пр. 1кп/336/281/2015
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

про підготовче судове засідання

22 квітня 2015 року м. Запоріжжя

Шевченківський районний суд м. Запоріжжя в складі головуючого судді ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , з участю прокурора ОСОБА_3 , захисника обвинуваченого ОСОБА_4 , обвинуваченого ОСОБА_5 , розглянувши в підготовчому судовому засіданні матеріали кримінального провадження у відношенні ОСОБА_5 у вчинені злочинів, передбачених ч.3 ст.357, ч.3 ст.185 КК України,

В С Т А Н О В И В:

В провадженні Шевченківського районного суду м. Запоріжжя з 01.04.2015 року перебуває кримінальне провадження у відношенні ОСОБА_5 у вчинені злочинів, передбачених ч.3 ст.357, ч.3 ст.185 КК України.

В підготовчому судовому засіданні прокурор вважає, що перешкоди для призначення справи до судового розгляду відсутні, заявив про необхідність здійснення судового виклику до суду для допиту обвинуваченого, потерпілих, та просить суд призначити справу до судового розгляду у відкритому судовому засіданні.

Захисник обвинуваченого та обвинувачений підтримали позицію прокурора.

Потерпілі ОСОБА_6 та ОСОБА_7 в підготовче судове засідання не з`явились, через канцелярію суду надійшли заяви про розгляд справи без їх участі.

Заслухавши думку учасників кримінального провадження, перевіривши обвинувальний акт, суд дійшов висновку про можливість призначення судового розгляду.

Як передбачено ст. 315 КПК України, якщо під час підготовчого судового засідання не будуть встановлені підстави для прийняття рішень, передбачених п. 1-4 ч. 3 ст. 314 цього Кодексу, суд проводить підготовку до судового розгляду і з цією метою визначає дату та місце проведення судового розгляду, у відкритому чи закритому судовому засіданні необхідно здійснювати судовий розгляд, з`ясовує питання про склад осіб, які братимуть участь у судовому розгляді, вчиняє інші дії, необхідні для підготовки судового розгляду.

В підготовчому судовому засіданні встановлено, що кримінальне провадження підсудне Шевченківському районному суду м.Запоріжжя, підстав, передбачених п. 1- 4 ч. 3 ст. 314 КПК України, не встановлено, в зв`язку з чим процесуальних перешкод для призначення судового розгляду на підставі обвинувального акту, не вбачається.

Обставини, викладені в обвинувальному акті, не вимагають судового розгляду у закритому судовому засіданні.

Грунтуючись на матеріалах кримінального провадження, необхідним є виклик учасників кримінального провадження,а саме прокурора, обвинуваченого та його захисника

Крім того, в підготовчому судовому засіданні прокурор заявив клопотання про продовження строку запобіжного заходу в вигляді тримання під вартою, оскільки обвинувачений неодноразово судимий за антологічні злочини, що дає підстави вважає про можливість продовження протиправної поведінки, підстав для прийняття іншого процесуального рішення не вбачає, ризики передбачені ст.177 КПК України не зменшились.

Захисник обвинуваченого та обвинувачений заперечували проти позиції прокурора, щодо продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та просили застосувати запобіжний захід більш м`який ніж тримання під вартою, мотивуючи це тим, що наразі відсутні ризики ухилення обвинувачем від явки до суду, та вчинення ним інших злочинів.

Заслухавши думки учасників процесу щодо заявленого прокурором клопотання та доводів на його обґрунтування, суд дійшов висновку про те, що клопотання прокурора слід задовольнити, виходячи з наступного:

Відповідно до ч. 3 ст. 314 КПК України під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого, за відсутності таких клопотань сторін застосування заходів забезпечення кримінального провадження, обраних під час досудового розслідування, вважається продовженим.

Оскільки ст. 314 КПК України не визначено процедуру продовження на час судового розгляду такого запобіжного заходу, як тримання під вартою, обраного під час досудового слідства, суд, вирішуючи заявлене клопотання, виходить з вимог ст. 29 Конституції України, ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, ратифікованої 17 липня 1997 р. Законом України Про ратифікацію Конвенції про захист прав і основних свобод людини 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції, якими передбачено гарантії права на свободу та особисту недоторканність, враховуючи, що ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше, як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.

Відповідно до п. 1 ст. 1 цього Закону Україна повністю визнає на своїй території дію статті 46 Конвенції щодо визнання обов`язковою і без укладення спеціальної угоди юрисдикцію Європейського Суду з прав людини в усіх питаннях, що стосуються тлумачення і застосування Конвенції, а статтями 13 і 17 Закону України Про виконання рішень та застосування практики Європейського Суду з прав людини від 23.02.2006 р. передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Суду як джерело права та змінюють практику застосування національного закону відповідно до Рішення цього Суду.

Рішенням Європейського суду з прав людини у справі Харченко проти України від 10.02.2011 року встановлено, що відсутність чітко сформульованих положень, які б визначали, чи можливо належним чином продовжити (якщо так, то за яких умов) застосування на стадії судового слідства запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, обраного на визначений період на стадії досудового слідства, не відповідає критерію "передбачуваності закону" для цілей пункту 1 статті 5 Конвенції (п.74).

Крім того, у цьому ж Рішенні Суд зазначив, що ст. 46 Конвенції, у світлі її тлумачення в контексті статті 1 - покладає на державу-відповідача юридичний обов`язок вжити заходів загального характеру для забезпечення права стосовно інших осіб, ситуація яких аналогічна ситуації заявника, а саме усунути проблеми, які призвели до таких висновків Суду (п.97).

Суд вважає, що задля запобігання встановленого в зазначеному Рішенні Судом системного порушення, а саме практики, яка виникла у зв`язку із законодавчою прогалиною і яка допускає можливість тримання особи під вартою протягом необмеженого і непередбачуваного строку за обставин, коли таке тримання під вартою не передбачається ні конкретним положенням законодавства, ні судовим рішенням, сама по собі суперечить принципу юридичної визначеності, який випливає з Конвенції і який є одним з основних елементів верховенства права (п.74), питання про запобіжний захід щодо ОСОБА_5 підлягає вирішенню в даному підготовчому судовому засіданні судом з ухваленням вмотивованого рішення.

Суд приймає рішення щодо продовження запобіжного заходу, враховує, що ОСОБА_5 офіційно не працевлаштований, не має стабільного доходу для існування, є особою працездатного віку, за станом здоров`я можє утримуватися в закладі тимчасового обмеження волі, має судимості, що на погляд суду, свідчить про високий ризик можливості вчинення інших протиправних діянь.

За клопотанням обвинуваченого згідно ч. 2 ст. 336 КПК України слід здійснювати судове провадження у режимі відеоконференції (у дистанційному судовому провадженні).

Керуючись ст. 29 Конституції України, ч. 1 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, ст. ст. 314-316, 392 КПК України, суд
У Х В А Л И В:

Призначити судовий розгляд кримінального провадження у відношенні ОСОБА_5 у вчинені злочинів, передбачених ч.3 ст.357, ч.3 ст.185 КК України на 28.04.2015 року об 15-15 годині, яке відбудеться у залі судових засідань № 5 Шевченківського районного суду м. Запоріжжя.

Обраний відносно обвинуваченого ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, продовжити на 60 днів, - з 22.04.2015 року до 20.06.2015 року.

Справу розглядати суддею одноособово, у відкритому судовому засіданні.

Здійснювати судове провадження у режимі відеоконференції (у дистанційному судовому провадженні) за правилами, передбаченими ст. 336 КПК України.

Дати розпорядження секретарю судового засідання про виклик учасників судового провадження в судове засідання в порядку, передбаченому ст.135-139 КПК України.

Ухвала не оскаржується та підлягає негайному виконанню .

Суддя: ОСОБА_1