Справа № 211/4538/13-к
№ 1-кп/211/302/13
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
05 жовтня 2015 року м. Кривий Ріг

Довгинцівський районний суд м.Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

судді ОСОБА_2 ,

судді ОСОБА_3 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

за участю старшого прокурора прокуратури Софіївського району Дніпропетровської області ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду у м.Кривий Ріг кримінальне провадження, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0000435 від 01.05.2013 року, за звинуваченням ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Свєтіловічі, Гомельської області, Білорусія, проживає за адресою АДРЕСА_1 , громадянина України, освіта професійно-технічна, неодружений, не працює, раніше судимий:

- 25.05.2010 року Центрально-Міським районним судом м. Кривого Рогу за ст. 190 ч.1, 76 КК України до покарання у вигляді обмеження волі на строк 1 рік, на підставі ст.75 КК України від відбуття покарання звільнити з випробувальним строком 1 рік;

- 15.06.2011 року Саксаганським районним судом м. Кривого Рогу за ст.ст. 15 ч.3, 185 ч.2, 185 ч.2, 70 ч.1 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі на строк 1 рік 6 місяців, на підставі ст.ст.71 ч.1,72 КК України частково приєднано не відбуте покарання за вироком Центрально-Міського районного суду м.Кривого Рогу від 25.05.2010р., остаточне покарання - позбавлення волі на строк 1 рік 7 місяців, звільнений по відбуттю строку покарання;

- 07.05.2015 року Довгинцівським районним судом м.Кривого Рогу за ч.2 ст.185, ч.3 ст.185, ч.1 ст.70 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі на строк 3 (три) роки,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.185, ч.3 ст.187, ч.2 ст.15 ч.3 ст.185 КК України,

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та, ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , щодо якого є вирок від 04.12.2013 року Довгинцівського районного суду м.Кривого Рогу, що набрав законної сили, маючи злочинний умисел направлений на таємне викрадення чужого майна (крадіжку), діючи в групі, за попередньою змовою, 01 квітня 2013 року, близько 02 год. 00 хв., проникли на огороджену територію комунального закладу освіти «Жовтневий навчально-реабілітаційний центр з поглибленим професійним трудовим навчанням» ДОР, розташованого по вул. Леніна, 1 в с. Жовтневе Софіївського району Дніпропетровської області. Упевнившись, що сторонніх осіб на території закладу немає, будучи непоміченими, за допомогою металевої монтировки, пошкодили вікно та проникли до першого поверху навчального корпусу комунального закладу освіти «Жовтневий навчально-реабілітаційний центр з поглибленим професійним трудовим навчанням» ДОР, та реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на викрадення майна, з кабінету інформатики викрали: монітор ПК «Roma» вартістю - 1128,00 грн; блок ПК «Roma» вартістю - 2257,00 грн; монітор ПК «Roma» вартістю - 1128,00 грн; блок ПК «Roma» вартістю - 2257,00 грн., монітор ПК «Roma» вартістю - 1128,00 грн; блок ПК «Roma» вартістю 2257,00 грн; монітор ПК «Roma» вартістю - 1128,00 грн; монітор ПК «Roma» вартістю - 1128,00 грн; блок ПК «Roma» вартістю - 2258,00 грн; монітор «Roma» вартістю - 1128,00 грн; блок ПК «Roma» вартістю - 2257,00 грн., монітор ПК «Roma» вартістю - 1128,00 грн; блок ПК «Roma» вартістю 2258,00 грн; блок джерело безперервного живлення - 330 грн; блок «Квазар» вартістю - 3775,00 грн; блок вартістю - 7952 грн., після чого з місця вчннення злочину, з викраденим майном зникли, завдавши шкоду КЗО «Жовтневий навчально-реабілітаційний центр» на суму 33498,00 грн..

Крім того, ОСОБА_8 , та, ОСОБА_9 , маючи злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна (крадіжку), діючи в групі, за попередньою змовою, 14 квітня 2013 р. близько 23год.00хв., проникли на огороджену територію комунального закладу освіти «Жовтневий навчально-реабілітаційний центр з поглибленим професійним трудовим навчанням» ДОР, розташованого по вул.Леніна,1 в с. Жовтневе Софіївського району Дніпропетровської області. Упевнившись, що сторонні особи на території закладу відсутні, знаходячись в розташуванні господарського двору, що також розташований на огородженій території навчально-реабілітаційного центру, підійшли до підсобного приміщення, та за допомогою монтировки пошкодили навісний замок на вхідних дверях, через які проникли в середину вказаного приміщення, з метою реалізації злочинного умислу направленого на викрадення майна. Знаходячись всередині підсобного приміщення ОСОБА_8 та ОСОБА_9 під час таємного заволодіння зварювальним апаратом і напівавтоматом ПДГ - 216 "Вулкан" були застигнуті сторожем ОСОБА_10 , який обходив територію, що ввірена йому під охорону. Будучи застигнутим на місці вчинення корисливого злочину, у ОСОБА_8 виник раптовий умисел на вчинення розбійного нападу на сторожа ОСОБА_10 , поєднаного з насильством небезпечним для життя особи, яка зазнала нападу, з метою доведення до завершення злочинного умислу, направленого на протиправне заволодіння майном КЗО «Жовтневий навчально-реабілітаційний центр з поглибленим професійним трудовим навчанням» ДОР. Після чого ОСОБА_8 , з метою реалізації розбійного нападу підбіг до ОСОБА_10 , та застосовуючи насильство небезпечне для життя, наніс останньому два удари металевою монтировкою в область голови, від яких потерпілий ОСОБА_10 впав на підлогу, та втратив свідомість, а ОСОБА_11 з корисливим наміром заволодів мобільним телефоном GТ-С3322 вартістю 650грн., який знаходився в правій кишені куртки потерпілого. Далі ОСОБА_8 , та, ОСОБА_9 , будучи виявленими потерпілим під час скоєння крадіжки, не відмовились від своїх злочинних намірів, продовжили реалізацію свого злочинного наміру, направленого на заволодіння чужим майном, з підсобного приміщення викрали зварювальний апарат та напівавтомат ПДГ-216 "Вулкан" на загальну суму 6464грн., та з місця вчинення злочину зникли. Також, в результаті розбійного нападу потерпілому ОСОБА_10 завдано матеріальних збитків на суму 650 грн., та спричинено тілесні ушкодження, які відносяться до середнього ступеня тяжкості тілесних ушкоджень за ознакою тривалого розладу здоров`я більше 21 доби.

Крім того, обвинувачений ОСОБА_8 , та, ОСОБА_9 , маючи злочинний умисел направлений на таємне викрадення чужого майна (крадіжку), діючи повторно, в групі за попередньою змовою між собою, та, двома

невстановленими слідством особами, 01 травня 2013 року о 02:20 годині,

проникли на огороджену територію комунального закладу освіти «Жовтневий навчально-реабілітаційний центр з поглибленим професійним трудовим навчанням» ДОР, розташованого по вул.Леніна,1 в с.Жовтневе Софіївського району Дніпропетровської області. Упевнившись, що сторонніх осіб на території закладу не має, будучи непоміченими, за допомогою металевої монтировки, пошкодили вікно, та проникли до

навчального корпусу центру, та, реалізуючи свій злочинний умисел

направлений на викрадення майна, з кімнати викладачів, що розташована на

другому поверсі навчального корпусу, перенесли на подвір`я території

Жовтневого НРЦ оргтехніку, а саме: дисплеї САМСУНГ інвентаризаційні

номери-10490127, 10491202, 10490128, 1137012, системні блоки САМСУНГ

інвентаризаційні номери - 10490166, 10620001, телевізор ФІЛІПС

інвентаризаційний номер 10491116 та світч, а чотири дисплеї САМСУНГ

інвентаризаційні номери-10490123, 10490125, 10490127, 10490126, та дев`ять

системних блоків САМСУНГ інвентаризаційні номери - 10490181, 10490112,10490122, 10490127,10491202, 10490124, 10490123, 10490126, 10490128, блок безперебійного постачання живлення інвентаризаційний номер 10491042, колонки, світч, проектор НСК №10490151, три оптичні мишки та кабелі перенесли з кімнати викладачів в коридор розташований на першому поверсі навчального закладу.

В ході вчинення 01.05.2013р. вищевказаних протиправних дій ОСОБА_8 , та ОСОБА_9 , з двома невстановленими слідством особами, не довили злочину до кінця так, як були помічені працівниками міліції, тобто не довівши свої злочинні діяння з причин, що не залежать від їх волі з місця вчинення крадіжки з викраденим майном намагалися втекти, але ОСОБА_8 , та, щодо ОСОБА_9 , були затримані, а двоє невстановлених осіб з місця скоєння злочину втекли.

В результаті протиправних дій 01.05.2013р. ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , та двох невстановлених осіб, скоєно замах на спричинення комунальному закладу освіти «Жовтневий навчально-реабілітаційний центр» матеріальної шкоди на суму 123126,00 грн..

Встановлені судом обставини підтверджуються наступними доказами.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_8 свою винуватість у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушеннях, передбачених ч. 3 ст. 185 КК України за ознаками таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена за попередньою змовою групою осіб, поєднана з проникненням в інше приміщення, та, ч.2 ст.15, ч.3 ст.185 КК України за ознаками замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднана з проникненням в інше приміщення, вчинене повторно, групою осіб за попередньою змовою, визнав повністю, не оспорював обставин скоєння кримінальних правопорушень, викладених у матеріалах кримінального провадження, зокрема, найменування, кількість, вартість викраденого майна. Показав наступне. 01 квітня 2013 року між першою та другою годиною ночі, він разом з ОСОБА_9 , проникли на територію комунального закладу освіти «Жовтневий навчально-реабілітаційний центр», що розташоване у с.Жовтневе Софіївського району. Вони обійшли ззаду будівлю навчального корпусу центру, потім, пошкодивши вікно монтировкою, проникли у будівлю, та винесли звідки комп`ютерну техніку, завантажили її на автомобіль - таксі, та вивезли з території центру. Також, показав наступне. В ніч з 30 квітня 2013 року на 01 травня 2013 року, він разом з ОСОБА_9 , приїхали на автомобілі таксі до комунального закладу освіти «Жовтневий навчально-реабілітаційний центр», що розташоване у с.Жовтневе Софіївського району. Водій залишився у автомобілі, а він разом з ОСОБА_9 , проникли на територію комунального закладу освіти «Жовтневий навчально-реабілітаційний центр». Потім він та ОСОБА_9 проникли у будівлю навчального корпусу центру, попередньо пошкодивши вікно монтировкою. З будівлі навчального корпусу він та ОСОБА_9 винесли комп`ютерну техніку, але не встигли завантажити її у автомобіль, оскільки були затримані співробітниками міліції. Щиро розкаявся в скоєному, а саме у кримінальних правопорушеннях ч. 3 ст. 185, ч.2 ст.15, ч.3 ст.185 КК України, просив суворо не карати.

Покази обвинуваченого ОСОБА_8 є послідовними, логічними, а тому не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченим змісту обставин кримінальних правопорушень за ч. 3 ст. 185, ч.2 ст.15, ч.3 ст.185 КК України, добровільності та істинності його позиції.

У зв`язку з тим, що фактичні обставини скоєння кримінальних правопорушень за ч. 3 ст. 185, та, ч.2 ст.15, ч.3 ст.185 КК України стороною обвинувачення та обвинуваченим ОСОБА_8 у судовому засіданні не заперечувались, судом відповідно до ч.3 ст. 349 КПК України визнано недоцільним дослідження доказів щодо обставин скоєння кримінальних правопорушень за ч. 3 ст. 185, та, ч.2 ст.15, ч.3 ст.185 КК України, які ніким не оспорюються, та постановлено ухвалу обмежити обсяг доказів допитом обвинуваченого ОСОБА_8 , та, дослідженням матеріалів кримінального провадження, які характеризують особистість обвинуваченого.

Положення ч.3 ст. 349 КПК України стосовно обмеження права учасників судового провадження на оскарження в апеляційному порядку роз`яснено судом учасникам судового провадження у судовому засіданні.

Щодо інкримінуємого ОСОБА_8 кримінального правопорушення від 14 квітня 2013 року за ч.3 ст.187 КК України, за ознаками напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний з насильством, небезпечним для життя особи, яка зазнала нападу, поєднаний з проникненням в інше сховище, обвинувачений ОСОБА_8 свою винуватість не визнав. Показав суду, що він не пам`ятає інкримінуємого йому кримінального правопорушення від 14 квітня 2013 року, вказав, що він не вчиняв такого злочину, у той період у нього було погане самопочуття.

Допитаний 11.03.2015 року у судовому засіданні потерпілий ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , показав суду, що 14.04.2013р. він, працюючи сторожем у комунальному закладі освіти «Жовтневий навчально-реабілітаційний центр», у вечірню добу здійснював обхід по території навчального центру. Побачив, що у зварювальному приміщенні відкриті двері. Підійшов ближче до зварювального приміщення, та побачив там двох чоловіків: ОСОБА_9 , та ОСОБА_8 .. Освітлення там добре, оскільки фактично площадку перед дверима до зварювального приміщення освітлює лампа. ОСОБА_8 , побачивши його, пішов з монтировкою у руці прямо до нього. Він намагався закритися палкою, що була у нього в руці, але не встиг цього зробити, оскільки ОСОБА_8 підійшовши до нього, вдарив одразу його монтировкою два рази по голові, від чого він втратив свідомість, та впав на землю. Це сталося 14.04.2013р. близько 23:30 год.. Потім він відчув, як його тягнули по землі. Коли він прийшов до тями, поруч вже нікого не було, також він зрозумів, що у нього пропав мобільний телефон, що до цього інціденту був у нього в кишені.

Керуючись принципом змагальності сторін та свободи в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, передбачених ст.22 КПК України, судом було задоволено клопотання обвинуваченого ОСОБА_8 та його захисника щодо допиту у якості свідка ОСОБА_9 , який вироком від 04.12.2013 р. Довгинцівського районного суду м.Кривого Рогу визнаний винним у вчиненні кримінальних правопорушень за ч. 3 ст. 185, та, ч.2 ст.15, ч.3 ст.185, ч.3 ст.186 КК України, засуджений до позбавлення волі на строк 5 років 6 місяців, та перебуває покарання у Солонянській виправній колонії №21.

Допитаний 24.06.2015 року у судовому засіданні у якості свідка ОСОБА_9 , показав наступне. Він 14.04.2013 року у нічну добу, на автомобілі, приїхав з чоловіком на ім`я ОСОБА_12 , прізвище ОСОБА_12 він не знає, до комунального закладу освіти «Жовтневий навчально-реабілітаційний центр», що розташоване у с.Жовтневе Софіївського району. За кермом автомобіля був чоловік на ім`я ОСОБА_13 , прізвище та місцепроживання ОСОБА_13 він не знає. Водій ОСОБА_13 залишився у автомобілі, а він разом з ОСОБА_12 перелізли через огорожу, та таким чином проникли на територію навчального центру, де підійшли до приміщення. ОСОБА_12 за допомогою монтировки відкрив двері цього приміщення. Він та ОСОБА_12 зайшли у це приміщення, та побачили там зварювальний апарат, та кабелі, що були підключені до цього апарату. Він почав готувати цей апарат та кабелі для виносу з приміщення та подальшого завантаження у автомобіль. ОСОБА_12 у цей час з монтировкою у руці вийшов з приміщення та деякий час був відсутній. Коли він перебував у приміщенні та чекав там ОСОБА_12 , то ніяких звуків ззовні він не чув. Потім ОСОБА_12 повернувся до приміщення, і він разом с ОСОБА_12 винесли зварювальний апарат, завантажили до автомобіля та поїхали з території навчального центру. Коли вони виносили зварювальний апарат, то крім них біля приміщення більше нікого не було. Потерпілого ОСОБА_10 він не бачив біля приміщення. Вказав, що ОСОБА_8 він знає близько трьох років, не заперечував, що він разом з ОСОБА_8 вчинили кримінальні правопорушення за ч. 3 ст. 185, та, ч.2 ст.15, ч.3 ст.185 КК України, проте зазначив, що саме 14.04.2013 року він викрав зварювальний апарат разом з чоловіком на ім`я ОСОБА_12 , при цьому, ОСОБА_8 з ними не було. Показав, що на досудовому розслідуванні та під час судового розгляду кримінального провадження, за наслідками яких 04.12.2013 р. Довгинцівський районний суд м.Кривого Рогу виніс вирок, яким його визнано винним у вчиненні кримінальних правопорушень за ч. 3 ст. 185, та, ч.2 ст.15, ч.3 ст.185, ч.3 ст.186 КК України, та засуджено до позбавлення волі на строк 5 років 6 місяців, він обмовив ОСОБА_8 , а саме - давав неправдиві показання щодо того, що 14.04.2013 року він здійснював викрадення майна з території навчального центру саме з ОСОБА_8 .. Фактично ж 14.04.2013 року він викрадав майно з чоловіком на ім`я ОСОБА_12 . Причиною того, що він обмовляв ОСОБА_8 під час судового розгляду кримінального провадження, як у суді першої інстанції, так і під час розгляду Апеляційним судом Дніпропетровської області апеляційних скарг на вирок від 04.12.2013 р. Довгинцівського районного суду м.Кривого Рогу, було те, що він постійно відчував на собі психологічний тиск в умовах СІЗО.

Керуючись принципом змагальності сторін та свободи в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, передбаченим ст.22 КПК України, судом було задоволено клопотання захисника ОСОБА_7 щодо одночасного допиту вже допитаних під час судового розгляду даного кримінального провадження - потерпілого ОСОБА_10 та свідка ОСОБА_9 , оскільки показання ОСОБА_9 , надані ним 24.06.2015 року у якості свідка під час судового розгляду даного кримінального провадження за звинуваченням ОСОБА_8 у вчиненні, зокрема, кримінального правопорушення за ч.3 ст.187 КК України, відрізняються від показань ОСОБА_9 , даними ним у якості обвинуваченого під час судового розгляду кримінального провадження за звинуваченням ОСОБА_9 у вчиненні кримінального правопорушення за ч. 3 ст. 185, та, ч.2 ст.15, ч.3 ст.185, ч.3 ст.187 КК України, як у суді першої інстанції, так і під час розгляду Апеляційним судом Дніпропетровської області апеляційних скарг на вирок від 04.12.2013 р. Довгинцівського районного суду м.Кривого Рогу, яким ОСОБА_9 визнано винним у вчиненні кримінальних правопорушень за ч. 3 ст. 185, та, ч.2 ст.15, ч.3 ст.185, ч.3 ст.186 КК України, та засуджено до позбавлення волі на строк 5 років 6 місяців.

30.06.2015 року у судовому засіданні проведено одночасний допит вже допитаних під час судового розгляду даного кримінального провадження - потерпілого ОСОБА_10 та свідка ОСОБА_9 ..

Допитаний під час одночасного допиту 30.06.2015 року у судовому засіданні у якості свідка ОСОБА_9 , показав наступне. Він 14.04.2013 року у нічну добу, на автомобілі, приїхав з чоловіком на ім`я ОСОБА_14 , прізвище ОСОБА_14 він не знає, до комунального закладу освіти «Жовтневий навчально-реабілітаційний центр», що розташоване у с.Жовтневе Софіївського району. За кермом автомобіля був чоловік на ім`я ОСОБА_13 , прізвище та місцепроживання ОСОБА_13 він не знає. Водій ОСОБА_13 залишився у автомобілі, а він разом з ОСОБА_14 перелізли через огорожу, проникнувши на територію навчального центру, де підійшли до приміщення, та за допомогою монтировки відкрили двері цього приміщення, де знаходився зварювальний апарат. Поки він перебував у приміщенні, та готував зварювальний апарат для виносу з приміщення та подальшого завантаження у автомобіль, ОСОБА_14 у цей час з монтировкою у руці вийшов з приміщення, та деякий час був відсутній. Коли він перебував у приміщенні та чекав там ОСОБА_14 , то ніяких звуків ззовні він не чув. Потім ОСОБА_14 повернувся до приміщення, і він разом с ОСОБА_14 винесли зварювальний апарат, завантажили до автомобіля та поїхали з території навчального центру. Коли вони виносили зварювальний апарат, то крім них біля приміщення більше нікого не було. Потерпілого ОСОБА_10 він не бачив біля приміщення. Показав, що біля приміщення було темно, оскільки там не було освітлення. Потерпілого ОСОБА_10 перший раз він побачив тільки у залі суду, не пам`ятає, щоб на досудовому розслідуванні проводились слідчі дії щодо впізнання його потерпілим. Показав, що ОСОБА_8 не брав участі 14.04.2013 року під час викрадення ним майна з території комунального закладу освіти «Жовтневий навчально-реабілітаційний центр».

Допитаний під час одночасного допиту 30.06.2015 року у судовому засіданні у якості потерпілого ОСОБА_10 , показав наступне. 14.04.2013р. він, працюючи сторожем у комунальному закладі освіти «Жовтневий навчально-реабілітаційний центр», у вечірню добу здійснював обхід по території навчального центру. Побачив, що у зварювальному приміщенні відкриті двері. Підійшов ближче до приміщення, та побачив там двох чоловіків: ОСОБА_9 , та ОСОБА_8 .. ОСОБА_8 , побачивши його, пішов з монтировкою у руці прямо до нього. ОСОБА_8 підійшовши до нього, вдарив одразу його монтировкою по голові, від чого він втратив свідомість, та впав на землю. Показав, що удари монтировкою по голові йому наносив ОСОБА_8 , незважаючи, що все сталося дуже швидко, він встиг розглянути нападника, та запам`ятати його, оскільки бачив обличчя ОСОБА_8 перед собою. Це сталося 14.04.2013 року між 23:00 год. та 23:30 год.. Місце де все це трапилось було добре освітлене лампою. Коли він прийшов до тями, поруч вже нікого не було, також він зрозумів, що у нього пропав мобільний телефон, що до цього інциденту був у нього в кармані. Показав, що на досудовому розслідуванні він приймав участь у впізнанні ОСОБА_8 , та ОСОБА_9 , та показав, що впізнав ОСОБА_8 по обличчю та за зростом. Потім він також їздив на слідчий експеримент.

Крім допиту обвинуваченого ОСОБА_8 , свідка ОСОБА_9 , потерпілого ОСОБА_10 під час судового розгляду даного кримінального провадження за звинуваченням ОСОБА_8 у скоєнні кримінального правопорушення за ч.3 ст.187 КК України, у судовому засіданні досліджено наступні докази:

- протокол огляду місця події від 01.04.2013р. комп`ютерного класу КЗО «Жовтневий навчально-реабілітаційний центр з поглибленим професійно-трудовим навчанням» ДОР (Т.1 а.с.5);

- довідка про балансову вартість викраденої 14.04.2013р. зварювальної апаратури (т.1 а.с.31);

- протокол огляду місця події від 15.04.2013р. підсобних приміщень КЗО «Жовтневий навчально-реабілітаційний центр з поглибленим професійно-трудовим навчанням» ДОР (Т.1 а.с.32);

- постанова від 14.06.2013 року про визнання речовим доказом металевої арматури виявленої 15.04.2013 року в ході огляду території КЗО «Жовтневий навчально-реабілітаційний центр з поглибленим професійно-трудовим навчанням» ДОР (Т.1 а.с. 33);

- постанова від 14.06.2013 року про визнання речовим доказом зварювального напівавтомату «Вулкан», який було викрадено 14.04.2013 року з території КЗО «Жовтневий навчально-реабілітаційний центр з поглибленим професійно-трудовим навчанням» ДОР (Т.1 а.с. 145);

- заява ОСОБА_15 від 15.05.2013 року про добровільно видачу мобільного телефону марки Самсунг НОМЕР_1 (Т.1 а.с.146);

- протокол огляду місця події від 15.05.2013р. про виявлення та вилучення мобільного телефону марки Самсунг GТ-С3322 (т.1 а.с.147,148);

- постанова від 14.06.2013 року про визнання речовим доказом мобільного телефону марки Самсунг GТ-С3322 (Т.1 а.с.149 );

- протокол проведення слідчого експерименту від 13.05.2013 року (Т.1 а.с.158);

- протокол проведення слідчого експерименту від 13.05.2013 року (Т.1 а.с.160);

- довідка №5-7 від 20.05.2013 р. щодо вартості лікування ОСОБА_10 у стоматологічному відділенні «Криворізькій міській клінічній лікарні №2» (Т.1 а.с.171);

- постанова від 21.05.2013 року про призначення судово-медичної експертизи потерпілому ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (Т.1 а.с.175);

- фотокопія медичної картки потерпілого ОСОБА_10 (Т.1 а.с.176-196):

- висновок експерта №1214/45 від 24.05.2013 р. відносно характеру, локалізації, механізму утворення та ступеню тяжкості тілесних ушкоджень у ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (т.1 а.с.197-198);

- акт від 14.05.2013 року №102 амбулаторної судово-психіатричної експертизи проведеної щодо підозрюваного ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за висновками якої ОСОБА_8 , будь-яким хронічним психічним захворюванням раніше не страждав і на даний час не страждає, ОСОБА_8 виявляв легку розумову відсталість з поведінковими розладами і за своїм психічним станом міг при скоєнні інкримінуємих йому правопорушень, та може у даний час усвідомлювати свої дії і керувати ними; ОСОБА_8 в період часу, до якого відносяться інкримінуємі йому діяння (01.04.2013 року, 14.04.2013 року, 01.05.2013 року) у стані тимчасового хворобливого розладу душевної діяльності не знаходився. За своїм психічним станом застосування до нього примусових заходів медичного характеру не потребує (Т.1 а.с.200-207);

- протокол від 04.06.2013 року пред`явлення особи для впізнання, відповідно до якого потерпілий ОСОБА_10 впізнав ОСОБА_8 (Т.2 а.с.18-21);

- протокол від 04.06.2013 року пред`явлення особи для впізнання, відповідно до якого потерпілий ОСОБА_10 впізнав ОСОБА_9 (Т.2 а.с.22-25);

- акт № 211 від 24.10.2013р. стаціонарної судово - психіатричної експертизи, у відношенні обвинуваченого ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , згідно з висновками акту № 211 від 24.10.2013р. ОСОБА_8 потребує застосування примусових заходів медичного характеру у виді госпіталізації до психіатричного закладу із посиленим наглядом до виходу із зазначеного хворобливого стану з наступним поверненням на судово-психіатричну експертизу для вирішення експертних питань (Т.3 а.с.82-90);

- ухвала Апеляційного суду Дніпропетровської області від 11.02.2014 року, якою вирок від 04.12.2013 року Довгинцівського районного суду м.Кривого Рогу відносно ОСОБА_9 залишено без змін (Т.3 а.с.165-171);

- акт судово-психіатричного експерта №222 від 30.10.2014 року, у відношенні обвинуваченого ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . відповідно до якого ОСОБА_8 у період часу, що відноситься до інкримінуємих йому діянь (01.04.2013 року, 14.04.2013 року, 01.05.2013 року), не виявляв ознак будь-якого тимчасового хворобливого розладу психічної діяльності; за своїм психічним станом у той період часу ОСОБА_8 міг у повній мірі усвідомлювати свої дії (бездіяльність) та керувати ними; за своїм психічним станом у теперішній може усвідомлювати свої дії (бездіяльність) та керувати ними; за своїм психічним станом не потребує застосування до нього примусових заходів медичного характеру (Т.3 а.с.218-222);

- протокол від 01 травня 2013 року затримання ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , як особи, що затримали під час вчинення злочину або замаху на його вчинення (Т.1 а.с.76-79).

Суд, відповідно до ст.ст. 86, 94 КПК України, оцінюючи досліджені у судовому засіданні докази, вважає що ці докази отримані у порядку, встановленому цим Кодексом, а тому є допустимими.

Щодо належності доказів суд зауважує наступне.

Суд, відповідно до ст.ст. 85, 94 КПК України, оцінюючи досліджені у судовому засіданні докази, вважає, що докази, крім нищезазначених, підтверджують існування обставин, що доводять скоєння ОСОБА_8 кримінальних правопорушень за ч.3 ст.187 КК України, тобто є належними.

Разом з тим, серед досліджених у судовому засіданні доказів, суд, відповідно до ст.ст. 85, 94 КПК України, не вважає належними доказами, тобто такими, що доводять обставини скоєння ОСОБА_8 кримінального правопорушення за ч.3 ст.187 КК України, наступні - протокол проведення слідчого експерименту від 13.05.2013 року (Т.1 а.с.158), протокол проведення слідчого експерименту від 13.05.2013 року (Т.1 а.с.160), оскільки зі змісту даних протоколів незрозуміло, які саме слідчі експерименти було проведені органом досудового розслідування.

Оцінюючи досліджені докази, суд дійшов висновку про послідовність, незмінність, логічність показань потерпілого ОСОБА_10 , як під час судового розгляду даного кримінального провадження, так і під час судового розгляду кримінального провадження за звинуваченням ОСОБА_9 , у т.ч. під час розгляду Апеляційним судом Дніпропетровської області апеляційних скарг на вирок від 04.12.2013 р. Довгинцівського районного суду м.Кривого Рогу, яким ОСОБА_9 визнано винним у вчиненні кримінальних правопорушень за ч. 3 ст. 185, та, ч.2 ст.15, ч.3 ст.185, ч.3 ст.186 КК України.

Оцінюючи досліджені докази, суду дійшов висновку про непослідовність, суперечливість показань обвинуваченого ОСОБА_8 , свідка ОСОБА_9 , наданих як під час судового розгляду даного кримінального провадження, так і під час судового розгляду кримінального провадження за звинуваченням ОСОБА_9 , у т.ч. під час розгляду Апеляційним судом Дніпропетровської області апеляційних скарг на вирок від 04.12.2013 р. Довгинцівського районного суду м.Кривого Рогу, яким ОСОБА_9 визнано винним у вчиненні кримінальних правопорушень за ч. 3 ст. 185, та, ч.2 ст.15, ч.3 ст.185, ч.3 ст.186 КК України.

Непослідовність та суперечливість вбачається з наступного:

-під час проведення 14.05.2013 року амбулаторної судово-психіатричної експертизи ОСОБА_8 повідомляв про те, що під час однієї з крадіжок він при спробі сторожа затримати його, вдарив останнього декілька разів металевим прутом по голові, внаслідок чого сторож втратив свідомість (Т.1 а.с.204,205);

-ОСОБА_8 даючи показання під час судового розгляду кримінального провадження за звинуваченням ОСОБА_9 , показав що під час викрадення майна 14.04.2013 року він вдарив монтировкою сторожа ОСОБА_10 по голові оскільки не очікував того, що останній з`явиться під час викрадення майна;

-у показаннях ОСОБА_9 , наданих у якості обвинуваченого під час судового розгляду кримінального провадження за звинуваченням ОСОБА_9 , у т.ч. під час розгляду Апеляційним судом Дніпропетровської області апеляційних скарг на вирок від 04.12.2013 р. Довгинцівського районного суду м.Кривого Рогу, яким ОСОБА_9 винним у вчиненні кримінальних правопорушень за ч. 3 ст. 185, та, ч.2 ст.15, ч.3 ст.185, ч.3 ст.186 КК України, чітко вказано про те, що ОСОБА_8 14.04.2013 року знаходився з ним на місці скоєння кримінального правопорушення, тобто біля зварювального приміщення на території КЗО «Жовтневий навчально-реабілітаційний центр з поглибленим професійно-трудовим навчанням» ДОР та, наніс по голові сторожа ОСОБА_10 удари монтировкою;

-ОСОБА_9 даючи показання у судовому засіданні у якості свідка під час судового розгляду даного кримінального провадження 24.06.2015 року та 30.06.2015 року, по різному вказував імена осіб, які за словами ОСОБА_9 перебували з ним 14.04.2013 року на місці скоєння кримінального правопорушення, так, під час допиту 24.06.2015 року ОСОБА_9 показав суду, що з ним перебував чоловік на ім`я ОСОБА_12 , а під час допиту 30.06.2015 року ОСОБА_9 показав суду, що з ним перебував чоловік на ім`я ОСОБА_14 .

У зв`язку з вищезазначеним, суд, керуючись ст.85 КПК України, зауважує на неможливість використання як належних доказів невинуватості обвинуваченого ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення за ч.3 ст.187 КК України, показань останнього, наданих під час судового розгляду даного кримінального провадження, щодо того, що він не вчиняв 14.04.2013 року разом з ОСОБА_9 , кримінального правопорушення за ч.3 ст.187 КК України, за ознаками напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний з насильством, небезпечним для життя особи, яка зазнала нападу, поєднаний з проникненням в інше сховище, та показань свідка ОСОБА_9 , наданих під час судового розгляду даного кримінального провадження щодо того, що 14.04.2013 року під час вчинення ним кримінального правопорушення на території комунального закладу освіти «Жовтневий навчально-реабілітаційний центр з поглибленим професійним трудовим навчанням» ДОР, ОСОБА_8 був відсутній.

У даному випадку, показання обвинуваченого ОСОБА_8 суд розцінює як спробу останнього уникнути відповідальності за вчинені ним протиправні дії у відношенні потерпілого. Змінені показання ОСОБА_9 , якими він відмовляється від показань наданих ним під час судового розгляду кримінального провадження, у якому він був звинувачений, суд розцінює як намагання посприяти уникненню притягнення ОСОБА_8 до кримінальної відповідальності за ч.3 ст187 КК України, з огляду на дружні стосунки між ним та ОСОБА_8 ..

Дослідивши обставини кримінального провадження на підставі наданих та досліджених у судовому засіданні доказів, суд кваліфікує дії обвинуваченого ОСОБА_8 наступним чином:

- за епізодом від 01.04.2013 року - за ч.3 ст.185 КК України за ознаками таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена за попередньою змовою групою осіб, поєднана з проникненням в інше приміщення;

- за епізодом від 01.05.2013року за ч.2 ст.15, ч.3 ст.185 КК України за ознаками замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднана з проникненням в інше приміщення, вчинене повторно, групою осіб за попередньою змовою;

- за епізодом від 14.04.2013 року за ч.3 ст.187 КК України за ознаками напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний з насильством, небезпечним для життя особи, яка зазнала нападу, поєднаний з проникненням в інше сховище.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_8 , відповідно до ст. 65 КК України, суд враховує ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Обвинувачений ОСОБА_8 вчинив кримінальні правопорушення, які відповідно до ст.12 КК України класифікуються як тяжкий злочин, та особливо тяжкий злочин.

Згідно ст.66 КК України обставин, що пом`якшують покарання, суд не встановив.

Згідно ст.67 КК України обставин, що обтяжує покарання, суд не встановив.

Відповідно до ст. 18 КК України обвинувачений ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , досяг віку, з якого настає кримінальна відповідальність, тобто є суб`єктом скоєного злочину.

Відповідно до висновків акта судово-психіатричного експерта №222 від 30.10.2014 року, обвинувачений ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 :

- у період часу, що відноситься до інкримінуємих йому діянь, не виявляв ознак будь-якого тимчасового хворобливого розладу психічної діяльності; за своїм психічним станом у той період часу ОСОБА_8 міг у повній мірі усвідомлювати свої дії (бездіяльність) та керувати ними;

- за своїм психічним станом у теперішній може усвідомлювати свої дії (бездіяльність) та керувати ними;

- за своїм психічним станом не потребує застосування до нього примусових заходів медичного характеру,

Таким чином обвинувачений ОСОБА_8 є осудною особою відповідно до ч.1 ст. 19 КК України.

Суд також враховує, що обвинувачений ОСОБА_8 під наглядом лікаря-нарколога не перебував і не перебуває; під наглядом лікаря-психіатра перебуває з 1998 р., раніше судимий за скоєння злочинів проти власності, неодружений, дітей не має, не працює, характеризується КЗО «Жовтневий навчально-реабілітаційний центр з поглибленим професійно-трудовим навчанням» Дніпропетровської обласної ради» посередньо.

З урахуванням вищевикладеного, суд вважає за необхідне обрати обвинуваченому ОСОБА_8 покарання, необхідне й достатнє для його виправлення та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень, у виді позбавлення волі.

Оскільки до обвинуваченого ОСОБА_8 було застосовано примусові заходи медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричного закладу з посиленим наглядом, суд, керуючись ч.3 ст.515 КПК України, приходить до висновку, що період часу, протягом якого обвинувачений ОСОБА_8 перебував на лікуванні у КЗ «Дніпропетровська клінічна психіатрична лікарня» ДОР», слід зарахувати в строк відбування покарання.

Підстав для застосування ст. ст.69, 69-1, 75 КК України судом не встановлено.

Керуючись ст.ст.373-376 КПК України, суд
З А С У Д И В:
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.185, ч.3 ст.187, ч.2 ст.15 ч.3 ст.185 КК України, та, призначити йому покарання:

-за ч.2 ст.15, ч.3 ст.185 КК України у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки;

-за ч.3 ст.185 КК України у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки 6 (шість) місяців;

-за ч.3 ст.187 КК України у виді позбавлення волі на строк 7 (сім) років із конфіскацією майна.

На підставі ч.1 ст.70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим призначити ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , покарання у виді позбавлення волі на строк 7 (сім) років із конфіскацією майна.

На підставі ст. 70 ч.4 КК України, шляхом поглинання більш суворим покаранням за даним вироком, менш суворого покаранням за вироком Довгинцівського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 07.05.2015р., призначити ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 7 (сім) років із конфіскацією майна.
Початок строку відбування покарання ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , рахувати з 05 жовтня 2015 року.

На підставі ч.5 ст.72 КК України, ч.3 ст.515 КПК України зарахувати в строк відбування покарання ОСОБА_8 час його утримання під вартою, та час його перебування на лікуванні у КЗ «Дніпропетровська клінічна психіатрична лікарня» ДОР», а саме: період з 01 травня 2013 року (день фактичного затримання) по 05 жовтня 2015 року включно.

Запобіжний захід ОСОБА_8 у даному кримінальному провадженні не обирався.

Вирок набирає законної сили через тридцять днів з моменту його проголошення, якщо не буде оскаржений.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Довгинцівський районний суд м. Кривого Рога Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Згідно ч.6 ст. 376 КПК України, копію вироку вручити негайно після його проголошення ОСОБА_8 та прокурору. Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

головуючий суддя ОСОБА_1 ,

суддя ОСОБА_2 ,

суддя ОСОБА_3 ,

06.10.2015