Апеляційний суд Кіровоградської області
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 грудня 2010 року, колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Кіровоградської області у складі:

Головуючого судді: Зубка К.А.,

суддів: Кадегроба А.І., Новіцького Е.Й.,

за участю прокурора: Грозан А.В.,

захисника-адвоката: ОСОБА_1

засудженого: ОСОБА_2,

розглянула у відкритому судовому засіданні у місті Кіровограді апеляції засудженого ОСОБА_2 та захисника-адвоката ОСОБА_1 в інтересах останнього на вирок Ленінського районного суду м. Кіровограда від 30 липня 2010 року, яким

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця та жителя ІНФОРМАЦІЯ_2, громадянина України, українця, ІНФОРМАЦІЯ_3, неодруженого, тимчасово не працюючого, раніше не судимого,

засуджено за ст.191 ч.2 КК України на 2 роки позбавлення волі, з позбавленням права обіймати посади, повязані з виконанням у сфері фінансово-господарської діяльності, на строк 2 роки, за ст.366 ч.1 КК України на 1 рік обмеження волі, з позбавленням права обіймати посади, повязані з виконанням у сфері фінансово-господарської діяльності, на строк 1 рік, на підставі ст.70 ч.1 КК України, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 2 роки, з позбавленням права обіймати посади, повязані з виконанням у сфері фінансово-господарської діяльності, на строк 2 роки.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь обласного комунального підприємства Бібліотечний колектор заподіяну матеріальну шкоду в розмірі 52 925,04 грн.

Вироком вирішено питання щодо речових доказів по справі.

Суд визнав винним та засудив ОСОБА_2 за те, що він будучи головним бухгалтером ОКП "Бібліотечний колектор", обіймаючи посаду пов'язану з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських функцій, в період з 22 вересня 2008 року по 14 грудня 2009 року зловживаючи службовим становищем, з метою виконання ремонтних робіт у квартирі, вчинив заволодіння грошовими коштами ОКП "Бібліотечний колектор", шляхом продовжуваного безоплатного вилучення і витрачання, на загальну суму 52925,04 грн., а також службове підроблення, чим завдав підприємству збитків.

В апеляціях:

- захисник-адвокат ОСОБА_1 в інтересах засудженого ОСОБА_2 просить вирок змінити та застосувати до засудженого положення ст.75 КК України звільнивши його від відбування покарання з випробуванням. Свої вимоги обґрунтовує тим, що судом недостатньо враховано відсутність судимостей у ОСОБА_2, щире каяття, повне визнання вини, активне сприяння розкриттю злочину, які свідчать про можливість виправлення останнього без ізоляції від суспільства;

- засуджений ОСОБА_2 просить змінити вирок суду та призначити більш мяке покарання, а також залишити речі, які було придбано за кошти ОКП "Бібліотечний колектор", оскільки він визнав цивільний позов та зобовязався відшкодувати збитки в повному обсязі. В якості обґрунтування вказав, що порушено процесуальні строки щодо вручення копії обвинувального висновку, проведення судового розгляду; на останньому слові були відсутніми деякі учасники процесу; не розглянуто клопотання від 12 та 13 липня 2010 року; не оглянуто речові докази по справі; обмежено час наданий для останнього слова; не оголошено вирок та не розяснено порядок оскарження, а також порушено строки його вручення; судом не зясовано обставини, які були причиною вчинення злочину; призначаючи покарання судом не зясовано стан здоровя, який є поганим; рішення щодо речових доказів по справі є необґрунтованим та безпідставним.

Заслухавши доповідача, у дебатах засудженого ОСОБА_2 та захисника-адвоката ОСОБА_1 в інтересах останнього, які просили змінити вирок суду та призначити покарання з іспитовим строком, прокурора, який висловився про залишення вироку без зміни, перевіривши матеріали, зваживши доводи апеляцій, колегія суддів вважає, що апеляції необхідно залишити без задоволення, а вирок суду першої інстанції без зміни, виходячи з таких підстав.

Допитаний в суді першої інстанції засуджений ОСОБА_2 свою вину визнав повністю та розповів про обставини вчинення злочину відповідно обвинувальному висновку.

Вина засудженого ОСОБА_2 у вчиненні інкримінованого йому злочину, крім визнання ним своєї вини, в повному обсязі доведена матеріалами справи, які судом першої інстанції досліджено в порядку ст.299 ч.3 КПК України та ні ким не оскаржено, а тому, враховуючи положення диспозиції зазначеної статті кримінально-процесуального закону, колегія суддів не входить в обговорення вини та кваліфікації дій засудженого і вважає, що дії останнього за ст.ст.191 ч.2, 366 ч.1 КК України кваліфіковано правильно як заволодіння чужим майном шляхом зловживання службовою особою своїм службовим становищем та службове підроблення, тобто внесення службовою особою до офіційних документів завідомо неправдивих відомостей, а також складання і видачу завідомо неправдивих документів.

Доводи апеляції засудженого про порушення процесуальних строків щодо вручення копії обвинувального висновку та проведення судового розгляду є необґрунтованими, оскільки матеріали справи містять лист №9437 від 08.06.2010 року про направлення ОСОБА_2 копії обвинувального висновку та розписку щодо отримання, а також постанову попереднього розгляду (Т.2, а.с.9-10, 59). Посилання засудженого на залишення поза увагою суду клопотань від 12 та 13 липня 2010 року спростовується матеріалами справи, які містять постанову від 12.07.2010 року (Т.2, а.с.21) та вирок, якими вирішено всі питання, що порушено у клопотаннях. Крім того, протоколом судового засідання (Т.2, а.с.30) спростовуються доводи засудженого про відсутність на останньому слові учасників процесу, обмеження тривалості останнього слова, не оголошення вироку та не розяснення порядку оскарження. Засудженим вказано в апеляції про те, що судом не оглянуто речові докази по справі і не зясовано обставини, які були причиною вчинення злочину, проте дослідження доказів по справі проведено в порядку ст.299 ч.3 КПК України, після добровільної згоди засудженого та розяснення йому процесуальних наслідків, що підтверджується протоколом судового засідання (Т.2, а.с.28), а тому засуджений позбавлений можливості оскаржувати фактичні обставини справи. Копію вироку засудженому вручено, що підтверджується розпискою (Т.2, а.с.62).

Призначаючи покарання засудженому, суд першої інстанції, відповідно ст.65 КК України, врахував характер і ступінь тяжкості вчинених злочинів, які є злочинами невеликої та середньої тяжкості, особу засудженого, який за місцем проживання характеризується посередньо, на обліку у психіатра та нарколога не перебуває, до кримінальної відповідальності притягується вперше, заподіяні збитки не відшкодував, обставини, що обтяжують покарання відсутні, обставини, що помякшують покарання щире каяття та активне сприяння розкриттю злочинів, а тому обґрунтовано дійшов висновку про не можливість виправлення засудженого без ізоляції від суспільства та призначив покарання в межах санкцій статей, яке є достатнім та обґрунтованим.

Доводи апеляцій щодо неповного врахування судом всіх помякшуючих обставин є необґрунтованими, оскільки вони спростовуються матеріалами справи.

Таким чином, доводи, викладені в апеляціях не знайшли свого підтвердження та спростовуються матеріалами справи, а тому колегія суддів вважає, що апеляції підлягають залишенню без задоволення, а вирок суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст.ст.362, 366 КПК України, колегія суддів апеляційного суду,

УХВАЛИЛА:

Апеляції засудженого ОСОБА_2 та захисника-адвоката ОСОБА_1 в інтересах останнього залишити без задоволення, а вирок Ленінського районного суду м. Кіровограда від 30 липня 2010 року, яким ОСОБА_2 засуджено за ст.ст.191 ч.2, 366 ч.1 КК України без зміни.

Судді: