Справа № 562/1323/15-к
В И Р О К
ІМЕНЕМ У К Р А Ї Н И
09.11.2015 року.

Здолбунівський районний суд Рівненської області

у складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

з участю прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілого ОСОБА_4 ,

його законного представника ОСОБА_5 ,

обвинуваченої ОСОБА_6 ,

її захисника-адвоката ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м.Здолбунів Рівненської області кримінальне провадження №0000252 про обвинувачення

ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с.Орестів Здолбунівського району Рівненської області, громадянки України, із загальною середньою освітою, пенсіонерки, неодруженої, проживаючої по АДРЕСА_1 , раніше не судимої

у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України,

в с т а н о в и в:
20 квітня 2015 року близько 18 години 30 хвилин у будинку по АДРЕСА_1 ОСОБА_6 , будучи в стані алкогольного сп`яніння, під час суперечки, яка виникла на ґрунті особистих неприязнених відносин, умисно нанесла неповнолітньому ОСОБА_4 один удар кухонним ножем в область верхньої частини правої лопатки, чим заподіяла останньому тяжкі тілесні ушкодження, які є небезпечними для життя в момент їх заподіяння, у вигляді проникаючої колото-різаної рани грудної клітки справа, правобічного пневмогемотораксу.

Обвинувачена у судовому засіданні свою вину у скоєному визнала повністю та по суті показала, що 20 квітня 2015 року вона перебувала у будинку за місцем за місцем свого проживання та почула, що її внук ОСОБА_6 з потерпілим ОСОБА_4 курили на коридорі. У зв`язку з цим зробила їм зауваження, просила внука вивести ОСОБА_4 з будинку, але останній почав її ображати. Через деякий час вона вирішила піти на кухню поїсти, взяла кухонного ножика у руку та у цей час побачила ОСОБА_4 , який присів біля котла і накрився картонним ящиком. Тоді вона почала казати ОСОБА_4 , щоб той вийшов, але останній цього не зробив, знову почав її ображати. А тому вона механічно нанесла один удар ножем по коробці, яку тримав над собою ОСОБА_4 . До вказаної події вона вжила близько 100-150 грам алкоголю. Позов прокурора визнає. У вчиненому щиро кається.

Оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд вважає, що вина обвинуваченої у скоєному кримінальному правопорушенні доведена повністю.

Так, допитаний у судовому засіданні потерпілий ОСОБА_4 показав, що близько 18 години він на прохання ОСОБА_6 прийшов до нього додому, який проживає по АДРЕСА_1 , та з яким збирався йти на рибу. У той час як він з ОСОБА_6 знаходився на коридорі та курили, то до них з кімнати вийшли баба останнього ОСОБА_6 , але ОСОБА_8 завів її у кімнату та пішов переодягатися. А він вирішив від ОСОБА_6 сховатися і пішов на кухню, де присівши біля котла накрився коробкою, яку тримав над головою. Через деякий час він почув голос ОСОБА_6 , яка казала йому «вставай, вставай», а потім відчув несильний удар у спину. Коли встав на ноги, то побачив ОСОБА_6 , яка тримала у руці ніж з тонким лезом довжиною близько 10см. У цей час він відчув як потекла кров і йому стало зле. ОСОБА_8 вибив з рук ОСОБА_6 ніж, а потім допоміг йому дійти до дому. Вдома йому стало погано і він попросив батьків викликати швидку, яка доставила його у лікарню, де йому надали медичну допомогу. ОСОБА_6 він не ображав, але раніше сварилися часто, та чи вживала вона у той день спиртне не бачив.

Показання потерпілого та обвинуваченої з приводу мотивів та обставин виникнення тілесних ушкоджень повністю узгоджуються з показаннями допитаних у судовому засіданні свідків ОСОБА_5 стосовно виклику швидкої медичної допомоги, лікування та свідка ОСОБА_6 .

Зокрема, допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_6 показав, що дійсно 20 квітня 2015 року близько 18 години до нього прийшов ОСОБА_4 , з яким збиралися йти на рибу. Коли курили на коридорі, то з кімнати вийшла його баба ОСОБА_6 , зробила їм зауваження, щоб не курили у хаті, але ОСОБА_4 висловився до неї нецензурними словами та сказав, що прийшов не до неї. Коли він пішов переодягатися, то ОСОБА_4 сказав почекати на кухні. Згодом його покликав його менший брат ОСОБА_9 і він повернувся у кухню, де побачив на підлозі домашній ніж, а біля котла стояв ОСОБА_4 , тримався рукою за плече та казав що кружиться голова, а його баба ОСОБА_6 стояла поруч. Тоді він взяв під руки ОСОБА_4 та допоміг йому дійти додому, де зняли йому светр та положили на диван. Конфлікту з ОСОБА_6 у нього не було, ніж з її рук він не вибивав та алкоголь остання не вживає, бо має підвищений тиск, а ОСОБА_4 вона недолюблює через куріння.

Крім того, вина обвинуваченої у скоєному підтверджується протоколами слідчих дій, а саме:

- протоколами огляду місця події від 20 квітня 2015 року, під час яких у палаті №2 хірургічного відділення Здолбунівської ЦРЛ виявлено та вилучено футболку червоного кольору з пошкодженнями на задній верхній поверхні та плямами речовини бурого кольору, а з будинку по АДРЕСА_2 светр сірого кольору з аналогічним пошкодженням;

- протоколом огляду місця події від 20 квітня 2015 року, під час якого на підлозі у кухні у будинку по АДРЕСА_1 виявлено та вилучено кухонний ніж з коричневою ручкою з довжиною леза близько 10 см;

- протоколами проведення слідчого експерименту від 28 квітня 2015 року та від 29 квітня 2015 року, під час яких потерпілий та обвинувачена ОСОБА_10 показали обставини нанесення ОСОБА_4 удару ножем у праву верхню частину спини;

- протоколом №82 від 20 квітня 20015 року медичного освідчення ОСОБА_6 щодо встановлення факту вживання останньою алкоголю близько 150 грам і стану сп`яніння.

Ураховуючи відмову малолітнього свідка ОСОБА_11 від давання показань у судовому засіданні з приводу обставин події, яка відбулася 20 квітня 2015 року, з мотивів нероз`яснення йому слідчим положень ст.63 Конституції України суд не може прийняти протокол проведення з останнім слідчого експерименту від 30 квітня 2015 року, як належний та допустимий.

Згідно висновку експерта №90 у ОСОБА_4 при госпіталізації у хірургічне відділення Здолбунівської ЦРЛ лікарями діагностовано та клінічно підтверджено проникаюча колото-різана рана грудної клітки справа, правобічний пневмогемоторакс. Указані тілесні ушкодження виникли від однієї травматичної дії (удару) колюче ріжучим предметом (без відображення індивідуальних особливостей травмуючої поверхні), що цілком можливо при нанесенні удару клинком ножа з достатньою силою нанесення та відповідно до п.2.1.3 «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених наказом МОЗ України №6 від 17 січня 1995 року відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень по критерію небезпеки для життя в момент їх заподіяння. Ураховуючи характер та локалізацію цих ушкоджень виникнення їх внаслідок самопадіння чи падіння з прискоренням з висоти власного зросту на тверду поверхню чи виступаючі предмети маловірогідно.

Покликання захисту на порушення експертом «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», оскільки він безпосередньо не обглядав потерпілого, а висновки ним зроблені лише на підставі медичної карти хворого №3138, суд з урахуванням встановлених обставин справи та положень ст.101 КПК України, указаних вище Правил такі доводи не приймає до уваги.

Відповідно до висновку експерта №177 на футболці, вилученій 20 квітня 2015 року в палаті №2 хірургічного відділення Здолбунівської ЦРЛ, виявлено кров людини, яка може належати і потерпілому ОСОБА_4 .

За висновком експерта №47 на клинку ножа, вилученого 20 квітня 2015 року з будинку по АДРЕСА_1 , виявлено кров людини, статеву належність якої встановити не вдалося через відсутність у препаратах клітинних елементів крові, необхідних для цитологічного дослідження.

Характер та локалізація тілесних ушкоджень, виявлених у потерпілого ОСОБА_4 , спосіб нанесення потерпілому тілесних ушкоджень у життєво важливі органи, а саме, клинком ножа з достатньою силою, свідчать про умисні дії обвинуваченої.

Таким чином, судом встановлено, що ОСОБА_6 умисно спричинила потерпілому тяжкі тілесні ушкодження, які є небезпечними для життя в момент заподіяння, тому її дії за ч.1 ст.121 КК України кваліфіковані правильно.

При обранні виду і міри покарання суд враховує, що кримінальне правопорушення, в якому обвинувачується ОСОБА_6 , згідно ст.12 КК України є тяжким злочином, вона позитивно характеризується за місцем проживання, на обліку у лікаря нарколога та лікаря психіатра не перебуває, раніше не судима.

До обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченої, суд відносить її щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину, часткове відшкодування завданої шкоди.

Обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченої, є вчинення злочину особою, яка перебуває у стані алкогольного сп`яніння.

Таку сукупність обставин суд вважає підставою для застосування відносно обвинуваченої ст.75 КК України з покладенням на неї певних обов`язків, оскільки, враховуючи тяжкість злочину, особу винної, суд вважає, що її виправлення можливе без відбування покарання, але в умовах постійного контролю за її поведінкою з боку органів кримінально-виконавчої інспекції.

При визначенні тривалості іспитового строку суд враховує характер та ступінь тяжкості вчиненого злочину, виду і строку призначеного основного покарання, обставин, що характеризують особу обвинуваченої, середовище, в якому вона перебуває.

Згідно довідки від 29 квітня 2015 року потерпілий ОСОБА_4 знаходився на стаціонарному лікуванні у хірургічному відділенні Здолбунівської центральної районної лікарні Рівненської області з 20 по 27 квітня 2015 року з діагнозом «Проникаюча колото-різана рана грудної клітини справа. Правобічний гемопневматорикс» і на лікування хворого лікарнею витрачено 1233,47 грн. вартості ліжко-дня.

Відповідно до ст.1206 ЦК України, п.1.4 Порядку обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров`я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнених з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16 липня 1993 року №545, особа, яка вчинила злочин, зобов`язана відшкодувати витрати закладові охорони здоров`я на лікування потерпілого від цього злочину, які підлягають стягненню з винних осіб на користь бюджету, з якого фінансується лікувальний заклад.

Завдана ОСОБА_6 шкода закладові охорони здоров`я на лікування потерпілого не відшкодована.

З огляду на викладене, позов прокурора у кримінальному провадженні в інтересах держави в особі фінансового управління Здолбунівської РДА Рівненської області до ОСОБА_6 про відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілого від кримінального правопорушення є обґрунтованим та підлягає задоволенню.

Питання про долю речових доказів вирішено відповідно до ст.100 КПК України.

Процесуальні витрати по справі відсутні.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст.323, 324, 335 КПК України, суд
з а с у д и в:
ОСОБА_6 визнати винуватою у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України, та призначити їй покарання у виді позбавлення волі строком на 5 /п`ять/ років.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_6 від відбування призначеного покарання з випробуванням, якщо вона протягом 2 /двох/ років не вчинить нового злочину і виконає покладені на неї обов`язки.

Зобов`язати ОСОБА_6 відповідно до п.п.2, 3, 4 ч.1 ст.76 КК України не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу органу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти органи кримінально-виконавчої інспекції про зміну місця проживання, періодично з`являтися для реєстрації в органи кримінально-виконавчої інспекції.

Запобіжний захід обвинуваченій до вступу вироку в закону силу не обирати.

Цивільний позов прокурора в інтересах держави задоволити.

Стягнути з ОСОБА_6 на користь відповідного бюджету, з якого фінансується Здолбунівська центральна районна лікарня Рівненської області витрати на стаціонарне лікування потерпілого від кримінального правопорушення у розмірі 1233 (одна тисяча двісті тридцять три) грн. 47 (сорок сім) коп.

Речові докази по справі, а саме:

- светр сірого кольору та футболку, які належать потерпілому ОСОБА_4 та зберігаються у Здолбунівському РВ УМВС України в Рівненській області, повернути їх законному володільцю;

- кухонний ніж з коричневою ручкою, який належить ОСОБА_6 та зберігається у Здолбунівському РВ УМВС України в Рівненській області, знищити.

Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Рівненської області через Здолбунівський районний суд Рівненської області протягом 30 /тридцяти/ днів з дня його проголошення, а засудженими, які перебувають під вартою, у той же строк з моменту вручення їм копій судового рішення.

Суддя: