Справа № 362/2363/15-к Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/780/1218/15 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_2
Категорія 4 05.11.2015

УХВАЛА
Іменем України
05 листопада 2015 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Київської області в складі:

головуючого - ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участю прокурора ОСОБА_6 , обвинуваченого ОСОБА_7 , його захисника - адвоката ОСОБА_8 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника - адвоката ОСОБА_8 на вирок Васильківського міськрайонного суду Київської області від 18 серпня 2015 року, яким

ОСОБА_7 , який

народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Фастова

Київської області, проживаючого за адресою:

АДРЕСА_1

визнано винним та засуджено за ст. 121, ч. 1 КК України до позбавлення волі строком 5 (пять) років.

Судом також прийнято рішення щодо цивільного позову, судових витрат та речових доказів по справі.

ОСОБА_7 засуджено за вчинення ним злочину, як зазначено у вироку суду, за наступних обставин.

25 вересня 2013 року, приблизно о 19 год., в АДРЕСА_2 , яка належить ОСОБА_9 , між ОСОБА_7 та ОСОБА_10 на грунті раптово виниклих неприязних відносин виникла сварка, під час якої ОСОБА_10 з метою припинення сварки зібрав речі та вийшов на вулицю з вищевказаної квартири. ОСОБА_7 в цей час зайшов на кухню в квартирі ОСОБА_9 і взяв зі столу кухонного ножа, якого сховав у лівому рукаві і кишені куртки, вийшов із квартири та пішов слідом за ОСОБА_10 . Коли ОСОБА_10 знаходився біля будинку №3 по вулиці капітана Строкова в м. Фастів у ОСОБА_7 виник умисел, спрямований на заподіяння ОСОБА_10 тяжких тілесних ушкоджень, тобто останній усвідомлюючи суспільну небезпечність характеру свого діяння, не тільки розуміючи фактичну сторону того, що вчиняється, а й значущість обєкта і предмета посягання, характеру діяння, місця, часу, способу його вчинення та передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки, у вигляді заподіяння тяжких тілесних ушкоджень ОСОБА_10 , діючи умисно, з мотивів особистої неприязні, з метою спричинення потерпілому тяжких тілесних ушкоджень наздогнав та умисно наніс один удар ножем в область живота, спричинивши останьому проникаючу різану рану живота з пораненням лівої долі печінки і малого сальника та внутрішньочеревну кровотечу, тобто тяжкі тілесні ушкодження по критерію небезпеки для життя.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_7 вважає вирок щодо нього незаконним, необґрунтованим, оскільки висновок суду першої інстанції щодо винуватості його у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України не підтверджуються співпадаючими доказами, які досліджені під час судового розгляду. Апелянт вказує про те, що під час розгляду справи судом першої інстанції щодо нього має місце неповнота судового розгляду, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність. Також апелянт вважає, що суд першої інстанції у вироку порушив ч. 1 ст. 197 КПК України, неправомірно продовжив на невизначений строк йому міру запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Апелянт просить вирок суду щодо нього скасувати та перекваліфікувати кримінальне правопорушення, в якому його звинувачували, з ч. 1 ст. 121 КК України на ст. 124 КК України і ухвалити щодо нього новий вирок, змінивши міру запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт.

Захисник - адвокат ОСОБА_8 в апеляційній скарзі вважає вирок щодо його підзахисного - ОСОБА_7 необґрунтованим, незаконним та таким, що підлягає скасуванню з підстав, передбачених ст. ст. 409, 411, 412, 413 КПК України. Апелянт вважає, що судом першої інстанції допущено невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, істотні порушення вимог кримінального процесуального закону та неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність. Також апелянт вважає, що судом першої інстанції невірно прийняті рішення щодо цивільного позову прокурора та залишення ОСОБА_7 запобіжного заходу - тримання під вартою. В завершенні апеляційної скарги її автор просить вирок щодо ОСОБА_7 скасувати і призначити новий розгляд кримінального провадження в суді першої інстанції, змінити запобіжний захід останьому з тримання під вартою на домашній арешт.

Заслухавши доповідь судді - доповідача, пояснення: обвинуваченого та його захисника, які підтримали апеляційні скарги; прокурора, яка заперечувала проти апеляційних скарг, вислухавши виступи учасників судового розгляду в судових дебатах та останнє слово ОСОБА_7 , перевіривши матеріали судового розгляду, обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів приходить до наступного.

Перевіркою матеріалів справи встановлено, що розгляд кримінального провадження судом першої інстанції проведений у відповідності до вимог кримінально-процесуального кодексу.

Ствердження обвинуваченого та його захисника в апеляційних скаргах про те, що ОСОБА_7 за ч. 1 ст. 121 КК України засуджений незаконно є безпідставними. Висновок суду першої інстанції про винуватість ОСОБА_7 у вчиненні інкримінуємого йому злочину відповідає, всупереч ствердженням апелянтів, фактичним обставинам справи і ґрунтується на достатнього повно та об`єктивно досліджених в судовому засіданні і детально наведених у вироку доказах, які не викликають у суду сумнівів в їх достовірності.

В обгрунтування висновку про винність обвинуваченого в скоєному злочині судом першої інстанції обґрунтовано покладені показання потерпілого ОСОБА_10 , свідків ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_9 , судово-медичного експерта ОСОБА_15 . Наведені висновки суду також підтверджуються іншими зібраними у кримінальному провадженні та наведеними у вироку доказами, а саме: протоколом огляду місця події, висновком судово-медичної експертизи, протоколами слідчого експерименту за участю обвинуваченого та потерпілого, а також показаннями самого обвинуваченого, який не заперечував факту нанесення саме ним потерпілому удару ножем в живіт, що потягло спричинення тяжкого тілесного ушкодження.

Зазначеними доказами безспірно підтверджується та обставина, що ОСОБА_7 в час та на місці, що указані у вироку суду першої інстанції, маючи умисел на спричинення тяжких тілесних ушкоджень ОСОБА_10 , наніс удар ножем в життєво важливий орган останьому, заподіявши йому тяжке тілесне ушкодження.

Дослідивши наявні по справі докази, у томі числі і ті, які ставляться під сумнів апелянтами, а також ті, які надавались в обґрунтування позиції обвинуваченого та його захисника щодо кваліфікації вчинених дій ОСОБА_7 за ст. 124 КК України, суд першої інстанції, дослідивши та оцінивши наявні докази з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність всіх зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозвязку, прийшов до обґрунтованого висновку про вчинення ОСОБА_7 , поставлених йому в вину протиправних дій та правильно кваліфікував дані дії за ч. 1 ст. 121 КК України. Висновки суду першої інстанції щодо наведених обставин ґрунтуються на вимогах закону і є належним чином мотивованими.

Посилання обвинуваченого на перебування його під час вказаних вище подій в стані необхідної оборони колегія суддів вважає не обґрунтованими і такими, що не ґрунтуються на матеріалах кримінального провадження.

Що ж до посилання захисника на порушення вимог КПК України при допиті потерпілого ОСОБА_10 , то, на думку колегії суддів, в даному випадку це не вплинуло на пояснення потерпілого, який перед їх наданням судом був відповідно до вимог ч. 1 ст. 353 КПК України попереджений про кримінальну відповідальність за за відомо неправдиві показання.

Є таким, що не знайшло свого підтвердження і твердження захисника в апеляційній скарзі про те, що не відбулось фіксування технічним засобом судових дебатів 18 серпня 2015 року, що відповідно до п. 7 ч. 2 ст. 412 КПК України є підставою для скасування вироку. Дане твердження спростовується даними, які містяться на диску, наданим судом першої інстанції та на якому мається запис судового засідання по даній справі від 18 серпня 2015 року, у тому числі і судових дебатів.

Щодо призначеного обвинуваченому ОСОБА_7 покарання, то воно призначене у відповідності до вимог ст. 65 КК України, є таким, яке відповідає як тяжкості вчиненого злочину, так і даним про його особу, за своїм видом та розміром є необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження нових злочинів.

Відповідно до вимог КПК України прийняті рішення щодо цивільного позову по справі та заходів кримінального провадження.

Під час розгляду справи не допущено таких порушень КПК України, які були б істотними відповідно до ст. 412 КПК України та перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обгрунтоване судове рішення та були б підставою для скасування вироку.

Вирок Васильківського міськрайонного суду Київської області від 18 серпня 2015 року щодо ОСОБА_7 відповідає вимогам закону, підстав для його зміни чи скасування колегія суддів не вбачає, у зв`язку з чим залишає без задоволення апеляційні скарги, а даний вирок - без зміни.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 376, 404, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника - адвоката ОСОБА_8 залишити без задоволення, а вирок Васильківського міськрайонного суду Київської області від 18 серпня 2015 року щодо ОСОБА_7 - без зміни.

Головуючий підпис

Судді: підписи