ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа № 564/1801/15-к

02 вересня 2015 року

Костопільський районний суд Рівненської області в складі:
головуючий суддя - ОСОБА_1

секретар - ОСОБА_2

з участю - прокурора ОСОБА_3

потерпілого - ОСОБА_4

обвинуваченого - ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Костопіль кримінальне провадження про обвинувачення ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Рівне, жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, військовозобов`язаного, неодруженого, не працює, раніше несудимого, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст 122 КК України ,

ВСТАНОВИВ:
26.06.2015року близько 20:30 години ОСОБА_5 перебуваючи біля кафе "Аврора", що по вул.Гвардійська в м.Костопіль, в ході словесного конфлікту, умисно наніс тілесні ушкодження громадянину ОСОБА_4 вдаривши його декілька раз руками в обличчя та декілька раз ногами по руках та тулубу, чим спричинив потерпілому тілесні ушкодження у вигляді закритого перелому лівої променевої кістки в приліктьовій ділянці, які за ступенем тяжкості відносяться до середньої тяжкості тілесних ушкоджень, що спричинило тривалий розлад здоров`я.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 вину у пред`явленому йому обвинуваченні визнав повністю, підтвердив фактичні обставини скоєння кримінального правопорушення, розкаявся та запевнив суд, що більш так вчиняти не буде.

Потерпілий ОСОБА_4 в судовому засіданні показав, що 26.06.2015року близько 20:30 години біля кафе "Аврора", що по вул.Гвардійська в м.Костопіль, обвинувачений наніс йому декілька ударів руками в обличчя та декілька ударів ногами по руках та тулубу, в результаті чого він отримав закритий перелом лівої променевої кістки в приліктьовій ділянці .

Враховуючи те, що обвинувачений повністю визнав себе винним у вчиненні вказаного кримінального правопорушення та на підставі ч. 3 ст. 349 КПК України, за згодою учасників судового провадження, судом визнано недоцільним дослідження доказів по справі стосовно тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому судом з`ясовано, що учасники судового провадження правильно розуміють зміст цих обставин, сумніву у добровільності та істинності їх позиції немає, а також їм зрозуміло, що вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Оцінивши дослідженні в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд вважає встановленим, що ОСОБА_6 26 червня 2015 року спричинив потерпілому ОСОБА_4 умисне середньої тяжкості тілесне ушкодження, що спричинило тривалий розлад здоров`я, тому ці його дії суд кваліфікує за ч.1 ст.122 КК України.

Відповідно до вимог ст.65 КК України та п.3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2003 року №7 "Про практику призначення судами кримінального покарання", суд, призначає покарання, яке є справедливим, необхідним і достатнім для виправлення та попередження скоєння нових злочинів, враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання.

Згідно до ч.2 ст.50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених.

Обставини, що пом`якшують покарання обвинуваченому, згідно зі ст. 66 КК України, є щире каяття та активне сприяння в розкритті злочину.

Обставини, що обтяжують покарання обвинуваченому, згідно зі ст. 67 КК України, судом не встановлені.

При вирішенні питання призначення ОСОБА_5 виду та міри покарання, суд враховує обставини, які його пом`якшують та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, особу обвинуваченого, який вперше притягується до кримінальної відповідальності, по місцю проживання характеризується позитивно, тому призначити міру покарання необхідно в межах санкції статті, що передбачає відповідальність за вчинений ним злочин

Суд, у відповідності до ст. 75 КК УКраїни та враховуючи сукупність пом`якшуючих покарання обставин, які істотно знижують ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень та особу винного, який розкаявся у вчиненому та запевнив суд, що він усвідомив свою провину та в подальшому вчиняти подібного не буде, його молодий вік та його особисте ставлення до вчиненого, приходить до висновку про можливість виправлення обвинуваченого без позбавлення його волі, прийнявши рішення про його звільнення від відбування покарання з випробуванням, що буде достатнім для його виправлення і попередження нових злочинів.

Крім того, суд вважає необхідним покласти на ОСОБА_5 обов`язки у відповідності до пунктів 2, 3 та 4 частини 1 ст. 76 КК України.

На підставі викладеного та керуючись ст. 349 ч.3, ст.ст.373-375 КПК України, ст.ст.50, 65, 66,67, 75-76, ч.1 ст.122 КК України, суд-
ЗАСУДИВ:
Визнати ОСОБА_5 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 122 КК України і призначити покарання -2 (два) роки обмеження волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 1 (один) рік.

Відповідно до п.п. 2, 3, 4 ч.1 ст.76 КК України покласти на ОСОБА_5 обов`язки: не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції, з`являтися на реєстрацію до кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, навчання, роботи.

Відносно обвинуваченого ОСОБА_5 заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувалися.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Рівненської області через Костопільський районний суд протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя:ОСОБА_1