Єдиний державний реєстр судових рішень
Доступ до Реєстру здійснюється в тестовому (обмеженому) режимі. Для запобігання загрозам життю і здоров'ю суддів та учасників судового процесу, а також у разі виявлення ознак кіберзагрози, доступ до Реєстру або окремих рішень у ньому може бути обмежено.
Змінені назви судів
Категорія справи №
5-2313км15: не визначено.
Надіслано судом: не визначено. Зареєстровано: 10.11.2015. Забезпечено надання загального доступу: 10.11.2015.
Номер судового провадження: не визначено
Номер кримінального провадження в ЄРДР: не визначено
ВИЩИЙ СПЕЦІАЛІЗОВАНИЙ СУД УКРАЇНИ
З РОЗГЛЯДУ ЦИВІЛЬНИХ І КРИМІНАЛЬНИХ СПРАВ
УХВАЛА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних

і кримінальних справ у складі колегії суддів:

ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9,

при секретарі

судового засідання ОСОБА_10,

розглянувши у судовому засіданні в м. Києві 5 листопада 2015 року касаційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні щодо засудженого

ОСОБА_5,

ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина

України, в силу ст. 89 КК України не судимого,

за участю прокурора ОСОБА_11,

встановив:

У касаційній скарзі прокурора викладено вимогу про скасування ухвали апеляційного суду із призначенням нового розгляду у суді апеляційної інстанції, мотивуючи невідповідністю призначеного покарання засудженому ОСОБА_5 внаслідок м'якості у зв'язку із звільненням від відбування покарання з випробуванням без належного врахування судами тяжкості вчиненого ним злочину, даних про його особу та думки потерпілої, яка наполягала на призначенні суворого покарання без застосування положень статей 75, 76 КК України.

В запереченнях на касаційну скаргу засуджений просив судові рішення, постановлені щодо нього, залишити без зміни, а касаційну скаргу прокурора - без задоволення.

Вироком Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 18 лютого 2015 року ОСОБА_5 засуджено за ч. 1 ст. 152 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк чотири роки. На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_5 звільнено від відбування покарання з випробуванням, з іспитовим строком тривалістю один рік шість місяців, з покладенням на нього обов'язків, передбачених пунктами 2, 3, 4 ч. 1 ст. 76 КК України. Вироком суду вирішено також питання щодо процесуальних витрат та долю речових доказів.

Ухвалою Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 17 березня 2015 року виправлено описку у вказаному вироку суду від 18 лютого 2015 року. Вказано у мотивувальній частині вироку суду замість «обставинами, які пом'якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_5, суд визнає повне визнання вини та щире каяття» вважати правильним - «обставиною, яка пом'якшує покарання обвинуваченому ОСОБА_5, суд визнає повне визнання вини»; замість «Суд вважає за можливе застосувати до обвинуваченого ОСОБА_5 вимоги ст. 75 КК України і звільнити останнього від відбування покарання з випробуванням, оскільки він свою вину у вчиненні кримінального правопорушення визнав повністю, щиро розкаявся, з урахуванням відсутніх обтяжуючих обставин, тому суд дійшов висновку, що виправлення та перевиховання обвинуваченого ОСОБА_5 можливо без ізоляції від суспільства» вважати правильним «Суд вважає за можливе застосувати до обвинуваченого ОСОБА_5 вимоги ст. 75 КК України і звільнити останнього від відбування покарання з випробуванням, оскільки він свою вину у вчиненні кримінального правопорушення визнав повністю, з урахуванням відсутніх обтяжуючих обставин, тому суд дійшов висновку, що виправлення та перевиховання обвинуваченого ОСОБА_5 можливо без ізоляції від суспільства». В резолютивній частині виправлено описку щодо процесуальних витрат у провадженні.

Ухвалою Апеляційного суду Черкаської області від 12 травня 2015 року апеляційні скарги потерпілої ОСОБА_6 та прокурора залишено без задоволення, а вирок суду від 18 лютого 2015 року щодо ОСОБА_5 - без зміни.

За вироком суду ОСОБА_5 визнано винуватим у тому, що він 27 серпня 2013 року, приблизно о 23-ій год., знаходячись в автомобілі по вул. Гагаріна у с. Старі Бабани Уманського району Черкаської області, вчинив зґвалтування потерпілої ОСОБА_6 із застосуванням до неї фізичного насильства. Спричинені потерпілій тілесні ушкодження за ступенем тяжкості відповідно до висновку судово-медичного експерта № 562 від 25 серпня 2013 року є легкими.

Заслухавши доповідь судді, думку прокурора, який підтримав касаційну скаргу, перевіривши матеріали провадження та обговоривши наведені у скарзі доводи, суд дійшов висновку, що касаційна скарга підлягає задоволенню, з таких підстав.

Висновки суду про доведеність винуватості засудженого ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, за яке його засуджено, та кваліфікація дій за ч. 1 ст. 152 КК України є правильною і у касаційній скарзі не оспорюються.

Доводи касаційної скарги прокурора щодо невідповідності призначеного покарання внаслідок м'якості у зв'язку із звільненням від його відбування з випробуванням суд вважає слушними з огляду на наступне.

Суд першої інстанції, приймаючи рішення про можливість виправлення засудженого ОСОБА_5 без ізоляції від суспільства, мотивував таке рішення лише тим, що останній вину визнав та відсутні обставини, які б обтяжували його покарання.

Не погодившись із вироком в частині призначеного покарання, потерпіла та прокурор подали апеляційні скарги, в яких вимагали від апеляційного суду постановлення нового вироку із призначенням засудженому покарання в межах санкції ч. 1 ст. 152 КК України, наголошуючи на тяжкості вчиненого злочину, даних про особу засудженого, який в силу ст. 89 КК України не судимий та відсутності будь-яких підстав вважати його виправлення без ізоляції від суспільства можливим. Крім того, потерпіла у скарзі, мотивуючи свою вимогу до суду щодо занадто м'якого покарання, вказала на те, що засуджений є її братом, і заперечувала будь-яке каяття та позитивні характеристики щодо останнього.

Разом з тим, суд апеляційної інстанції, всупереч вимогам ст. 419 КПК України, постановивши ухвалу, якою відмовив у задоволенні апеляційних скарг прокурора та потерпілої, своє рішення обґрунтував тим, що погоджується з висновками суду першої інстанції, оскільки ОСОБА_5 повністю визнав свою вину, молодого віку, позитивно характеризується, має постійне місце проживання та роботи, відсутні обставини, які обтяжують його покарання, що є явно недостатнім для цього.

Враховуючи наведене, суд дійшов висновку, що ухвала апеляційного суду підлягає скасуванню із призначенням нового розгляду у суді апеляційної інстанції, за результатами проведення якого слід постановити законне і обґрунтоване судове рішення, яке б відповідало вимогам кримінального і кримінального процесуального законів. При цьому, звільнення ОСОБА_5 від відбування покарання з випробуванням на підставі ст.ст. 75 КК України слід вважати м'яким.

Керуючись ст.ст. 376, 433, 434, 436 КПК України, суд

постановив:

Касаційну скаргу прокурора задовольнити.

Ухвалу Апеляційного суду Черкаської області від 12 травня 2015 року щодо засудженого ОСОБА_5 скасувати та призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції.

Ухвала суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню не підлягає.

Судді:

____________________ __________________ _________________

ОСОБА_7 ОСОБА_8 ОСОБА_9

Логін:

Для помилки:

Пароль:

Для помилки:

З метою упередження перешкоджанню стабільній роботі Реєстру шляхом здійснення автоматичних або автоматизованих запитів на пошук та копіювання ("викачування") бази даних, запроваджено інтерактивний елемент захисту системи

Введіть cуму цифр, зображених на малюнку:

Перевірити
Закрити

Ваше ім'я:

Для помилки:

Ваш e-mail:

Для помилки:

Повідомлення:

Для помилки:

Введіть в поле результат арифметичного виразу:

Для помилки:

Зачекайте, будь ласка...