4 автомобільні покришки «Michelin», розміром 195x65 R15, вартістю 800 грн. 00 коп. кожна на загальну суму 3200 грн. 00 коп., які належали потерпілому ОСОБА_11 . Після чого покинув місце скоєння злочину, отримавши реальну можливість розпорядження викраденим майном, яке він в подальшому реалізував.

В результаті злочинних дій ОСОБА_12 , потерпілому ОСОБА_11 було заподіяно матеріальну шкоду на загальну суму 3200 грн. 00 коп.

06 лютого 2015 року, приблизно о 20 годині 00 хвилин, ОСОБА_7 , знаходячись біля гаражу, який розташований за адресою: АДРЕСА_4 , маючи умисел на заволодіння чужим майном шляхом обману, діючи повторно, підійшов до потерпілого ОСОБА_13 та в ході розмови з останнім, з метою реалізації свого злочинного умислу, з корисливих мотивів, попросив в останнього на тимчасове користування болгарку «DWT-BSTAG048OTV» в корпусі зеленого кольору, вартістю 450 грн. 00 копійок. Після цього потерпілий ОСОБА_13 , не усвідомлюючи злочинний умисел ОСОБА_7 , погодився на запропоноване та передав ОСОБА_7 вказане майно, яким останній розпорядився на власний розсуд.

В результаті злочинних дій ОСОБА_7 , потерпілому ОСОБА_13 було спричинено матеріальну шкоду на загальну суму 450 грн. 00 коп.

Під час судового розгляду обвинувачений ОСОБА_7 визнав себе винним у повному обсязі у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 1 ст. 190, ч. 2 ст. 190 КК України, однак, на думку суду, фактично, враховуючи показання останнього, ОСОБА_7 визнав свою вину у скоєнні вказаних кримінальних правопорушень лише частково. Цивільний позов потерпілого ОСОБА_5 обвинувачений не визнав повністю. При цьому, ОСОБА_7 підтвердив обставини скоєних ним правопорушень, викладені в обвинувальних актах, зазначивши при цьому, що дійсно продавав автомобільні покришки, диски, болгарку, шуруповерт, домкрат, термопрес, лобзик, однак злочинного умислу не мав, оскільки автомобільні шини продавав за вказівкою ОСОБА_14 . Щодо іншого майна, то вважав, що диски нікому не належать, а являються металевим брухтом, тому їх реалізував. А обладнання було у неробочому стані, тому він, за власної ініціативи, вирішив його відремонтувати. Однак, в подальшому з`ясувалося, що відремонтувати його неможливо, через що він, без згоди власника цього обладнання, реалізував його. Грошові кошти витратив на особисті потреби. З приводу болгарки зазначив, що взяв її у потерпілого ОСОБА_15 , однак своєчасно не повернув через те, що потрапив у лікарню.

Незважаючи на фактичне часткове визнання своєї вини обвинуваченим ОСОБА_7 , суд вважає, що вина останнього у вчинені інкримінованих йому кримінальних правопорушень, повністю підтверджується дослідженими в судовому засіданні наступними доказами.

Показами потерпілого ОСОБА_5 , який суду пояснив, що у квітні 2014 року до нього прийшов ОСОБА_16 з метою взяти приміщення в оренду. Через деякий познайомився з обвинуваченим ОСОБА_7 , який працював на ОСОБА_17 . Вони між собою усно домовилися про всі умови у зв`язку з чим він передав ключі от приміщення. Через деякий час він побачив, що відсутнє обладнання, у зв`язку з чим звернувся до ОСОБА_17 . Останній пояснив йому, що ОСОБА_7 віддав все обладнання в ремонт, що підтвердив обвинувачений особисто. Однак, в подальшому, ОСОБА_7 з ним більше не спілкувався, обладнання не повернув, у зв`язку з чим він звернувся до міліції із заявою. В подальшому вказане обладнання викупив за власні кошти. Просить призначити обвинуваченому суворе покарання, пов`язане з позбавлення волі. Уточнений цивільний позов підтримує у повному обсязі.

Свідок ОСОБА_18 суду показав, що у 2014 році, точної дати він не пам`ятає, ОСОБА_7 приніс йому колеса для продажу.

Свідок ОСОБА_19 суду показав, що познайомився з ОСОБА_7 на шиномонтажу, де останній запропонував йому купити резину. Він придбав у обвинуваченого ОСОБА_20 приблизно за 400-450 грн. резину 145/80 на транспортний засіб «Таврію», марку шини на цей час не пам`ятає. В подальшому він залишив обвинуваченому грошові кошти, оскільки він пообіцяв йому ще продати резину.

Свідок ОСОБА_21 суду пояснив, що взимку 2014 року на шиномонтаж працевлаштувався обвинувачений ОСОБА_7 , який пропрацював тиждень. На шиномонтажу, в окремому місці, знаходилася на зберіганні резина від автомобілів б/у, яку залишали клієнти та друзі. Ключі від вказаного шиномонтажу були тільки у нього та обвинуваченого. Без його відома, обвинувачений забрав та продав вказану резину.

Свідок ОСОБА_22 суду показав, що він придбав у обвинуваченого ОСОБА_7 , домкрат, приблизно за 250-300 грн., який в подальшому добровільно видав працівникам міліції. ОСОБА_7 пояснював факт продажу домкрату тим, що він закриває шиномонтаж і все розпродає.

Свідок ОСОБА_23 пояснила, що обвинуваченого бачила кілька раз, коли він продав їй металобрухт, а саме автомобільні диски. Про те, що вони викрадені, їй нічого не було відомо.

Згідно дослідженого у судовому засіданні протоколу прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення (або таке, що готується) від 05.05.2014 року, ОСОБА_5 просить органи міліції притягнути до кримінальної відповідальності особу на ім`я ОСОБА_24 , який в період часу з 23.04.2014 року до 28.04.2014 року знаходячись на монтажній майстерні за адресою: АДРЕСА_3 шахрайським шляхом заволодів інструментами, а саме: пневмодомкрат, пневмопістолет, двигун 380 Вт для компресора, термопрес LAMCO (EN 292-2-1992/EN №60204 1-1993 заводський номер).

Згідно протоколу огляду речей від 29 травня 2014 року було проведено огляд пневматичного домкрату та пневматичного шуруповерту, добровільно виданих ОСОБА_22 та ОСОБА_25 .

Згідно протоколу пред`явлення особи для впізнання від 29.05.2014 року, свідок ОСОБА_25 впізнав ОСОБА_7 як особу, яка наприкінці квітня 2014 року, знаходячись біля шиномонтажу по вул. Глісерній, 8-А у м. Запоріжжі, передала йому пневматичний шуруповерт та термопрес (вулканізатор).

Згідно протоколу пред`явлення особи для впізнання від 29.05.2014 року, свідок ОСОБА_22 впізнав ОСОБА_7 як особу, яка наприкінці квітня 2014 року, знаходячись біля шиномонтажу по вул. Першотравневій, 7 у м. Запоріжжі продала йому пневматичний домкрат.

Згідно дослідженого у судовому засіданні протоколу прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення (або таке. що готується) від 03.06.2015 року, ОСОБА_9 просить притягнути до кримінальної відповідальності малознайомого на ім`я ОСОБА_26 , який на початку квітня 2014 року шахрайським шляхом заволодів двома покришками фірми «Dayton», розмірами НОМЕР_1 знаходячись біля шино монтажного кіоску за адресою: м. Запоріжжя, вул. Чумаченко, 23-А

Згідно протоколу огляду речей від 06.06.2014 року було проведено огляд двох автомобільних покришок марки «Dayton», розмірами 145хR13, які ОСОБА_19 , добровільно видав працівникам міліції.

Із дослідженого у судовому засіданні протоколу пред`явлення особи для впізнання від 14.06.2014 року, судом встановлено, що свідок ОСОБА_19 впізнав ОСОБА_7 як особу, яка на початку квітня 2014 року, знаходячись біля ЗГТ «Україна» в м. Запоріжжя продала йому дві автомобільні покришки «Dayton», розмірами 145хR13.

Згідно довідки станом на 01.04.2014 року вартість автошини «Dayton», розмірами 145хR13, становить 380 грн. за 1 шт.

Згідно протоколу слідчого експерименту від 23.06.2014 року, в процесі досудового розслідування обвинувачений при проведені слідчого експерименту пояснив та продемонстрував фактичні обставини справи.

Згідно протоколу огляду предмету від 23.02.2015 року було проведено огляд 4 автомобільних дисків: 2 диска R13 від автомобіля «ВАЗ», 1 диск R13 від автомобіля «ЗАЗ» та 1 диск R13 від автомобіля «Москвич».
Згідно товарного чеку вартість електричного лобзику становить 900 грн.
З протоколу прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 23.02.2015 року, ОСОБА_11 просить притягнути до кримінальної відповідальності невідому особу, яка в період часу з 20.01.2015 року по 20.02.2015 року, знаходячись у приміщенні шиномонтажу, розташованого за адресою АТП № 12327 по вулиці Жасмінній, 5 скоїв крадіжку 4-х покришок «Мишилин», 195х65х15.

Згідно протоколу огляду предмету від 24.02.2015 року було проведено огляд одного автомобільного колеса (гумової покришки) чорного кольору, при огляді якого встановлено фірмове позначення «Мишилин», 195/65 R15 та інших маркувальних позначень.

Вартість комплекту покришок «Мишилин» становить 3200 грн.

Згідно протоколу прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 24.02.2015 року ОСОБА_13 просить притягнути до кримінальної відповідальності малознайому особу на ім`я ОСОБА_27 , який 06.02.2015 року близько 20 години 00 хвилин, знаходячись на території складів по вулиці Космічна, 125 шахрайським шляхом під приводом ремонтних робіт взяв у нього болгарку зеленого кольору 125 фірми DWT.

Згідно протоколу огляду предмета від 27.02.2015 року було проведено огляд болгарки DWT зеленого кольору на правій стороні наклейка з надписом «Арт.: BSTFG048OTV» з характеристикою болгарки.

Вартість болгарки DWT згідно товарного чеку становить 450 грн.

Сукупність наведених доказів свідчить про винуватість ОСОБА_7 у вчинені вказаних кримінальних правопорушень.
Аналізуючи зібрані та досліджені докази, суд приходить до висновку, що вина ОСОБА_7 є повністю доведеною та кваліфікує його дії:

- за ч. 2 ст. 185 КК України таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно;

- за ч. 1 ст. 190 КК України заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство);

- за ч. 2 ст. 190 КК України заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство), вчинене повторно.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_7 суд враховує ступінь тяжкості вчинених ним кримінальних правопорушень, дані, що характеризують особистість обвинуваченого - раніше неодноразово судимий, у тому числі за скоєння корисливих злочинів, судимість за які не знята і не погашена у встановленому законом порядку. Після зняття його з обліку, у зв`язку з закінченням іспитового строку, на шлях виправлення не став і в короткий проміжок часу скоїв низку корисливих злочинів, не працевлаштований, на обліку у лікаря нарколога перебуває з 01.12.2010 року з діагнозом психічні та поведінкові розлади здоров`я в результаті сочетаного вживання алкоголю, психостимуляторів, опіатів, синдром залежності, на обліку у лікаря психіатра не перебуває, за місце проживання характеризується з позитивного боку, стан здоров`я останнього. Крім того, суд враховує той факт, що цивільні позови погашені родичами обвинуваченого, самостійного доходу обвинувачений не має. Визнання провини обвинуваченим ОСОБА_7 суд розцінює як формальне, з метою уникнути суворого покарання. Обставина, що пом`якшує покарання обвинуваченому, згідно ст. 66 КК України, суд визнає щире розкаяння, добровільне відшкодування заподіяної шкоди, активне сприяння розкриттю злочину, про що свідчить поведінка обвинуваченого в суді. Обставини, що обтяжують покарання, згідно ст. 67 КК України, судом не встановлено.

З урахуванням викладених обставин даної справи та відомостей про особу обвинуваченого, який стійко орієнтований на анти суспільний спосіб життя та схильність до скоєння корисливих злочинів, суд вважає за необхідне призначити обвинуваченому мінімальне покарання у вигляді позбавлення волі, передбачене санкціями статей, за якими він обвинувачується і вважає, що дане покарання буде необхідним і достатнім для його виправлення та попередження ним нових кримінальних правопорушень. Підстав для застосування положень ст.ст. 75,76 КК України судом не встановлено.

Судом також встановлено, що кримінальні правопорушення, які інкримінуються ОСОБА_7 , вчинені ним до винесення відносно останнього вироку Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 14.02.2015 року, яким обвинуваченому призначено покарання у вигляді 5 років позбавлення волі з конфіскацією майна. На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_7 звільнено від відбування покарання з іспитовим строком на 2 роки.

Відповідно до роз`яснень, які містяться в п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» № 7 від 24.10.2003 року, у разі визнання особи винною у вчиненні кількох злочинів, рішення про її звільнення від відбування покарання з випробуванням приймається тільки після визначення на підставі частини 1 статті 70 КК України остаточного покарання, виходячи з його виду й розміру. Коли особа, щодо якої було постановлено таке звільнення, вчинила до постановлення вироку в першій справі інший злочин, за який вона засуджується до покарання, що належить відбувати реально, застосування принципів поглинення, часткового чи повного складання призначених покарань не допускається. За таких умов кожний вирок виконується самостійно.

Вирішуючи питання про запобіжний захід щодо обвинуваченого ОСОБА_7 , суд вважає за необхідне до вступу вироку в законну силу запобіжний захід обвинуваченому залишити тримання від вартою.

Згідно вимог ст. 72 КК України, в строк покарання обвинуваченому ОСОБА_7 необхідно зарахувати попереднє утримання під вартою, починаючи з 30.04.2015 року.

Призначення такого покарання буде відповідати принципу необхідності і достатності для виправлення обвинуваченого, випливає з дотримання судом принципів «рівних можливостей» та «справедливого судового розгляду», встановлених ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основних свобод 1950 року.
Вирішуючи питання про цивільні позови ОСОБА_11 та ОСОБА_5 , заявлені до ОСОБА_7 , суд приходить до наступного.

Так, відповідно до ч. 5 ст. 128, ч. 1 ст. 129 КПК України цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми ЦПК України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства. Ухвалюючи обвинувальний вирок, суд залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Встановлено, що ОСОБА_5 просить суд стягнути з обвинуваченого ОСОБА_7 , на свою користь упущену вигоду в розмірі 21000 грн. 00 коп., однак, всупереч вимогам ст. 60 ЦПК України, розмір вказаної шкоди документально не підтверджений, у зв`язку з чим, суд дійшов висновку про залишення позовних вимог в цій частині без задоволення.
Що стосується стягнення моральної шкоди, то вважає за необхідне задовольнити позов частково з наступних підстав.

Пункт 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової шкоди)», із внесеними змінами, згідно якої, при визначенні розміру моральної шкоди, суд виходить з тяжкості душевних страждань потерпілих, яких вони зазнали, їх тривалості, можливості відновлення і змін у їх життєвих стосунках, часу та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану.

Відповідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна.

Вина ОСОБА_7 у спричиненні шкоди ОСОБА_5 доведена викладеними у вироку доказами.

Згідно з ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними діями, відшкодовується особою, яка її завдала за наявності вини.

Враховуючи, що потерпілий зазнав моральних страждань, завданих душевними стражданнями у зв`язку із протиправною поведінкою щодо нього, що передбачено пунктами 2, 3 частини 2 ст. 23 ЦК України, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову про відшкодування моральної шкоди. Разом з тим, суд враховує вимоги розумності та справедливості, необхідності дотримання норм чинного законодавства щодо їх меж, тому при визначенні розміру моральної шкоди з урахуванням майнового стану обвинуваченого, вказана потерпілим сума є непомірно високою і належним чином необґрунтованою, отже суд ураховує характер й обсяг заподіяних потерпілому ОСОБА_5 страждань, пов`язаних із незаконним заволодінням його майна, а також виходячи із засад розумності, виваженості і справедливості та обґрунтування заявленого позову, суд присуджує до стягнення у відшкодування моральної шкоди 2000 грн., що відповідатиме в даному випадку вимогам розумності та справедливості, згідно ст. 23 ЦК України.

Щодо стягнення витрат на правову допомогу в розмірі 3900 грн., слід зазначити наступне.

Як видно з матеріалів кримінального провадження, потерпілим 03.08.2015 року укладено угоду з адвокатом ОСОБА_6 про надання юридичної допомоги.

Відповідно до положень ст.ст. 120, 124 КПК України витрати на правову допомогу, тобто витрати, пов`язані з оплатою допомоги представника потерпілого та цивільного позивача, які надають правову допомогу за договором, несе потерпілий, цивільний позивач. І в разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь потерпілого всі здійснені ним документально підтверджені процесуальні витрати.

При цьому, стягуючи з обвинуваченого на користь потерпілого витрати на правову допомогу у зв`язку з оплатою допомоги адвоката, суд має керуватися положеннями ч.2 ст.84 ЦПК України та Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах»".

Так, згідно з ст.1 вказаного Закону розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, не може перевищувати 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні.

При цьому необхідно враховувати, що правова допомога надається не тільки в судовому засіданні, а й пов`язана зі складанням позовної заяви, наданням усних консультацій, ознайомленням з матеріалами справи, проведенням необхідних розрахунків тощо. При обчисленні розміру компенсації необхідно врахувати всі витрати, які перебувають у причинному зв`язку із наданням правової допомоги у конкретній справі. Ці дії повинні бути необхідними для надання правової допомоги, а розрахована сума має бути справедливою.

Згідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входять до предмету доказування. Доведення зазначених обставин для обґрунтування своїх позовних вимог є обов`язком потерпілого відповідно до засад змагальності процесу, закріплених у ст.10 ЦПК України.

При цьому потерпілим не надані суду відомості про те, які дії з надання правової допомоги були вчинені у дійсної кримінальній справі, вартість кожної з дій, розрахунки, відповідно до яких склалась така сума витрат з правової допомоги.

З урахуванням вищевикладеного, суд вважає, що вимоги позивача щодо стягнення витрат у зв`язку з оплатою правової допомоги не підлягають задоволенню за недоведеністю.

Щодо цивільного позову потерпілого ОСОБА_11 , то суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову у зв`язку з повним відшкодуванням його обвинуваченим ОСОБА_7 .

Судові витрати у кримінальному провадженні відсутні.

Питання про долю речових доказів суд вирішує відповідно до ч. 9 ст. 100 КПК України.

Враховуючи вищевикладене, керуючись ст.ст. 366-371, 373-376, 395, 532 КПК України, суд, -

З А С У Д И В:
ОСОБА_8 визнати винним у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 1 ст. 190, ч. 2 ст. 190 КК України, та призначити йому покарання:

- за ч. 2 ст. 185 КК України у вигляді 1 (одного) року позбавлення волі;

- за ч. 1 ст. 190 КК України у вигляді 2 (двох) років обмеження волі;

- за ч. 2 ст. 190 КК України у вигляді 1 (одного) року 3 (трьох) місяців позбавлення волі.
На підставі ч. 1 ст. 70 КК України остаточно призначити ОСОБА_7 покарання за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим у вигляді 1 (одного) року 3 (трьох) місяців позбавлення волі.
Запобіжний захід ОСОБА_7 до набрання вироком законної сили залишити - тримання під вартою.
Строк відбуття покарання ОСОБА_7 рахувати з моменту його фактичного затримання 30 квітня 2015 року.
Даний вирок та вирок Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 14 лютого 2015 року виконувати самостійно

Цивільний позов ОСОБА_5 - задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_5 2000 (дві тисячі) гривень моральної шкоди.
В іншій частині позовних вимог відмовити.
Речові докази:
-пневматичний шуруповерт та пневматичний домкрат, передані на відповідальне зберігання потерпілому ОСОБА_5 залишити потерпілому ОСОБА_5 за належністю;
-автомобільні покришки марки «Dayton», розмірами 145хR13, передані на відповідальне зберігання потепілому ОСОБА_9 залишити потерпілому ОСОБА_9 за належністю;
-2 диска R13 від автомобіля «ВАЗ», 1 диск R13 від автомобіля «ЗАЗ» та 1 диск R13 від автомобіля «Москвич», передані на відповідальне зберігання потерпілому ОСОБА_10 - залишити потерпілому ОСОБА_10 за належністю;
-1 покришка «Мишилин», розміром 195х65 R15, передана на відповідальне зберігання потерпілому ОСОБА_11 залишити потерпілому ОСОБА_11 за належністю;
-Болгарка «DWT» зеленого кольору з надписом «Арт.: BSTFG048OTV», передана на відповідальне зберігання потерпілому ОСОБА_13 залишити потерпілому ОСОБА_13 за належністю.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору. Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.
Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Запорізької області через Комунарський районний суду м. Запоріжжя шляхом подачі апеляції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя Комунарського районного суду
м. Запоріжжя ОСОБА_1