Справа № 183/712/15
№ 1-кп/183/206/15
В И Р О К
іменем України
27 жовтня 2015 року м. Новомосковськ
Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області в складі:

головуючої ОСОБА_1

секретаря ОСОБА_2

за участю:

прокурора ОСОБА_3

захисника ОСОБА_4

обвинуваченої ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Новомосковську в залі Новомосковського міськрайонного суду кримінальне провадження № 0004159, внесеного до ЄРДР 22.10.2014 року за звинуваченням:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Гришівка Сахновщанського району Харківської області, громадянки України, з вищою освітою, працюючої вчителем Хащівської загальноосвітньої школи 1-3 ступенів, заміжньої, раніше не судимої, що зареєстрована та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 ,

у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 137 КК України, -

ВСТАНОВИВ:
Органами досудового розслідування ОСОБА_5 обвинувачується в тому, що на підставі наказу «Про призначення» відділу освіти Новомосковської районної державної адміністрації № 201-К від 10 вересня 2007 року, перебуваючи на посаді вчителя української мови та літератури Хащівської загальноосвітньої школи 1-3 ступенів, на яку відповідно до п. 4.6.1 Положення про організацію роботи з охорони праці учасників навчально-виховного процесу в установах і навчальних закладах, затвердженого Наказом Міністерства освіти і науки України № 563 від 1 серпня 2001 року, покладена відповідальність за збереження життя і здоров`я учнів під час навчально-виховного процесу.

Відповідно до посадової інструкції № 4 учителя Хащівської ЗОШ від 2 вересня 2014 року, на вчителя ОСОБА_5 покладено наступні завдання та обов`язки:

- забезпечення режиму дотримання норм і правил техніки безпеки у навчальному процесі (п. 2.3);

- дотримується правил і норм з охорони праці, техніки безпеки, протипожежного захисту, забезпечує охорону життя і здоров`я учнів під час навчально-виховного процесу (п. 2.8);

- проводить інструктаж учнів з охорони праці та безпеки життєдіяльності під час навчальних занять з обов`язковою реєстрацією у класному журналі і Журналі реєстрації інструктажів з охорони праці учнів (п. 2.11);

- організовує вивчення учнями правил з охорони праці та стосовно дисципліни, яку викладає, здійснює контроль за дотриманням правил (інструкцій) з охорони праці кожним учнем. Проводить профілактичну роботу щодо запобігання травматизму серед учнів під час навчально-виховного процесу, а також щодо вимог особистої безпеки у побуті (п. 2.12);

- несе відповідальність за життя і здоров`я учнів під час навчально-виховного процесу (п. 4.1.а).

15 жовтня 2014 року в приміщенні Хащівської ЗОШ 1-3 ступенів, розташованої за адресою: вул. Калініченка, 1 с. Хащове Новомосковського району Дніпропетровської області, вчитель української мови та літератури ОСОБА_5 звернулася до директора із письмовою заявою, в якій просить дозволу на проведення уроку української мови 16 жовтня 2014 року в 6 класі з виходом за межі школи на природу з метою підготовки до написання твору-опису на основі особистих спостережень у художньому стилі згідно календарно-тематичного планування.

На підставі вказаної заяви, 15 жовтня 2014 року директор Хащівської ЗОШ 1-3 ступенів ОСОБА_7 видав наказ № 86 «Про організацію тематичної екскурсії на природу» від 15 жовтня 2014 року, яким дозволив ОСОБА_5 16 жовтня 2014 року на п`ятому уроці вихід на природу з учнями для проведення уроку за темою: «Написання опису-твору за власними спостереженнями» у складі семи учнів: ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 . На підставі п. 2 вказаного наказу вчителю ОСОБА_5 вказано про необхідність попередити батьків учнів про вихід під час уроку української мови на природу. Також вказаним наказом відповідальність за збереження життя і здоров`я учнів покладено на вчителя ОСОБА_5 .

Відповідно до «Інструкції щодо організації та проведення екскурсій і подорожей з учнівською та студентською молоддю», затвердженої наказом Міністерства освіти і науки № 1124 від 2 жовтня 2014 року, на керівника групи покладено:

- під час проведення екскурсії відповідає за життя та здоров`я її учасників згідно із законодавством України (п. 1 розділу 4);

- ознайомити учасників екскурсії з планом та затвердженим маршрутом її проведення, географічними особливостями території, де мала проходити екскурсія (п.п. 1 п. 2 розділу 4);

- провести інформування учасників екскурсії про фактори ризику в запланованій екскурсії (за їх наявності) і про відповідні заходи щодо запобігання травматизму (п.п. 1 п. 2 розділу 4);

- вжити заходів, спрямованих на забезпечення безпеки учасників екскурсій, зокрема щодо змін маршруту, припинення екскурсії у зв`язку з виникненням небезпечних природних явищ та з інших обставин, що становлять загрозу безпеці учасників (п.п. 2 п. 2 розділу 4).

Крім того, відповідно до п.п. 1 п. 2 розділу 4 вказаної Інструкції, учасник екскурсії має право на особисту безпеку, захист життя та здоров`я.

Так, 16 жовтня 2014 року о 12.15 годин на початку 5-го за розкладом уроку Хащівської ЗОШ 1-3 ступенів вчитель ОСОБА_5 , в порушення вимог розділу 4 Інструкції щодо організації та проведення екскурсій і подорожей з учнівською та студентською молоддю та наказу № 86 «Про організацію навчально-тематичної екскурсії на природу» від 15.10.2014 року, а саме: не склала та не ознайомила учасників екскурсії з планом та затвердженим маршрутом її проведення, історичними та географічними особливостями території, де мала проходити екскурсія; не провела інформування учасників екскурсії про фактори ризику в запланованій екскурсії і про відповідні заходи щодо запобігання травматизму; не вжила заходів, спрямованих на забезпеченні безпеки учасників екскурсії, зокрема щодо зміни маршруту, припинення екскурсії у зв`язку з виникненням небезпечних природних явищ та з інших обставин, що становлять загрозу безпеки учасників; не попередила батьків учнів про вихід під час уроку української мови на природу разом з групою у складі семи учнів: ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_15 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_16 віком 12 років, які в силу свого віку та життєвих навиків не є підготовленими до самозбереження, зокрема під час падіння дерев, вирушила з учасниками екскурсії з приміщення Хащівської ЗОЩ 1-3 ступенів, розташованої за адресою: АДРЕСА_2 .

Після чого ОСОБА_5 спрямувала учасників екскурсії у вітряну погоду в напрямку лісу з висотою стволів дерев понад 15 метрів та віком понад 80 років, який відноситься до лісового фонду ДП «Новомосковський лісгосп», де, неналежно виконуючи свої посадові обов`язки через несумлінне ставлення до них, не передбачила можливості настання суспільно-небезпечних наслідків своєї бездіяльності у вигляді падіння стволів дерев та їх частин, що мають значну вагу та несуть цим небезпеку, хоча повинна була і могла їх передбачити, не вжила достатніх та необхідних заходів безпеки під час екскурсії при виникненні загрози для життя та здоров`я дітей.

Так, 16 жовтня 2014 року близько 12.25 годин, перебуваючи у лісі, не переконавшись у безпечності маршруту під час проходження учасниками ґрунтовою дорогою на ділянці 7 кварталу 8 відділу 65 гектару ДП «Новомосковський лісгосп» Новомосковського району Дніпропетровської області на дорогу, якою проходили учасники екскурсії, впали два дерева, при цьому ОСОБА_5 не змогла забезпечити безпеку всіх учасників екскурсії, внаслідок чого одне з дерев впало на учасницю екскурсії ученицю 6-го класу Хащівської ЗОШ 1-3 ступенів ОСОБА_17 , чим останній було заподіяно тілесні ушкодження у вигляді сполученої тупої травми голови, грудної клітини, хребта, які відносяться до тяжких тілесних ушкоджень.

Тобто ОСОБА_5 , неналежно виконуючи обов`язки щодо охорони життя та здоров`я дітей, не забезпечила дотримання правил безпеки життєдіяльності, Інструкції щодо організації та проведення екскурсій і подорожей з учнівською та студентською молоддю під час здійснення навчального процесу, що спричинило тяжкі наслідки, які виразилися у отриманні під час навчального процесу ученицею 6 класу Хащівської ЗОЩ 1-3 ступенів ОСОБА_17 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , тяжких тілесних ушкоджень.

Обвинувачена ОСОБА_5 в судовому засіданні вину в скоєнні кримінального правопорушення не визнала та показала, що вона працює вчителем Хащівської ЗОШ 1-3 ступенів. Згідно учбовому плану, учні 6-го класу повинні були писати твір-опис 20 жовтня 2014 року, а на 16.10.2014 року було заплановано урок з виходом на природу. На проведення уроку з виходом на природу нею була написана заява на ім`я директора школи, на підставі цієї заяви директором було видано наказ. 13.10.2014 року нею були попереджені учні про проведення уроку з виходом на природу, а 15.10.2014 року вона сказала учням записати в щоденниках оголошення з попередженням батьків про такий урок. 15.10.2014 року після уроків вона особисто вийшла на місцевість та перевірила візуально безпечність його для проведення уроку з виходом на природу. Про безпечність місцевості вона доповіла директору, який провів з нею інструктаж щодо проведення такого уроку. 16.10.2014 року на уроці вона запитала дітей про те, чи повідомили вони своїх батьків про проведення уроку на природі, всі учні відповіли про те, що батькам відомо про урок та вони надали свою згоду. Про згоду батьків вона спитала особисто ОСОБА_17 , а також її старшого брата. Вони обидва підтвердили згоду батьків. З учнями вона обговорила маршрут, повідомила план, провела інструктаж з правил безпеки, правил поведінки в лісі, правил дорожнього руху, пояснила, що в неї є аптечка та вода. Вони вийшли на двір школи, стали в колону по 2 особи, вона йшла позаду. Учениця 10-го класу ОСОБА_18 допомагала їй з молодшими учнями, йшла попереду. Вони йшли по дорозі через ліс, ніхто з дітей не відходив в бік, всі трималися майже поряд на невеликій відстані. Вона почула тріск та побачила, що падає дерево. ОСОБА_19 , ОСОБА_20 та ОСОБА_21 знаходилися попереду, вона крикнула: «Всі до мене», але хлопці розбіглися в різні боки, а дівчата підбігли до неї. ОСОБА_22 йшла ліворуч від неї. Коли дерево впало, вона приблизно в 1 метрі від себе побачила, що друге дерево впало на ОСОБА_23 та притисло її. Під час перевірки безпечності місцевості, вона не могла бачити перше дерево, оскільки воно знаходиться приблизно в 15 метрах від дроги. В жодній інструкції немає вказівки про те, що вона повинна погоджувати маршрут з лісничими, а також про те, що повинна дізнаватися про погодні умови. Погода в той день була хороша, сонячна, без вітру. Ніяких попереджувальних чи забороняючих знаків в лісі не було.

В обґрунтування винуватості ОСОБА_5 державним обвинуваченням суду надані докази:

- показання представника потерпілого ОСОБА_24 про те, що він є батьком потерпілої ОСОБА_25 , про проведення уроку з виходом на природу він не знав. Чи знала про це дружина та старший син він не знає. ОСОБА_5 допомагала матеріально та морально. Претензій до ОСОБА_5 він не має;

- показання неповнолітнього свідка ОСОБА_26 про те, що в понеділок в жовтні 2014 року вчителька ОСОБА_5 повідомила про вихід до лісу. Про це вони зробили запис у щоденниках. В четвер вчителька прочитала їм правила поведінки на дорозі, в лісі, вони вишукалися в шкільному дворі та пішли до лісу. Попереду йшла ОСОБА_18 , а вчителька йшла позаду. Коли йшли по дорозі, почула тріск та велике дерево впало на дорогу;

- показання неповнолітнього свідка ОСОБА_10 про те, що про проведення уроку в лісі вчителька сказала записати в щоденник. Йому цей запис зробила однокласниця. Про цей урок знали всі, ОСОБА_22 також. ОСОБА_5 розповідала їм про правила безпеки в лісі та на дорозі. Вони вишукалися в школі та пішли до лісу. ОСОБА_22 йшла відразу за ним. По лісу вони йшли по дорозі, розмовляли, роздивлялися. Погода була гарна: світило сонце, вітру не було. Про план проведення уроку він знав. Потім почули тріск та велике дерево впало. Коли побачили друге дерево, воно лежало на ОСОБА_27 ;

- показання неповнолітнього свідка ОСОБА_8 про те, що вчителька сказала їм записати в щоденники повідомлення про проведення уроку в лісі. Вчителька розповідала їм про маршрут, про правила безпеки в лісі, про правила поведінки на дорозі. Вони йшли в лісі по дорозі, ОСОБА_22 йшла поряд з ним. В лісі стало падати дерево одне товсте, а на ОСОБА_23 впало тонке дерево;

- показання свідка ОСОБА_28 про те, що він працює в лісгоспі. Школа та особисто ОСОБА_5 не зверталися про дозвіл на проведення виходу в ліс. Після трагедії він виїхав на місце та зрізав стовбури дерев, оскільки вони лежали на дорозі. Перше дерево було дуб, який впав на молодий бересток. Згідно правил та інструкцій, якщо на ділянці лісу менше 5 м2 сухостою, рубка їх не проводиться. На тій ділянці відсутні попереджувальні та забороняючі знаки;

- показання свідка ОСОБА_29 про те, що до нього ніхто не звертався з запитом про проведення уроку в лісі. Коли таке звернення є, вони проводять перевірку місцевості на безпечність. В цей період забороняючі та попереджувальні знаки не передбачені. Ця ділянка була безпечна, оскільки вирубка на ній не передбачалась;

- показання свідка ОСОБА_30 про те, що вона про проведення уроку в лісі не знала, оскільки живе окремо від онуки. Зі слів родичів вона знає, що ОСОБА_31 нікому не повідомила про проведення уроку в лісі;

- витяг з кримінального провадження № 0004159 від 22.10.2014 року про те, що 16.10.2014 року приблизно о 12.00 годині внаслідок неналежного виконання посадовими особами Хащівської загальноосвітньої школи 1-3 ступенів своїх службових обов`язків, ученицю 6 класу під час проведення уроку з української мови на природі, було отримано тілесні ушкодження (а.п. 69);

- протокол прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 21.10.2014 року, згідно якого ОСОБА_32 просить провести перевірку за фактом того, що 16.10.2014 року приблизно о 12.00 годині в час шкільного уроку на її онуку ОСОБА_17 впало дерево, коли вони всім класом знаходилися на дорозі в лісі поблизу зоопарку, від чого остання отримала тілесні ушкодження (а.п. 71);

- копія заяви вчителя української мови та літератури ОСОБА_5 про надання дозволу на проведення уроку в 6 класі 16.10.2014 року з виходом за межі школи на природу (а.п. 72);

- наказ № 86 від 15.10.2014 року директора Хащівської ЗОШ 1-3 ступенів про організацію навчально-тематичної екскурсії на природу, згідно якого дозволялося на 5 уроці 16.10.2014 року вихід на природу з учнями 6 класу і учениці 10 класу. Відповідальність за збереження життя та здоров`я учнів покладено на вчителя української мови і літератури, класного керівника 6 класу ОСОБА_5 (а.п. 73);

- копія Інструкції № 13 з безпеки учнів під час навчальних екскурсій, походів, туристично-краєзнавчих заходів, організованого відпочинку в лісі, прибережній зоні тощо, затвердженої наказом директора школи від 29.08.2014 року № 61 (а.п. 74-77);

- копія Інструкції № 5 з безпеки для учнів під час групових поїздок, пішохідних екскурсій, пішохідного та дорожньо-транспортного руху учнів, затвердженої наказом директора школи від 29.08.2014 року № 61 (а.п. 78-80);

- копія журналу реєстрації інструктажів з питань охорони праці для учнів, вихованців, студентів, в якому зазначені прізвища учнів 6-го класу із зазначенням підписів учнів за проведений інструктаж (а.п. 82);

- копія календарно-тематичного планування з української мови 5-11 класів, затвердженої наказом директора школи від 10.09.2014 року, згідно якого в 6 класі 20.10.2014 року заплановано проведення письмового твору-опису природи на основі особистих спостережень у художньому стилів (а.п. 83-84);

- протокол огляду місця події від 22.10.2014 року, згідно якого було оглянуто ділянку місцевості, розташованої в лісі в с. Хащове, встановлено наявність пня від впалого дерева (а.п. 85-89);

- протокол огляду від 10.11.2014 року щоденника учениці 6 класу ОСОБА_17 , в якому відсутній запис про проведення уроку в лісі та копія щоденника (а.п. 90-109);

- протокол огляду від 10.11.2014 року щоденника ученика 6 класу ОСОБА_33 , в якому є запис «Вихід на природу» та копія щоденника (а.п. 101-109);

- протокол огляду від 11.11.2014 року щоденника учениці 6 класу ОСОБА_34 , в якому за 16.10.2014 року мається запис «Вихід на природу, підготовка до твору» та копія щоденника (а.п. 110-116);

- протокол огляду від 27.11.2014 року щоденника учениці 6 класу ОСОБА_35 , в якому за 16.10.2014 року мається запис «Вихід на природу, підготовка до твору» та копія щоденника (а.п. 117-125);

- протокол огляду місця події від 10.12.2014 року, згідно якого оглянуто ділянку місцевості в Хащівському лісі (а.п. 126-131);

- довідка КЗ Дніпропетровська обласна дитяча клінічна лікарня від 17.10.2014 року про те, що ОСОБА_17 находиться на лікуванні з 16.10.2014 року (а.п. 132);

- висновок судово-медичної експертизи № 60/3 від 21.01.2015 року, згідно якого у потерпілої ОСОБА_17 виявлені наступні тілесні ушкодження: сполучена тупа травма голови, грудної клітини, хребта у виді закритої черепно-мозкової травми з переломом кісток склепіння та основи черепа (лобної кістки, правої тім`яної, лівої потиличної з розповсюдженням на основу черепа), субарахноїдальним (під м`які мозкові оболонки) крововиливом, правостороннім гемосинуситом, забоєм головного мозку 2-3 ступеню, саднами та синцями на лобі; закритої тупої травми грудної клітини у виді двостороннього гемотораксу (темно-червона рідка кров в обох плевральних порожнинах); хребтовоспиномозкової травми у виді переломовивіху 6-го та 7-го грудних хребців, компресійного перелому 8-го грудного хребця 1-го ступеню, перелому поперечного відростку 10-го грудного хребця в хребтовий канал та пошкодження спинного мозку на рівні 6-7 та 11-12 грудних хребців, яка ускладнилася порушенням рухової функції у виді нижньої переплегії з порушенням рухової функції тазових органів за типом нетримання, лівобічного верхнього монопареза. Всі виявлені тілесні ушкодження у своїй сукупності по ступеню тяжкості відносяться до тяжких, як небезпечні для життя, виникли внаслідок дії тупого твердого предмету, можливо в результаті падіння дерева на тіло потерпілої (а.п. 133-135);

- контракт з керівником державного підприємства «Новомосковське лісове господарство» від 08.04.2010 року (а.п. 136-144);

- посадова інструкція майстра лісу з закріпленням майстерської дільниці (а.п. 145-149);

- проект організації і розвитку лісового господарства Новомосковського лісництва (а.п. 150-152);

- проект організації і розвитку лісового господарства ДП "Новомосковське лісове господарство» (а.п. 153-160);

- документи державної реєстрації ДП «Новомосковське лісове господарство» (а.п. 161-163);

- статут ДП «Новомосковське лісове господарство» (а.п. 164-168);

- зміни до Статуту ДП «Новомосковське лісове господарство» (а.п. 169-170).

Дії ОСОБА_5 кваліфіковані за ч. 2 ст. 137 КК України, як неналежне виконання професійних обов`язків щодо охорони життя та здоров`я неповнолітніх внаслідок недбалого та несумлінного до них ставлення, що спричинило тяжкі наслідки.

Згідно діючого законодавства неналежне виконання професійних обов`язків, в розумінні вказаної статті, можливо у випадках, коли особа виконує покладені на неї обов`язки, але не так, як цього вимагають відповідні правила, інструкції, інші приписи або обстановка, в якій знаходяться вихованці. Крім виконання обов`язків, які передбачені нормативними актами, або випливають з життєвих ситуацій і не регламентуються писаними правилами, така особа має можливість забезпечити охорону життя і здоров`я дітей. Проте вона не виконує або виконує неналежним чином свої обов`язки внаслідок недбалого або несумлінного до них ставлення.

Суб`єктивна сторона цього злочину характеризується прямим умислом або злочинною недбалістю щодо діяння і необережністю (злочинна самовпевненість або злочинна недбалість) щодо наслідків цього злочину.

Усвідомлення суспільно небезпечного характеру свого діяння означає не тільки розуміння фактичної сторони того, що вчиняється, всіх обставин, що характеризують об`єктивні ознаки складу злочину, а й розуміння соціального значення діяння, його соціальної шкідливості. Відсутність усвідомлення може свідчити про неосудність особи на час вчинення діяння або про відсутність умислу. Передбачення означає, що у свідомості особи склалося певне уявлення про можливі або неминучі наслідки свого діяння. При цьому передбачення має конкретний характер. Особа має чітке уявлення про те, що саме від її конкретного діяння неминуче настануть чи можуть настати певні суспільно небезпечні наслідки.

Як видно з наведеного та досліджених в суді доказів, стороною обвинувачення не доведено наявності в діяннях ОСОБА_5 умислу на неналежне виконання професійних обов`язків. Щодо передбачення тяжких наслідків, суд вважає, що ОСОБА_5 не передбачала та не могла передбачити падіння дерева, а тим більше, падіння його на інше дерево, а в подальшому падіння останнього на ОСОБА_23 , яка в той час знаходилася на відстані приблизно 1 метра від самої ОСОБА_5 .

При цьому, стороною обвинувачення в підтвердження винуватості ОСОБА_5 зазначено, що остання не виконала вимоги «Інструкції щодо організації та проведення екскурсій і подорожей з учнівською та студентською молоддю» та наказу № 86 від 15.10.2014 року директора Хащівської ЗОШ 1-3 ступенів про організацію навчально-тематичної екскурсії на природу, які виразилися в тому, що ОСОБА_5 :

- не повідомила батьків про проведення уроку з виходом на природу. При цьому стороною обвинувачення в обґрунтування вказаного твердження зазначено те, що саме в щоденнику ОСОБА_12 відсутній запис про проведення такого уроку. Іншим доказом такої позиції сторона обвинувачення посилається на те, що в своїх показаннях представник потерпілої батько ОСОБА_12 та її бабуся повідомили, що не знали про проведення такого уроку. При цьому слід зауважити, що батько ОСОБА_12 повідомив суд, що він не знає чи повідомлена була мати дитини про такий урок, а бабуся суду повідомила, що не мешкає разом з онукою, а тому не може повідомити, чи знали батьки про урок з виходом до лісу. Тому суд вважає, що ні вищезазначеною Інструкцією, ні наказом директора школи, ні іншими нормативним документами не передбачено конкретної процедури повідомлення батьків, а тому стороною обвинувачення не надано доказів винуватості ОСОБА_5 в скоєння кримінального правопорушення;

- не визначила час проведення та місце, у якому батьки повинні зустріти учасників екскурсії. Як зазначалося вище, урок з виходом до лісу проводився згідно учбового плану, на що було отримано дозвіл директора школи, зазначений в його наказі. Час проведення заходу 5-й за розкладом урок згідно розкладу, після якого повинний був бути ще урок в цьому класі, знов ж таки згідно розкладу. Згідно показань неповнолітніх свідків, які були допитані в судовому засіданні, ОСОБА_5 розповідала їм про те, куди вони йдуть, яка мета їх уроку, а тому суд вважає, що стороною обвинувачення не доведено вини ОСОБА_5 щодо не визначення місця та часу проведення уроку з виходом на природу. Щодо не визначення місця, де батьки повинні зустріти дітей, суд вважає, що, оскільки після вказаного уроку повинний був бути ще урок, стороною обвинувачення не доведено наявність вини ОСОБА_5 в невизначені місця зустрічі дітей з батьками, а відповідно, у неналежному виконанні професійних обов`язків;

- відсутність від ОСОБА_5 заяв та звернень до ДП «Новомосковський лісгосп» щодо надання дозволу на вихід до лісу та обстеження безпечності ділянки лісу. Стороною обвинувачення зазначено, що ОСОБА_5 звернулася до директора школи з заявою про надання дозволу на проведення уроку з виходом до лісу, та останній видав наказ про такий дозвіл. При цьому в самому наказі не було зазначено, що ОСОБА_5 повинна звернутися до ДП «Новомосковського лісгоспу» з проханням надання дозволу на вихід до лісу. Така вимога не зазначена також в жодному нормативному документі, а тому суд вважає, що стороною обвинувачення не надано доказів того, що такі діяння ОСОБА_5 носять в собі ознаки кримінального правопорушення, в скоєнні якого вона обвинувачується.

У відповідності з ч. 1 ст. 11 КК України злочином є передбачене цим Кодексом суспільно небезпечне винне діяння (дія або бездіяльність), вчинене суб`єктом злочину. Однак, в судовому засіданні не знайшло свого підтвердження наявність у ОСОБА_5 умислу на неналежне виконання професійних обов`язків.

Статтею 7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої 17.07.1997 року Законом України № 475/97-ВР, передбачено, що нікого не може бути визнано винним у вчиненні будь-якого кримінального правопорушення на підставі будь-якої дії чи бездіяльності, яка на час її вчинення не становила кримінального правопорушення згідно з національним законодавством або міжнародним правом.

Реалізація громадянами вказаного права визначена рішеннями Європейського суду з прав людини. А саме:

- рішенням, ухваленим 17 вересня 2009 року у справі «Скоппола проти Італії»: передбачені ст. 7 Конвенції гарантії, будучи важливими елементами принципу верховенства права, займають визначне місце у конвенційній системі захисту прав людини. Це підтверджується, зокрема, тим фактом, що - відповідно до ст. 15 Конвенції - відступ від зобов`язань, що випливають зі ст. 7, не допускається навіть під час війни або іншої суспільної небезпеки. Ця стаття повинна тлумачитись і застосовуватись - як це випливає з її об`єкта та мети - у такий спосіб, аби забезпечити ефективні гарантії проти свавільного судового переслідування, обвинувачення та покарання. Частина 1 ст. 7 Конвенції поширюється не лише на заборону ретроспективного застосування кримінального права на шкоду обвинуваченому; у ній також закріплюється той принцип, що лише закон може встановлювати злочин та передбачати покарання (nullum crimen, nulla poena sine lege)… З цього випливає, що правопорушення та відповідальність за його вчинення повинні бути чітко визначеними у законі… Тому Суду необхідно перевірити, чи на момент вчинення обвинуваченим суб`єктом відповідних дій, що мали наслідком його кримінальне переслідування та засудження, було чинним законодавче положення, котре робило таку поведінку караною, та чи відповідне покарання не перевищувало межі його застосування… У другому реченні ч. 1 ст. 7 Конвенції зазначається, що початковим етапом оцінювання певного заходу саме як покарання є встановлення того, чи відповідний захід є наслідком засудження за вчинення «кримінального правопорушення». Іншими факторами, що можуть бути взяті до уваги, є: сутність та мета такого заходу відповідальності, його характеристика у національному законодавстві, процедури, котрі необхідно здійснити при його створенні та застосуванні, та його суворість. У ст. 7 Конвенції під поняттям «закон» розуміється і писаний закон, і прецедентна судова практика, включаючи такі їх якісні ознаки як доступність і передбачуваність;

- аналогічним обґрунтуванням, визначеним у рішенні, ухваленому 25 червня 2009 року у справі «Лійвік проти Естонії»;

- аналогічним обґрунтуванням, визначеним у рішенні, ухваленому 19 вересня 2008 року у справі «Korbely проти Угорщини»;

- аналогічним обґрунтуванням, визначеним у рішенні, ухваленому 24 липня 2008 року у справі «Кононов проти Латвії».

Дослідивши докази, суд вважає, що вони у відповідності до вимог ст. ст. 85-86 КПК України є належними та допустимими, оскільки вони кожний окремо, а також в сукупності підтверджують існування обставин, які мають значення для кримінального провадження, а також вони є достовірними, оскільки отримані в порядку, встановленому КПК України.
Суд вважає, що досліджені в судовому засіданні докази кожний окремо, а також в своїй сукупності свідчать про відсутність в діяннях ОСОБА_5 складу кримінального правопорушення, передбаченого ст. 137 КК України, а саме в неналежному виконанні професійних обов`язків щодо охорони життя та здоров`я неповнолітніх внаслідок недбалого та несумлінного до них ставлення, що спричинило тяжкі наслідки, оскільки стороною обвинувачення не надано доказів про наявність у ОСОБА_5 умислу, а відсутність умислу за даною статтею КК України не містить складу кримінального правопорушення.
Будь-яких інших об`єктивних доказів, які прямо або побічно підтверджують винуватість ОСОБА_5 в неналежному виконанні професійних обов`язків щодо охорони життя та здоров`я неповнолітніх внаслідок недбалого та несумлінного до них ставлення, що спричинило тяжкі наслідки ні органами досудового розслідування, ні прокурором, на яких у відповідності до ч. 1 ст. 92 КПК України покладений обов`язок доказування, суду не надано.

За таких обставин, на підставі ч. 1 ст. 373 КПК України, суд приходить до висновку, що ОСОБА_5 повинна бути виправдана.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 370, 371, 373, 374, 376 КПК України, суд, -

ЗАСУДИВ:
ОСОБА_36 визнати невинуватою у пред`явленому їй обвинуваченні, передбаченому ч. 2 ст. 137 КК України та виправдати у зв`язку з відсутністю в діяннях складу кримінального правопорушення.

Вирок може бути оскаржений в апеляційний суд Дніпропетровської області через Новомосковський міськрайонний суд протягом 30 днів з моменту його проголошення в порядку, передбаченому ч. 2 ст. 394 КПК України.

Суддя ОСОБА_1