АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 11-а-877 Номер провадження 11/1690/7444/11Головуючий у 1-й інстанції Цвітайло Доповідач ап. інст. ОСОБА_1
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 жовтня 2011 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Полтавської області в складі:

головуючого судді Давиденка Е.В.

суддів Герасименко В.М., Костенка В.Г.

з участю прокурора Деряги Л.М.

засудженого ОСОБА_2

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві справу за апеляцією старшого помічника прокурора Котелевського району Ю.О. Кравченко із внесеними змінами, адвоката ОСОБА_3 та засудженого ОСОБА_2 на вирок Котелевського районного суду Полтавської області від 18 липня 2011 року,

у с т а н о в и л а:

Цим вироком

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, уродженця та мешканця ІНФОРМАЦІЯ_2, пров.Рибальський, 16-а, кв.84, зареєстрованого за адресою: м. Полтава, пров.Красіна, 70, ІНФОРМАЦІЯ_3, неодруженого, на утриманні неповнолітніх дітей не має, непрацюючого, раніше судимого:

- 18 лютого 2011 року Ленінським районним судом м. Полтави за ч.1 ст.190, ч.2 ст.296 , ч.1 ст.70 КК України на 1 рік позбавлення волі,

засуджено за ч.2 ст.186 КК України та призначено покарання у вигляді 4 років позбавлення волі.

Відповідно до ч.4 ст.70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно Пя тусі В.А. визначено покарання у вигляді 4 років позбавлення волі.

Вирішено питання про речові докази по справі мобільний телефон «Nokia 1112», картонну коробку та посібники користувача до нього, передані на зберігання потерпілому - повернути потерпілому.

За вироком суду ОСОБА_2 18 квітня 2010 року близько 19.00 год., перебуваючи в стані алкогольного спяніння в будинку господарства ОСОБА_4, що знаходиться за адресою: с. Більськ Котелевського району Полтавської області, умисно, з корисливою метою, із застосуванням насильства, що не є небезпечним для життя та здоровя потерпілого вчинив відкрите викрадення (грабіж) мобільного телефону «Nokia 1112», вартістю 196 грн., з сім-карткою оператора мобільного звязку «МТС», вартістю 10 грн., на рахунку якого було кошти в сумі 30 грн., який належав потерпілому ОСОБА_4, чим спричинив останньому матеріальну шкоду на загальну суму 236 грн., викраденим розпорядився на власний розсуд.

В апеляції прокурора, який брав участь у суді першої інстанції ставиться питання про скасування вироку суду у звязку з невідповідністю призначеного судом покарання ступеню тяжкості злочину та особі засудженого. Представник обвинувачення просив постановити новий вирок, яким визнати винуватим ОСОБА_2 за ч.2 ст.186 КК України та призначити покарання за сукупністю злочинів у вигляді у вигляді 4 років 6 місяців позбавлення волі.

Адвокат ОСОБА_3 в своїй апеляції вказує на порушення допущені судом при розгляді справи, а саме ігнорування зясування обставин, які б могли вплинути на прийняте судом рішення, а тому просив скасувати вирок суду та справу направити на новий судовий розгляд.

В апеляції засуджений ОСОБА_2 просить вирок суду змінити та перекваліфікувати його дії на менш тяжкий злочин, ніж він був засуджений та помякшити призначене судом покарання, врахувавши при цьому всі помякшуючи обставини.

Заслухавши доповідача, думку прокурора, який підтримав апеляцію із внесеними представника обвинувачення, який приймав участь у суді першої інстанції у частині необхідності змінити вирок суду в частині кваліфікації дій засудженого із ч.2 ст.186 на ч.2 ст.185 КК України, доводи апеляцій засудженого ОСОБА_2, який також підтримав доводи своєї апеляції, перевіривши матеріали справи та доводи апеляцій, вважає, що апеляції всіх учасників судового розгляду підлягають частковому.

Суд першої інстанції обгрунтовано дійшов висновку про доведенність вини засудженого ОСОБА_2 у вчиненні злочину та правильно поклав в основу вироку показання потерпілого - ОСОБА_4, котрий в ході судового слідства пояснив суду, що 18 квітня 2010 року, в його будинку відпочивали ОСОБА_2 ОСОБА_5 та ОСОБА_6, всі вони разом вживали спиртні напої. Він спянів і чітко всіх деталей не пам'ятає. Під час сварки з ОСОБА_2 останній ударив його в обличчя та відібрав мобільний телефон.

Ці показання обєктивно підтверджуються показаннями незалежними свідками ОСОБА_5, ОСОБА_6, які в ході судового слідства пояснили суду, що під час розпиття горілки, між ОСОБА_4 та ОСОБА_2 виникла сварка та бійка під час якої ОСОБА_7 хотів викликати міліцію, але ОСОБА_2 ударив ОСОБА_4 і вихопив з його рук телефон.

Свідок ОСОБА_8 підтвердив, що на весні в кінці квітня на початку травня 2010 року, до нього прийшов ОСОБА_2, і запропонував купити мобільний телефон «Nokia», на що він погодився і купив даний телефон за 80 гривень. В подальшому даний телефон був вилучений працівниками міліції та повернутий потерпілому, тоді він і дізнався, що даний телефон у ОСОБА_4 викрав ОСОБА_2.

Не заперечував на досудовому слідстві своєї вини і сам ОСОБА_2, який надав працівникам міліції явкою з повинною, в якій повідомив про те, що 18 квітня 2010 року, забрав у ОСОБА_4 телефон, який через деякий час продав (т.1 а.с. 9).

За протоколом огляду та фото-таблицею до нього від 28 квітня 2010 року, домогосподарства громадянина ОСОБА_4 в с. Більськ Котелевського району де в ході даної слідчої дії було оглянуто подвір'я, будинок та коробок від мобільного телефону «Nokia 1112» (т.1 а.с. 11-13);

Відповідно протоколу огляду мобільного телефону «Nokia 1112» ІМЕІ: 06686 від 27 травня 2010 року, ОСОБА_8 добровільно видав його працівникам міліції (т.1 а.с. 15);

Під час проведення очних ставок між потерпілим ОСОБА_4 та обвинуваченим ОСОБА_2 від 17.06.2010 року (т.1 а.с. 41), між свідком ОСОБА_6 та обвинуваченим ОСОБА_2 від 17.06.2010 року (т.1 а.с. 42), між свідком ОСОБА_5 та обвинуваченим ОСОБА_2 від 22.06.2010 року (т.1 а.с. 43) в ході даних слідчих дій потерпілий та свідки, які були учасниками досудового слідства повністю підтвердили свої показання;

Згідно висновком судової товарознавчої експертизи № 156 від 29 квітня 2011 року, у відповідності до якої залишкова вартість представленого на дослідження мобільного телефону «Nokia 1112», з урахуванням визначених експертом можливої початкової вартості (без вартості відсутніх комплектуючих), можливого розміру втрати якості (зносу) на момент проведення експертного дослідження може складати 196 гривень (т.2 а.с. 22-25);

Разом з тим, суд першої інстанції хоча і обгрунтовано визнав винним ОСОБА_2, проте не взяв до уваги пояснення ОСОБА_2, що він не вчиняв дії по відкритому викраденню (грабежу) мобільного телефону у потерпілого ОСОБА_4, а лише хотів перешкодити останньому викликати міліцію і тільки потім викрав через деякий час телефон, та не правильно кваліфікував його дії за ч.2 ст.186 КК України.

В суді встановлено, що ОСОБА_2 Дійсно забрав телефон употерпілого, але спочатку не з корисливих мотивів, а для того, щоб перешкодити виклику міліції, і лише потім у нього виник умисел на його викрадення.

Отже, його дії необхідно кваліфікувати за ч.2 ст.185 КК України, як таємне викрадення чужого майна , вчиненого повторно.

Не заслуговують на увагу і твердження в апеляції адвоката стосовно тверджень підсудного, що він не вживав спиртні напої, оскільки судом в ході судового слідства при дослідженні документів встановлено, що жодної згадки про діагноз: панкреатит в медичному висновку не має, а такі твердження підсудного дані ним з метою, виключення обтяжуючої його відповідальність обставини, як вчинення злочину в стані алкогольного сп'яніння.

Безпідставними є твердження адвоката в інтересах засудженого про допущення судом неповноти та необєктивності при розгляді районним судом справи, оскільки як вбачається з матеріалів кримінальної справи, протоколу судового засідання та вироку, судом було повно, всебічно на обєктивно розглянуто кримінальну справу стосовно ОСОБА_2

Порушень норм процесуального та матеріального права колегією суддів не встановлено.

Також при призначенні покарання суд правильно послався на вимоги ст. 65 КК України, враховавши характер і ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, обумовлену тим, що він раніше притягувався до кримінальної відповідальності (т.1 а.с. 64-65), 18 лютого 2011 року ОСОБА_2, був засуджений Ленінським районним судом м. Полтава за вчинення злочинів, передбачених ч.1 ст. 190, ч. 2 ст. 296 КК України, які він вчинив в період часу з 11 березня 2009 року по 10 травня 2009 року (т. 2 а.с. 10-14), а також те, що він вчинив новий умисний злочин, за місцем утримання в СІЗО характеризується задовільно (т.1 а.с. 67), на обліку у лікаря нарколога та лікаря психіатра не перебуває (т.1 а.с.. 70,71).

При цьому колегія суддів вважає за можливе у звязку з перекваліфікацією дій ОСОБА_2 на менш тяжкий злочин обрати покарання у виді позбавлення волі на певний строк , але помякшити його розмір, оскільки інша міра та розмір покарання, буде недоцільним і не матиме виховного та профілактичного впливу для ОСОБА_2

Отже, за таких обставин колегія суддів вважає, що апеляції учасників розгляду задовольнити частково, а вирок суду змінити.

Керуючись ст.ст. 365,366 КПК України, колегія суддів апеляційного суду,

Ухвалила:

Апеляції старшого помічника прокурора Котелевського району Ю.О. Кравченко із внесеними змінами, адвоката ОСОБА_3 та засудженого ОСОБА_2 задовольнити частково.

Вирок Котелевського районного суду Полтавської області від 18 липня 2011 року стосовно ОСОБА_2 змінити.

Перекваліфікувати дії засудженого ОСОБА_2А із ч.2 ст.186 КК України на ч.2 ст.185 КК україни та обрати йому покарання у вигляді 1 року позбавлення волі.

Відповідно до ч.4 ст.70 КК україни шляхом часткового складання цього покарання та покарання за вироком Ленінським районним судом м. Полтави від 18 лютого 2011 року, остаточно визанчити йому покарння у вигляді 1 року 6 місяців позбавлення волі.

Уточнити у вступній частині вироку та зазначити про наявну у ОСОБА_2 судімість вироком Ленінським районним судом м. Полтави від 18 лютого 2011 року за ч.1 ст.190, ч.2 ст.296 , ч.1 ст.70 КК України на 1 рік позбавлення волі.

В іншій частині вирок суду залишити без зміни.

Судді:

______________ _______________ _____________

ОСОБА_1 ОСОБА_9 ОСОБА_10