Справа № 366/3479/14-к
Провадження № 1-кп/366/221/15
У Х В А Л А
30 грудня 2015 року Іванківський районного суду Київської області у складі: головуючого - судді ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , обвинувачених ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , їх захисника адвоката ОСОБА_6 , розглянувши у підготовчому судовому засіданні матеріали кримінального провадження, які надійшла з ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000058 від 04 березня 2014 року, про обвинувачення
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Обуховичі Іванківського району Київської області, українки, громадянки України, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , працює головним спеціалістом відділу Державного земельного кадастру Управління Держземагенства в Іванківському районі, раніше не судима,
у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 364, ч. 1 ст. 366 КК України (в редакції станом на 18 квітня 2013 року),
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженки с. Мар`янівка Здолбунівського району Рівненської області, українки, громадянки України, проживає за адресою: АДРЕСА_2 , працює заступником начальника Управління начальником Державного земельного кадастру Управління Держземагенства в Іванківському районі, раніше не судима,
у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 366 КК України(в редакції станом на 18 квітня 2013 року),-
ВСТАНОВИВ:
Прокуратурою Київської області 18 листопада 2014 року направлено до суду обвинувальний акт про обвинувачення ОСОБА_5 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 364, ч. 1 ст. 366 КК України, ОСОБА_4 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 366 КК України.
Ухвалою Іванківського районного суду від 18 грудня 2014 року ОСОБА_5 та ОСОБА_4 були звільнені від кримінальної відповідальності у зв`язку з передачею їх на поруки трудового колективу.
За наслідками розгляду касаційної скарги прокурора, ухвалою колегії суддів судової палати у кримінальних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ ухвали Іванківського районного суду Київської області та Апеляційного суду Київської області були скасовані, а кримінальне провадження направлено в суд першої інстанції на новий розгляд новим складом суду зі стадії підготовчого судового засідання.
У судовому засіданні прокурор просив призначити справу до судового розгляду, стверджуючи, що обвинувальний акт відповідає вимогам КПК, підстав для повернення обвинувального акта прокурору немає.
У судовому засіданні захисник - адвокат ОСОБА_6 , зазначив, що обвинувальний акт необхідно повернути прокурору у зв`язку з тим, що обвинувачення не сформульоване.
У судовому засіданні обвинувачені ОСОБА_4 та ОСОБА_5 підтримали позицію свого захисника.
Під час підготовчого судового засідання встановлено підстави для повернення обвинувального акту прокурору, оскільки він не відповідає вимогам Кримінального процесуального кодексу України.
Відповідно до вимог п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України, обвинувальний акт має містити виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.
Тобто, закріплення (фіксування) результатів кваліфікації в процесуальних документах ( в.т.ч. в обвинувальному акті) включає в себе щонайменше три дії: 1) виклад фактичних обставин справи; 2) складання формули кваліфікації; 3) виклад формулювання обвинувачення.
Виклад фактичних обставин справи полягає у формулюванні фактичного складу діяння. Тобто, з усіх встановлених у справі фактичних даних обираються ті, які мають значення, враховуються при її вирішенні і виступають фактичною підставою застосування правової норми.
Формула кваліфікації це вказівка на кримінально-правові норми Особливої, а в певних випадках і Загальної частини кримінального закону, якими передбачено вчинення діяння, шляхом використання скорочених, умовних позначень. Вона становить собою сукупність цифрових та літерних позначень, які вказують на статті ( а також їх частини і пункти) Загальної та Особливої частин кримінального закону, за якими кваліфікується діяння.
Формулювання обвинувачення становить собою словесне посилання на ті кримінально-правові норми, які відображено у формулі кваліфікації. Формулювання обвинувачення дозволяє усунути певну неконкретність, яка може мати місце у формулі кваліфікації (наприклад, пов`язана із наявністю альтернативних основних чи кваліфікуючих ознак складу злочину).
Дослідивши обвинувальний акт, суд встановив, що він містить фактичний виклад обставин кримінального правопорушення та формулу кваліфікації (вказівки на кримінально-правові норми, якими передбачено вчинене діяння). При цьому обвинувачення не сформульоване належним чином.
Так, ОСОБА_5 обвинувачується у зловживанні своїм службовим становищем, тобто умисне, з корисливих мотивів та в інших особистих інтересах, використання такого становища всупереч інтересам служби, однак при цьому в обвинуваченні не визначено, у чому полягали корисливі мотиви та інші особисті інтереси ОСОБА_5 . Тобто, яку саме особисту вигоду майнового чи немайнового характеру прагнула отримати обвинувачена ОСОБА_5 у результаті вчинення інкримінованих їй дій, обвинувальний акт не містить. Крім того у частині суб`єктивної сторони злочину, передбаченого ч. 1 ст. 364 КК України, обвинувачення обмежується дослівним відтворенням диспозиції відповідної частини статті, без співставлення юридичних ознак кримінального правопорушення з фактично вчиненими ОСОБА_5 діями, їх метою і мотивами.

Відповідно до фактичних обставин, викладених в обвинувальному акті в частині обвинувачення ОСОБА_4 , остання підписавши державний акт на право власності на земельну ділянку від імені начальника Управління Держкомзему в Іванківському району Київської області ОСОБА_7 , умисно вчинила дії, які явно виходять за межі наданих їй прав і повноважень (т. 5 а.с. 15). При цьому обвинувачення ОСОБА_4 сформульовано, як складання, видача службовою особою завідомо неправдивих офіційних документів та внесенні до офіційних документів завідомо неправдивих відомостей. Таким чином зазначені формулювання обвинувачення та кваліфікація дій ОСОБА_4 не відповідають викладу фактичних обставин вчиненого обвинуваченою кримінального правопорушення.

Вказані вище недоліки свідчать про неконкретність пред`явленого обвинувачення ОСОБА_5 та ОСОБА_4 , що, як наслідок, є порушенням їх права на захист.
Згідно статті 62 Конституції України, особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили.
Згідно з ч.1 ст.20 КПК України, підозрюваний, обвинувачений, виправданий, засуджений має право на захист, яке полягає у можливості надати усні або письмові пояснення з приводу підозри чи обвинувачення, право збирати і подавати докази, брати особисту участь у кримінальному провадженні, користуватися правовою допомогою захисника, а також реалізовувати інші процесуальні права, передбачені цим Кодексом.
Згідно з вимогами п.1 ч. 3 ст.42 КПК України підозрюваний, обвинувачений має право знати, у вчиненні якого кримінального правопорушення його підозрюють, обвинувачують.
З практики Європейського суду з прав людини вбачається , що у тексті підпункту «а» п. 3 ст. 6 Конвенції вказано на необхідність приділяти особливу увагу роз`ясненню «Обвинувачення» особі, стосовно якої порушено кримінальну справу (рішення по справі «Абрамян проти Росії» від 9 жовтня 2008 року). Деталі вчинення злочину можуть відігравати вирішальну роль під час розгляду кримінальної справи, оскільки саме з моменту доведення їх до відома підозрюваного він вважається офіційно повідомленим про фактичні та юридичні підстави пред`явленого йому обвинувачення (рішення від 19 грудня 1989 р. у справі «Камасінскі проти Австралії», № 9783/82, п.79). Крім того, ЄСПЛ звертає увагу, що положення підпункту «а» п.3 ст.6 Конвенції необхідно аналізувати у світлі більш загальної норми про право на справедливий судовий розгляд, гарантоване п.1 цієї статті. У кримінальній справі надання повної, детальної інформації щодо пред`явленого особі обвинувачення та, відповідно про правову кваліфікацію, яку суд може дати відповідним фактам, є важливою передумовою забезпечення справедливого судового розгляду (рішення від 25 березня 1999 року у справі «Пелісьє та Сассі проти Франції).
Згідно з ч. 3 ст.314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти рішення про повернення обвинувального акту прокурору, якщо він не відповідає вимогам цього Кодексу.
Таким чином, враховуючи викладене вище, проаналізувавши обвинувачення, пред`явлене ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , враховуючи позицію колегії суддів Судової палати у кримінальних справах ВССУ, викладену в ухвалі від 12.11.2015 року, суд погоджується з доводами сторони захисту, та вважає, що обвинувальний акт не відповідає вимогам КПК України. Зокрема, в частині обвинувачення ОСОБА_5 - обвинувачення обмежується дослівним відтворенням диспозиції відповідної частини статті, без співставлення юридичних ознак кримінального правопорушення з фактично вчиненими ОСОБА_5 діями, їх метою і мотивами; в частині обвинувачення ОСОБА_4 - зазначені формулювання обвинувачення та кваліфікація її дій не відповідають викладу фактичних обставин вчиненого обвинуваченою кримінального правопорушення.

Такі недоліки позбавляють сторону захисту можливості ефективної реалізації гарантованого права на захист від пред`явленого обвинувачення, права збирати та подавати докази чи оспорювати належність та допустимість доказів сторони обвинувачення.
На підставі п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України обвинувальний акт підлягає поверненню прокурору Київської області.
Керуючись п.6 ч.1 ст.277, п.5 ч.2 ст.291, п.3 ч.3, ч.4 ст.314, ст.392, ст.395 КПК України, суд, -
УХВАЛИВ:
Обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000058 від 04 березня 2014 року, про обвинувачення ОСОБА_5 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 364, ч. 1 ст. 366 КК України, ОСОБА_4 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 366 КК України повернути прокурору Київської області.
Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду Київської області через Іванківський районний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом семи днів з дня її проголошення.
Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.
Суддя: