Справа 681/1834/15-к
Ухвала
15 жовтня 2015 року

слідчий суддя Полонського районного суду Хмельницької області ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , з участю прокурора ОСОБА_3 , скаржника ОСОБА_4 , представника Полонського РВ УМВСУ ОСОБА_5
розглянувши скаргу ОСОБА_4 на постанову слідчого Полонського РВ УМВС України у Хмельницькій області ОСОБА_6 про закриття кримінального провадження,
09 жовтня 2015 року ОСОБА_4 звернувся до суду зі скаргою, в якій просить поновити строк звернення до суду із скаргою, скасувати постанову слідчого Полонського РВ УМВС України у Хмельницькій області ОСОБА_6 від 30 грудня 2014 року про закриття кримінального провадження, визнати незаконним об`єднання справ проти різних осіб в одне провадження, зобов`язати слідчих Полонського РВ УМВСУ провести повне та об`єктивне досудове слідство.
В обґрунтування скарги зазначав, що слідчий безпідставно виніс постанову про закриття кримінального провадження про вчинення ОСОБА_7 та ОСОБА_8 злочинів, передбачених ч.3 ст. 191 КК України, оскільки винуватість названих осіб у скоєнні кримінальних правопорушень доведена достовірними, допустимими та належними доказами. Безпідставно слідчий об`єднав в одне провадження справи щодо вказаних осіб, тому що вони здійснювали привласнення грошей в різних магазинах і в різний час.
В судовому засіданні ОСОБА_4 скаргу підтримав.
Представник Полонського РВ УМВСУ ОСОБА_5 в суді пояснив, що слідчий призначив проведення економічної експертизи, але оскільки у приватного підприємця ОСОБА_4 відсутня належна фінансово-бухгалтерська документація, тому вказану експертизу здійснити неможливо.
Прокурор заперечує проти задоволення скарги.
Заслухавши сторони кримінального провадження, дослідивши його матеріали, слідчий суддя вважає, що скаргу слід задовольнити частково.
Постановою слідчого від 21 травня 2014 року кримінальні справи об`єднані в одне провадження.
30 грудня 2014 року слідчий ОСОБА_6 ухвалив постанову про закриття цього кримінального провадження у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_7 та ОСОБА_8 складу кримінального правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 191 КК України, оскільки хоч ці особи зізнались у привласненні грошей, але у зв`язку з тим, що неможливо провести судову економічну експертизу, тому неможливо встановити осіб, які привласнили кошти.
Як вбачається із матеріалів кримінального провадження слідчий не дотримався обов`язку щодо всебічного, повного і неупередженого дослідження його обставин, та дав невірну оцінку зібраним доказам.
Ухвалою слідчого судді від 23 жовтня 2014 року було скасовано постанову слідчого від 26 травня 2014 року про закриття кримінального провадження. В постанові слідчого судді було зазначено, що висновок слідчого був надуманим, оскільки в матеріалах кримінального провадження, крім показів свідків, є відповідні акти ревізії, які вказують, що в магазинах «Каштан» виявлено нестачу грошей, а продавці цього магазину ОСОБА_8 та ОСОБА_7 після встановлення такого факту зізнались, що саме вони привласнила ці кошти для особистих потреб. В той же час доказів про повернення названими особами привласнених грошей в касу магазину не здобуто, та з цього приводу слідчим ніяких дій не проводилось. Слідчий не вияснив, на які конкретні цілі були вказаним особами витрачені привласнені гроші. Слідчий після призначення 20 липня 2013 року економічної експертизи на вимогу експерта надати певні документи встановив у ОСОБА_4 , що таких документів останній не може надати, оскільки як приватний підприємець з обраною ним формою підприємництва відповідні документи не веде і не зберігає. Але слідчий не повідомив про це експерта, чому він не має можливості такі документи надати, не з`ясував у експерта можливість здійснити експертизу без витребуваних експертом документів, за наявності в матеріалах інших доказів.
Після скасування постанови слідчий не провів жодних слідчих дій для встановлення обставин по справі. Всупереч висновків слідчого судді слідчий замість прийняття дієвих заходів по встановленню істини по справі, в тому числі використовуючи передбачені КПК України способи здобуття інших доказів, склав довідку, в якій всупереч ухвали слідчого судді, вказав, що не потребує доведенню на які конкретні цілі були витрачені підозрюваними особами привласнені гроші. Вказаний висновок слідчого свідчить про нерозуміння ним доведення вказаної обставини, оскільки у разі встановлення даних про те, на які цілі були витрачені привласнені кошти та при співставленні показань підозрюваних з доказами, які вже є в справі можливо зробити висновок про те, чи узгоджуються показання підозрюваних з результатами проведених ревізій та з новими здобутими доказами у вигляді встановлення даних, на які конкретні цілі витрачені гроші. Висновок економічної експертизи, який експерти не могли здійснити у зв`язку з відсутністю в скаржника ОСОБА_4 необхідних фінансово-бухгалтерських документів, не може бути підставою для закриття провадження, тому що висновок експертизи може бути тільки одним з доказів, який підлягає оцінюванню на рівні з іншими доказами, а неможливість отримати висновок експертизи не є підставою для закриття провадження.
Крім того, слідчий в довідці вказав, що досудовим слідством встановлено, що ОСОБА_7 та ОСОБА_8 допустили розтрату коштів, використали на свої потреби, що підтверджується актами ревізій та їх власним визнанням, але в ухвалі слідчого судді йому не було вказано, які конкретно сліді дії необхідно провести, ним вжито всі необхідні заходи для доведення винуватості вищевказаних підозрюваних осіб, але цих доказів недостатньо для доведення їх вини в суді, тому провадження необхідно закрити. Відшкодування матеріальної шкоди ОСОБА_4 можливе в порядку цивільного судочинства.
Невиконання слідчим конкретної вимоги ухвали слідчого судді щодо встановлення цілей, на які були витрачені привласнені гроші, не проведення слідчих дій, передбачених КПК України для закріплення вже здобутих доказів у справі, голослівне і абсурдне твердження слідчого про те, що особи, які привласнили гроші, встановлені, але докази їх вини відсутні і їх неможливо здобути, свідчать про те, що постанова про закриття справи прийнята всупереч встановленим фактам.
Договірні відносини між скаржником та підозрюваними особами є юридичною підставою для відношення винної особи до майна потерпілого, а тому не є підставою для висновку про відсутність в діях осіб складу злочину.
Скарга в частині незаконності об`єднань кримінальних проваджень задоволенню не підлягає, оскільки відповідно до ч.6 ст.217 КПК України таке об`єднання оскарженню не підлягає.
Клопотання в частині поновлення строку на оскарження підлягає до задоволення, тому що ОСОБА_4 постанову слідчого від 30 грудня 2014 року отримав тільки 05 жовтня 2015 року. У справі відсутні будь-які докази, що після прийняття постанови про закриття кримінального провадження ОСОБА_4 був повідомлений про цю обставину.
Керуючись ст.ст. 303-307 КПК України слідчий суддя,
Поновити ОСОБА_4 строк звернення до суду із скаргою.
Скаргу задовольнити частково.
В задоволені іншої частини скарги відмовити.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Слідчий суддя ОСОБА_10