В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
07.12.2015 місто Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області
в складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

потерпілого ОСОБА_6 ,

законного представника потерпілого ОСОБА_7 ,

розглянувши у підготовчому відкритому судовому засіданні в м. Вінниці кримінальне провадження, відомості про яке внесені 01 лютого 2015 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000585 за обвинуваченням:

ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Припять Київської області, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з повною середньою освітою, одруженого, не працюючого, раніше в силу ст. 89 КК України не судимого,-

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 146 КК України, -

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_4 31 січня 2015 біля 12.15 годині, заздалегідь приготувавши газовий балончик «Терен-4» та замовивши автомобіль таксі марки «Рено Трафік» д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_8 , разом із невстановленою особою, яка не була обізнана про злочинний намір ОСОБА_4 , діючи з мотиву помсти за раніше вчинений щодо нього злочин вирішив викрасти людину. З цією метою ОСОБА_4 прийшов до квартири АДРЕСА_2 , де мешкає ОСОБА_6 . В цей час ОСОБА_4 , реалізовуючи свій злочинний умисел, за допомогою заздалегідь заготовленого газового балончика «Терен-4» один раз розпилив газ сльозоточивої та дратівної дії в обличчя ОСОБА_9 . Після чого ОСОБА_4 умисно наніс декілька ударів кулаками в обличчя ОСОБА_9 та схопивши за одяг, всупереч волі потерпілого, який після отримання тілесних ушкоджень не міг чинити опір, витягнув ОСОБА_9 на вулицю. В цей час ОСОБА_4 , усвідомлюючи незаконність та протиправність своїх дій, діючи умисно, порушуючи основні права та свободи, закріплені Конституцією України, незважаючи на опір ОСОБА_9 , який намагався вирватися та схопився за перило, діючи умисно наніс декілька разів кулаками в область тулуба потерпілого та за допомогою заздалегідь заготовленого газового балончика «Терен-4» один раз розпилив газ сльозоточивої та дратівної дії в область обличчя ОСОБА_9 , внаслідок чого потерпілий перестав чинити опір. В подальшому ОСОБА_4 в присутності свідків, проти волі ОСОБА_9 , діючи відкрито, заштовхав останнього до салону вказаного автомобіля, де утримував та фактично позбавив можливості вільного пересування та вибору місця перебування. В цей час ОСОБА_4 продовжив наносити удари кулаками по тулубу потерпілого, висловлював бажання помститись за вчинений щодо нього злочин та з метою створення в потерпілого уяви про реальність своїх намірів та досягти мети залякування ОСОБА_6 наказав водієві таксі їхати до лісу та по дорозі придбати лопату, мотузку і чорний пакет.

В результаті умисних дій ОСОБА_4 та викрадення ним людини, ОСОБА_10 згідно висновку експерта №149 від 04.02.2015 заподіяно тілесні ушкодження у вигляді двох синців на верхніх повіках правого та лівого ока, синця в ділянці правої вушної раковини, двох підшкірних крововиливів на зовнішній поверхні ділянки лівого ліктьового суглобу та на передній поверхні лівого плеча, які утворилися від дії тупих твердих предметів та відносяться до категорії ЛЕГКИХ тілесних ушкоджень.

В судовому засіданні потерпілим, законним представником потерпілого та обвинуваченим подано суду угоду про примирення від 07.12.2015 року, укладену між обвинуваченим ОСОБА_4 та потерпілим ОСОБА_6 із законним представником потерпілого ОСОБА_7 , яку вони просили розглянути в підготовчому судовому засіданні та затвердити.

Зі змісту укладеної угоди вбачається, що обвинувачений ОСОБА_4 , потерпілий ОСОБА_6 із законним представником ОСОБА_7 дійшли згоди щодо правової кваліфікації дій обвинуваченого ОСОБА_4 за ч.1 ст. 146 КК України. Крім того, сторони угоди дійшли згоди щодо призначення ОСОБА_4 покарання за частиною 1 статті 146 КК України у вигляді обмеження волі строком на один рік зі звільненням від відбування призначеного покарання на підставі статті 75 КК України зі встановленням іспитового строку терміном на один рік та застосуванням положень ст. 76 КК України.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 зазначив, що він розуміє надані йому законом права, розуміє наслідки укладання угоди та затвердження угоди про примирення, характер пред`явленого обвинувачення та покарання, яке до нього буде застосовно в результаті затвердження угоди про примирення. Обвинувачений ОСОБА_4 свою вину визнав повністю та зазначив, що угода про примирення є добровільною, наполягав на затвердженні угоди про примирення. При цьому по суті обвинувачення суду повідомив, що він прийшов до квартири потерпілого ОСОБА_6 та подзвонив в двері. Коли двері відчинив ОСОБА_6 , він йому в обличчя розпилив газ та застосовуючи силу викрав потерпілого та посадив в автомобіль. В подальшому утримуючи ОСОБА_6 в автомобілі протягом 20-30 хвилин наносив йому тілесні ушкодження. Вказане продовжувалось до того часу поки автомобіль не зупинили працівники міліції. Крім того, обвинувачений повідомив, що вчинення вказаного було зумовлено тим, що потерпілий ОСОБА_6 разом з іншими особами раніше його сильно побили. Він отримав тілесні ушкодження середньої тяжкості та тривалий час лікувався. З заявою до міліції звертався, досудове розслідування досі триває. В злочині розкаюється, зробив для себе висновки. У нього на утриманні 3 неповнолітніх дітей, один від першого шлюбу та двоє на даний час проживає з ним. На даний час потерпілий до нього претензій не має.

Потерпілий та його законний представник в судовому засіданні повідомили, що на даний претензій до обвинуваченого вони не мають, просили затвердити угоду про примирення, повідомивши що наслідки її підписання та затвердження судом їм зрозумілі.

Аналіз вказаних доказів у справі свідчить, що винуватість ОСОБА_4 у вчинені злочину є доведеною та підтверджується показаннями обвинуваченого, який вину визнав та повідомив суду всі обставини злочину. За таких обставин суд кваліфікує дії обвинуваченого за ч.1 ст. 146 КК України, як викрадення людини.

Обвинувачений ОСОБА_4 , потерпілий та його законний представник просили затвердити угоду про примирення, укладену між ними та ухвалити вирок, яким визначити узгоджене в угоді про примирення покарання.

Прокурор ОСОБА_3 не заперечував щодо затвердження угоди про примирення, просив ухвалити вирок, яким призначити узгоджене покарання.

Заслухавши думку учасників процесу, дослідивши матеріали кримінального провадження та перевіривши зміст угоди про примирення, суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до ч. 1, 3 ст. 469 КПК України угода про примирення може бути укладена за ініціативою потерпілого, підозрюваного чи обвинуваченого. Угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.
Згідно ст. 12 КК України злочин, вчинений ОСОБА_4 та передбачений ч.1 ст. 146 КК України, відноситься до злочинів середньої тяжкості.

Обвинувачений ОСОБА_4 вину визнав повністю, раніше в силу ст. 89 КК України не судимим, що підтверджується вимогою про судимість від 02.03.2015 року, на психіатричному та наркологічному обліках не перебуває, що підтверджується відповідними відповідями на запити слідчого, за місцем проживання скарг на його поведінку не надходило, має на утриманні трьох неповнолітніх дітей.
Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого суд визнає є щире каяття, наявність на утриманні обвинуваченого неповнолітніх дітей.

Обтяжуючих покарання обставин судом не встановлено.

У судовому засіданні з повідомлених обвинуваченим, потерпілим та законним представником потерпілого даних встановлено, що угода про примирення між обвинуваченим ОСОБА_4 , потерпілим ОСОБА_6 та законним представником потерпілого ОСОБА_7 відповідає вимогам ст. 471 КПК України, укладена добровільно, не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

В судовому засіданні встановлено, що обвинувачений розуміє наслідки укладення та затвердження угоди, що передбачені п. 1 ч. 1 ст. 473 КПК України у виді обмеження права оскарження вироку згідно з положеннями статей 394 і 424 цього Кодексу та відмова від здійснення прав, передбачених пунктом 1 частини четвертої статті 474 цього Кодексу.
Потерпілий ОСОБА_6 та законний представник потерпілого ОСОБА_7 також суду повідомили про те, що вони розуміють обмеження права оскарження вироку згідно з положеннями статей 394 і 424 цього Кодексу та позбавлення права вимагати в подальшому притягнення особи до кримінальної відповідальності за відповідне кримінальне правопорушення і змінювати розмір вимог про відшкодування шкоди.
Також, судом з`ясовано, що обвинувачений ОСОБА_4 цілком розуміє положення ч. 5 ст. 474 КПК України, в тому числі і наслідки укладення та затвердження даної угоди передбачені ч. 1 ст. 473 КПК України, характер обвинувачення щодо якого він визнає себе винуватим, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.

Крім того, судом при вирішенні питання щодо затвердження угоди встановлено, що умови угоди не суперечать вимогам КПК України, правова кваліфікація кримінального правопорушення вчиненого ОСОБА_4 є вірною, умови угоди не суперечать інтересам суспільства та не порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб та обвинувачений може виконати взяті на себе за угодою зобов`язання.

Враховуючи викладене, суд вважає, що угода від 07.12.2015 року, укладена між обвинуваченим ОСОБА_4 , потерпілим ОСОБА_6 та законним представником потерпілого ОСОБА_7 підлягає затвердженню.

Також у справі слід вирішити питання про речові докази відповідно до ст. 100 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 314, 368, 370, 374,471, 473, 474, 475 КПК України та ст. 65, 146 КК України, суд

УХВАЛИВ:
Затвердити угоду про примирення від 07.12.2015 року між обвинуваченим ОСОБА_4 та потерпілим ОСОБА_6 із законним представником потерпілого ОСОБА_7 укладену у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені 01 лютого 2015 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000585.

Визнати винуватим ОСОБА_4 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 146 КК України.

Призначити ОСОБА_4 узгоджене сторонами покарання за ч. 1 ст. 146 КК України у вигляді одного року обмеження волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання з іспитовим строком один рік.
На підставі п. 2, 4 ч. 1 ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_4 не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції, періодично з`являтися для реєстрації в кримінально-виконавчу інспекцію.
Речові докази у кримінальному провадженні № 0000585, передані на зберігання в камеру зберігання речових доказів Вінницького МВ УМВС України у Вінницькій області згідно квитанції № 472 - знищити.

На вирок суду може бути подана апеляція до Апеляційного суду Вінницької області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку на його апеляційне оскарження.

Суддя: