Справа №522/6150/15-к
Провадження №1-кп/522/589/15
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
28.09.2015 року Місто Одеса

Місцевий Приморський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1

секретар - ОСОБА_2 ,

здійснивши у відкритому судовому засіданні судовий розгляд у кримінальному провадженні №0000719 на підставі обвинувального акту стосовно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, українця, уродженця м. Будапешт, Угорщина, одруженого, офіційно не працевлаштованого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора - ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6

потерпілого - ОСОБА_7 ,

захисника- ОСОБА_8 ,

обвинуваченого- ОСОБА_3 ,

обвинуваченого у скоєнні злочину, передбаченого ст. 128 КК України, суд, -

В С Т А Н О В И В:
26 січня 2015, приблизно о 21 годині 00 хвилин, ОСОБА_3 , перебував за місцем мешкання за адресою АДРЕСА_1 , коли до нього прийшла його мати ОСОБА_9 , та повідомила, що 25.01.2015 року, в гуртожитку, розташованому по АДРЕСА_2 , з нетверезої компанії забирала молодшого сина ОСОБА_10 , та невідомий їй чоловік, за ім`ям ОСОБА_11 , вів себе не поважно до неї, виражався в її сторону нецензурною лайкою.

ОСОБА_3 бажаючи знайти ОСОБА_7 з метою з`ясування обставин конфлікту який стався напередодні між ним та матір`ю ОСОБА_3 , а також з метою отримання вибачення зі сторони ОСОБА_7 прийшов до будинку АДРЕСА_3 , де біля 1 парадної побачив своїх знайомих ОСОБА_12 та ОСОБА_13 , з якими стояли невідомі йому особи. Усвідомлюючи, що серед них знаходиться особа па ім`я ОСОБА_11 , яка ображала його матір, ОСОБА_3 підійшов до ОСОБА_7 та спитав, «чи він є Миколай?». Почувши позитивну відповідь, ОСОБА_3 почав питати у нього про конфлікту який стався напередодні між ним та матір`ю ОСОБА_3 , коли вона забирала до дому його брата ОСОБА_10 .

Під час розмови, яка тривала біля будинку 7-Е по вул. Транспортній, м. Одеси, між ОСОБА_3 та ОСОБА_7 почалась обопільна штовханина та образи, під час якої ОСОБА_7 бажаючи нанести тілесне ушкодження ОСОБА_3 навалився на останнього. ОСОБА_3 тримаючи у правій руці для свого захисту розкладний ніж, який постійно носив із собою, не маючи на меті заподіяння тілесних ушкоджень потерпілому, тобто шкоди для його здоров`я, хоча повинен був і міг її передбачити, діючи з більшою обачністю, не встиг прибрати ніж від тулуба ОСОБА_7 , з метою уникнення можливого контакту з ним, наніс сліпе колото-різане поранення живота, що проникає у черевну порожнину з пошкодженням великого сальника, внутрішньочеревною кровотечею і синцем м`яких тканин по периферії ушкодження, яке згідно п. 2.1.3. "до" Правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень, відноситься до категорії тяжких тілесних ушкоджень.

Після чого, ОСОБА_3 та ОСОБА_7 закінчивши між собою обопільний конфлікт розійшлись.

Таким чином, враховуючи викладене, суд вважає, що своїми умисними діями, які виразились в необережному тяжкому тілесному ушкодженні, ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ст. 128 КК України.

У судовому засіданні була розглянута угода про примирення, укладена 30.07.2015 р. між потерпілим ОСОБА_7 та обвинуваченим ОСОБА_3 , у відповідності до вимог ст. 471 КПК України.

Згідно угоди про примирення від 30.07.2015 р., укладеної між обвинуваченим ОСОБА_3 та потерпілим ОСОБА_7 , у відповідності до вимог ст. 471 КПК України, обвинувачений відшкодував завданий матеріальний і моральний збиток в повному обсязі, у зв`язку с чим у потерпілого відсутні претензії матеріального та морального характеру до обвинуваченого.

Одночасно, сторони угоди про примирення погодилися на призначення покарання ОСОБА_3 за скоєння ним злочину, передбаченого ст. 128 КК України у вигляді штрафу у розмірі 30 неоподаткованих мінімумів доходів громадян у сумі 510 грн. в дохід держави із застосуванням ч. 1 ст. 69, ч. 2 ст. 53 КК України. В угоді передбачені наслідки укладання та затвердження угоди про примирення, передбачені ст. 473 КПК України та наслідки її невиконання.

Обвинувачений ОСОБА_3 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 128 КК України визнав в повному обсязі та зазначив, що він розуміє надані йому законом права, розуміє наслідки укладення та затвердження угоди про примирення, визначені ст. 473 КПК України, характер пред`явленого обвинувачення та вид покарання, який до нього буде застосований в результаті затвердження угоди про примирення та наполягає на затвердженні даної угоди.

Потерпілий пояснив, що йому зрозумілі наслідки затвердження угоди про примирення, визначені ст. 473 КПК України, та просив затвердити зазначену угоду.

Прокурор та захисник, кожен окремо, не заперечували проти затвердження угоди про примирення від 30.07.2015 р., укладену між обвинуваченим та потерпілим.

Суд, вивчивши надані матеріали, вислухавши пояснення обвинуваченого, потерпілого, думку прокурора, захисника, приходить до наступного.

Відповідно до ст. 468 КПК України, у кримінальному провадженні може бути укладена угода про примирення між потерпілим та обвинуваченим. Згідно ст. 469 КПК України, угода про примирення між потерпілим та обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 128 КК України, який згідно ст. 12 КК України, є злочином невеликої тяжкості.

При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений цілком розуміє права, визначені п.п.1-4 ч. 5 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені ч. 1 ст. 473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.

Також судом з`ясовано, що потерпілий цілком розуміє наслідки затвердження даної угоди, передбачені ч. 2 ст. 473 КПК України.

Дослідивши угоду про примирення та переконавшись, що укладена угода є добровільним волевиявленням обвинуваченого та потерпілого, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді, з`ясувавши у обвинуваченого та потерпілого, чи цілком вони розуміють наслідки затвердження угоди, роз`яснивши обвинуваченому його право на справедливий судовий розгляд, встановивши правильне розуміння обвинуваченим та потерпілим змісту та наслідків затвердження угоди, а також перевіривши її на відповідність вимогам КПК України, заслухавши доводи учасників судового засідання та роз`яснивши їм обмеження права щодо оскарження вироку, передбачені ст.473 КПК України, суд вважає, що угода про примирення укладена між обвинуваченим та потерпілим, відповідає вимогам КПК України, умови угоди не суперечать інтересам суспільства і не порушуються права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб, сторони примирились добровільно.

Узгоджені вид та міра покарання відповідають загальним засадам призначення покарання, визначених ст. 65 КК України, у зв`язку із чим суд вважає, що угода підлягає затвердженню.

Також суд враховує обставини, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 згідно ст.66 КК України, а саме щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, добровільне відшкодування шкоди, те, що він раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, позитивно характеризується.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 судом не встановлено.

На підставі вищевикладеного за наявності обставин, які пом`якшують покарання і суттєво знижують ступінь тяжкості скоєного правопорушення, із врахуванням особистості обвинуваченого ОСОБА_3 суд вважає за необхідне застосувати до нього положення ч. 1 ст. 69, ч. 2 ст. 53 КК України, та призначити йому інше більш м`яке покарання, не зазначене в санкції ст. 128 КК України, що відповідає нормам КК України, у у вигляді штрафу у дохід держави.

Питання про речові докази вирішуються судом відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

Цивільний позов у справі не заявлено.

Керуючись ст. ст. 109, 124, 373, 374, 392, 395, 468, 469, 471, 473- 476 КПК України, ч. 1 ст.69, ч. 2 ст. 53 КК України, суд, -

З А С У Д И В:
Угоду про примирення від 30.07.2015 року укладену між обвинуваченим ОСОБА_3 та потерпілим ОСОБА_7 - затвердити.

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 128 КК України, та призначити йому покарання (із застосуванням ч. 1 ст. 69, ч. 2 ст. 53 КК України) у вигляді штрафу у дохід держави у розмірі 30 (тридцяти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - 510 (п`ятсот десять) гривень у дохід держави.

Міру запобіжного заходу щодо ОСОБА_3 у вигляді домашнього арешту скасувати.

Речовий доказ: ніж після вступу вироку в законну силу знищити у встановленому законодавством порядку.

Речові докази: спортивні штани чорного кольору з червоними лампасами, зі слідами речовини бурого кольору, чорний батнік зі слідами речовини бурого кольору, підштаники сірого кольору зі слідами речовини бурого кольору, які належать потерпілому ОСОБА_7 після вступу вироку в законну силу повернути за належністю потерпілому ОСОБА_7 ..

Речові докази:чоловіча куртка в сіро-синю клітину, чоловічі спортивні штани темно-синього кольору, кросівки, які належать обвинуваченому ОСОБА_3 після вступу вироку в законну силу повернути за належністю обвинуваченому ОСОБА_3 .

Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Одеської області шляхом подачі апеляції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається прокурору, потерпілому, захиснику, обвинуваченому.

Суддя Приморського
районного суду м. Одеси ОСОБА_1