Апеляційний суд Житомирської області
У Х В А Л А

Іменем України

30 квітня 2013 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Житомирської області в складі:

головуючої-судді........ОСОБА_1

суддів........ОСОБА_2 та ОСОБА_3

з участю

секретаря........ОСОБА_4

прокурора........ОСОБА_5.

адвоката ........

обвинуваченого........

розглянула у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Житомирі кримінальне провадження № 296/948/13-к за апеляціями прокурора, який приймав участь у суді 1-ї інстанції, обвинуваченого ОСОБА_6 на вирок Корольовського районного суду м. Житомира від 05.03.2013 року. Цим вироком

ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, проживаючого ІНФОРМАЦІЯ_3, судимого 11.12.2012 року Богунським райсудом м. Житомира за ч.2 ст.190 КК України на 3 роки обмеження волі з іспитовим строком на 2 роки, засуджено за ч.2 ст.185 КК України на 1 рік обмеження волі.

В порядку ч.4 ст.70 КК України зараховано покарання відбуте частково за вироком Богунського районного суду м. Житомира від 11.12.2012 р. за ч.2 ст.190 КК України та остаточно призначено 3 роки 2 місяці обмеження волі.

Запобіжний захід обвинуваченому до вступу вироку в законну силу залишено попередній - особисте зобов'язання.

Стягнуто з ОСОБА_6 на користь ПП «Монтажпрофі» 1426,60 гривень заподіяної шкоди.

Згідно із вироком, 15.11.2012 року близько 18 години 30 хвилин ОСОБА_6, перебуваючи на території приватного підприємства «Монтажпрофі», що знаходиться за адресою м. Житомир вул.. Вітрука, 9 на автомобільній стоянці помітив припаркований автомобіль «Фольсваген

Кадді» держномер AM 7524 ВС, на якому він раніше працював і знав, що в ньому перебуває картка на дизельне пальне автомобільної заправки «WОG» і тоді у нього виник злочинний умисел на викрадення чужого майна. ОСОБА_6 шляхом підбору ключа проник до вказаного автомобіля, звідки таємно повторно викрав картку № 276326527 на заправку пальним автомобіля, яка належить ПП «Монтажпрофі», після чого з місця скоєного злочину втік. У подальшому, не припиняючи своїх злочинних намірів, ОСОБА_6 16.11.2012 р. близько 10.00 години прийшов на автомобільну заправку «WOG » , яка знаходиться заа-адресою м. Житомир вул.. Вітрука, 9, знаючи пін-код до викраденої картки, так як він нею раніше користувався, придбав за рахунок добового ліміту - 1500 грн. дизельне пальне в кількості 140 літрів на загальну суму 1426 грн. 60 коп., чим спричинив ПП «Монтажпрофі» матеріальну шкоду на вказану суму, і після цього розпорядився пальним на власний розсуд.

В апеляції прокурор просить вирок суду скасувати із-за неправильного застосування закону про кримінальну відповідальність та ухвалити новий вирок, яким призначити ОСОБА_6 за ч.2 ст.185 КК України 6 місяців арешту, а вирок Богунського районного суду м. Житомира від 11.12.2012 р. виконувати самостійно. Зазначає, що суд неправильно застосував ч.4 ст.70 КК України, що суперечить п. 23 постанови ПВС України № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання».

Обвинувачений у своїй апеляції просить вирок суду змінити та призначити йому покарання з випробуванням, так як призначене покарання є надто суворим і не відповідає тяжкості вчиненого діяння та його особі. Він щиро розкаявся, тяжких наслідків від вчиненого не настало, у нього склалось тяжке матеріальне становище.

Заслухавши доповідь судді, прокурора, який підтримав апеляцію та

заперечив проти апеляції обвинуваченого, обговоривши доводи апеляцій та перевіривши вирок суду в межах апеляцій, колегія суддів вважає, що апеляції прокурора та обвинуваченого підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Винуватість та кваліфікація дій обвинуваченого ніким з апелянтів не оспорюється.

Як убачається з кримінального провадження ОСОБА_6 11.12.2012 р. судимий вироком Богунського районного суду м. Житомира за ч.2 ст. 190 КК України на три роки обмеження волі з іспитовим строком на два роки. Суд даним вироком призначив йому за ч.2 ст.185 КК України покарання у виді 1 року обмеження волі. В порядку ч.4 ст.70 КК України за сукупністю злочинів призначив 3 роки 2 місяці обмеження волі, чим порушив вимоги ч.4 ст.70 КК України та п.23 постанови ПВС України №7 «Про практику призначення судами кримінального покарання», згідно яких якщо особа, щодо якої було застосоване звільнення від відбування покарання з випробуванням, вчинила до постановлення вироку в першій справі інший злочин, за який вона засуджується до покарання, що належить відбувати реально, застосування принципів поглинення, часткового чи повного складання призначених покарань не допускається. Кожний вирок виконується самостійно.

За таких умов колегія суддів вважає за необхідне змінити даний вирок, виключивши з нього застосування ч.4 ст.70 КК України. Безпідставним є посилання в апеляції обвинуваченого на суворість призначеного йому покарання.

Суд 1-ї інстанції призначаючи йому покарання за ч.2 ст.185 КК України врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом'якшують та обтяжують покарання.

Судом враховано його щире каяття, а також те, що вчинив злочин середньої тяжкості, збитки не відшкодував, потерпілий наполягав на суворій мірі покарання. Новий злочин вчинив під час досудового розслідування кримінальної справи щодо нього за ч.2 ст.190 КК України.

За таких обставин суд прийшов до правильного висновку, з яким погоджується колегія суддів, що виправлення та перевиховання його можливо без ізоляції від суспільства, але в умовах здійснення за ним нагляду з обов'язковим залученням до праці, бо даний злочин він вчинив до постановлення попереднього вироку.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 413 КПК України колегія суддів судової палати у кримінальних справах,

ухвалила:

апеляції прокурора, який брав участь у суді 1-ї інстанції та обвинуваченого задовольнити частково, а вирок Корольовського районного суду м. Житомира від 05.03.2013 року щодо ОСОБА_6 змінити.

Виключити з вироку застосування ч.4 ст.70 КК України та вважати його засудженим за ч.2 ст.185 КК України до одного року обмеження волі.

Вирок Богунського районного суду м. Житомира від 11.12.2012 року щодо нього виконувати самостійно.

У решті вирок залишити без зміни.

Ухвала набуває законної сили після її оголошення.

Ухвала апеляційного суду може бути оскаржена безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня оголошення.

Судді: